Article

# Rome Establishes the Vision - Number Sixteen

Roma stadfester synet – nummer seksten

The Final Test: Understanding the Symbolism of Rome and the Triple Application of Prophecy

Den endelige prøven: Å forstå symbolikken i Roma og profetiens tredobbelte anvendelse

Author

Jeff Pippenger

Published

September 4, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Those on the wrong side of this final controversy of the symbol of Rome lean upon a flawed application of a triple application of prophecy as they suggest that the three Rome’s are defined by the three Sunday laws of the years 321, 538 and the soon-coming Sunday law in the United States. In doing so they place an incorrect slant upon the rule and the prophetic history they select, as was also done in the controversy over the four insects of Joel. The four generations followed by four devouring insects in the first six verses of Joel address how God’s people are progressively decimated over four generations, and that the decimation was accomplished by Adventism’s acceptance of the theology of Rome and apostate Protestantism.

De som står på feil side i denne siste striden om Romes symbol, støtter seg til en mangelfull anvendelse av en tredobbel anvendelse av profetien, idet de hevder at de tre Rom er definert ved de tre søndagslovene i årene 321, 538 og den snart kommende søndagsloven i De forente stater. Ved å gjøre dette legger de en uriktig vinkling på regelen og den profetiske historien de utvelger, slik det også ble gjort i striden om Joels fire insekter. De fire generasjoner, etterfulgt av fire fortærende insekter i de første seks versene i Joel, omtaler hvordan Guds folk gradvis blir desimert gjennom fire generasjoner, og at denne desimeringen ble fullbyrdet ved adventismens aksept av Romes og det frafalne protestantismens teologi.

In the current controversy those who attempt to employ the Sunday law to define the three Rome’s, avoid the truth that there are actually four Sunday laws that are identified in God’s prophetic Word, and that the year 321 represents the soon-coming Sunday law in the United States, and the Sunday law of 538 typifies the Sunday law which is enforced upon all the nations of the world. Four Sunday laws does not identify three Sunday laws, especially when the third manifestation in a triple application of prophecy represents the final fulfillment. The soon-coming Sunday law in the United States is not the final Sunday law, it actually marks the beginning of a series of Sunday laws as each nation on the globe progressively accepts the mark of papal authority.

I den nåværende striden unngår de som forsøker å benytte søndagsloven til å definere de tre Rom, sannheten om at det faktisk er fire søndagslover som er identifisert i Guds profetiske Ord, og at året 321 representerer den snart kommende søndagsloven i De forente stater, og at søndagsloven av 538 er et forbilde på den søndagsloven som blir håndhevet overfor alle verdens nasjoner. Fire søndagslover identifiserer ikke tre søndagslover, særlig når den tredje manifestasjonen i en tredobbel anvendelse av profetien representerer den endelige oppfyllelsen. Den snart kommende søndagsloven i De forente stater er ikke den endelige søndagsloven; den markerer faktisk begynnelsen på en rekke søndagslover etter hvert som hver nasjon på kloden gradvis godtar merket på pavens myndighet.

Those who were awakened in July, 2023, are required to understand that the prophetic test that confronts them occurs during the outpouring of the Holy Spirit, and that during that outpouring one class is receiving the “oil,” and the other class is receiving “strong delusion.” The primary representation of those who receive strong delusion is represented in the very chapter where the expression strong delusion is located, and in that chapter the truth that is either loved or rejected is the truth which defines the prophetic relationship between pagan Rome and papal Rome.

De som ble vekket i juli 2023, må forstå at den profetiske prøven som møter dem, finner sted under Den Hellige Ånds utgytelse, og at under den utgytelsen mottar én klasse «oljen», mens den andre klassen mottar «kraftig villfarelse». Den fremste framstillingen av dem som mottar kraftig villfarelse, er framstilt i selve det kapittelet hvor uttrykket kraftig villfarelse finnes, og i det kapittelet er sannheten som enten elskes eller forkastes, den sannheten som definerer det profetiske forholdet mellom hedensk Roma og pavens Roma.

The prophetic relationship between 321 and 538 is shown by the prophetic relationship between the church of Pergamos and the church of Thyatira. In the last days, pagan Rome, represented by 321 and Pergamos, is a symbol of the United States, and papal Rome, represented by 538 and Thyatira, is a symbol of Modern Rome.

Det profetiske forholdet mellom 321 og 538 blir vist gjennom det profetiske forholdet mellom menigheten i Pergamos og menigheten i Tyatira. I de siste dager er det hedenske Roma, representert ved 321 og Pergamos, et symbol på De forente stater, og det pavelige Roma, representert ved 538 og Tyatira, er et symbol på det moderne Roma.

The first Rome of 321 was a singular power state, and the second Rome of 538 was a dual power representing a combination of church and state with the church in control of the relationship. The third and final Rome, which is modern Rome, is a threefold power that consists of the dragon, the beast and the false prophet.

Det første Roma i 321 var en enestående maktstat, og det andre Roma i 538 var en todelt makt som representerte en sammenslutning av kirke og stat, der kirken hadde kontroll over forholdet. Det tredje og siste Roma, som er det moderne Roma, er en trefoldig makt som består av dragen, dyret og den falske profet.

Paul taught that to not understand the prophetic and historic relationship of pagan Rome (the dragon) and papal Rome (the beast) was to manifest a hatred of the truth which brought about strong delusion. All the prophets, including Paul were more specifically addressing the last days, so the relationship between the two powers in Paul’s history represents the relationship between the three powers of Modern Rome in the last days. To reject the prophetic relationship that “forms” the threefold union of the dragon, the beast and the false prophet in the last days is to secure strong delusion for yourself.

Paulus lærte at det å ikke forstå det profetiske og historiske forholdet mellom det hedenske Roma (dragen) og det pavelige Roma (dyret), var å gi uttrykk for et hat mot sannheten, noe som førte til kraftig villfarelse. Alle profetene, deriblant Paulus, talte mer spesifikt om de siste dager, så forholdet mellom de to maktene i Paulus’ historie representerer forholdet mellom de tre maktene i det moderne Roma i de siste dager. Å forkaste det profetiske forholdet som «danner» den trefoldige foreningen av dragen, dyret og den falske profet i de siste dager, er å sikre seg selv kraftig villfarelse.

Uriah Smith’s private interpretation of the king of the north represented a “cause” that produced an “effect.” But the class that is on the wrong side of the controversies about Rome is specifically identified as being unable to reason from cause to effect. Smith did not see that his flawed application of the king of the north would produce a prophetic platform which would lead him to also misrepresent the sixth plague, where there is a warning to keep or lose the garment of Christ’s righteousness.

Uriah Smiths private fortolkning av kongen i nord representerte en «årsak» som frembrakte en «virkning». Men den gruppen som befinner seg på feil side i stridsspørsmålene om Roma, blir uttrykkelig identifisert som ute av stand til å resonnere fra årsak til virkning. Smith så ikke at hans mangelfulle anvendelse av kongen i nord ville frembringe en profetisk plattform som også ville lede ham til å fremstille den sjette plage feilaktig, der det gis en advarsel om å bevare eller miste Kristi rettferdighets kledning.

As with Paul’s emphasis in 2 Thessalonians, John in chapter sixteen of Revelation and the sixth plague emphasizes the necessity of understanding who the three powers who lead the world to Armageddon are. Smith’s flawed application of the king of the north provides witness to an inability to rightly apply types and antitypes.

Som hos Paulus’ betoning i 2 Tessalonikerbrev, understreker Johannes i det sekstende kapittel av Åpenbaringen og den sjette plage nødvendigheten av å forstå hvem de tre maktene er som leder verden til Harmageddon. Smiths feilaktige anvendelse av kongen i nord vitner om en manglende evne til rett å anvende typer og mottyper.

Smith could not, or would not, apply the principle so strongly set forth in the writings of Paul that the literal before the time-period of the cross represented the spiritual after the time-period of the cross. When this principle is carefully and correctly followed it is easily demonstrated that the “king of the north” is one of many symbols that represent the spiritual “king of the north” in the last days. Seventh-day Adventists above any other people should know that one of the primary structures that prophecy is based upon is the controversy between Christ and Satan. Christ is the true King of the north, and Satan has been attempting to manifest himself as the counterfeit king of the north.

Smith kunne ikke, eller ville ikke, anvende det prinsipp som så sterkt er fremsatt i Paulus’ skrifter, nemlig at det bokstavelige før korsets tidsperiode representerte det åndelige etter korsets tidsperiode. Når dette prinsippet følges nøye og korrekt, kan det lett påvises at «kongen i nord» er ett av mange symboler som representerer den åndelige «kongen i nord» i de siste dager. Syvendedagsadventister burde mer enn noe annet folk vite at en av de grunnleggende strukturer som profetien bygger på, er striden mellom Kristus og Satan. Kristus er den sanne kongen i nord, og Satan har forsøkt å fremstå som den falske kongen i nord.

> A Song and Psalm for the sons of Korah. Great is the Lord, and greatly to be praised in the city of our God, in the mountain of his holiness. Beautiful for situation, the joy of the whole earth, is mount Zion, on the sides of the north, the city of the great King. God is known in her palaces for a refuge. Psalms 48:1–3.

> En sang og salme for Korahs sønner. Stor er Herren og høylig lovprist i vår Guds stad, på hans hellige berg. Fagert hever det seg, hele jordens fryd, Sions berg, i nordens ytterste deler, den store Konges stad. Gud er kjent i hennes borger som en tilflukt. Salmene 48:1–3.

Satan’s efforts to counterfeit the true King of the north, includes employing the pope of Rome as his earthly representative. Satan is antichrist, and so is the pope of Rome, who is Satan’s proxy in his work of deception.

Satans forsøk på å etterligne den sanne kongen i nord omfatter å bruke paven i Roma som sin jordiske representant. Satan er antikrist, og det er også paven i Roma, som er Satans stedfortreder i hans bedragende verk.

> “To secure worldly gains and honors, the church was led to seek the favor and support of the great men of earth; and having thus rejected Christ, she was induced to yield allegiance to the representative of Satan—the bishop of Rome.” The Great Controversy, 50.

> «For å sikre seg verdslige fordeler og æresbevisninger ble kirken ledet til å søke gunst og støtte hos jordens stormenn; og etter således å ha forkastet Kristus ble den forledet til å yte troskap til Satans representant — biskopen av Roma.» The Great Controversy, 50.

In the breakup of Alexander the Great’s kingdom, Seleucus Nicator became the first king of the north in the history represented in Daniel chapter eleven. His father, Antiochus, had been an influential leader in Alexander’s kingdom, and his son, Seleucus, was made the satrap of Babylon. A “satrap” is a governor, and when Seleucus had secured three of the four geographical areas that Alexander’s kingdom divided into, he became the king of the north.

Ved oppløsningen av Aleksander den stores rike ble Seleukos Nikator den første kongen i nord i den historien som fremstilles i Daniel kapittel elleve. Hans far, Antiokus, hadde vært en innflytelsesrik leder i Aleksanders rike, og hans sønn, Seleukos, ble gjort til satrap over Babylon. En «satrap» er en guvernør, og da Seleukos hadde sikret seg tre av de fire geografiske områdene som Aleksanders rike ble delt inn i, ble han kongen i nord.

Smith’s private interpretation and avoidance of grammatical rules led him to assume the final powers that made up Satan’s confederacy of evil in the last days were represented in prophecy as literal powers, not spiritual powers. Thus, he could not see that Seleucus Nicator as the first king of the north, the governor of Babylon, would of prophetic necessity represent the final spiritual king of the north who was the power that controlled modern spiritual Babylon.

Smiths private fortolkning og tilsidesettelse av grammatiske regler fikk ham til å anta at de siste maktene som utgjorde Satans ondskapssammensvergelse i de siste dager, i profetien var fremstilt som bokstavelige makter, ikke åndelige makter. Derfor kunne han ikke se at Seleukos Nikator, som den første kongen i nord, Babylons hersker, av profetisk nødvendighet måtte representere den endelige åndelige kongen i nord, som var den makten som kontrollerte det moderne åndelige Babylon.

> And there came one of the seven angels which had the seven vials, and talked with me, saying unto me, Come hither; I will shew unto thee the judgment of the great whore that sitteth upon many waters: With whom the kings of the earth have committed fornication, and the inhabitants of the earth have been made drunk with the wine of her fornication. So he carried me away in the spirit into the wilderness: and I saw a woman sit upon a scarlet coloured beast, full of names of blasphemy, having seven heads and ten horns. And the woman was arrayed in purple and scarlet colour, and decked with gold and precious stones and pearls, having a golden cup in her hand full of abominations and filthiness of her fornication: And upon her forehead was a name written, MYSTERY, BABYLON THE GREAT, THE MOTHER OF HARLOTS AND ABOMINATIONS OF THE EARTH. And I saw the woman drunken with the blood of the saints, and with the blood of the martyrs of Jesus: and when I saw her, I wondered with great admiration. Revelation 17:1-6.

> Og en av de sju englene som hadde de sju skålene, kom og talte med meg og sa til meg: Kom hit; jeg vil vise deg dommen over den store skjøgen som sitter ved mange vann, hun som jordens konger har drevet hor med, og jordens innbyggere er blitt drukne av vinen fra hennes hor. Så førte han meg bort i ånden ut i ørkenen; og jeg så en kvinne sitte på et skarlagenrødt dyr, fullt av bespottelige navn, med sju hoder og ti horn. Og kvinnen var kledd i purpur og skarlagen og prydet med gull og kostbare steiner og perler, og i hånden hadde hun et gullbeger fullt av styggedommer og urenheten fra hennes hor. Og på hennes panne var det skrevet et navn: MYSTERIUM, DET STORE BABYLON, MOREN TIL SKJØGENE OG TIL JORDENS STYGGEDOMMER. Og jeg så kvinnen drukken av de helliges blod og av Jesu martyrers blod; og da jeg så henne, undret jeg meg med stor undring. Åpenbaringen 17:1–6.

The power that governs Babylon in the last days is the papal church, and she is therefore also the spiritual king of the north.

Makten som styrer Babylon i de siste dager, er den pavelige kirke, og hun er derfor også den åndelige kongen i nord.

> “The woman (Babylon) of Revelation 17 is described as ‘arrayed in purple and scarlet color, and decked with gold and precious stones and pearls, having a golden cup in her hand full of abominations and filthiness:…and upon her forehead was a name written, Mystery, Babylon the Great, the mother of harlots.’ Says the prophet: ‘I saw the woman drunk with the blood of the saints, and with the blood of the martyrs of Jesus.’ Babylon is further declared to be ‘that great city, which reigneth over the kings of the earth.’ Revelation 17:4-6, 18. The power that for so many centuries maintained despotic sway over the monarchs of Christendom is Rome. The purple and scarlet color, the gold and precious stones and pearls, vividly picture the magnificence and more than kingly pomp affected by the haughty see of Rome. And no other power could be so truly declared ‘drunken with the blood of the saints’ as that church which has so cruelly persecuted the followers of Christ. Babylon is also charged with the sin of unlawful connection with ‘the kings of the earth.’ It was by departure from the Lord, and alliance with the heathen, that the Jewish church became a harlot; and Rome, corrupting herself in like manner by seeking the support of worldly powers, receives a like condemnation.” The Great Controversy, 382.

> Kvinnen (Babylon) i Åpenbaringen 17 beskrives som «kledd i purpur og skarlagen og prydet med gull og edelstener og perler, og hun hadde et gullbeger i hånden, fullt av styggedommer og urenhet … og på hennes panne var det skrevet et navn: Hemmelighet, Babylon den store, mor til skjøgene.» Profeten sier: «Jeg så kvinnen drukken av de helliges blod og av Jesu vitners blod.» Videre blir Babylon omtalt som «den store stad som har kongedømme over kongene på jorden». Åpenbaringen 17:4–6, 18. Den makten som gjennom så mange århundrer opprettholdt et despotisk herredømme over kristenhetens monarker, er Roma. Purpuren og skarlagen, gullet og edelstenene og perlene, fremstiller levende den prakt og mer enn kongelige pomp som den hovmodige romerske stol har omgitt seg med. Og ingen annen makt kunne med større sannhet sies å være «drukken av de helliges blod» enn den kirke som så grusomt har forfulgt Kristi etterfølgere. Babylon blir også anklaget for synden ved en ulovlig forbindelse med «kongene på jorden». Det var ved frafall fra Herren og allianse med hedningene at den jødiske kirke ble en skjøge; og Roma, som på lignende måte forderver seg selv ved å søke støtte hos verdslige makter, mottar en tilsvarende fordømmelse.» The Great Controversy, 382.

The governor is the king, and according to Isaiah, a king is a kingdom and is also the capital city of a kingdom.

Landshøvdingen er kongen, og ifølge Jesaja er en konge et kongerike og også hovedstaden i et kongerike.

> For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. And the head of Ephraim is Samaria, and the head of Samaria is Remaliah’s son. If ye will not believe, surely ye shall not be established. Isaiah 7:8, 9.

> For Syrias hode er Damaskus, og Damaskus’ hode er Resin; og innen sekstifem år skal Efraim bli knust, så det ikke lenger er et folk. Og Efraims hode er Samaria, og Samarias hode er Remaljas sønn. Dersom dere ikke vil tro, skal dere sannelig ikke bli stående. Jesaja 7:8, 9.

According to the witness of Isaiah, a student of prophecy who awakens in July of 2023 to a prophetic testing process must recognize the prophetic symbolism of the “head” if he wishes to be established. If he doesn’t recognize and apply the symbolism of a “head” when called for, then he is not established. Those who disbelieve are not established, and therefore Isaiah is identifying two classes of worshippers in the last days who either are established or are not established. They are the same two classes who either have the “oil,” or they don’t have the “oil.”

Ifølge Jesajas vitnesbyrd må en profetistuderende som våkner i juli 2023 til en profetisk prøvingsprosess, erkjenne den profetiske symbolikken i «hodet» dersom han ønsker å bli stadfestet. Dersom han ikke erkjenner og anvender symbolikken i et «hode» når det kreves, da er han ikke stadfestet. De som ikke tror, blir ikke stadfestet, og derfor identifiserer Jesaja to klasser av tilbedere i de siste dager som enten er stadfestet eller ikke er stadfestet. De er de samme to klasser som enten har «oljen», eller ikke har «oljen».

One class that is established and has oil, receives the message of the Midnight Cry that began to be opened up in July of 2023, or they receive the strong delusion of 2 Thessalonians. Their test is the formation of the image of the beast, and the way in which the beast is formed, whether the papal beast of the Dark Ages, or its image that is formed by the United States, or the threefold union that leads the world to Armageddon. This includes the necessity of recognizing that the “head,” the “king” the ruler of the other two powers that make up the threefold union, is the papal power.

Én klasse, som er grunnfestet og har olje, mottar budskapet om Midnattsropet, som begynte å bli åpnet opp i juli 2023, eller de mottar den sterke villfarelse i 2 Tessalonikerbrev. Deres prøve er dannelsen av dyrets bilde, og måten dyret blir dannet på, enten det pavelige dyret fra den mørke middelalder, eller dets bilde som dannes av De forente stater, eller den trefoldige union som leder verden til Harmageddon. Dette omfatter nødvendigheten av å erkjenne at «hodet», «kongen», herskeren over de to andre maktene som utgjør den trefoldige union, er den pavelige makt.

The “head,” the capital city of Judah was Jerusalem, the city that the Lord chose to place His name.

«Hodet», Judas hovedstad, var Jerusalem, den byen som Herren utvalgte til å la sitt navn bo der.

> And Rehoboam the son of Solomon reigned in Judah. Rehoboam was forty and one years old when he began to reign, and he reigned seventeen years in Jerusalem, the city which the Lord did choose out of all the tribes of Israel, to put his name there. And his mother’s name was Naamah an Ammonitess. 1 Kings 14:21.

> Og Rehabeam, Salomos sønn, regjerte i Juda. Rehabeam var førtien år gammel da han ble konge, og han regjerte sytten år i Jerusalem, den byen Herren hadde utvalgt blant alle Israels stammer for å la sitt navn bo der. Og hans mors navn var Na’ama, en ammonittisk kvinne. 1 Kongebok 14:21.

In the great controversy between Christ and Satan, Christ’s capital city, where He places His name, is Jerusalem, and Satan’s counterfeit was the literal city of Babylon that represents spiritual Babylon that great city in the last days. Satan places his name upon the head as a counterfeit of God’s city and capitol. The king that resides there is the mother of harlots who commits fornication with the kings of the earth. The mother of harlots is the papal power, and her daughters are the fallen Protestant churches, of which the premier fallen apostate church is the apostate Protestants of the United States.

I den store striden mellom Kristus og Satan er Kristi hovedstad, hvor han setter sitt navn, Jerusalem, og Satans forfalskning var den bokstavelige byen Babylon, som representerer det åndelige Babylon, den store by, i de siste dager. Satan setter sitt navn på pannen som en forfalskning av Guds by og hovedstad. Kongen som bor der, er skjøgenenes mor, som driver hor med jordens konger. Skjøgenenes mor er pavedømmet, og hennes døtre er de falne protestantiske kirkene, hvorav den fremste falne frafalne kirken er de frafalne protestantene i Amerikas forente stater.

Those apostate Protestants represent the Protestant horn of the earth beast, and they are connected with their mother since their rejection of the prophetic message that was unsealed in 1798. Their counterpart, the Republican horn, is connected with the kings of the earth through their relationship with the United Nations, the ten kings of Revelation seventeen. The threefold union which leads the world to Armageddon is represented by its head, where its name is placed, and spiritual modern Rome is spiritual modern Babylon. Its “head” is the papal power.

Disse frafalne protestantene representerer det protestantiske hornet på jorddyret, og de er knyttet til sin mor siden de forkastet det profetiske budskapet som ble avforseglet i 1798. Deres motstykke, det republikanske hornet, er knyttet til jordens konger gjennom sitt forhold til De forente nasjoner, de ti kongene i Åpenbaringen sytten. Den trefoldige unionen som fører verden til Harmageddon, er representert ved sitt hode, hvor dens navn er plassert, og det åndelige moderne Roma er det åndelige moderne Babylon. Dets «hode» er den pavelige makt.

The first represents the last and whether you apply Daniel chapter two as did the Millerites, as representing four kingdoms, or as has been opened up in the last days as representing eight kingdoms, the first kingdom was literal Babylon. The Millerites would inform you the last was literal Rome. Babylon and Rome are interchangeable symbols, for they are the first and the last of a prophetic line.

Den første representerer den siste, og enten du anvender Daniel kapittel to slik millerittene gjorde, som representerende fire riker, eller slik det er blitt åpenbart i de siste dager som representerende åtte riker, var det første riket det bokstavelige Babylon. Millerittene ville fortelle deg at det siste var det bokstavelige Roma. Babylon og Roma er utskiftbare symboler, for de er det første og det siste i en profetisk linje.

In the last days the first kingdom of literal Babylon represents the eighth and last kingdom which is spiritual modern Babylon, and is also spiritual modern Rome. Upon the two witnesses represented in Daniel chapter two Babylon and Rome are interchangeable symbols.

I de siste dager representerer det første riket, det bokstavelige Babylon, det åttende og siste riket, som er det åndelige, moderne Babylon, og som også er det åndelige, moderne Roma. På de to vitners grunn, slik de er fremstilt i Daniel kapittel to, er Babylon og Roma ombyttelige symboler.

When the papal whore is portrayed with a name on her forehead that identifies “Mystery Babylon,” it is also identifying “mystery Rome.” A prophetic “mystery” represents a truth that is so profound that it is impossible to understand the depth of the truth represented therein, especially without the influence of the Holy Spirit. But a biblical “mystery” also demands that what is revealed in connection with the mystery is a required understanding for those who seek to pass the test. This is why two witnesses in Revelation emphasize the need to understand modern Rome.

Når den pavelige skjøgen fremstilles med et navn på pannen som identifiserer «Mysteriet Babylon», identifiserer det også «mysteriet Roma». Et profetisk «mysterium» representerer en sannhet som er så dyp at det er umulig å forstå dybden i den sannheten som der fremstilles, særlig uten Den Hellige Ånds innflytelse. Men et bibelsk «mysterium» krever også at det som åpenbares i forbindelse med mysteriet, er en nødvendig forståelse for dem som søker å bestå prøven. Derfor understreker de to vitnene i Åpenbaringen nødvendigheten av å forstå det moderne Roma.

> Here is wisdom. Let him that hath understanding count the number of the beast: for it is the number of a man; and his number is Six hundred threescore and six. Revelation 13:18.

> Her er visdommen. La den som har forstand, regne ut dyrets tall; for det er et menneskes tall, og dets tall er seks hundre og sekstiseks. Åpenbaringen 13,18.

“Wisdom” understands the number of the beast, which is the number of a man whose number is six, six, six. The “man of sin” is the head of the beast. Wisdom is an attribute of the wise virgins in the last days, and it is also a symbol of those who understand the increase of knowledge in the last days. Those who do not understand are foolish virgins and are the wicked. The “wisdom” they do not understand must of prophetic necessity be in the context of the final prophetic test, for this is when the wise and foolish virgins exist. They must understand “six, six, six.” The mind that has wisdom is also located by John in the last days in Revelation chapter seventeen.

«Visdom» forstår dyrets tall, som er et menneskes tall, og tallet er seks hundre og sekstiseks. «Syndens menneske» er dyrets hode. Visdom er en egenskap hos de kloke jomfruene i de siste dager, og den er også et symbol på dem som forstår kunnskapens økning i de siste dager. De som ikke forstår, er dårlige jomfruer og er de ugudelige. Den «visdom» de ikke forstår, må av profetisk nødvendighet være i sammenhengen med den endelige profetiske prøven, for det er da de kloke og de dårlige jomfruene finnes. De må forstå «seks hundre og sekstiseks». Det sinn som har visdom, blir også av Johannes plassert i de siste dager i Åpenbaringen kapittel sytten.

> And here is the mind which hath wisdom. The seven heads are seven mountains, on which the woman sitteth. And there are seven kings: five are fallen, and one is, and the other is not yet come; and when he cometh, he must continue a short space. And the beast that was, and is not, even he is the eighth, and is of the seven, and goeth into perdition. Revelation 17:9–11.

> Og her er den forstand som har visdom. De sju hoder er sju fjell, som kvinnen sitter på. Og det er sju konger: fem er falt, én er, og den andre er ennå ikke kommet; og når han kommer, må han bli en kort stund. Og dyret som var, og ikke er, også det er den åttende, og er av de sju, og går bort til fortapelse. Åpenbaringen 17:9–11.

The “mind” that has the wisdom to understand the number “six, six, six,” is a wise virgin who has obtained the “mind of Christ.”

Det «sinn» som har visdom til å forstå tallet «seks, seks, seks», er en klok jomfru som har fått «Kristi sinn».

> For who hath known the mind of the Lord, that he may instruct him? But we have the mind of Christ. 1 Corinthians 2:16.

> For hvem har kjent Herrens sinn, så han skulle kunne undervise ham? Men vi har Kristi sinn. 1 Korinterbrev 2:16.

The class of wise virgins have the mind of Christ, and the foolish wicked virgins have the mind of Christ’s adversary.

Klassen av kloke jomfruer har Kristi sinn, og de dårlige, onde jomfruene har sinnet til Kristi motstander.

> “The time has come for the true light to shine amid moral darkness. The third angel’s message has been sent forth to the world, warning men against receiving the mark of the beast or of his image in their foreheads or in their hands. To receive this mark means to come to the same decision as the beast has done, and to advocate the same ideas, in direct opposition to the word of God.” Review and Herald, July 13, 1897.

> «Tiden er kommet for at det sanne lys skal skinne midt i moralsk mørke. Den tredje engels budskap er blitt sendt ut til verden og advarer mennesker mot å ta imot dyrets merke eller dets billedes merke på sine panner eller i sine hender. Å ta imot dette merket betyr å komme til den samme beslutning som dyret har gjort, og å forfekte de samme ideer, i direkte motsetning til Guds ord.» Review and Herald, 13. juli 1897.

The formation of the image of the beast is the final test for the virgins of the parable, and the wise have the mind of Christ, for they have come to the same decision as Christ, for they have submitted their wills unto the Holy Spirit’s direction. The formation of the image of Christ in the wise virgins contrasts with the formation of the image of the beast in the foolish virgins. The foolish virgins come to the same decision as the beast, for they became confused upon the test question concerning the correct identification of the antichrist, who is the counterfeit king of the north and the head of modern Rome.

Dannelsen av dyrets bilde er den siste prøve for lignelsens jomfruer, og de vise har Kristi sinn, for de er kommet til den samme beslutning som Kristus, fordi de har underlagt sin vilje Den Hellige Ånds ledelse. Dannelsen av Kristi bilde i de vise jomfruer står i kontrast til dannelsen av dyrets bilde i de dårlige jomfruer. De dårlige jomfruer kommer til den samme beslutning som dyret, for de ble forvirret ved prøvespørsmålet om den rette identifikasjon av antikrist, som er den falske kongen i nord og det moderne Romas hode.

> “Those who become confused in their understanding of the word, who fail to see the meaning of antichrist, will surely place themselves on the side of antichrist.” Kress Collection, 105.

> «De som blir forvirret i sin forståelse av Ordet, som unnlater å se betydningen av antikrist, vil visselig stille seg på antikrists side.» Kress Collection, 105.

The foolish virgins in the testing time that is represented as the formation of the image of the beast become confused in their understanding of the Word. Their confusion is premised upon misunderstanding God’s prophetic Word, and failing to see the correct meaning of Modern Rome, they receive strong delusion, come to the same decision as the beast, and advocate the same papal ideas in direct opposition to the Word of God, and place themselves on the side of antichrist.

De dårlige jomfruene i prøvelsestiden, som fremstilles som dannelsen av dyrets bilde, blir forvirret i sin forståelse av Ordet. Deres forvirring bygger på en misforståelse av Guds profetiske Ord, og fordi de ikke ser den rette betydningen av Det moderne Roma, blir de rammet av kraftig villfarelse, kommer til den samme beslutning som dyret og fremmer de samme pavelige idéer i direkte motsetning til Guds Ord, og stiller seg på antikrists side.

We will continue these thoughts in the next article in this category.

Vi vil fortsette disse tankene i den neste artikkelen i denne kategorien.

Back to Articles