Article

# The Hidden History of Verse Forty - Number Twelve

Den skjulte historien til vers førti – nummer tolv

Number Twelve

Tallet tolv

Author

Jeff Pippenger

Published

May 23, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

It is commonly claimed that if five people saw the same car accident, the five witnesses would identify five different versions of the same wreck, though today, in the time period where the Holy Spirit is being withdrawn from mankind, those witnesses would no doubt include those who would invent and lie about what they saw in order to uphold their personal world-view, while believing they were being virtuous for doing so. In the hidden history there are several various lines of prophetic truth, which represents different witnesses of the same events. With God’s Word there is no falsehood, though there is often flawed human interpretation of those events, but the biblical witnesses of this history, rightly divided, all agree with one another.

Det blir ofte hevdet at dersom fem mennesker så den samme bilulykken, ville de fem vitnene beskrive fem forskjellige versjoner av den samme ulykken, selv om disse vitnene i dag, i den tidsperioden hvor Den Hellige Ånd blir trukket tilbake fra menneskeheten, uten tvil også ville omfatte dem som ville dikte opp og lyve om hva de så for å opprettholde sitt personlige verdenssyn, mens de trodde at de handlet dydig ved å gjøre det. I den skjulte historien finnes det flere ulike linjer av profetisk sannhet, som representerer forskjellige vitner om de samme hendelsene. I Guds Ord finnes det ingen usannhet, selv om det ofte forekommer mangelfull menneskelig tolkning av disse hendelsene; men de bibelske vitnene om denne historien, rett inndelt, er alle enige med hverandre.

Peter is a symbol of the one hundred and forty-four thousand in this history, and his testimony represents a progressive history from the disappointment of July 18, 2020, to the awakening of December 31, 2023, then as one involved in the first test of the external vision, then the second test of the internal vision to be followed by the litmus test of the fireballs of Nashville, unto the lifting up of the ensign to the Gentiles.

Peter er et symbol på de hundre og førtifire tusen i denne historien, og hans vitnesbyrd representerer en progressiv historie fra skuffelsen den 18. juli 2020 til oppvåkningen den 31. desember 2023, deretter som en som er involvert i den første prøven av det ytre synet, så den andre prøven av det indre synet, som skal etterfølges av ildkulene i Nashville som lakmustesten, inntil banneret løftes opp for hedningene.

Donald Trump is in that hidden history as the one who stirs up all the globalists consisting of the world globalists, the Democratic party and the RINO’s of the Republican party. He fulfills the prophetic characteristics associated with the image of the beast, being resurrected from political death as the eighth that is of the seven. He is located throughout the hidden history, destined to be ruling when “active despotism” is enforced first upon the United States and thereafter the world. Apostate Protestantism, as Trump’s counterpart in the two horns of the earth beast is there in the history of the Maccabees. The various manifestations of the dragon power in the United Nations and Russia bear witness in the history. The papacy, as the robbers of thy people, is there to tie everything together and establish the vision.

Donald Trump er i denne skjulte historien den som hisser opp alle globalistene, bestående av verdensglobalistene, Det demokratiske parti og RINO-ene i Det republikanske parti. Han oppfyller de profetiske kjennetegnene som er forbundet med dyrets bilde, idet han oppstår fra politisk død som den åttende, som er av de sju. Han er å finne gjennom hele den skjulte historien, bestemt til å regjere når «aktivt despoti» først blir håndhevet overfor De forente stater og deretter verden. Det frafalne protestantisme, som Trumps motstykke i jorddyrets to horn, er der i makkabeernes historie. Dragemaktens ulike manifestasjoner i De forente nasjoner og Russland vitner i historien. Pavemakten, som røverne av ditt folk, er der for å binde alt sammen og stadfeste synet.

Peter is you, dear reader. Peter is a candidate to be among the ensign of the one hundred and forty-four thousand. Peter is standing in the middle, the midpoint of several prophetic lines, by faith entering into the Most Holy Place and receiving the transformation that is accomplished by the vision of Christ. Peter is on the Mount of Transfiguration, where he is to be transformed into the image of Christ, while the United States is forming the image of the beast.

Peter er deg, kjære leser. Peter er en kandidat til å være blant de hundre og førtifire tusens banner. Peter står i midten, i skjæringspunktet mellom flere profetiske linjer, og trer ved tro inn i Det Aller Helligste og mottar den forvandling som fullbyrdes ved synet av Kristus. Peter er på Forklarelsens berg, hvor han skal forvandles til Kristi bilde, mens De forente stater danner dyrets bilde.

> “Brethren, we must have less of self and more of God. He claims the energies of the Church; but to a great extent the ability of our people is absorbed by unworthy objects. Too much time is devoted to petty ideas and claims. God wants us to come up into the mount, more directly into his presence. We are coming into a crisis, which, more than any previous time since the world began, will demand the entire consecration of every one that has named the name of Christ. God’s work demands all there is of us. But our people will never make this consecration until their hearts are changed. They need conversion as much as did Peter. When they have been thus quickened, Christ can say to them, ‘Strengthen thy brethren,’ ‘Feed my sheep,’ ‘Feed my lambs.’

> «Brødre, vi må ha mindre av selvet og mer av Gud. Han gjør krav på menighetens krefter; men i stor utstrekning blir vårt folks evner opptatt av uverdige mål. Altfor mye tid vies smålige forestillinger og krav. Gud ønsker at vi skal stige opp på fjellet, mer direkte inn i hans nærvær. Vi går inn i en krise som, mer enn noen tidligere tid siden verden ble til, vil kreve den fulle innvielse av enhver som har nevnt Kristi navn. Guds verk krever alt som finnes i oss. Men vårt folk vil aldri gjøre denne innvielsen før deres hjerter blir forvandlet. De trenger omvendelse like mye som Peter gjorde. Når de således er blitt levendegjort, kan Kristus si til dem: ‘Styrk dine brødre,’ ‘Fø mine får,’ ‘Fø mine lam.’»

> “When divine power is combined with human effort, the work will spread like fire in the stubble. God will employ agencies whose origin man will be unable to discern; angels will do a work which men might have had the blessing of accomplishing, had they not neglected to answer the claims of God. The work is now presented to man. Will he take it? There are at the present time many doors unbolted and thrown open to the workers. Will they enter these doors? Who is ready at the bidding of the Master to say, ‘Here am I, Lord, send me’? The Macedonian cry comes to us in pitiful appeals from all parts of the world, ‘Come over and help us.’” Review and Herald, December 15, 1885.

> «Når guddommelig kraft forenes med menneskelig innsats, vil verket spre seg som ild i stubben. Gud vil ta i bruk redskaper hvis opphav mennesket ikke vil være i stand til å skjelne; engler vil utføre et verk som mennesker kunne hatt velsignelsen av å fullbyrde, dersom de ikke hadde forsømt å svare på Guds krav. Verket legges nå fram for mennesket. Vil han ta det opp? Det finnes i denne tiden mange dører som er slått opp og åpnet for arbeiderne. Vil de gå inn gjennom disse dørene? Hvem er rede til på Mesterens bud å si: «Her er jeg, Herre, send meg»? Det makedonske rop kommer til oss i hjerteskjærende appeller fra alle deler av verden: «Kom over og hjelp oss.»» Review and Herald, 15. desember 1885.

We are to come to the mount and be converted as was Peter, and when we do, we shall be purified, as was Isaiah. The purification is represented as being fulfilled when Divine power is combined with human effort. The Macedonian call occurs in the hidden history of verse forty.

Vi skal komme til fjellet og omvendes slik Peter ble det, og når vi gjør det, skal vi bli renset, slik Jesaja ble det. Renselsen fremstilles som fullbyrdet når guddommelig kraft forenes med menneskelig anstrengelse. Det makedonske kall forekommer i den skjulte historien i vers førti.

> “The time has come for decided efforts to be made in our cities. Read Luke 21. This is the message for this time, and it is written to this generation of the end. We must let nothing interpose between us and the work God has given us to do. Special efforts must be made to bring the truth before those in the cities.

> Tiden er kommet da det må gjøres bestemte anstrengelser i våre byer. Les Lukas 21. Dette er budskapet for denne tid, og det er skrevet til denne endetidens slekt. Vi må ikke la noe komme mellom oss og det arbeidet Gud har gitt oss å gjøre. Særlige anstrengelser må gjøres for å bringe sannheten fram for dem som bor i byene.

> “Let no time be lost in picking others to pieces. All contention is to cease. We are to love as brethren. Let us go up into the mount with God, that we may come back with the reflection of the glory of God upon us. The only place we can obtain it is in the mount with God. There is a work to be done in studying the Word of the Lord as revealed in His law. There has been much casual reading, but how much real study? Christ lived among men and preached the very precepts of that law in the world.

> «La ingen tid gå tapt med å plukke andre fra hverandre. All strid skal opphøre. Vi skal elske som brødre. La oss stige opp på fjellet med Gud, så vi kan vende tilbake med gjenskinnet av Guds herlighet over oss. Det eneste sted vi kan oppnå dette, er på fjellet med Gud. Det er et arbeid som må gjøres i å studere Herrens Ord slik det er åpenbart i Hans lov. Det har vært mye overfladisk lesning, men hvor mye virkelig studium? Kristus levde blant menneskene og forkynte selve forskriftene i den loven for verden.»

> “The work will soon be cut short in righteousness. We must become more persistent and more devout in our efforts to carry it forward to completion. The time has come that we must not only be active, but we must concentrate that activity so as to make it tell. If we spent more time in the mount with God our work would be more effectual.

> «Verket vil snart bli forkortet i rettferdighet. Vi må bli mer utholdende og mer gudhengivne i våre anstrengelser for å føre det fram til fullendelse. Tiden er kommet da vi ikke bare må være aktive, men vi må konsentrere denne aktiviteten slik at den får virkning. Dersom vi tilbrakte mer tid på fjellet med Gud, ville vårt arbeid være mer virkningsfullt.

> “There must come more convincing power into our preaching. The sword of the spirit must be edged anew and sent forth with power. Shall we put ourselves to it like men with all the realities of eternity before them? We want the Holy Ghost power to go forward and complete God’s work in the earth.” Australian Union Conference Recorder, October 1, 1906.

> «Det må komme mer overbevisende kraft inn i vår forkynnelse. Åndens sverd må på ny egges og sendes ut med kraft. Skal vi gå inn i dette som menn med evighetens realiteter fullt ut for øye? Vi ønsker at Den Hellige Ånds kraft må gå fram og fullføre Guds verk på jorden.» Australian Union Conference Recorder, 1. oktober 1906.

It is on the mount, which is also the Most Holy Place, where Divinity is combined with our humanity, and Luke 21 is the message for the final generation, who are to give the final warning to the cities. The warning to the cities is a work that angels will accomplish if we refuse to come to the mount and be transformed into His image. The work is for the cities, for the last generation lives in a period when “thousands of cities” are to be destroyed. The prophetic period of the destruction of the cities begins with the fireballs of Nashville, and the work of warning begins there, and that work is identified in Luke 21. Through the years we have repeatedly shown that Luke 21 is a warning about Islam of the third woe.

Det er på fjellet, som også er Det Aller Helligste, at guddommeligheten forenes med vår menneskelighet, og Lukas 21 er budskapet for den siste generasjon, som skal gi den siste advarselen til byene. Advarselen til byene er et verk som engler vil fullføre dersom vi nekter å komme til fjellet og bli forvandlet til Hans bilde. Verket er for byene, for den siste generasjon lever i en periode da «tusener av byer» skal ødelegges. Den profetiske perioden for byenes ødeleggelse begynner med ildkulene over Nashville, og advarselsverket begynner der, og dette verket er identifisert i Lukas 21. Gjennom årene har vi gjentatte ganger vist at Lukas 21 er en advarsel om islam i det tredje ve.

In Luke 21 Jesus traced the history beginning with the rejection of ancient Israel as God’s chosen people on through to the end of the Dark Ages of papal persecution, and then in to the signs that ushered in the Millerite history. The Millerite history illustrates the history of the one hundred and forty-four thousand.

I Lukas 21 skisserte Jesus historien, fra forkastelsen av det gamle Israel som Guds utvalgte folk, gjennom de mørke middelaldrer med pavelig forfølgelse, og videre til tegnene som innledet den millerittiske historien. Den millerittiske historien illustrerer historien om de hundre og førtifire tusen.

> And they shall fall by the edge of the sword, and shall be led away captive into all nations: and Jerusalem shall be trodden down of the Gentiles, until the times of the Gentiles be fulfilled. And there shall be signs in the sun, and in the moon, and in the stars; and upon the earth distress of nations, with perplexity; the sea and the waves roaring; Men’s hearts failing them for fear, and for looking after those things which are coming on the earth: for the powers of heaven shall be shaken. And then shall they see the Son of man coming in a cloud with power and great glory. Luke 21:24–27.

> Og de skal falle for sverdets egg og føres bort som fanger til alle folkeslag; og Jerusalem skal bli tråkket ned av hedningene inntil hedningenes tider er fullendt. Og det skal vise seg tegn i solen og i månen og i stjernene; og på jorden skal folkene være grepet av angst og rådvillhet når hav og brenninger bruser. Mennesker skal forgå av redsel og gru for det som kommer over jorden; for himlenes krefter skal rokkes. Og da skal de se Menneskesønnen komme i en sky med kraft og stor herlighet. Lukas 21:24–27.

John, in chapter eleven of Revelation identifies that the 1,260 years of papal rule was prophetically given “to the Gentiles,” and Luke identifies that in 1798, the time of the Gentiles was fulfilled. Then Christ addressed the signs in the sun, moon and stars that mark the Millerite movement, concluding with “distress of nations, with perplexity; the sea and the waves roaring; Men’s hearts failing them for fear, and for looking after those things which are coming on the earth.” The “distress of nations” in Luke is the “angering of nations” in Revelation.

Johannes fastslår i kapittel elleve i Åpenbaringen at de 1 260 årene med pavestyre profetisk ble gitt «til hedningene», og Lukas fastslår at hedningenes tid ble fullendt i 1798. Deretter omtalte Kristus tegnene i solen, månen og stjernene som markerer Miller-bevegelsen, og avsluttet med «fortvilelse blant folkeslagene, i rådløshet; havet og bølgene bruser; mennesker faller i avmakt av frykt og gru for det som skal komme over jorden». «Folkeslagenes fortvilelse» i Lukas er «folkeslagenes vrede» i Åpenbaringen.

> And the nations were angry, and thy wrath is come, and the time of the dead, that they should be judged, and that thou shouldest give reward unto thy servants the prophets, and to the saints, and them that fear thy name, small and great; and shouldest destroy them which destroy the earth. Revelation 11:18.

> Og folkeslagene ble vrede, og din harme er kommet, og tiden for de døde, da de skal dømmes, og da du skal gi lønn til dine tjenere profetene og til de hellige og til dem som frykter ditt navn, små og store, og skal ødelegge dem som ødelegger jorden. Åpenbaringen 11,18.

God’s “wrath” occurs in the seven last plagues, and begins when Michael stands up and human probation closes. The angering of the nations is a period that leads to the close of probation. The angering of the nation’s began at 9/11, when Islam of the third woe arrived, thus marking the arrival of the latter rain.

Guds «vrede» kommer til uttrykk i de sju siste plagene, og begynner når Mikael står fram og menneskenes nådetid avsluttes. Folkeslagenes harme er en periode som leder fram til nådetidens avslutning. Folkeslagenes harme begynte ved 11. september, da islam fra det tredje ve ankom, og dermed markerte ankomsten av den sene regn.

> “I saw that the anger of the nations, the wrath of God, and the time to judge the dead were separate and distinct, one following the other, also that Michael had not stood up, and that the time of trouble, such as never was, had not yet commenced. The nations are now getting angry, but when our High Priest has finished His work in the sanctuary, He will stand up, put on the garments of vengeance, and then the seven last plagues will be poured out.

> «Jeg så at folkenes vrede, Guds harme og tiden til å dømme de døde var atskilte og tydelig forskjellige, den ene fulgte etter den andre; jeg så også at Mikael ennå ikke hadde stått fram, og at trengselstiden, slik det aldri har vært, ennå ikke hadde begynt. Folkene blir nå vrede, men når vår Yppersteprest har fullført sitt verk i helligdommen, vil Han stå fram, iføre seg hevnens klær, og da vil de sju siste plagene bli utøst.»

> “I saw that the four angels would hold the four winds until Jesus’ work was done in the sanctuary, and then will come the seven last plagues.” Early Writings, 36.

> «Jeg så at de fire englene ville holde de fire vindene tilbake inntil Jesu gjerning var fullført i helligdommen, og deretter skal de sju siste plagene komme.» Early Writings, 36.

In the Millerite history the angering of the nations, or as Luke records, “the distress of nations” was accomplished by Islam.

I den millerittiske historie ble nasjonenes vrede, eller som Lukas uttrykker det, «folkenes fortvilelse», fullbyrdet ved islam.

> “In 1838 Turkey became involved in war with Egypt. The Egyptians bid fair to overthrow the Turkish power. To prevent this, the four great powers of Europe, England, Russia, Austria, and Prussia, interfered to sustain the Turkish government.” Uriah Smith, Synopsis of Present Truth, 218.

> «I 1838 ble Tyrkia innviklet i krig med Egypt. Egypterne så ut til å ville styrte den tyrkiske makten. For å forhindre dette grep Europas fire stormakter, England, Russland, Østerrike og Preussen, inn for å opprettholde den tyrkiske regjeringen.» Uriah Smith, Synopsis of Present Truth, 218.

In 1838, the so-called “eastern question” was shaking the nations, and the “eastern question” was Islam, the biblical east wind. Millerite history saw the nations shaken by Islam and then the Lord came in the clouds to the Most Holy Place, thus typifying when the Lord comes in the clouds at His Second Coming. Before His coming in the clouds Islam distresses the nations, and this is the message that Peter is given to proclaim to the cities in advance of the destruction of “thousands of cities.” The period of the destruction of the cities begins with the fireballs of Nashville.

I 1838 rystet det såkalte «østlige spørsmål» nasjonene, og det «østlige spørsmål» var islam, den bibelske østavind. Millerittisk historie så nasjonene rystet av islam, og deretter kom Herren i skyene til Det Aller Helligste, og typifiserte således når Herren kommer i skyene ved sitt annet komme. Før hans komme i skyene bringer islam nød over nasjonene, og dette er det budskap Peter er gitt å forkynne for byene i forkant av ødeleggelsen av «tusenvis av byer». Perioden med byenes ødeleggelse begynner med ildkulene over Nashville.

> “O that God’s people had a sense of the impending destruction of thousands of cities, now almost given to idolatry! But many of those who should be proclaiming the truth are accusing and condemning their brethren. When the converting power of God comes upon minds, there will be a decided change. Men will have no inclination to criticize and tear down. They will not stand in a position that hinders the light from shining to the world. Their criticism, their accusing, will cease. The powers of the enemy are mustering for battle. Stern conflicts are before us. Press together, my brethren and sisters, press together. Bind up with Christ. ‘Say ye not, A confederacy,... neither fear ye their fear, nor be afraid. Sanctify the Lord of hosts himself; and let him be your fear, and let him be your dread. And he shall be for a sanctuary; but for a stone of stumbling and for a rock of offense to both the houses of Israel, for a gin and for a snare to the inhabitants of Jerusalem. And many among them shall stumble, and fall, and be broken, and be snared, and be taken.’

> «Å, om Guds folk hadde en følelse av den forestående ødeleggelsen av tusener av byer, som nå nesten er overgitt til avgudsdyrkelse! Men mange av dem som burde forkynne sannheten, anklager og fordømmer sine brødre. Når Guds omvendende kraft kommer over sinnene, vil det skje en avgjort forandring. Mennesker vil ikke ha noen tilbøyelighet til å kritisere og rive ned. De vil ikke innta en stilling som hindrer lyset i å skinne for verden. Deres kritikk, deres anklager, vil opphøre. Fiendens makter samler seg til strid. Strenge konflikter ligger foran oss. Slutt dere tett sammen, mine brødre og søstre, slutt dere tett sammen. Bind dere til Kristus. ‘Si ikke: En sammensvergelse,... frykt ikke det de frykter, og reddes ikke. Herren, hærskarenes Gud, ham skal dere holde hellig; la ham være deres frykt, og la ham være deres redsel. Og han skal være en helligdom; men også en snublestein og en anstøtsklippe for begge Israels hus, en felle og en snare for Jerusalems innbyggere. Og mange blant dem skal snuble og falle og bli knust, og fanges i snaren og tas til fange.’»

> “The world is a theater. The actors, its inhabitants, are preparing to act their part in the last great drama. God is lost sight of. With the great masses of mankind there is no unity, except as men confederate to accomplish their selfish purposes. God is looking on. His purposes in regard to his rebellious subjects will be fulfilled. The world has not been given into the hands of men, though God is permitting the elements of confusion and disorder to bear sway for a season. A power from beneath is working to bring about the last great scenes in the drama,—Satan coming as Christ, and working with all deceivableness of unrighteousness in those who are binding themselves together in secret societies. Those who are yielding to the passion for confederation are working out the plans of the enemy. The cause will be followed by the effect.

> «Verden er et teater. Skuespillerne, dens innbyggere, forbereder seg på å spille sin rolle i det siste store drama. Gud blir tapt av syne. Blant menneskehetens store masser finnes det ingen enhet, unntatt når mennesker sammensverger seg for å virkeliggjøre sine selviske hensikter. Gud ser til. Hans hensikter med hensyn til sine opprørske undersåtter vil bli oppfylt. Verden er ikke blitt gitt i menneskers hender, selv om Gud for en tid tillater forvirringens og uordenens elementer å råde. En makt nedenfra er virksom for å frembringe de siste store scener i dramaet,—Satan som kommer som Kristus, og virker med all urettferdighetens forførelse blant dem som binder seg sammen i hemmelige selskaper. De som gir etter for lidenskapen etter sammenslutning, utfører fiendens planer. Årsaken vil bli etterfulgt av virkningen.»

> “Transgression has almost reached its limit. Confusion fills the world, and a great terror is soon to come upon human beings. The end is very near. We who know the truth should be preparing for what is soon to break upon the world as an overwhelming surprise.” Review and Herald, September 10, 1903.

> «Overtredelsen har nesten nådd sin grense. Forvirring fyller verden, og en stor redsel skal snart komme over menneskene. Enden er meget nær. Vi som kjenner sannheten, bør forberede oss på det som snart skal bryte inn over verden som en overveldende overraskelse.» Review and Herald, 10. september 1903.

The “elements of confusion and disorder” are being manufactured as the fruit of the system which Sister White identifies as “higher education,” which she also identifies as “the mystery of iniquity.” Nashville’s Parthenon temple is the symbol of false education that is now producing the “confusion and disorder” that bears “sway for a season.” The fireballs on Nashville are brought by Islam and they represent God’s judgment upon the “tree of the knowledge of good and evil.” When Nashville is hit the short period of the proclamation of the midnight cry begins and leads to the Sunday law, where Isaiah’s evil “confederacy” makes its final movement as the world is forced to accept the one-world government identified as the image of the beast in Revelation thirteen. Isaiah’s identification of the evil confederacy aligns with the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

«Forvirringens og uordenens elementer» blir framstilt som frukten av det systemet som søster White identifiserer som «høyere utdannelse», og som hun også identifiserer som «urettferdighetens mysterium». Nashvilles Parthenon-tempel er symbolet på den falske utdannelsen som nå frambringer den «forvirring og uorden» som «har herredømmet for en stund». Ildkulene over Nashville blir brakt av islam, og de representerer Guds dom over «treet til kunnskap om godt og ondt». Når Nashville blir rammet, begynner den korte perioden med forkynnelsen av midnattsropet og leder fram til søndagsloven, der Jesajas onde «sammensvergelse» gjør sin siste bevegelse idet verden blir tvunget til å godta den ene verdensregjeringen som i Åpenbaringen tretten blir identifisert som dyrets bilde. Jesajas identifikasjon av den onde sammensvergelsen er i samsvar med beseglingen av de hundre og førtifire tusen.

> Say ye not, A confederacy, to all them to whom this people shall say, A confederacy; neither fear ye their fear, nor be afraid. Sanctify the Lord of hosts himself; and let him be your fear, and let him be your dread. And he shall be for a sanctuary; but for a stone of stumbling and for a rock of offence to both the houses of Israel, for a gin and for a snare to the inhabitants of Jerusalem. And many among them shall stumble, and fall, and be broken, and be snared, and be taken.

> Kall ikke det en sammensvergelse som dette folk kaller en sammensvergelse; frykt ikke det de frykter, og vær ikke redde. Herren, hærskarenes Gud, ham skal dere holde hellig; la ham være deres frykt, og la ham være deres redsel. Og han skal være en helligdom; men også en snublestein og en anstøtsklippe for begge Israels hus, en felle og en snare for Jerusalems innbyggere. Mange blant dem skal snuble og falle og bli knust og bli fanget i snaren og bli grepet.

> Bind up the testimony, seal the law among my disciples. And I will wait upon the Lord, that hideth his face from the house of Jacob, and I will look for him. Behold, I and the children whom the Lord hath given me are for signs and for wonders in Israel from the Lord of hosts, which dwelleth in mount Zion. And when they shall say unto you, Seek unto them that have familiar spirits, and unto wizards that peep, and that mutter: should not a people seek unto their God? for the living to the dead? To the law and to the testimony: if they speak not according to this word, it is because there is no light in them. Isaiah 8:12–20.

> Bind sammen vitnesbyrdet, forsegl loven blant mine disipler. Og jeg vil vente på Herren, som skjuler sitt ansikt for Jakobs hus, og jeg vil sette mitt håp til ham. Se, jeg og de barn Herren har gitt meg, er til tegn og under i Israel fra hærskarenes Herre, som bor på Sions berg. Og når de sier til dere: Søk dem som har gjenferdsånder, og trollmennene som hvisker og mumler – skulle ikke et folk søke sin Gud? Skal en spørre de døde for de levende? Til loven og til vitnesbyrdet! Om de ikke taler i samsvar med dette ord, er det fordi det ikke er noe lys i dem. Jesaja 8:12–20.

The passage from Sister White identifies that a season of “confusion and disorder” leads to “Satan coming as Christ.” Satan appears impersonating Christ at the Sunday law.

Avsnittet fra søster White identifiserer at en tid med «forvirring og uorden» leder til at «Satan kommer som Kristus». Satan viser seg og utgir seg for å være Kristus ved søndagsloven.

> “By the decree enforcing the institution of the Papacy in violation of the law of God, our nation will disconnect herself fully from righteousness. When Protestantism shall stretch her hand across the gulf to grasp the hand of the Roman power, when she shall reach over the abyss to clasp hands with Spiritualism, when, under the influence of this threefold union, our country shall repudiate every principle of its Constitution as a Protestant and republican government, and shall make provision for the propagation of papal falsehoods and delusions, then we may know that the time has come for the marvelous working of Satan and that the end is near.” Testimonies, volume 5, 451.

> «Ved det dekret som håndhever pavemaktens institusjon i strid med Guds lov, vil vår nasjon fullstendig løsrive seg fra rettferdigheten. Når protestantismen skal rekke sin hånd over kløften for å gripe den romerske makts hånd, når den skal strekke seg over avgrunnen for å slutte hånd med spiritualismen, når vårt land, under innflytelsen av denne trefoldige union, skal forkaste ethvert prinsipp i sin grunnlov som et protestantisk og republikansk styre, og skal treffe tiltak for utbredelsen av pavemaktens løgner og villfarelser, da kan vi vite at tiden er kommet for Satans forunderlige virksomhet, og at enden er nær.» Testimonies, bind 5, 451.

The season of “confusion and disorder” occurs leading up to the Sunday law. Just before the Sunday law, in the period typified by the Exeter camp meeting and the ten days in the upper room before Pentecost the one hundred and forty-four thousand are to “press together, my brethren and sisters, … bind up with Christ.” The sealing takes place before the Sunday law, and it is in that history that the evil confederacy begins its final work of setting up a one-world government.

Tiden med «forvirring og uorden» inntreffer i tiden som leder frem til søndagsloven. Like før søndagsloven, i den perioden som er forbilledliggjort ved leirmøtet i Exeter og de ti dagene i salen ovenpå før pinsen, skal de hundre og førtifire tusen «slutte seg sammen, mine brødre og søstre, … binde seg til Kristus». Beseglingen finner sted før søndagsloven, og det er i denne historien at den onde sammensvergelsen begynner sitt endelige verk med å opprette en verdensregjering.

In the sealing time Christ will be a sanctuary for the righteous, but a stone of stumbling for the wicked. He will be “a gin and for a snare to the inhabitants of Jerusalem,” who are the “many” that fall, but to the few who are sealed “He” will be their “fear.”

I beseglingstiden vil Kristus være en helligdom for de rettferdige, men en snublestein for de ugudelige. Han vil være «en felle og et garn for Jerusalems innbyggere», som er de «mange» som faller, men for de få som blir beseglet, vil «Han» være deres «frykt».

“Fear” of God is what Eve lacked, and those that do fear God possess a different type of fear than the fear brought upon the many who stumble. The two types of fear mark those who pass and those who fail the testing process. Those who pass are sealed, those who don’t are represented by the number five, for they “stumble, and fall, and be broken, and be snared, and be taken.” The sealing time that is represented as occurring before the Sunday law, when there is a period of confusion and disorder, is when the parable of the ten virgins is fulfilled.

«Frykt» for Gud er det Eva manglet, og de som frykter Gud, har en annen type frykt enn den frykten som kommer over de mange som snubler. De to typene frykt kjennetegner dem som består og dem som ikke består prøvelsesprosessen. De som består, blir beseglet; de som ikke gjør det, er representert ved tallet fem, for de «skal snuble og falle, knuses, fanges i snaren og tas». Beseglingstiden, som fremstilles som inntreffende før søndagsloven, når det er en periode med forvirring og uorden, er den tiden da lignelsen om de ti jomfruene oppfylles.

The few who are sealed in contrast with the many who stumble are those who “wait” for the Lord, thus identifying the wise virgins who “waited.” There is also a sanctified and unsanctified prophetic waiting within the two classes of virgins, that corresponds to the two types of fear.

De få som blir beseglet, i motsetning til de mange som snubler, er de som «venter» på Herren, og identifiserer dermed de vise jomfruene som «ventet». Det finnes også en helliggjort og en uhelliggjort profetisk venting innenfor de to klassene av jomfruer, som svarer til de to typene frykt.

> “‘While the bridegroom tarried, they all slumbered and slept.’ By the tarrying of the bridegroom is represented the passing of the time when the Lord was expected, the disappointment, and the seeming delay. In this time of uncertainty, the interest of the superficial and halfhearted soon began to waver, and their efforts to relax; but those whose faith was based on a personal knowledge of the Bible had a rock beneath their feet, which the waves of disappointment could not wash away. ‘They all slumbered and slept;’ one class in unconcern and abandonment of their faith, the other class patiently waiting till clearer light should be given. Yet in the night of trial the latter seemed to lose, to some extent, their zeal and devotion. The halfhearted and superficial could no longer lean upon the faith of their brethren. Each must stand or fall for himself.” The Great Controversy, 395.

> «‘Mens brudgommen lot vente på seg, ble de alle søvnige og sovnet.’ Ved brudgommens forsinkelse fremstilles den tidens forløp da Herren var ventet, skuffelsen og den tilsynelatende utsettelsen. I denne usikre tiden begynte interessen hos de overfladiske og halvhjertede snart å vakle, og deres anstrengelser å avta; men de hvis tro var grunnlagt på personlig kjennskap til Bibelen, hadde en klippe under sine føtter, som skuffelsens bølger ikke kunne skylle bort. ‘De ble alle søvnige og sovnet;’ den ene gruppen i likegyldighet og oppgivelse av sin tro, den andre tålmodig ventende til klarere lys skulle bli gitt. Likevel syntes de sistnevnte i prøvelsens natt i noen grad å miste sin nidkjærhet og hengivenhet. De halvhjertede og overfladiske kunne ikke lenger støtte seg til sine brødres tro. Hver enkelt må stå eller falle for seg selv.» The Great Controversy, 395.

Those who wait in a sanctified fashion are to be “signs and for wonders” as they are lifted up as an ensign to the world at the Sunday law, when the issue of the tree of knowledge of good and evil represents the knowledge of “those who have familiar spirits, and unto wizards that peep, and that mutter” and the knowledge identified by “the law and to the testimony.” It is the same test as it was for Eve and Adam. Do we accept education that has truth mixed and blended with error, or do we stand upon a “thus saith the Lord,” for if they speak not according to this Word, it is because there is no light in them. True and false education is a primary line of truth in the great controversy between Christ and Satan. Nashville is the symbol of rebellion against the Word of God, as certainly as Sodom is a symbol of licentiousness, and as New York is a symbol of the economic power of the United States and the Pentagon is a symbol of its military might.

De som venter på en helliget måte, skal være «tegn og undergjerninger» idet de løftes opp som et banner for verden ved søndagsloven, når spørsmålet om treet til kunnskap om godt og ondt representerer kunnskapen fra «dem som har gjenferdsånder, og trollmenn som hvisker og mumler» og den kunnskapen som er angitt ved «til loven og til vitnesbyrdet». Det er den samme prøven som den var for Eva og Adam. Tar vi imot en utdannelse der sannhet er blandet og sammenføyd med villfarelse, eller står vi på et «så sier Herren», for dersom de ikke taler i samsvar med dette ord, er det fordi det ikke er noe lys i dem. Sann og falsk utdannelse er en hovedlinje av sannhet i den store strid mellom Kristus og Satan. Nashville er symbolet på opprør mot Guds Ord, like sikkert som Sodoma er et symbol på usedelighet, og som New York er et symbol på De forente staters økonomiske makt og Pentagon et symbol på dets militære styrke.

Peter is standing on the threshold of the fireballs of Nashville, in Panium and at the mount, that represents the temple test. He recognizes that Laodicean Seventh-day Adventism is about to be rebuked and made ashamed when the fireballs fall, and that Nashville, the United States and the world need to be warned. The message of Islam confirms the messengers just as the fire that fell at Carmel confirmed that Elijah was the true prophet. Yet the warning to Nashville is not simply Islam of the third woe, let alone what type of weapons are employed in the surprise attack. The message of warning must identify why Islam is being allowed to bring judgment, a judgment that begins a period where thousands of cities are destroyed. Identifying in advance that Islam would produce a surprise attack upon Nashville, will validate the messengers, but it is an incomplete warning if that is all that it does.

Peter står på terskelen til Nashvilles ildkuler, i Panium og på fjellet, som representerer tempelprøven. Han erkjenner at laodikeisk syvendedagsadventisme står foran å bli refset og gjort til skamme når ildkulene faller, og at Nashville, De forente stater og verden må advares. Islams budskap stadfester budbærerne, slik ilden som falt på Karmel stadfestet at Elia var den sanne profet. Likevel er advarselen til Nashville ikke ganske enkelt islam som det tredje vé, langt mindre hvilken type våpen som blir brukt i overraskelsesangrepet. Advarselsbudskapet må påvise hvorfor islam får lov til å bringe dom, en dom som innleder en periode der tusener av byer blir ødelagt. Å på forhånd fastslå at islam ville frembringe et overraskelsesangrep mot Nashville, vil stadfeste budbærerne, men det er en ufullstendig advarsel dersom det er alt det gjør.

The fireballs of Nashville are a judgment of God that begins a short period that ends at the Sunday law, which as in the beginning of the period is also a judgment of God. God told Adam and Eve in advance what the test was, and what the consequences would be should they fail the test. Sister White identifies the importance of being able to reason “from cause to effect,” and the Bible identifies that a “curse” without a “cause” will not come.

Ildkulene over Nashville er en Guds dom som innleder en kort periode som ender ved søndagsloven, som, liksom ved begynnelsen av perioden, også er en Guds dom. Gud fortalte Adam og Eva på forhånd hva prøven var, og hvilke konsekvensene ville bli dersom de ikke bestod prøven. Søster White identifiserer betydningen av å kunne resonnere «fra årsak til virkning», og Bibelen fastslår at en «forbannelse» uten en «årsak» ikke vil komme.

> As the bird by wandering, as the swallow by flying, so the curse causeless shall not come. Proverbs 26:2.

> Som fuglen ved sitt flakkende streif, som svalen ved sin flukt, slik skal forbannelsen uten grunn ikke komme. Ordspråkene 26:2.

The fireballs of Nashville are the “effect,” and the “curse” that comes. The warning message must include the “cause.” The prophet Jonah’s message was not simply an identification of destruction in forty days, but it produced a revival and reformation from the king throughout the population. What was identified caused the king and his people to turn from their evil ways. Jonah had told them of the coming destruction, and he told them it was because of their wicked and evil lifestyle.

Ildkulene over Nashville er «virkningen» og den «forbannelsen» som kommer. Advarselsbudskapet må også omfatte «årsaken». Profeten Jonas budskap var ikke bare en identifikasjon av ødeleggelse om førti dager, men det frembrakte en vekkelse og reformasjon fra kongen og gjennom hele befolkningen. Det som ble påpekt, fikk kongen og hans folk til å vende om fra sine onde veier. Jonas hadde fortalt dem om den kommende ødeleggelsen, og han fortalte dem at den kom på grunn av deres ugudelige og onde levnet.

> For word came unto the king of Nineveh, and he arose from his throne, and he laid his robe from him, and covered him with sackcloth, and sat in ashes. And he caused it to be proclaimed and published through Nineveh by the decree of the king and his nobles, saying, Let neither man nor beast, herd nor flock, taste anything: let them not feed, nor drink water: But let man and beast be covered with sackcloth, and cry mightily unto God: yea, let them turn every one from his evil way, and from the violence that is in their hands. Jonah 3:6–8.

> For ordet kom til kongen i Ninive, og han reiste seg fra sin trone, la av seg sin kappe, kledde seg i sekk og satte seg i aske. Og han lot det rope ut og kunngjøre i Ninive ved befaling fra kongen og hans stormenn og sa: Verken mennesker eller dyr, storfe eller småfe, må smake noe; de må ikke beite og ikke drikke vann. Men både mennesker og dyr skal være kledd i sekk og rope mektig til Gud; ja, hver og en skal vende om fra sin onde vei og fra den vold som er i deres hender. Jona 3:6–8.

Islam is a trumpet power, and the seven trumpets of Revelation eight through eleven, and also chapter sixteen possess specific prophetic characteristics. The first four trumpets were judgments upon imperial Rome for passing the first Sunday law in 321. The next two trumpets were judgments upon papal Rome for passing a Sunday law in 538. The seven trumpets of Revelation eight through eleven, typify the seven last plagues of Revelation sixteen, which is God’s judgment upon mankind for Sunday enforcement.

Islam er en trompetmakt, og de sju trompetene i Åpenbaringen åtte til elleve, og også kapittel seksten, besitter særegne profetiske kjennetegn. De første fire trompetene var dommer over det keiserlige Roma for at det innførte den første søndagsloven i 321. De neste to trompetene var dommer over det pavelige Roma for at det innførte en søndagslov i 538. De sju trompetene i Åpenbaringen åtte til elleve er et forbilde på de sju siste plagene i Åpenbaringen seksten, som er Guds dom over menneskeheten for håndhevelsen av søndagen.

The warning message of Nashville must identify the footsteps leading to a Sunday law, and based upon the prophetic testimony, the judgment follows, and does not precede the cause. The judgment is the effect of Sunday enforcement. The five witnesses of the hidden history of verse forty we are considering provide different testimonies, but unlike the human witnesses, all the prophetic lines blend together. To identify the footsteps of the ultimate Sunday law in the United States, is accomplished when Peter combines the testimony of Donald Trump to explain the effect of the fireballs of Nashville.

Advarselsbudskapet fra Nashville må identifisere fotsporene som leder til en søndagslov, og på grunnlag av det profetiske vitnesbyrd følger dommen og går ikke forut for årsaken. Dommen er virkningen av håndhevelsen av søndagen. De fem vitnene om den skjulte historien i vers førti som vi betrakter, avgir ulike vitnesbyrd, men i motsetning til de menneskelige vitnene smelter alle de profetiske linjene sammen. Å identifisere fotsporene til den endelige søndagsloven i De forente stater blir fullført når Peter sammenføyer Donald Trumps vitnesbyrd for å forklare virkningen av ildkulene i Nashville.

The warning of Nashville to the world is that God begins His final judgment of men and nations at that point in time. A period of the destruction of the cities then begins and quickly leads to the Sunday law where national apostasy is followed by national ruin. Satan then arrives to personate Christ, and the evil confederacy is set up as the ten kings agree to give their kingdom to the robbers of thy people, that establish the vision. The warning of Nashville is represented by the history that precedes Nashville as represented by Donald Trump forming an image to the beast. The message of Trump is the warning trumpet that precedes the fireballs of Nashville.

Advarselen fra Nashville til verden er at Gud på det tidspunkt begynner sin endelige dom over mennesker og nasjoner. Da begynner en periode med byenes ødeleggelse, og den leder raskt frem til søndagsloven, hvor nasjonalt frafall etterfølges av nasjonal undergang. Satan kommer deretter for å utgi seg for å være Kristus, og den onde konføderasjonen blir opprettet idet de ti kongene blir enige om å gi sitt rike til røverne av ditt folk, som stadfester synet. Advarselen fra Nashville fremstilles ved den historie som går forut for Nashville, slik den er representert ved at Donald Trump danner et bilde av dyret. Budskapet fra Trump er advarselstrompeten som går forut for ildkulene over Nashville.

We will continue these things in the next article.

Vi vil fortsette med disse tingene i den neste artikkelen.

Back to Articles