Article

# Future for America and July 18, 2020 - Number Four

Fremtid for Amerika og 18. juli 2020 – Nummer fire

1863

1863

Author

Jeff Pippenger

Published

September 19, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The message of Daniel chapters eight and nine which are represented by the Ulai River were unsealed in 1798. The prophecy of chapter eight was interpreted in chapter nine by Gabriel, but not until Daniel had set forth a prayer, that is considered one of the most significant human prayers in the Bible. In that prayer Daniel identifies that he had recognized that the desolation of Jerusalem would last seventy years according to what he had discovered in the book of Jeremiah.

Budskapet i Daniels bok, kapittel åtte og ni, som er framstilt ved Ulai-elven, ble åpnet i 1798. Profetien i kapittel åtte ble tolket i kapittel ni av Gabriel, men ikke før Daniel hadde framført en bønn som regnes som en av de mest betydningsfulle menneskelige bønner i Bibelen. I den bønnen viser Daniel at han hadde erkjent at Jerusalems ødeleggelse skulle vare i sytti år, i samsvar med det han hadde oppdaget i Jeremias bok.

> In the first year of Darius the son of Ahasuerus, of the seed of the Medes, which was made king over the realm of the Chaldeans; In the first year of his reign I Daniel understood by books the number of the years, whereof the word of the Lord came to Jeremiah the prophet, that he would accomplish seventy years in the desolations of Jerusalem. Daniel 9:1, 2.

> I det første året til Dareios, Ahasverus’ sønn, av medernes ætt, han som ble gjort til konge over kaldeernes rike, i det første året av hans regjeringstid, forstod jeg, Daniel, ved skriftene tallet på de år som Herrens ord var kommet om til profeten Jeremia, at han ville fullbyrde sytti år over Jerusalems ødeleggelser. Daniel 9:1, 2.

Jeremiah also identified that at the end of those seventy years Belshazzar would die as Cyrus the General of Darius conquered Babylon.

Jeremia identifiserte også at ved slutten av de sytti årene skulle Belsassar dø idet Kyros, Daríos’ general, erobret Babylon.

> And this whole land shall be a desolation, and an astonishment; and these nations shall serve the king of Babylon seventy years. And it shall come to pass, when seventy years are accomplished, that I will punish the king of Babylon, and that nation, saith the Lord, for their iniquity, and the land of the Chaldeans, and will make it perpetual desolations. Jeremiah 25:11, 12.

> Og hele dette landet skal bli til ødeleggelse og til forferdelse; og disse folkene skal tjene kongen av Babylon i sytti år. Og det skal skje, når sytti år er fullendt, at jeg vil hjemsøke kongen av Babylon og dette folk, sier Herren, for deres misgjerning, og kaldeernes land, og gjøre det til evige ødemarker. Jeremia 25:11, 12.

Daniel also identified that the seventy years of desolation was a fulfillment of a prophecy recorded by Moses.

Daniel erkjente også at de sytti årene med ødeleggelse var en oppfyllelse av en profeti nedtegnet av Moses.

> Yea, all Israel have transgressed thy law, even by departing, that they might not obey thy voice; therefore the curse is poured upon us, and the oath that is written in the law of Moses the servant of God, because we have sinned against him. And he hath confirmed his words, which he spake against us, and against our judges that judged us, by bringing upon us a great evil: for under the whole heaven hath not been done as hath been done upon Jerusalem. As it is written in the law of Moses, all this evil is come upon us: yet made we not our prayer before the Lord our God, that we might turn from our iniquities, and understand thy truth. Daniel 9:11–13.

> Ja, hele Israel har overtrådt din lov, ja, ved å vike av, så de ikke ville lyde din røst; derfor er forbannelsen utøst over oss, og eden som er skrevet i loven til Moses, Guds tjener, fordi vi har syndet mot ham. Og han har stadfestet sine ord, som han talte mot oss og mot våre dommere som dømte oss, ved å la en stor ulykke komme over oss; for under hele himmelen er det ikke blitt gjort noe slikt som det som er blitt gjort mot Jerusalem. Slik det står skrevet i Mose lov, er all denne ulykken kommet over oss; likevel bad vi ikke ydmykt til Herren vår Gud, så vi kunne vende om fra våre misgjerninger og forstå din sannhet. Daniel 9:11–13.

The “oath” that Israel had broken which produced the “curse” was the “seven times” of Leviticus twenty-six. The word translated as “seven times” in Leviticus twenty-six is the same Hebrew word that is translated as “oath,” in Daniel nine. Moses’ oath represented by the word translated as “seven times” is the first time-prophecy discovered by William Miller and it was the first of his foundational truths that was set aside in 1863. William Miller represented Elijah, and this is confirmed by the Spirit of Prophecy.

«Eden» som Israel hadde brutt, og som frembrakte «forbannelsen», var «sju tider» i 3 Mosebok 26. Ordet som er oversatt med «sju tider» i 3 Mosebok 26, er det samme hebraiske ordet som er oversatt med «ed» i Daniel 9. Moses’ ed, representert ved ordet oversatt som «sju tider», er den første tidsprofetien som ble oppdaget av William Miller, og den var den første av hans grunnleggende sannheter som ble satt til side i 1863. William Miller representerte Elia, og dette blir bekreftet av Profetiens Ånd.

> “Thousands were led to embrace the truth preached by William Miller, and servants of God were raised up in the spirit and power of Elijah to proclaim the message.” Early Writings, 233.

> «Tusener ble ledet til å ta imot sannheten som ble forkynt av William Miller, og Guds tjenere ble oppreist i Elias’ ånd og kraft for å forkynne budskapet.» Early Writings, 233.

In 1863 the Millerite movement ended as those who had formerly been in the movement started the Seventh-day Adventist church. When they began as a church the movement ended. It ended when they slew Moses as represented in the “seven times” of Leviticus twenty-six, and when they simultaneously slew Elijah, the messenger that had presented the “oath” of Moses to the movement. Moses and Elijah were both slain in 1863 and were not to be resurrected until post September 11, 2001, when God took the movement Future for America back to the old paths.

I 1863 tok Millerittbevegelsen slutt idet de som tidligere hadde vært i bevegelsen, begynte Syvendedags Adventistkirken. Da de begynte som en kirke, tok bevegelsen slutt. Den tok slutt da de drepte Moses, slik det er framstilt i «de sju tider» i 3. Mosebok tjueseks, og da de samtidig drepte Elia, budbæreren som hadde framlagt Moses’ «ed» for bevegelsen. Moses og Elia ble begge drept i 1863 og skulle ikke oppstå igjen før etter 11. september 2001, da Gud førte bevegelsen Future for America tilbake til de gamle stiene.

Future for America recognized September 11, 2001 as the arrival of the third woe, and what establishes that the identification of Islam’s attack on September 11 was the history of the first two woes as identified by the Millerites which is specifically represented upon both the 1843 and 1850 pioneer charts. By returning to Millerite history to uphold the modern role of Islam, the Lord then opened Future for America’s understanding of the “seven times” of Leviticus twenty-six, which is graphically represented on both charts in the center column. And in both charts, the center of the center column is the cross. When God directed in the production of both of Habakkuk’s tables, He made sure that the “oath” of Moses, the “seven times” of Leviticus twenty-six was the center of all the other prophetic illustrations and that on both tables Christ was placed in the very center.

Future for America erkjente 11. september 2001 som ankomsten av det tredje ve, og det som stadfester at identifikasjonen av Islams angrep den 11. september var korrekt, er historien om de to første veene slik de ble identifisert av millerittene, hvilket er særskilt fremstilt på både pionerkartet fra 1843 og fra 1850. Ved å vende tilbake til millerittenes historie for å stadfeste Islams moderne rolle, åpnet Herren deretter Future for Americas forståelse av «de syv tider» i Tredje Mosebok tjueseks, som er grafisk fremstilt på begge kartene i den midterste kolonnen. Og på begge kartene er sentrum i den midterste kolonnen korset. Da Gud ledet i utarbeidelsen av begge Habakkuks tavler, sørget Han for at Moses’ «ed», «de syv tider» i Tredje Mosebok tjueseks, var sentrum for alle de andre profetiske fremstillingene, og at Kristus på begge tavlene var plassert i selve sentrum.

This agreed with a period of time located in another prophecy that was interpreted by Gabriel in chapter nine of Daniel which identified that Christ would confirm the covenant with many for one week.

Dette stemte overens med en tidsperiode som finnes i en annen profeti, og som ble tolket av Gabriel i kapittel ni i Daniel, hvor det ble fastslått at Kristus skulle stadfeste pakten med mange i én uke.

> And he shall confirm the covenant with many for one week: and in the midst of the week he shall cause the sacrifice and the oblation to cease, and for the overspreading of abominations he shall make it desolate, even until the consummation, and that determined shall be poured upon the desolate. Daniel 9:27.

> Og han skal stadfeste pakten med de mange i én uke; og midt i uken skal han gjøre slutt på slaktoffer og grødeoffer, og på grunn av ødeleggelsens styggedommer skal det bli gjort øde, helt inntil fullendelsen; og det som er fast bestemt, skal bli utøst over det ødelagte. Daniel 9:27.

A prophetic week is twenty-five hundred and twenty symbolic days, and the prophecy that Gabriel was explaining identified that in the “midst” or center of those twenty-five hundred and twenty symbolic days Christ would be crucified. Christ is the center of ‘the twenty-five twenty’ on both of Habakkuk’s tables and also the week He confirmed the covenant with many.

En profetisk uke er to tusen fem hundre og tjue symbolske dager, og profetien som Gabriel forklarte, identifiserte at Kristus skulle korsfestes i «midten», eller sentrum, av disse to tusen fem hundre og tjue symbolske dagene. Kristus er sentrum i «de tjuefem tjue» på begge Habakkuks tavler, og også i den uken da Han stadfestet pakten med de mange.

In 1863 Adventism began as a church and the Millerite movement that had been empowered with the spirit of Elijah was slain. The Millerite movement understood that in the context of the seven churches of Revelation they had been the Philadelphian church. Those that separated from them after the Great Disappointment of 1844, were then identified as Laodiceans. In 1856 James White began a series of articles in the Review and Herald identifying that the movement that began as Philadelphia had become Laodicea and that the members needed then to seek the remedy offered to the Laodicean church. In the same year, in the same publication James White published a series of articles written by Hiram Edson about the twenty-five hundred and twenty year prophecy of Leviticus twenty-six. The articles were never finished.

I 1863 begynte adventismen som en kirke, og den millerittiske bevegelsen, som hadde vært utrustet med Elias’ ånd, ble drept. Den millerittiske bevegelsen forsto at de, i sammenhengen med de sju menighetene i Åpenbaringen, hadde vært den filadelfiske menighet. De som skilte seg fra dem etter den store skuffelsen i 1844, ble da identifisert som laodikeere. I 1856 begynte James White en serie artikler i Review and Herald hvor han påviste at bevegelsen som hadde begynt som Filadelfia, var blitt Laodikea, og at medlemmene derfor måtte søke det legemiddel som ble tilbudt den laodikeiske menighet. Samme år, i den samme publikasjonen, utga James White en serie artikler skrevet av Hiram Edson om den to tusen fem hundre og tjue år lange profetien i Tredje Mosebok tjueseks. Artiklene ble aldri fullført.

When the Lord led the movement of Future for America back unto the old paths post September 11, 2001 the articles by Edson were rediscovered, and for the first time in history both of the periods twenty-five hundred and twenty years were recognized as two curses. One against the northern ten tribes and the other against the southern two tribes. Miller had identified the seven times against the southern kingdom of Judah, but Edson identified the seven times against the northern kingdom of Israel. Future for America saw that they both were to be applied. When the two scatterings are combined, they produce prophetic light that had never been recognized by Miller or Edson.

Da Herren førte bevegelsen Future for America tilbake til de gamle stier etter 11. september 2001, ble artiklene av Edson gjenoppdaget, og for første gang i historien ble begge periodene på to tusen fem hundre og tjue år erkjent som to forbannelser. Den ene mot de nordlige ti stammene og den andre mot de sørlige to stammene. Miller hadde identifisert de syv tider mot det sørlige riket Juda, men Edson identifiserte de syv tider mot det nordlige riket Israel. Future for America så at begge skulle anvendes. Når de to adspredelsene sammenføyes, frembringer de profetisk lys som verken Miller eller Edson noen gang hadde erkjent.

When the Lord returned Future for America to the old paths post 2001 the “oath” of Moses came back to life and stood upon its feet. The message connected with the “oath” was then presented by the messengers of the third angel as it had been presented and typified by the messengers of the first angel. Future for America was the movement that proclaimed the message represented by “Moses” in the power of “Elijah,” and Elijah clearly gave the testimony of Moses until the conclusion of a series of presentations titled Habakkuk’s Tables which finished around 2012. When that series of presentations ended, the beast from the bottomless pit ascended to make war upon Moses and Elijah. That warfare began when Future for America determined to stop the work it had been doing since 1996, and begin a school, which in its pride it called, The School of the Prophets. Better it would have been to call the school, the school of the false prophets!

Da Herren førte Future for America tilbake til de gamle stier etter 2001, kom Moses’ «ed» tilbake til liv og stod på sine føtter. Budskapet knyttet til «eden» ble da fremstilt av den tredje engels budbærere, slik det hadde blitt fremstilt og forbilledliggjort av den første engels budbærere. Future for America var bevegelsen som forkynte budskapet fremstilt ved «Moses» i «Elias’» kraft, og Elias avla tydelig Moses’ vitnesbyrd inntil avslutningen av en serie framstillinger med tittelen Habakkuks tavler, som ble fullført omkring 2012. Da denne serien av framstillinger tok slutt, steg dyret fra avgrunnen opp for å føre krig mot Moses og Elias. Denne krigføringen begynte da Future for America besluttet å stanse det arbeidet det hadde utført siden 1996, og begynne en skole, som det i sitt hovmod kalte Profetenes skole. Bedre ville det ha vært å kalle skolen de falske profeters skole!

The chaos and confusion that ensued when the school began allowing those who had never been confirmed by the Lord as His messengers to introduce their own ideas ended with the death of Future for America on July 18, 2020. At that point Moses and Elijah had been slain in the streets.

Kaoset og forvirringen som fulgte da skolen begynte å tillate at de som aldri var blitt stadfestet av Herren som Hans budbringere, introduserte sine egne ideer, endte med Future for Americas død den 18. juli 2020. På det tidspunktet var Moses og Elia blitt drept i gatene.

> And when they shall have finished their testimony, the beast that ascendeth out of the bottomless pit shall make war against them, and shall overcome them, and kill them. And their dead bodies shall lie in the street of the great city, which spiritually is called Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified. Revelation 11:7, 8.

> Og når de har fullført sitt vitnesbyrd, skal dyret som stiger opp av avgrunnen, føre krig mot dem og overvinne dem og drepe dem. Og deres døde legemer skal ligge på gaten i den store stad, som i åndelig forstand kalles Sodoma og Egypt, hvor også vår Herre ble korsfestet. Åpenbaringen 11:7, 8.

The testimony that is trustworthy, is the testimony that ended at the conclusion of the series titled Habakkuk’s Tables. Then the beast attacked. I have no idea who is following these current articles, but I assume it is made up as much by the enemies of Future for America as it is by those who are still trying to come to terms with the disappointment of July 18. I therefore expect that those that are in the category I define as enemies will point out how self-serving this application of prophetic history appears to be in their minds. So be it. Time is too short to pretend that the history of Future for America is not clearly identified as the movement that has been typified by the Millerite movement and it is too short to pretend that the flawed Laodicean human messenger that was raised up to lead out in that movement was not typified by William Miller.

Det vitnesbyrdet som er troverdig, er det vitnesbyrdet som tok slutt ved avslutningen av serien med tittelen Habakkuks Tavler. Deretter angrep dyret. Jeg har ingen anelse om hvem som følger disse nåværende artiklene, men jeg antar at det i like stor grad består av Future for Americas fiender som av dem som fremdeles forsøker å komme til rette med skuffelsen den 18. juli. Jeg forventer derfor at de som tilhører den kategorien jeg definerer som fiender, vil påpeke hvor egenyttig denne anvendelsen av profetisk historie fremstår for dem. Så være det. Tiden er altfor kort til å late som om Future for Americas historie ikke tydelig er identifisert som den bevegelsen som har vært forebildet ved millerittbevegelsen, og den er altfor kort til å late som om det mangelfulle laodikeiske menneskelige sendebudet som ble oppreist til å gå foran i den bevegelsen, ikke var forebildet ved William Miller.

Miller was a Philadelphian and I came into Adventism from the world in 1975, thus am a certified Laodicean Adventist. My life history testifies to that fact. That being said, the merciful God of heaven has recently instructed me to put the message He is now revealing into writing and send it to the churches. His instruction came with the promise that when He resurrects Moses and Elijah, they will be resurrected as Philadelphians, not as Laodiceans. The movement that began in the Millerite history was the time of Philadelphia, that ultimately transcended into Laodicea in 1856 when it began the process of its rejection of the foundations laid by the Millerites. The rejection began with the setting aside the new development of light offered through the pen of Hiram Edson. Seven years later in 1863 the movement of Elijah which had presented the message of Moses was slain. At the same time the movement was slain, a church was introduced to replace the movement. Moses and Elijah were slain at the beginning of Adventism and they were slain again at the ending of Adventism.

Miller var en filadelfier, og jeg kom inn i adventismen fra verden i 1975, og er således en bekreftet laodikeisk adventist. Min livshistorie vitner om dette faktum. Når dette er sagt, har himmelens barmhjertige Gud nylig pålagt meg å nedskrive budskapet som Han nå åpenbarer, og sende det til menighetene. Hans påbud kom med løftet om at når Han oppvekker Moses og Elia, skal de oppvekkes som filadelfiere, ikke som laodikeere. Bevegelsen som begynte i den millerittiske historien, var Filadelfias tid, som til sist gikk over i Laodikea i 1856, da den begynte prosessen med å forkaste grunnvollene som var lagt av millerittene. Forkastelsen begynte med at den nye utviklingen av lys, tilbudt gjennom Hiram Edsons penn, ble satt til side. Sju år senere, i 1863, ble Elias bevegelse, som hadde framlagt Moses’ budskap, drept. Samtidig som bevegelsen ble drept, ble en kirke innført for å erstatte bevegelsen. Moses og Elia ble drept ved begynnelsen av adventismen, og de ble drept igjen ved avslutningen av adventismen.

At the ending of the prophetic Laodicea, in 1989 the vision of the Hiddekel river was unsealed and a movement began that was born of a Laodicean mother. The Lord was not taken unaware and He knew that He would finish His work of the three angels as He began it. He would end it with a movement of Philadelphians, just as He began it and in order to do this the movement that was Laodicean by birth would need to be slain and resurrected as Philadelphians. In doing so, the movement that was brought out of the Laodicean church would become the eighth that is of the seven, in the very history where the three-fold union would become the eighth that is of the seven. And in the very same history the horn of Republicanism will also experience a resurrection of the eighth that was of the seven and had been slain by the “woke-ism” of Egypt and Sodom, but that line of prophecy will be addressed later in the articles.

Ved slutten av det profetiske Laodikea ble synet om Hiddekel-elven i 1989 forseglet opp, og en bevegelse begynte som var født av en laodikeisk mor. Herren ble ikke tatt på sengen, og Han visste at Han ville fullføre sitt verk med de tre englene slik Han begynte det. Han ville avslutte det med en bevegelse av filadelfiere, slik Han begynte det, og for å gjøre dette måtte bevegelsen, som ved fødsel var laodikeisk, drepes og oppstå som filadelfiere. Ved dette ville bevegelsen som ble ført ut av den laodikeiske menighet, bli den åttende som er av de syv, i selve den historie hvor den trefoldige union også skulle bli den åttende som er av de syv. Og i den samme historie skal republikkanismens horn også erfare en oppstandelse som den åttende som var av de syv og hadde blitt drept av Egypts og Sodomas «woke-isme», men den profetiske linjen vil bli behandlet senere i artiklene.

> And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. Revelation 11:9–11.

> Og mennesker av folkene og slektene og tungemålene og nasjonene skal se deres døde legemer i tre og en halv dag, og ikke tillate at deres døde legemer blir lagt i graver. Og de som bor på jorden, skal glede seg over dem og fryde seg, og skal sende gaver til hverandre; fordi disse to profetene plaget dem som bodde på jorden. Og etter tre og en halv dag kom livets Ånd fra Gud inn i dem, og de stod på sine føtter; og stor frykt falt på dem som så dem. Åpenbaringen 11:9–11.

Future for America did not get put into the grave, it just laid there in the street where it had been slain, while its enemies rejoiced over its apparent death. Yet “after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet.” Time is no longer, so the three and a half days is symbolic of twelve hundred and sixty days or years, that in Revelation twelve verses six and fourteen represent the wilderness where the sanctuary and the host were trodden down. If they had been put into the grave, they would not be in a street where they could be trodden down. The treading down of Future for America is not only a symbolic period, but it is the symbolic period of the message of the “seven times” represented by the oath of Moses.

Future for America ble ikke lagt i graven; det lå bare der i gaten hvor det var blitt drept, mens dets fiender gledet seg over dets tilsynelatende død. Likevel: «Og etter tre og en halv dag kom livsånde fra Gud inn i dem, og de stod på sine føtter.» Tiden er ikke lenger, så de tre og en halv dagene er et symbol på tolv hundre og seksti dager eller år, som i Åpenbaringen tolv, vers seks og fjorten, representerer ørkenen hvor helligdommen og hæren ble tråkket ned. Hvis de hadde blitt lagt i graven, ville de ikke ha vært i en gate hvor de kunne bli tråkket ned. Nedtråkningen av Future for America er ikke bare en symbolsk periode, men den er den symbolske perioden for budskapet om de «sju tider», representert ved Moses’ ed.

> And they shall fall by the edge of the sword, and shall be led away captive into all nations: and Jerusalem shall be trodden down of the Gentiles, until the times of the Gentiles be fulfilled. Luke 21:24.

> Og de skal falle for sverdets egg og bli ført bort som fanger til alle folkeslag; og Jerusalem skal bli nedtrådt av hedningene inntil hedningenes tider er fullendt. Lukas 21:24.

There are three times Jerusalem has been trodden down. First by Babylon from 677 BC until 607 BC. The second trampling down was by pagan Rome from 66 AD until 70 AD. The third time was by spiritual Rome from 538 through to 1798. The treading down of Jerusalem by the Gentiles identified in Luke twenty-one was the twelve hundred and sixty years of papal rule. Revelation eleven, where we find the testimony of Moses and Elijah opens with the identification of that period of time.

Jerusalem er blitt nedtrådt tre ganger. Først av Babylon fra 677 f.Kr. til 607 f.Kr. Den andre nedtråkkingen var ved det hedenske Roma fra 66 e.Kr. til 70 e.Kr. Den tredje gangen var ved det åndelige Roma fra 538 til 1798. Hedningenes nedtråkking av Jerusalem, slik den er identifisert i Lukas tjueén, var de tolv hundre og seksti årene med pavelig herredømme. Åpenbaringen elleve, hvor vi finner Moses’ og Elias’ vitnesbyrd, innledes med identifikasjonen av denne tidsperioden.

> And there was given me a reed like unto a rod: and the angel stood, saying, Rise, and measure the temple of God, and the altar, and them that worship therein. But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. Revelation 11:1, 2.

> Og det ble gitt meg et rør som lignet en stav; og engelen sto der og sa: Reis deg og mål Guds tempel og alteret og dem som tilber der. Men forgården som er utenfor templet, la den være utenfor, og mål den ikke; for den er gitt til hedningene, og den hellige stad skal de tråkke under fot i førtito måneder. Åpenbaringen 11:1, 2.

The command for John to measure the temple and the worshippers therein represents the opening of the judgment in 1844, for the previous two verses identify John as having experienced the bitterness of the Great Disappointment in 1844, then after he is told that he must repeat the work of proclaiming the message, verse one of chapter eleven identifies that judgment has just begun.

Befalingen til Johannes om å måle templet og dem som tilber der, representerer dommens begynnelse i 1844, for de to foregående versene viser at Johannes hadde erfart bitterheten ved den store skuffelsen i 1844; deretter, etter at han får vite at han igjen må utføre arbeidet med å forkynne budskapet, viser det første verset i kapittel elleve at dommen nettopp har begynt.

> “The time has come when everything is to be shaken that can be shaken, that those things that can not be shaken may remain. Every case is coming in review before God; for he is measuring the temple of God, and the worshipers therein. ‘These things, saith he that holdeth the seven stars in his right hand, who walketh in the midst of the seven golden candlesticks; I know thy works…. I have somewhat against thee, because thou hast lost thy first love; remember therefore from whence thou art fallen, and repent, and do the first works; or else I will come unto thee quickly, and will remove the candlestick out of his place.’ ‘Repent; or else I will come unto thee quickly, and will fight against thee with the sword of my mouth. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches: To him that overcometh will I give to eat of the hidden manna, and will give him a white stone, and in the stone a new name written, which no man knoweth saving him that receiveth it.’” The 1888 Materials, 1116.

> «Tiden er kommet da alt som kan rokkes, skal rokkes, for at de ting som ikke kan rokkes, må bli stående. Hver sak kommer opp til gransking for Gud; for han måler Guds tempel og dem som tilber derinne. ‘Dette sier han som holder de sju stjerner i sin høyre hånd, han som vandrer midt iblant de sju gullstaker: Jeg vet om dine gjerninger…. Men jeg har imot deg at du har forlatt din første kjærlighet; kom derfor i hu hvorfra du er falt, og omvend deg, og gjør de første gjerninger; ellers kommer jeg snart over deg og vil flytte din lysestake bort fra sitt sted.’ ‘Omvend deg; ellers kommer jeg snart over deg og vil stride mot deg med min munns sverd. Den som har øre, han høre hva Ånden sier til menighetene: Den som seirer, ham vil jeg gi å ete av den skjulte manna, og jeg vil gi ham en hvit stein, og på steinen et nytt navn skrevet, som ingen kjenner uten den som får det.’» The 1888 Materials, 1116.

As John is representing the opening of the investigative judgment in 1844, he is told to leave off the courtyard of the temple, for it is given to the Gentiles who would trample down the holy city for twelve hundred and sixty years. Luke twenty-one identifies that the Gentiles would trample down Jerusalem until the “times” of the Gentiles was fulfilled. John in chapter eleven has just identified that the time of the treading down of Jerusalem by the Gentiles was the history of 538 until 1798. John identifies this period twice in chapter twelve as the wilderness, a period of time that the church fled into to avoid the persecution being brought by the pope.

Ettersom Johannes fremstiller åpningen av den undersøkende dom i 1844, får han beskjed om å utelate forgården til tempelet, for den er gitt til hedningene, som skulle tråkke ned den hellige stad i tolv hundre og seksti år. Lukas tjueén angir at hedningene skulle tråkke ned Jerusalem inntil hedningenes «tider» var fullendt. Johannes har i kapittel elleve nettopp angitt at tiden da Jerusalem ble tråkket ned av hedningene, var historien fra 538 til 1798. Johannes betegner denne perioden to ganger i kapittel tolv som ørkenen, et tidsrom som menigheten flyktet inn i for å unngå den forfølgelsen som ble brakt av paven.

When Moses and Elijah are slain and left in the street to be trodden down for a period of three and a half days, the three previous histories when Jerusalem was trodden down are to be understood as typifying that period of time. In Luke twenty-one the Gentiles would tread down the holy city until the “times” of the Gentiles would be fulfilled.

Når Moses og Elia blir drept og blir liggende på gaten for å bli tråkket ned i en periode på tre og en halv dag, skal de tre foregående historiene da Jerusalem ble tråkket ned, forstås som forbilder på denne tidsperioden. I Lukas tjueen skulle hedningene tråkke ned den hellige stad inntil hedningenes «tider» var fullendt.

Thus, Luke identifies more than one time of the Gentiles, but we know the time of the Gentiles being fulfilled was 1798. The first “time of the Gentiles” began in 723 BC when the northern kingdom of Israel was trodden down by Assyria. That treading down began a trampling down by a pagan power and continued until 538 when the papal power carried on the work until 1798. Paganism scattered and trampled down literal Israel and papalism scattered and trampled down spiritual Israel. The “times” of the Gentiles represent the twenty-five hundred and twenty years of Leviticus twenty-six that represents two periods of treading down. The first was carried out by paganism as represented by Assyria, then Babylon, then pagan Rome. Then the second desolating power that Miller identified in the sacred framework of prophecy he employed, was papalism which would continue the treading down until 1798. The treading down of both paganism and papalism is the very question that is raised in the heavenly dialogue that produces the answer that is the foundation and central pillar of Adventism.

Slik identifiserer Lukas mer enn én hedningenes tid, men vi vet at hedningenes tid ble fullbyrdet i 1798. Den første «hedningenes tid» begynte i 723 f.Kr., da det nordlige riket Israel ble tråkket ned av Assyria. Denne nedtråkningen innledet en tramping under en hedensk makt og fortsatte inntil 538, da den pavelige makt førte verket videre inntil 1798. Hedenskapen spredte og tråkket ned det bokstavelige Israel, og pavedømmet spredte og tråkket ned det åndelige Israel. Hedningenes «tider» representerer de to tusen fem hundre og tjue år i Tredje Mosebok tjueseks, som representerer to perioder med nedtråkning. Den første ble utført av hedenskapen, slik den er representert ved Assyria, deretter Babylon, deretter det hedenske Roma. Deretter var den andre ødeleggende makten, som Miller identifiserte i den hellige profetiske rammen han benyttet, pavedømmet, som skulle fortsette nedtråkningen inntil 1798. Nedtråkningen ved både hedenskapen og pavedømmet er selve spørsmålet som reises i den himmelske dialogen som frembringer svaret som er Adventismens grunnlag og sentrale søyle.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Da hørte jeg en hellig tale, og en annen hellig sa til den som talte: Hvor lenge gjelder synet om det stadige offer, om ødeleggelsens overtredelse, så både helligdommen og hæren blir gitt til å trampes ned? Og han sa til meg: Inntil to tusen og tre hundre dager; deretter skal helligdommen bli renset. Daniel 8:13, 14.

The angel Gabriel and other angels led Miller to understand that the “daily” represented paganism and that the “transgression of desolation” represented papalism. Both paganism and papalism would trample down the sanctuary and host. Therefore the “times” of the Gentiles which Luke refers to is the two trampling down periods of twelve hundred and sixty years, that together are the seven times of Leviticus twenty-six.

Engelen Gabriel og andre engler ledet Miller til å forstå at «det daglige» representerte hedenskapet, og at «ødeleggelsens overtredelse» representerte pavemakten. Både hedenskapet og pavemakten skulle trampe ned helligdommen og hæren. Derfor er hedningenes «tider», som Lukas viser til, de to periodene med nedtramping på ett tusen to hundre og seksti år, som til sammen er de syv tider i Tredje Mosebok tjueseks.

The message of the “oath” of Moses was slain in 1863, along with the messenger Elijah who had presented the message of Moses. Both the message of Moses and the Elijah messenger was resurrected post September 11, 2001. After the message of Moses that was once again proclaimed by Elijah, they were both slain and then left in the street and not buried for twelve hundred and sixty days is a direct connection to the message of the “seven times” that Daniel calls the “oath” of Moses. The movement and the messenger that repeats the Elijah message of Moses as typified by Miller and the Millerites will ultimately stand upon its feet and be resurrected.

Budskapet om Moses’ «ed» ble drept i 1863, sammen med budbringeren Elia, som hadde framlagt Moses’ budskap. Både Moses’ budskap og Elia-budbringeren ble oppreist igjen etter 11. september 2001. Etter at Moses’ budskap på ny ble forkynt av Elia, ble de begge drept og deretter latt ligge på gaten og ikke begravet i ett tusen to hundre og seksti dager; dette er en direkte forbindelse til budskapet om «de sju tider», som Daniel kaller Moses’ «ed». Bevegelsen og budbringeren som gjentar Elias budskap om Moses, slik dette er forbildet ved Miller og millerittene, vil til sist reise seg på sine føtter og bli oppreist.

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. Revelation 11:11, 12.

> Og etter tre og en halv dag kom livets Ånd fra Gud inn i dem, og de stod på sine føtter; og stor frykt falt på dem som så dem. Og de hørte en høy røst fra himmelen som sa til dem: Kom hit opp. Og de steg opp til himmelen i en sky; og deres fiender så dem. Åpenbaringen 11:11, 12.

We will address this truth in the next article.

Vi vil behandle denne sannheten i den neste artikkelen.

Back to Articles