Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Thirty-Three

Joels bok og den laodikeiske syvendedags adventistkirke - nummer trettitre

Number Thirty-Three

Nummer trettitre

Author

Jeff Pippenger

Published

January 21, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

At the Sunday law the one hundred and forty-four thousand prophetically meet the eleventh-hour workers. The one hundred and forty-four thousand are already sealed, and are then calling for the great multitude to come out of Babylon and to stand with them for the seventh-day Sabbath. Judgment for God’s house ends at the Sunday law, and judgment then moves unto the Gentiles, the great multitude—God’s other flock. Revelation seven identifies both groups, and in the fifth seal the martyrs from the Dark Ages ask “how long” until God judges the papal power for their martyrdom? They are told to rest in their graves until a second group of martyrs of papal persecution is made up, and they are given white robes. The great multitude of Revelation chapter seven wear white robes, for they represent the second group of papal martyrs in the soon-coming Sunday law crisis. Revelation seven and the fifth seal address these two groups, as does the churches of Smyrna and Philadelphia. Smyrna represents the martyrs of the final papal blood bath, and Philadelphia the one hundred and forty-four thousand.

Ved søndagsloven møter de hundre og førtifire tusen profetisk arbeiderne fra den ellevte time. De hundre og førtifire tusen er allerede beseglet, og kaller da den store skare til å komme ut av Babylon og til å stå sammen med dem for sabbaten på den syvende dag. Dommen over Guds hus avsluttes ved søndagsloven, og dommen går deretter over til hedningene, den store skare – Guds andre hjord. Åpenbaringen syv identifiserer begge grupper, og i det femte segl spør martyrene fra middelalderen: «Hvor lenge?» før Gud dømmer den pavelige makt for deres martyrium. De får beskjed om å hvile i sine graver inntil en annen gruppe martyrer under pavelig forfølgelse er fulltallige, og de får gitt hvite klær. Den store skare i Åpenbaringen kapittel syv bærer hvite klær, for de representerer den andre gruppen av pavelige martyrer i den snart kommende søndagslovkrisen. Åpenbaringen syv og det femte segl omtaler disse to gruppene, likesom menighetene Smyrna og Filadelfia gjør det. Smyrna representerer martyrene i det endelige pavelige blodbad, og Filadelfia de hundre og førtifire tusen.

Peter is at the third hour at Caesarea Philippi, and after “six days,” not six hours, he would be at the edge of the Sunday law, which is the ninth hour.

Peter er ved den tredje time i Cæsarea Filippi, og etter «seks dager», ikke seks timer, ville han befinne seg ved grensen til søndagsloven, som er den niende time.

> And after six days Jesus taketh Peter, James, and John his brother, and bringeth them up into an high mountain apart, And was transfigured before them: and his face did shine as the sun, and his raiment was white as the light. And, behold, there appeared unto them Moses and Elias talking with him. Matthew 17:1–3.

> Og seks dager deretter tok Jesus med seg Peter, Jakob og Johannes, hans bror, og førte dem opp på et høyt fjell, hvor de var for seg selv. Og han ble forklaret for dem; og hans ansikt skinte som solen, og hans klær ble hvite som lyset. Og se, Moses og Elias viste seg for dem og talte med ham. Matteus 17:1–3.

At the Sunday law the one hundred and forty-four thousand prophetically meet the great multitude. Elijah represents the one hundred and forty-four thousand who do not taste of death, and Moses represents those who die in the Lord. They are standing with Christ at the Sunday law, which is where Christ anoints His kingdom of glory as He established His kingdom of grace at the cross. If you are still engaged in the logic we are setting forth in connection with the six-hour period from the third to ninth hour, then it is necessary to see something that is a very special illustration.

Ved søndagsloven møter de hundre og førtifire tusen profetisk den store skare. Elia representerer de hundre og førtifire tusen som ikke smaker døden, og Moses representerer dem som dør i Herren. De står sammen med Kristus ved søndagsloven, som er det sted hvor Kristus salver sitt herlighetsrike, slik Han opprettet sitt nåderike ved korset. Dersom du fortsatt følger den logikken vi fremholder i forbindelse med sekstimersperioden fra den tredje til den niende time, er det nødvendig å se noe som er en meget særskilt illustrasjon.

The third hour of Caesarea Philippi is the alpha of the ninth hour’s omega of Caesarea Maritima. I am identifying that not six hours, but six days later, Peter is at the Mount of Transfiguration, that also illustrates the history that culminates at the Sunday law, which is the ninth hour. The six-day period aligns with the six-hour period, but only as a fractal of Caesarea to Caesarea. What is very special is that this phenomenon of a fractal of the history being within the history of the six-hour period is exactly what happens when you consider the Pentecostal season. The six hours from the death of Christ unto Pentecost is a fractal of the period of the cross unto 34 AD, when the sacred week concluded and the gospel went to the Gentiles.

Den tredje timen i Cæsarea Filippi er alfaen til den niende timens omega i Cæsarea Maritima. Jeg påviser at ikke seks timer, men seks dager senere, befinner Peter seg på Forklarelsens berg, noe som også illustrerer den historie som kulminerer ved søndagsloven, hvilken er den niende timen. Sekstdagersperioden svarer til sekstimersperioden, men bare som en fraktal fra Cæsarea til Cæsarea. Det som er særdeles bemerkelsesverdig, er at dette fenomenet—at en fraktal av historien befinner seg innenfor historien til sekstimersperioden—er nøyaktig det som skjer når man betrakter pinsehøytidens tid. De seks timene fra Kristi død inntil pinse er en fraktal av perioden fra korset inntil år 34 e.Kr., da den hellige uke ble avsluttet og evangeliet gikk til hedningene.

> “Now pride and envy closed the door against the light. If the reports brought by the shepherds and the wise men were credited, they would place the priests and rabbis in a most unenviable position, disproving their claim to be the exponents of the truth of God. These learned teachers would not stoop to be instructed by those whom they termed heathen. It could not be, they said, that God had passed them by, to communicate with ignorant shepherds or uncircumcised Gentiles. They determined to show their contempt for the reports that were exciting King Herod and all Jerusalem. They would not even go to Bethlehem to see whether these things were so. And they led the people to regard the interest in Jesus as a fanatical excitement. Here began the rejection of Christ by the priests and rabbis. From this point their pride and stubbornness grew into a settled hatred of the Saviour. While God was opening the door to the Gentiles, the Jewish leaders were closing the door to themselves.” The Desire of Ages, 62.

> «Nå lukket stolthet og misunnelse døren for lyset. Dersom de beretningene som hyrdene og de vise menn hadde brakt, ble tillagt tro, ville de stille prestene og rabbinerne i en høyst lite misunnelsesverdig stilling og motbevise deres påstand om å være utleggerne av Guds sannhet. Disse lærde lærerne ville ikke nedlate seg til å bli undervist av dem som de kalte hedninger. Det kunne ikke være slik, sa de, at Gud hadde gått dem forbi for å meddele seg til uvitende hyrder eller uomskårne hedninger. De besluttet å vise sin forakt for de beretningene som satte kong Herodes og hele Jerusalem i opphisselse. De ville ikke engang gå til Betlehem for å se om disse ting var slik. Og de fikk folket til å betrakte interessen for Jesus som en fanatisk opphisselse. Her begynte prestenes og rabbinerens forkastelse av Kristus. Fra dette punkt vokste deres stolthet og halsstarrighet til et fast forankret hat mot Frelseren. Mens Gud åpnet døren for hedningene, lukket de jødiske lederne døren for seg selv.» Slektenes håp, 62.

In the midst of the sacred week Christ was crucified. Three and a half years later Stephen was stoned and Cornelius called for Peter. Three and a half years after the cross, probation is fully finished for ancient Israel. Stephen then looked into heaven and saw Christ standing, which is the symbol of the close of probation in Daniel twelve verse one. The door closed for ancient Israel and opened for the Gentiles.

Midt i den hellige uken ble Kristus korsfestet. Tre og et halvt år senere ble Stefanus steinet og Kornelius sendte bud på Peter. Tre og et halvt år etter korset er prøvetiden fullstendig avsluttet for det gamle Israel. Stefanus så da inn i himmelen og så Kristus stående, hvilket er symbolet på prøvetidens avslutning i Daniel tolv, vers én. Døren ble lukket for det gamle Israel og åpnet for hedningene.

In the period from the death of Christ at the ninth hour to the death of Stephen and Peter’s calling at the ninth hour, Cornelius and Stephen are two witnesses that the twelve hundred and sixty prophetic days were fulfilled. From the ninth hour of death to the ninth hour of death, was 1,260 prophetic days. The ninth hour of death unto the ninth hour of Pentecost identifies a fractal of the 1,260 days, in the space of fifty-two days.

I perioden fra Kristi død ved den niende time til Stefans død og Peters kall ved den niende time er Kornelius og Stefanus to vitner om at de ett tusen to hundre og seksti profetiske dagene ble oppfylt. Fra den niende time ved døden til den niende time ved døden var det 1 260 profetiske dager. Fra den niende time ved døden til den niende time ved pinse identifiserer et fraktalmønster av de 1 260 dagene innenfor et tidsrom på femtitre dager.

The fractal that was the Pentecostal season is at the beginning of those 1,260 days, and at the end of those days Peter is prophetically located at both the third and ninth hour in Caesarea. The two Caesarea’s represent the alpha and omega of a prophetic six-hour period. Within the prophetic six-hour period of the two Caesarea’s, Peter travels for six days and gets to the Mount of Transfiguration. The Mount represents the sealing that culminates at the Sunday law, which is where the church triumphant is lifted up above all the mountains. Those six days represent the six-hour period from Caesarea to Caesarea and are a fractal within the period, as was the Pentecostal season a fractal at the beginning of the very same sacred period.

Fraktalen som var pinsetiden, befinner seg ved begynnelsen av de 1 260 dagene, og ved slutten av disse dagene er Peter profetisk plassert både ved den tredje og den niende time i Cæsarea. De to Cæsarea representerer alfa og omega i en profetisk seks timers periode. Innenfor den profetiske seks timers perioden med de to Cæsarea reiser Peter i seks dager og kommer til Forklarelsens berg. Berget representerer beseglingen som kulminerer ved søndagsloven, hvor den seirende menighet blir løftet opp over alle fjellene. Disse seks dagene representerer sekstimersperioden fra Cæsarea til Cæsarea og er en fraktal innenfor perioden, slik pinsetiden var en fraktal ved begynnelsen av den samme hellige perioden.

The beginning fractal was a fulfillment of the Spring feasts associated with the Pentecostal season. The ending fractal of Caesarea Philippi to the Mount of Transfiguration is also prophetically tied together with the sacred week. At the Mount the Father spoke, as He had done at Christ’s baptism, and as He would just before the cross. The Father audibly spoke three times from the start of the sacred week unto the cross. Once at the baptism, then at the Mount of Transfiguration and then He spoke in the shadow of the approaching cross.

Den innledende fraktalen var en oppfyllelse av vårhøytidene som er knyttet til pinsetiden. Den avsluttende fraktalen fra Caesarea Filippi til Forklarelsens berg er også profetisk sammenbundet med den hellige uken. På berget talte Faderen, slik Han hadde gjort ved Kristi dåp, og slik Han skulle gjøre like før korset. Faderen talte hørbart tre ganger fra begynnelsen av den hellige uken og frem til korset. Én gang ved dåpen, deretter på Forklarelsens berg, og så talte Han i skyggen av det nært forestående kors.

The cross is the omega of the 1,260 days that began at His baptism. The baptism and the cross are specific waymarks of the sacred week of Daniel nine, thus identifying the Mount of Transfiguration as part of the sacred week. If the first and last fulfill waymarks of the prophecy of the sacred week, then the middle waymark must of prophetic necessity do the same.

Korset er omega i de 1 260 dagene som begynte ved Hans dåp. Dåpen og korset er bestemte veimerker i den hellige uken i Daniel ni, og identifiserer således Forklarelsens berg som en del av den hellige uken. Dersom det første og det siste oppfyller veimerkene i profetien om den hellige uken, må også det midterste veimerket av profetisk nødvendighet gjøre det samme.

The baptism is the first angel; the Mount of Transfiguration is the second and the cross is the third. At the Mount, God identified Moses and Elijah as waymarks of the remnant church. The application is tied together with the threefold symbol of Peter, James and John. There were three times that Jesus took Peter, James and John with Him. The first time it was the resurrection of Jairus’ daughter, the second was the Transfiguration and the third was Gethsemane. The first time Peter, James and John witnessed a resurrected twelve-year-old virgin.

Dåpen er den første engelen; Forklarelsens berg er den andre, og korset er den tredje. På berget identifiserte Gud Moses og Elia som veimerker for restmenigheten. Anvendelsen bindes sammen med det trefoldige symbolet Peter, Jakob og Johannes. Det var tre ganger Jesus tok Peter, Jakob og Johannes med seg. Den første gangen var det oppvekkelsen av Jairus’ datter, den andre var Forklarelsen, og den tredje var Getsemane. Den første gangen var Peter, Jakob og Johannes vitner til en oppstanden tolv år gammel jomfru.

> And it came to pass, that, when Jesus was returned, the people gladly received him: for they were all waiting for him. And, behold, there came a man named Jairus, and he was a ruler of the synagogue: and he fell down at Jesus’ feet, and besought him that he would come into his house: For he had one only daughter, about twelve years of age, and she lay a dying. But as he went the people thronged him. Luke 8:40–42.

> Og det skjedde da Jesus vendte tilbake, at folket tok imot ham med glede; for de ventet alle på ham. Og se, det kom en mann ved navn Jairus, og han var en synagogeforstander; og han falt ned for Jesu føtter og bønnfalt ham om at han måtte komme til hans hus. For han hadde en eneste datter, omkring tolv år gammel, og hun lå for døden. Men mens han gikk, trengte folkemengden seg inn på ham. Lukas 8:40–42.

The name Jairus means “the enlightener” and “to be luminous and glorious.” Of the three times when Peter, James and John were exclusively guests of Christ, this was the first time, and Jairus’ represents the first angel who lightens the earth with its glory. The twelve-year old virgin represents the virgins who are to be resurrected as the one hundred and forty-four thousand. Christ reached the home of the virgin daughter, after His interaction of a woman who had an issue of blood for twelve years.

Navnet Jairus betyr «opplyseren» og «å være lysende og herlig». Av de tre gangene da Peter, Jakob og Johannes alene var Kristi gjester, var dette første gang, og Jairus representerer den første engelen som opplyser jorden med sin herlighet. Den tolv år gamle jomfruen representerer de jomfruene som skal oppstå som de hundre og førtifire tusen. Kristus nådde hjemmet til jomfrudatteren etter sitt møte med en kvinne som hadde hatt blødninger i tolv år.

> And a woman having an issue of blood twelve years, which had spent all her living upon physicians, neither could be healed of any, Came behind him, and touched the border of his garment: and immediately her issue of blood stanched. Luke 8:43, 44.

> Og en kvinne som hadde hatt blødninger i tolv år, og som hadde brukt alt hun eide på leger, uten å kunne bli helbredet av noen, kom bakfra bort til ham og rørte ved kanten av kappen hans; og straks stanset blødningen hennes. Lukas 8:43, 44.

A twelve-year old virgin is identified, and then in the next verse a woman who has a blood issue for twelve years is then identified. The woman had the issue of blood the entire life of the virgin. Jesus was about to pass by the woman with the issue of blood, in order to reach the virgin daughter. The woman represents the first angel’s message as represented by the message to Laodicea. Christ was about to resurrect and raise the virgin to life, and the sick woman, the Laodicean woman, still had a brief opportunity to touch Divinity. A child represents the last generation, and Jesus is passing by a sickly woman, Laodicea to raise up the virgin of the last days. When the virgin is resurrected, the woman has been either healed or passed by.

En tolv år gammel jomfru blir identifisert, og deretter, i det neste verset, blir en kvinne som har hatt blødninger i tolv år, identifisert. Kvinnen hadde blødningene gjennom hele jomfruens liv. Jesus var i ferd med å gå forbi kvinnen med blødningene for å nå fram til jomfrudatteren. Kvinnen representerer den første engels budskap, slik det er framstilt ved budskapet til Laodikea. Kristus var i ferd med å oppvekke og reise jomfruen til liv, og den syke kvinnen, den laodikeiske kvinnen, hadde fremdeles en kort anledning til å røre ved Guddommen. Et barn representerer den siste generasjon, og Jesus går forbi en syk kvinne, Laodikea, for å reise opp jomfruen i de siste dager. Når jomfruen blir oppreist, er kvinnen enten blitt helbredet eller blitt gått forbi.

A characteristic of the first angel is fear, and there are two types of fear.

Et kjennetegn ved den første engelen er frykt, og det finnes to slags frykt.

> While he yet spake, there cometh one from the ruler of the synagogue’s house, saying to him, Thy daughter is dead; trouble not the Master. But when Jesus heard it, he answered him, saying, Fear not: believe only, and she shall be made whole. Luke 8:49, 50.

> Mens han ennå talte, kom det en fra synagogeforstanderens hus og sa til ham: Din datter er død; bry ikke Mesteren. Men da Jesus hørte det, svarte han ham og sa: Frykt ikke; tro bare, så skal hun bli gjort frisk. Lukas 8:49, 50.

Then Peter, James and John go into the room where the resurrection, symbolized by Christ’s baptism, represented the empowerment of the first and third angels. The Mount of Transfiguration is the second time Peter, James and John are witnesses. The Mount of Transfiguration is the second angel, and when Christ took the same disciples to Gethsemane, it represented the third angel. At the second step, the Mount of Transfiguration there is a “doubling,” for the waymark of the Mount is the middle of the three times that the Father spoke. The first was at His baptism, which aligns with the resurrection of the twelve-year-old virgin, the second was the Mount, and the third was just before the cross. The three times the Father spoke and the three times the three disciples went by themselves with Jesus are tied together by the fact that the second waymark in either line is the Mount of Transfiguration.

Deretter går Peter, Jakob og Johannes inn i rommet hvor oppstandelsen, symbolisert ved Kristi dåp, fremstilte bemyndigelsen av den første og den tredje engel. Forklarelsens berg er den andre gangen Peter, Jakob og Johannes er vitner. Forklarelsens berg er den andre engel, og da Kristus tok de samme disiplene med seg til Getsemane, representerte det den tredje engel. Ved det andre trinnet, Forklarelsens berg, er det en «fordobling», for waymarken ved berget er midtpunktet av de tre gangene Faderen talte. Den første var ved hans dåp, som samsvarer med oppstandelsen av den tolvårige jomfru; den andre var berget, og den tredje var like før korset. De tre gangene Faderen talte, og de tre gangene de tre disiplene gikk for seg selv sammen med Jesus, er knyttet sammen ved det forhold at den andre waymarken i begge linjer er Forklarelsens berg.

> And when he came into the house, he suffered no man to go in, save Peter, and James, and John, and the father and the mother of the maiden. And all wept, and bewailed her: but he said, Weep not; she is not dead, but sleepeth. And they laughed him to scorn, knowing that she was dead. And he put them all out, and took her by the hand, and called, saying, Maid, arise. And her spirit came again, and she arose straightway: and he commanded to give her meat. And her parents were astonished: but he charged them that they should tell no man what was done. Luke 8:51–56.

> Og da han kom inn i huset, tillot han ingen å gå inn, uten Peter og Jakob og Johannes, og jentas far og mor. Og alle gråt og sørget over henne; men han sa: Gråt ikke; hun er ikke død, men sover. Og de lo ham ut, fordi de visste at hun var død. Men han sendte dem alle ut, tok henne ved hånden og ropte: Pike, stå opp. Og hennes ånd vendte tilbake, og hun sto straks opp; og han bød at de skulle gi henne mat. Og hennes foreldre ble forferdet av undring; men han påla dem at de ikke skulle si til noen hva som var skjedd. Lukas 8:51–56.

Peter, James and John witness the first angel at the resurrection of the virgin, who had been asleep, as was Lazarus. When she awoke, she immediately rose and was given food. When Elijah and Moses are resurrected in Revelation eleven, they immediately rise, and then the Holy Spirit is poured out without measure, representing the virgin’s food. The Mount of Transfiguration was six days after Caesarea Philippi, except when Luke records the events.

Peter, Jakob og Johannes er vitne til den første engelen ved oppstandelsen av jomfruen, som hadde sovet, slik Lasarus hadde gjort. Da hun våknet, stod hun straks opp og fikk mat. Når Elia og Moses blir oppreist i Åpenbaringen elleve, reiser de seg straks opp, og deretter blir Den Hellige Ånd utøst uten mål, som representerer jomfruens mat. Forklarelsens berg var seks dager etter Cæsarea Filippi, unntatt når Lukas nedtegner hendelsene.

> And it came to pass about an eight days after these sayings, he took Peter and John and James, and went up into a mountain to pray. And as he prayed, the fashion of his countenance was altered, and his raiment was white and glistering. And, behold, there talked with him two men, which were Moses and Elias. Luke 9:28–30.

> Og det skjedde omkring åtte dager etter disse ord at han tok med seg Peter og Johannes og Jakob og gikk opp på et fjell for å be. Og mens han bad, ble hans åsyns skikkelse forvandlet, og hans klær ble hvite og skinnende. Og se, to menn talte med ham; det var Moses og Elias. Lukas 9:28–30.

Matthew and Mark both say decisively “after six days,” and Luke says “about” eight days. The Bible authors employed two reckonings of time; one called inclusive and the other exclusive. At first glance it might appear as contradictions, but the fact that Luke said “about” identifies that he was speaking in inclusive terms, and when Matthew and Mark say, “after six days,” they are identifying that they were counting whole days, and not the day that started the eight-day period, or the day that ended the eight-day period. The difference produces two numerical symbols of the same period; one is the number eight and the other is the six days.

Både Matteus og Markus sier uttrykkelig «etter seks dager», og Lukas sier «omkring» åtte dager. Bibelens forfattere benyttet to måter å regne tid på; den ene kalles inklusiv og den andre eksklusiv. Ved første øyekast kan det synes å være selvmotsigelser, men det forhold at Lukas sa «omkring», viser at han talte i inkluderende vendinger, og når Matteus og Markus sier «etter seks dager», viser de at de regnet hele dager, og ikke den dagen som innledet åttedagersperioden, eller den dagen som avsluttet åttedagersperioden. Forskjellen frembringer to tallsymboler for den samme perioden; det ene er tallet åtte og det andre er de seks dagene.

What is established with the two testimonies of the six or eight day period from Caesarea Philippi and the Mount of Transfiguration is that in the period when Christ seals the one hundred and forty-four thousand, the number eight represents the eight souls on Noah’s Ark, and the six represents the sixth church of Philadelphia, who is destined to be the church that is the eighth, that is of the seven. They are transformed into the eighth at the glorification of Moses, Elijah and Christ. The glorification on the mountain is also typified by the glorification on the mountain in the history of Moses.

Det som stadfestes ved de to vitnesbyrdene om seks- eller åttedagersperioden fra Cæsarea Filippi og Forklarelsens berg, er at i den perioden da Kristus besegler de hundre og førtifire tusen, representerer tallet åtte de åtte sjelene på Noahs ark, og tallet seks representerer den sjette menighet, Filadelfia, som er bestemt til å være den menighet som er den åttende, og som er av de sju. De blir forvandlet til den åttende ved herliggjørelsen av Moses, Elia og Kristus. Herliggjørelsen på berget er også forbilledliggjort ved herliggjørelsen på berget i Moses’ historie.

When Moses ascended the mountain he took seventy elders and Joshua with him.

Da Moses steg opp på fjellet, tok han med seg sytti eldste og Josva.

> Then went up Moses, and Aaron, Nadab, and Abihu, and seventy of the elders of Israel: And they saw the God of Israel: and there was under his feet as it were a paved work of a sapphire stone, and as it were the body of heaven in his clearness. And upon the nobles of the children of Israel he laid not his hand: also they saw God, and did eat and drink. And the Lord said unto Moses, Come up to me into the mount, and be there: and I will give thee tables of stone, and a law, and commandments which I have written; that thou mayest teach them.

> Så steg Moses opp, og Aron, Nadab og Abihu, og sytti av Israels eldste. Og de så Israels Gud; og under hans føtter var det likesom et brolagt verk av safirstein, og som selve himmelens legeme i sin klarhet. Og mot de fremste blant Israels barn rakte han ikke ut sin hånd; også de så Gud, og de åt og drakk. Og Herren sa til Moses: Kom opp til meg på fjellet, og bli der; og jeg vil gi deg steintavler og loven og budene som jeg har skrevet, for at du skal lære dem.

> And Moses rose up, and his minister Joshua: and Moses went up into the mount of God. And he said unto the elders, Tarry ye here for us, until we come again unto you: and, behold, Aaron and Hur are with you: if any man have any matters to do, let him come unto them.

> Så stod Moses opp, og hans tjener Josva; og Moses gikk opp på Guds fjell. Og han sa til de eldste: Bli her og vent på oss til vi kommer tilbake til dere; og se, Aron og Hur er hos dere; om noen har en sak å føre, la ham gå til dem.

> And Moses went up into the mount, and a cloud covered the mount. And the glory of the Lord abode upon mount Sinai, and the cloud covered it six days: and the seventh day he called unto Moses out of the midst of the cloud. And the sight of the glory of the Lord was like devouring fire on the top of the mount in the eyes of the children of Israel. And Moses went into the midst of the cloud, and gat him up into the mount: and Moses was in the mount forty days and forty nights. Exodus 24:9–18.

> Og Moses steg opp på fjellet, og en sky dekket fjellet. Og Herrens herlighet hvilte over Sinai-fjellet, og skyen dekket det i seks dager; og på den sjuende dagen kalte han på Moses ut fra skyens midte. Og synet av Herrens herlighet var som fortærende ild på fjellets topp i Israels barns øyne. Og Moses gikk inn i skyens midte og steg opp på fjellet; og Moses var på fjellet i førti dager og førti netter. 2 Mosebok 24:9–18.

The first angel’s message was the resurrection of Jairus’ daughter, aligning with Christ’s baptism. Then six days later, came the Mount of Transfiguration which is the second angel, that led to the cross, which is the third angel. As the second angel, the Mount has a double witness, in that the speaking of the Father at the Mount, connects with a second line of the three. The three times Peter, James and John were exclusive guests of Christ, and the three times the Father spoke, both identify the second manifestation of the Father’s voice, and the second time Jesus took Peter, James and John was the Mount of Transfiguration. The second waymark of the Mount has a double witness of the Father’s voice and the three disciples, for the second message always identifies a “doubling.”

Den første engels budskap var oppvekkelsen av Jairus’ datter, i samsvar med Kristi dåp. Så, seks dager senere, kom Forklarelsens berg, som er den andre engel, og som ledet til korset, som er den tredje engel. Som den andre engel har berget et dobbelt vitnesbyrd, idet Faderens tale på berget knytter seg til en annen linje av de tre. De tre gangene Peter, Jakob og Johannes var Kristi eksklusive gjester, og de tre gangene Faderen talte, identifiserer begge den andre manifestasjonen av Faderens røst, og den andre gangen Jesus tok med seg Peter, Jakob og Johannes, var på Forklarelsens berg. Det andre veimerket, berget, har et dobbelt vitnesbyrd om Faderens røst og de tre disiplene, for det andre budskapet identifiserer alltid en «fordobling».

The six-hour-period between the evening and morning sacrifices, which is represented by Matthew and Marks’ six days from Caesarea Philippi and the Mount, are represented by Moses’ six days, until he is called into the cloud on the seventh day.

Det seks timer lange tidsrommet mellom aften- og morgenslakterofrene, som er fremstilt ved Matteus’ og Markus’ seks dager fra Cæsarea Filippi til fjellet, er fremstilt ved Moses’ seks dager, inntil han blir kalt inn i skyen på den sjuende dagen.

The line begins with the tarrying time of the second angel, as Moses instructs the seventy elders to “tarry” until he returns. The first six-days in the line are isolated, but still form part of the overall 46 days. The six days are a period that leads to the third test, represented by forty days. The 46 days symbolize the temple, the sixth days are the six hours from Christ’s death to Pentecost, the six hours from His crucifixion to His death, the six hours of Caesarea to Caesarea and the six hours of Peter in the upper room to the temple. Moses is receiving the Law of the covenant, and getting the instructions upon how to raise the temple. Though the Bible says no man has seen God, the elders “saw the God of Israel.” The glorification of God on the mount with Moses and the elders typified the glorification on the Mount of Transfiguration. Both contain the six-day period. Moses’ line includes the tarrying time of the second angel and the full forty-six days representing the temple. The forty days he received the law, represents the sealing.

Linjen begynner med ventetiden til den andre engelen, ettersom Moses pålegger de sytti eldste å «vente» til han vender tilbake. De første seks dagene i linjen er adskilt, men utgjør likevel en del av de samlede 46 dagene. De seks dagene er en periode som leder frem til den tredje prøven, representert ved førti dager. De 46 dagene symboliserer templet; de seks dagene er de seks timene fra Kristi død til pinse, de seks timene fra Hans korsfestelse til Hans død, de seks timene fra Cæsarea til Cæsarea og de seks timene fra Peter i salen ovenpå til templet. Moses mottar paktsloven og får instruksjonene om hvordan templet skal reises. Selv om Bibelen sier at intet menneske har sett Gud, «så» de eldste «Israels Gud». Guds herliggjørelse på fjellet med Moses og de eldste var et forbilde på herliggjørelsen på Forklarelsens berg. Begge inneholder seksdagersperioden. Moses’ linje omfatter ventetiden til den andre engelen og de fulle førtiseks dagene som representerer templet. De førti dagene da han mottok loven, representerer beseglingen.

Peter was at Caesarea Philippi at the third hour, on his way to Caesarea Maritima at the ninth hour and in six to eight days he is at the Mount, tarrying with Moses’ seventy elders when He sees a vision of the glorified Lord, just as Daniel did in chapter ten. Daniel saw the Lord face to face, as did Gideon and the seventy elders. The Mount of Transfiguration is where the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand are transformed into the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand. They become the eighth church that is the sixth church, thus we see six days and eight days.

Peter var i Cæsarea Filippi ved den tredje time, på vei til Cæsarea Maritima ved den niende time, og om seks til åtte dager er han på Fjellet, hvor han oppholder seg sammen med Moses’ sytti eldste, da han ser et syn av den herliggjorte Herren, slik også Daniel gjorde i kapittel ti. Daniel så Herren ansikt til ansikt, slik også Gideon og de sytti eldste gjorde. Forklarelsens berg er stedet hvor den laodikeiske bevegelsen av de hundre og førtifire tusen blir forvandlet til den filadelfiske bevegelsen av de hundre og førtifire tusen. De blir den åttende menighet som er den sjette menighet; således ser vi seks dager og åtte dager.

The six hours from the crucifixion to His death, the six hours of Pentecost, the six hours of Caesarea to Caesarea, the six days to the Mount of Transfiguration and the six days of Moses that led to the forty days are the same line. Between Caesarea Philippi, which is Panium and the Sunday law, the one hundred and forty-four thousand are sealed. That sealing causes a division.

De seks timene fra korsfestelsen til hans død, de seks timene ved pinse, de seks timene fra Cæsarea til Cæsarea, de seks dagene til Forklarelsens berg og de seks dagene for Moses som ledet til de førti dagene, er den samme linjen. Mellom Cæsarea Filippi, som er Panium og søndagsloven, blir de hundre og førtifire tusen beseglet. Denne beseglingen forårsaker en adskillelse.

> And I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Daniel 10:7.

> Og jeg, Daniel, så alene synet; mennene som var med meg, så ikke synet. Men en stor skjelving falt over dem, så de flyktet bort og skjulte seg. Daniel 10:7.

Moses separated from the elders when he said, “Tarry ye here for us, until we come again unto you.” Moses separated from seventy at the tarrying time, and seventy weeks represents probationary time for the former covenant people. When the seventieth week ended, and that seventieth week was the sacred week that Christ confirmed the covenant with many, Christ then fully separated from the former covenant people. The period when the former covenant people could resolve their issue of blood, which for them was believing they were saved by the blood of Abraham, was over and the virgin of twelve years was resurrected to serve. Once the tarrying time began, Moses received the law of the covenant, and the instructions of raising the temple.

Moses skilte lag fra de eldste da han sa: «Vent her på oss, inntil vi kommer tilbake til dere.» Moses skilte lag fra de sytti ved ventetiden, og sytti uker representerer prøvetid for det tidligere paktsfolket. Da den syttiende uken var omme, og den syttiende uken var den hellige uken da Kristus stadfestet pakten med mange, skilte Kristus seg da fullt og helt fra det tidligere paktsfolket. Tidsrommet da det tidligere paktsfolket kunne løse sitt blødningsproblem, som for deres del var å tro at de ble frelst ved Abrahams blod, var over, og jomfruen på tolv år ble oppreist for å tjene. Da ventetiden først begynte, mottok Moses paktsloven og instruksjonene om å reise templet.

When Peter, James and John were at the Mount, the sealing of God’s people, and their subsequent raising up as an ensign represents those covenant people as the temple of the one hundred and forty-four thousand. The eleventh-hour workers are then joined to that temple.

Da Peter, Jakob og Johannes var på fjellet, representerer beseglingen av Guds folk, og deres påfølgende oppreisning som et banner, dette paktsfolket som tempelet til de hundre og førtifire tusen. Arbeiderne i den ellevte time blir deretter føyd til dette tempelet.

> Thus saith the Lord, Keep ye judgment, and do justice: for my salvation is near to come, and my righteousness to be revealed. Blessed is the man that doeth this, and the son of man that layeth hold on it; that keepeth the sabbath from polluting it, and keepeth his hand from doing any evil. Neither let the son of the stranger, that hath joined himself to the Lord, speak, saying, The Lord hath utterly separated me from his people: neither let the eunuch say, Behold, I am a dry tree. For thus saith the Lord unto the eunuchs that keep my sabbaths, and choose the things that please me, and take hold of my covenant; Even unto them will I give in mine house and within my walls a place and a name better than of sons and of daughters: I will give them an everlasting name, that shall not be cut off. Also the sons of the stranger, that join themselves to the Lord, to serve him, and to love the name of the Lord, to be his servants, every one that keepeth the sabbath from polluting it, and taketh hold of my covenant; Even them will I bring to my holy mountain, and make them joyful in my house of prayer: their burnt offerings and their sacrifices shall be accepted upon mine altar; for mine house shall be called an house of prayer for all people.

> Så sier Herren: Hold fast ved retten og gjør rettferdighet; for min frelse er nær ved å komme, og min rettferdighet å bli åpenbart. Salig er det menneske som gjør dette, og det menneskebarn som holder fast ved det, som holder sabbaten så han ikke vanhelliger den, og holder sin hånd fra å gjøre noe ondt. Den fremmedes sønn, som har sluttet seg til Herren, skal ikke si: Herren vil visselig skille meg helt fra sitt folk. Og den vanføre skal ikke si: Se, jeg er et tørt tre. For så sier Herren om de vanføre som holder mine sabbater og velger det som behager meg, og holder fast ved min pakt: Dem vil jeg gi i mitt hus og innenfor mine murer et sted og et navn, bedre enn sønner og døtre; jeg vil gi dem et evig navn, som ikke skal utryddes. Likeså de fremmedes sønner, som slutter seg til Herren for å tjene ham og for å elske Herrens navn, for å være hans tjenere, hver den som holder sabbaten så han ikke vanhelliger den, og holder fast ved min pakt, dem vil jeg føre til mitt hellige berg og glede dem i mitt bedehus; deres brennoffer og deres slaktoffer skal være til velbehag på mitt alter. For mitt hus skal kalles et bedehus for alle folk.

> The Lord God which gathereth the outcasts of Israel saith, Yet will I gather others to him, beside those that are gathered unto him. Isaiah 56:1–8.

> Så sier Herren Gud, han som samler Israels fordrevne: Enda vil jeg samle andre til ham, foruten dem som allerede er samlet til ham. Jesaja 56:1–8.

Peter, James and John, as well as Moses represent the “outcasts of Israel,” who are cast out by their brethren which hated them.

Peter, James og John, så vel som Moses, representerer «Israels utstøtte», som blir kastet ut av sine brødre, som hatet dem.

> Thus saith the Lord, The heaven is my throne, and the earth is my footstool: where is the house that ye build unto me? and where is the place of my rest?

> Så sier Herren: Himmelen er min trone, og jorden er min fotskammel. Hvor er da det hus som dere bygger for meg, og hvor er stedet for mitt hvilested?

> For all those things hath mine hand made, and all those things have been, saith the Lord: but to this man will I look, even to him that is poor and of a contrite spirit, and trembleth at my word. He that killeth an ox is as if he slew a man; he that sacrificeth a lamb, as if he cut off a dog’s neck; he that offereth an oblation, as if he offered swine’s blood; he that burneth incense, as if he blessed an idol. Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before mine eyes, and chose that in which I delighted not.

> For alle disse ting har min hånd gjort, og slik er alle disse ting blitt til, sier Herren. Men til denne vil jeg se: til den som er fattig og har en sønderknust ånd, og som skjelver for mitt ord. Den som slakter en okse, er som om han slo i hjel et menneske; den som ofrer et lam, som om han brakk nakken på en hund; den som bærer fram en offergave, som om han ofret svineblod; den som tenner røkelse, som om han lovpriste en avgud. Ja, de har valgt sine egne veier, og deres sjel har behag i deres vederstyggeligheter. Også jeg vil velge deres villfarelser og la det de frykter, komme over dem; for da jeg kalte, var det ingen som svarte; da jeg talte, var det ingen som hørte. Men de gjorde det som var ondt for mine øyne, og valgte det som jeg ikke hadde behag i.

> Hear the word of the Lord, ye that tremble at his word; Your brethren that hated you, that cast you out for my name’s sake, said, Let the Lord be glorified: but he shall appear to your joy, and they shall be ashamed. Isaiah 66:1–5.

> Hør Herrens ord, dere som skjelver for hans ord: Deres brødre, som hatet dere, som støtte dere ut for mitt navns skyld, sa: La Herren bli herliggjort. Men han skal komme til syne til deres glede, og de skal bli til skamme. Jesaja 66:1–5.

The word “joy” occurs numerous times and ways in the Scriptures, as does the word “ashamed.” In the context of Peter’s message from the book of Joel, the shame versus joy is a parallel, such as the wise and the foolish or the wheat and the tares. Shame and joy represent, in the context of Joel, those who have the oil, or the latter rain message, versus those who don’t. It is only when you see this detail that you can get to the deeper meaning of, “Your brethren that hated you, that cast you out for my name’s sake.” Those brethren are those who in Spalding and Magan, page one and two, are the “nominal Adventists, like Judas,” that will “betray us to the Catholics,” “for they hated us on account of the Sabbath, for they could not refute it.” Your brethren that hate you, cast you out over the message of the Sabbath of the land, Moses seven times, which cannot be refuted. The point here is that you get cast out over a doctrinal argument, a debate, as Isaiah calls it, and the doctrinal debate is the message of the latter rain.

Ordet «glede» forekommer tallrike ganger og på mange måter i Skriften, likeså ordet «skamfull». I sammenhengen med Peters budskap fra Joels bok er skam i motsetning til glede en parallell, slik som de vise og de dårlige jomfruene eller hveten og ugresset. Skam og glede representerer, i Joels sammenheng, dem som har oljen, eller budskapet om senregnet, i motsetning til dem som ikke har det. Det er først når du ser denne detaljen at du kan komme til den dypere meningen i: «Deres brødre som hatet dere, som støtte dere ut for mitt navns skyld.» Disse brødrene er dem som i Spalding and Magan, side én og to, er de «navnkristne adventister, lik Judas», som vil «forråde oss til katolikkene», «for de hatet oss på grunn av sabbaten, for de kunne ikke gjendrive den». Deres brødre som hater dere, støter dere ut på grunn av budskapet om landets sabbat, Mose sju ganger, som ikke kan gjendrives. Poenget her er at dere blir støtt ut på grunn av et læremessig argument, en debatt, som Jesaja kaller det, og den læremessige debatten er budskapet om senregnet.

Joel calls that message “new wine,” and if you have that message, you have joy. If you do not have it, you awaken as the drunkards of Joel do to find that the new wine is cut off from your mouth. At that point you are prophetically “ashamed.” The class that has the oil, has joy and the class that has no oil is ashamed. The oil is also new wine, and it is associated with joy. This is why Isaiah says, “Hear the word of the Lord.” One class chooses to hear, and the other hearkens not to the sound of the trumpet. Isaiah specifically identifies the class who hear, when he states, “ye that tremble at his word.” The Lord gathers those who have been cast out over the message that arrived at 9/11, and at the Sunday law, He gathers Isaiah’s eunuchs, who are represented as dry trees. If they will take hold of the covenant, they will no longer be separated from God’s holy mountain.

Joel kaller dette budskapet «ny vin», og dersom du har dette budskapet, har du glede. Dersom du ikke har det, våkner du, slik Joels drankere gjør, og oppdager at den nye vinen er avskåret fra din munn. På det tidspunkt er du profetisk «til skamme». Den klassen som har oljen, har glede, og den klassen som ikke har olje, er til skamme. Oljen er også ny vin, og den er forbundet med glede. Derfor sier Jesaja: «Hør Herrens ord.» Én klasse velger å høre, og den andre lytter ikke til basunens lyd. Jesaja identifiserer særskilt den klassen som hører, når han sier: «I som skjelver for hans ord.» Herren samler dem som er blitt drevet bort på grunn av budskapet som kom ved 9/11, og ved søndagsloven samler han Jesajas evnukker, som fremstilles som tørre trær. Dersom de vil holde fast ved pakten, skal de ikke lenger være skilt fra Guds hellige berg.

A eunuch or a dry tree represent death. A eunuch cannot reproduce and a dry tree has no life. The promise is that if those Gentiles, or eleventh-hour workers will accept the covenant represented by Sabbath, they will have sons and daughters. First He gathers the outcasts of Israel, then lifts those outcasts up as an ensign and then gathers His other flock. The first and second gatherings represent the period from 9/11 unto the Sunday law when the Holy Spirit is sprinkling, and also the period from the Sunday law until Michael stands up and the latter rain is poured out without measure. In both periods the latter rain is a message, which if you have, brings joy, and if you don’t have, brings shame.

En evnukk eller et tørt tre representerer død. En evnukk kan ikke få avkom, og et tørt tre har ikke liv. Løftet er at dersom disse hedningene, eller arbeiderne i den ellevte time, vil ta imot pakten representert ved sabbaten, skal de få sønner og døtre. Først samler Han Israels utstøtte, deretter løfter Han disse utstøtte opp som et banner og samler så sin andre hjord. Den første og den andre samlingen representerer perioden fra 11. september og frem til søndagsloven, når Den Hellige Ånd sprenger, og også perioden fra søndagsloven inntil Mikael står fram og sildigregnet blir utøst uten mål. I begge perioder er sildigregnet et budskap som, dersom du har det, bringer glede, og dersom du ikke har det, bringer skam.

The book of Matthew is divided into three lines, that represent the three angels of Revelation fourteen. Each of the three lines also contain fractals of the three angels. The second line from chapter eleven unto chapter twenty-two is the center, for it is the second angel, which is positioned between the first and third angels. The book of Matthew is itself a center line, when we consider chapters eleven through twenty-two in the context of Genesis and Revelation’s covenant chapters.

Matteusboken er inndelt i tre linjer som representerer de tre englene i Åpenbaringen fjorten. Hver av de tre linjene inneholder også fraktaler av de tre englene. Den andre linjen, fra kapittel elleve til kapittel tjueto, er sentrum, for den er den andre engelen, som er plassert mellom den første og den tredje engelen. Matteusboken er i seg selv en midtlinje når vi betrakter kapitlene elleve til tjueto i sammenheng med paktkapitlene i Første Mosebok og Åpenbaringen.

The center of the twelve covenant chapters is Matthew’s, and the center line of Matthew’s three lines is found in the same twelve chapters. The center of those twelve chapters is the sealing of the one hundred and forty-four thousand. That center point is represented by three verses, which align with the three center verses of Genesis and Revelation’s twelve covenant chapters.

Sentrum i de tolv paktskapitlene er Matteus’, og sentrumslinjen i Matteus’ tre linjer finnes i de samme tolv kapitlene. Sentrum i disse tolv kapitlene er beseglingen av de hundre og førtifire tusen. Dette sentrumspunktet er representert ved tre vers, som samsvarer med de tre sentrale versene i Første Mosebok og Åpenbaringens tolv paktskapitler.

Peter is a the center point of the center point of the center point, and he represents the first and last Christian bride. That is the signature of Alpha and Omega. Palmoni also placed His signature upon Peter’s name change, when He designed the enigma of Peter’s name in English. Jesus spoke to Peter in Hebrew, and the conversation was recorded in Greek and thereafter put into English. In English, Palmoni named Peter by using the 16th letter of the English alphabet, followed by the 5th letter, that is followed by the 20th, that is followed by the 5th that is followed by the 18th, fully knowing that when He, as Palmoni created the name that would go from Hebrew, to Greek to English. He also designed that the English name would allow an enigma of multiplying those five letters in order to reach the number one hundred and forty-four thousand. Palmoni, who is also the first and the last, designed that the first of those five and last of the five English letters that make up the name Peter are the 16th and 18th letters, for the name Peter was to occur in Matthew 16:18.

Peter er sentrumspunktet av sentrumspunktet av sentrumspunktet, og han representerer den første og den siste kristne brud. Det er signaturen til Alfa og Omega. Palmoni satte også sin signatur på Peters navneforandring, da Han utformet gåten om Peters navn på engelsk. Jesus talte til Peter på hebraisk, og samtalen ble nedtegnet på gresk og deretter gjengitt på engelsk. På engelsk ga Palmoni Peter navn ved å bruke den 16. bokstaven i det engelske alfabetet, fulgt av den 5., som etterfølges av den 20., som etterfølges av den 5., som etterfølges av den 18., fullt vitende om dette da Han, som Palmoni, skapte navnet som skulle gå fra hebraisk til gresk til engelsk. Han utformet også at det engelske navnet skulle muliggjøre en gåte der disse fem bokstavene multipliseres i rekkefølge for å nå tallet ett hundre og førtifire tusen. Palmoni, som også er den første og den siste, utformet at den første av disse fem og den siste av de fem engelske bokstavene som utgjør navnet Peter, er den 16. og den 18. bokstaven, for navnet Peter skulle forekomme i Matteus 16:18.

With all of that about Peter, we still need to address the “golden ratio.” The golden ratio is represented by Matthew 16:18, for the ratio is 1.618. The golden ratio is associated with nature’s fractals, and when Palmoni locates Peter in Matthew 16:18, Palmoni is identifying that the prophetic key that is placed upon the shoulder of Eliakim in Isaiah 22:22, and the prophetic keys that are given to Peter and the church in the passage, includes prophetic fractals.

Med alt dette om Peter må vi likevel fortsatt behandle «det gylne snitt». Det gylne snitt er representert ved Matteus 16:18, for forholdstallet er 1,618. Det gylne snitt er forbundet med naturens fraktaler, og når Palmoni lokaliserer Peter i Matteus 16:18, identifiserer Palmoni at den profetiske nøkkelen som blir lagt på Eliakims skulder i Jesaja 22:22, og de profetiske nøklene som blir gitt til Peter og menigheten i dette avsnittet, innbefatter profetiske fraktaler.

Caesarea Philippi at the third hour unto Caesarea Maritima at the ninth hour represents a fractal of the third hour when Christ was crucified until the ninth hour of Cornelius sending for Peter. The Pentecostal season from the third hour of the crucifixion until Peter in the temple at Pentecost at the ninth hour, is a fractal of the 1,260 days from the cross to Cornelius. The three times the Father spoke is a fractal of the three angels, as is the three times Jesus took only Peter, James and John. The prophetic information that is encoded into the verses where Peter illustrates the one hundred and forty-four thousand is as profound as any truth has ever been, and yet we have not yet placed Peter at Panium in Daniel eleven.

Cæsarea Filippi ved den tredje time til Cæsarea Maritima ved den niende time representerer en fraktal av den tredje time da Kristus ble korsfestet, inntil den niende time da Kornelius sendte bud på Peter. Den pinseårstid som strekker seg fra den tredje time ved korsfestelsen til Peter i tempelet på pinsedagen ved den niende time, er en fraktal av de 1 260 dager fra korset til Kornelius. De tre gangene Faderen talte, er en fraktal av de tre engler, likesom også de tre gangene Jesus tok med seg bare Peter, Jakob og Johannes. Den profetiske informasjon som er innkodet i de vers hvor Peter fremstiller de hundre og førtifire tusen, er like dyptgripende som noen sannhet noensinne har vært, og likevel har vi ennå ikke plassert Peter ved Panium i Daniel elleve.

We will continue this study in the next article.

Vi vil fortsette denne studien i neste artikkel.

> Peter, an apostle of Jesus Christ, to the strangers scattered throughout Pontus, Galatia, Cappadocia, Asia, and Bithynia, Elect according to the foreknowledge of God the Father, through sanctification of the Spirit, unto obedience and sprinkling of the blood of Jesus Christ: Grace unto you, and peace, be multiplied. Blessed be the God and Father of our Lord Jesus Christ, which according to his abundant mercy hath begotten us again unto a lively hope by the resurrection of Jesus Christ from the dead, To an inheritance incorruptible, and undefiled, and that fadeth not away, reserved in heaven for you, Who are kept by the power of God through faith unto salvation ready to be revealed in the last time.

> Peter, Jesu Kristi apostel, til de utlendinger som er spredt omkring i Pontus, Galatia, Kappadokia, Asia og Bitynia, utvalgt etter Gud Faders forutviten, ved Åndens helliggjørelse, til lydighet og bestenkning med Jesu Kristi blod: Nåde være med dere, og fred bli mangfoldiggjort. Velsignet være vår Herre Jesu Kristi Gud og Far, han som etter sin store miskunn har gjenfødt oss til et levende håp ved Jesu Kristi oppstandelse fra de døde, til en uforgjengelig og ubesmittet og uforkrenkelig arv, som er gjemt i himlene for dere, dere som ved Guds kraft blir bevart ved tro til den frelse som er rede til å bli åpenbart i den siste tid.

> Wherein ye greatly rejoice, though now for a season, if need be, ye are in heaviness through manifold temptations: That the trial of your faith, being much more precious than of gold that perisheth, though it be tried with fire, might be found unto praise and honour and glory at the appearing of Jesus Christ: Whom having not seen, ye love; in whom, though now ye see him not, yet believing, ye rejoice with joy unspeakable and full of glory: Receiving the end of your faith, even the salvation of your souls.

> Deri jubler dere stort, selv om dere nå en kort stund, om så må være, har sorg under mange slags prøvelser, for at prøven på deres tro – langt kosteligere enn det forgjengelige gull, som dog prøves i ild – må bli funnet til pris og ære og herlighet ved Jesu Kristi åpenbarelse. Ham elsker dere, enda dere ikke har sett ham; på ham tror dere, enda dere nå ikke ser ham, og dere jubler med en usigelig og herliggjort glede, idet dere vinner målet for deres tro: deres sjelers frelse.

> Of which salvation the prophets have enquired and searched diligently, who prophesied of the grace that should come unto you: Searching what, or what manner of time the Spirit of Christ which was in them did signify, when it testified beforehand the sufferings of Christ, and the glory that should follow. Unto whom it was revealed, that not unto themselves, but unto us they did minister the things, which are now reported unto you by them that have preached the gospel unto you with the Holy Ghost sent down from heaven; which things the angels desire to look into.

> Om denne frelse gransket og ransaket profetene med iver, de som profeterte om den nåde som skulle komme til dere. De søkte å finne ut hvilken eller hva slags tid Kristi Ånd, som var i dem, siktet til da den på forhånd vitnet om Kristi lidelser og herligheten deretter. For dem ble det åpenbart at det ikke var seg selv, men oss de tjente med disse ting, som nå er blitt forkynt for dere av dem som forkynte evangeliet for dere ved Den Hellige Ånd, utsendt fra himmelen; ting som englene lengter etter å skue inn i.

> Wherefore gird up the loins of your mind, be sober, and hope to the end for the grace that is to be brought unto you at the revelation of Jesus Christ; As obedient children, not fashioning yourselves according to the former lusts in your ignorance: But as he which hath called you is holy, so be ye holy in all manner of conversation; Because it is written, Be ye holy; for I am holy.

> Derfor, bind opp om deres sinns lender, vær sindige, og sett deres håp fullt og fast til den nåde som skal bli dere til del ved Jesu Kristi åpenbarelse. Som lydige barn skal dere ikke skikke dere etter de tidligere lyster i deres uvitenhet. Men likesom han som kalte dere, er hellig, så skal også dere være hellige i all deres ferd. For det er skrevet: Vær hellige, for jeg er hellig.

> And if ye call on the Father, who without respect of persons judgeth according to every man’s work, pass the time of your sojourning here in fear: Forasmuch as ye know that ye were not redeemed with corruptible things, as silver and gold, from your vain conversation received by tradition from your fathers; But with the precious blood of Christ, as of a lamb without blemish and without spot: Who verily was foreordained before the foundation of the world, but was manifest in these last times for you, Who by him do believe in God, that raised him up from the dead, and gave him glory; that your faith and hope might be in God. Seeing ye have purified your souls in obeying the truth through the Spirit unto unfeigned love of the brethren, see that ye love one another with a pure heart fervently: Being born again, not of corruptible seed, but of incorruptible, by the word of God, which liveth and abideth forever. For all flesh is as grass, and all the glory of man as the flower of grass. The grass withereth, and the flower thereof falleth away: But the word of the Lord endureth forever. And this is the word which by the gospel is preached unto you. 1 Peter 1:1–25.

> Og dersom dere påkaller Faderen, han som uten persons anseelse dømmer etter hver enkelts gjerning, så lev den tid dere er her som fremmede, i frykt. For dere vet at det ikke var med forgjengelige ting, som sølv eller gull, dere ble løskjøpt fra deres tomme ferd, den dere hadde overtatt ved tradisjon fra fedrene; men med Kristi dyrebare blod, som av et lam uten lyte og uten plett. Han var sannelig forut kjent før verdens grunnvoll ble lagt, men ble åpenbart i de siste tider for deres skyld, dere som ved ham tror på Gud, han som oppreiste ham fra de døde og gav ham herlighet, så deres tro og håp kunne være til Gud. Siden dere har renset deres sjeler ved lydighet mot sannheten gjennom Ånden til oppriktig broderkjærlighet, så elsk hverandre inderlig av et rent hjerte, dere som er gjenfødt, ikke av forgjengelig sæd, men av uforgjengelig, ved Guds ord, som lever og blir til evig tid. For alt kjød er som gress, og all menneskets herlighet som gressets blomst. Gresset visner, og blomsten faller av; men Herrens ord varer til evig tid. Og dette er det ord som ved evangeliet er forkynt for dere. 1 Peter 1:1–25.

Back to Articles