Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Nine

Daniels bok – Nummer tjueni

Belshazzar’s Feast and the Prophetic Hour: Unveiling the Sunday Law, the Fall of Babylon, and the Final Crisis

Belsasars gjestebud og den profetiske time: Avsløringen av søndagsloven, Babylons fall og den endelige krisen

Author

Jeff Pippenger

Published

December 24, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Belshazzar’s feast identifies the “hour” of the Sunday law, but it places the emphasis upon the judgment of the Republican horn. Nebuchadnezzar’s golden image in Daniel chapter three, places the same history, in the context of God’s faithful people who are then lifted up as an ensign. Daniel chapter six, addresses the same line, but addresses the role of the Protestant horn. Belshazzar is representing the “state,” and he called one thousand of his “lords.”

Belsasars gjestebud identifiserer «timen» for søndagsloven, men det legger vekten på dommen over det republikanske hornet. Nebukadnesars gullbilde i Daniel kapittel tre fremstiller den samme historien i sammenhengen med Guds trofaste folk, som da blir løftet opp som et banner. Daniel kapittel seks behandler den samme linjen, men tar for seg det protestantiske hornets rolle. Belsasar representerer «staten», og han kalte tusen av sine «stormenn».

> Belshazzar the king made a great feast to a thousand of his lords, and drank wine before the thousand. Belshazzar, whiles he tasted the wine, commanded to bring the golden and silver vessels which his father Nebuchadnezzar had taken out of the temple which was in Jerusalem; that the king, and his princes, his wives, and his concubines, might drink therein. Then they brought the golden vessels that were taken out of the temple of the house of God which was at Jerusalem; and the king, and his princes, his wives, and his concubines, drank in them. They drank wine, and praised the gods of gold, and of silver, of brass, of iron, of wood, and of stone. In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaster of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Daniel 5:1–5.

> Kong Belsasar gjorde et stort gjestebud for tusen av sine stormenn og drakk vin i de tusens påsyn. Mens Belsasar smakte på vinen, befalte han at de kar av gull og sølv som hans far Nebukadnesar hadde tatt ut av templet i Jerusalem, skulle hentes fram, så kongen og hans fyrster, hans hustruer og hans medhustruer kunne drikke av dem. Da hentet de gullkarene som var tatt ut av templet, Guds hus i Jerusalem, og kongen og hans fyrster, hans hustruer og hans medhustruer drakk av dem. De drakk vin og priste gudene av gull og av sølv, av kobber, av jern, av tre og av stein. I samme stund kom fingrene av en menneskehånd til syne og skrev like overfor lysestaken på kalkpussen på veggen i kongens palass, og kongen så den delen av hånden som skrev. Daniel 5:1–5.

The number “ten” represents the dragon, and one hundred, and one thousand is simply a magnification of the same symbol. In chapter six, one hundred and twenty push the deceitful law, and one hundred and twenty is a symbol for priests. Considering “line upon line,” Belshazzar’s feast is illustrating the judgment upon a corrupted statecraft, and judgment of a corrupted churchcraft. Belshazzar was drunk with the Babylonian wine, and then determined to desecrate the sacred vessels of God’s temple in Jerusalem.

Tallet «ti» representerer dragen, og hundre, og tusen, er ganske enkelt en forstørrelse av det samme symbolet. I kapittel seks fremmer hundre og tjue den bedragerske loven, og hundre og tjue er et symbol på prester. Når en tar i betraktning «linje på linje», illustrerer Belsasars gjestebud dommen over et fordervet statshåndverk og dommen over et fordervet kirkehåndverk. Belsasar var drukken av Babylons vin og besluttet deretter å vanhellige de hellige karene fra Guds tempel i Jerusalem.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).” Selected Messages, book 2, 118.

> «Profeten sier: ‘Og jeg så en annen engel stige ned fra himmelen; han hadde stor makt, og jorden ble opplyst av hans herlighet. Og han ropte med veldig røst og sa: Babylon, den store, er falt, er falt, og er blitt et bosted for onde ånder’ (Åpenbaringen 18:1, 2). Dette er det samme budskapet som ble gitt av den annen engel. Babylon er falt, ‘fordi hun ga alle folkeslag å drikke av sin horeis vredes vin’ (Åpenbaringen 14:8). Hva er den vinen?—Hennes falske læresetninger. Hun har gitt verden en falsk sabbat i stedet for sabbaten i det fjerde bud, og har gjentatt løgnen som Satan først fortalte Eva i Eden—sjelens naturlige udødelighet. Mange beslektede villfarelser har hun spredt vidt og bredt, idet hun ‘lærer menneskebud som lærdommer’ (Matteus 15:9).» Selected Messages, bok 2, 118.

The wine Belshazzar was drinking was the papacy’s idol sabbath, for the feast represented the prophetic “hour” of the Sunday law. The sanctuary vessels he brought into the banquet hall represented not only rebellion against God, but sacred vessels also represent God’s people, for the literal represents the spiritual, and people are vessels.

Vinen Belsasar drakk, var pavedømmets avgudssabbat, for gjestebudet representerte den profetiske «time» for søndagsloven. Karene fra helligdommen som han brakte inn i festsalen, representerte ikke bare opprør mot Gud, men hellige kar representerer også Guds folk, for det bokstavelige representerer det åndelige, og mennesker er kar.

> Nevertheless the foundation of God standeth sure, having this seal, The Lord knoweth them that are his. And, Let everyone that nameth the name of Christ depart from iniquity. But in a great house there are not only vessels of gold and of silver, but also of wood and of earth; and some to honour, and some to dishonour. If a man therefore purge himself from these, he shall be a vessel unto honour, sanctified, and meet for the master’s use, and prepared unto every good work. 2 Timothy 2:19–21.

> Likevel står Guds faste grunnvoll urokkelig og har dette segl: Herren kjenner dem som hører ham til. Og: Hver den som nevner Kristi navn, skal avstå fra urett. Men i et stort hus er det ikke bare kar av gull og sølv, men også av tre og leire; noen til ære, og noen til vanære. Dersom derfor noen renser seg fra disse, skal han være et kar til ære, helliget og skikket til Herrens bruk, beredt til all god gjerning. 2 Timoteus 2:19–21.

In the midst of desecrating God’s people through enforced Sunday worship, the fiery handwriting spells out Belshazzar’s doom.

Midt under vanhelligelsen av Guds folk gjennom påtvunget søndagsdyrkelse forkynner den flammende håndskriften Belsasars undergang.

> In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaster of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Then the king’s countenance was changed, and his thoughts troubled him, so that the joints of his loins were loosed, and his knees smote one against another. The king cried aloud to bring in the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers. And the king spake, and said to the wise men of Babylon, Whosoever shall read this writing, and show me the interpretation thereof, shall be clothed with scarlet, and have a chain of gold about his neck, and shall be the third ruler in the kingdom. Daniel 5:5–7.

> I samme stund kom fingrene av en menneskehånd til syne og skrev på kalkpussen på veggen i kongens palass, rett imot lysestaken; og kongen så den delen av hånden som skrev. Da ble kongens ansiktsfarge forandret, og hans tanker forferdet ham, så hoftenes ledd mistet sin kraft, og knærne slo mot hverandre. Kongen ropte med høy røst at stjernetyderne, kaldeerne og spåmennene skulle føres inn. Og kongen tok til orde og sa til Babylons vise menn: Hvem som helst som kan lese denne skriften og kunngjøre meg tydningen av den, skal bli kledd i purpur, bære et gullkjede om sin hals og være den tredje hersker i riket. Daniel 5:5–7.

Historically the passage is understood to be identifying that Belshazzar’s father, had left the political throne to Belshazzar, and for this reason the best his son could offer for an interpretation of the handwriting was a position of being the third ruler. Leading up to the Sunday law in the United States, the political leadership will be in a subservient position to the religious leadership who will be working to introduce a new form of worship. The image of the beast represents the combination of church and state with the church in control of the relationship, and at the Sunday law Belshazzar was the political king, thus symbolizing the state, but he was only the second in command to his father’s religious authority. The best he could offer Daniel was to be third.

Historisk sett blir avsnittet forstått slik at Belsasars far hadde overlatt den politiske tronen til Belsasar, og av denne grunn var det beste hans sønn kunne tilby for en tydning av skriften, en stilling som den tredje herskeren. I tiden frem mot søndagsloven i De forente stater vil det politiske lederskapet befinne seg i en underordnet stilling i forhold til det religiøse lederskapet, som vil arbeide for å innføre en ny form for tilbedelse. Dyrets bilde representerer foreningen av kirke og stat, med kirken som den styrende part i forholdet, og ved søndagsloven var Belsasar den politiske kongen, og symboliserte således staten, men han var bare den nest øverste under sin fars religiøse myndighet. Det beste han kunne tilby Daniel, var å være den tredje.

> “When the early church became corrupted by departing from the simplicity of the gospel and accepting heathen rites and customs, she lost the Spirit and power of God; and in order to control the consciences of the people, she sought the support of the secular power. The result was the papacy, a church that controlled the power of the state and employed it to further her own ends, especially for the punishment of ‘heresy.’ In order for the United States to form an image of the beast, the religious power must so control the civil government that the authority of the state will also be employed by the church to accomplish her own ends. . . .

> «Da den tidlige kirke ble fordervet ved å forlate evangeliets enkelhet og ta imot hedenske riter og skikker, mistet hun Guds Ånd og kraft; og for å kontrollere folkets samvittighet søkte hun støtte hos den verdslige makt. Resultatet ble pavedømmet, en kirke som kontrollerte statens makt og brukte den til å fremme sine egne hensikter, særlig til straff for ‘kjetteri’. For at De forente stater skal kunne danne et bilde av dyret, må den religiøse makt i en slik grad beherske den sivile regjering at statens myndighet også blir brukt av kirken til å gjennomføre sine egne hensikter....»

> “The enforcement of Sundaykeeping on the part of Protestant churches is an enforcement of the worship of the papacy—of the beast. Those who, understanding the claims of the fourth commandment, choose to observe the false instead of the true Sabbath are thereby paying homage to that power by which alone it is commanded. But in the very act of enforcing a religious duty by secular power, the churches would themselves form an image to the beast; hence the enforcement of Sundaykeeping in the United States would be an enforcement of the worship of the beast and his image.” The Great Controversy, 443, 448, 449.

> «Håndhevelsen av søndagshelligholdelse fra de protestantiske kirkers side er en håndhevelse av tilbedelsen av pavedømmet—av dyret. De som, idet de forstår det fjerde buds krav, velger å holde den falske i stedet for den sanne sabbat, viser derved hyllest til den makt ved hvilken alene dette er påbudt. Men idet kirkene selve handlingen å håndheve en religiøs plikt ved sekulær makt, ville de selv danne et bilde av dyret; derfor ville håndhevelsen av søndagshelligholdelse i De forente stater være en håndhevelse av tilbedelsen av dyret og dets bilde.» The Great Controversy, 443, 448, 449.

It is in a crisis that character is revealed, and the mysterious message on the wall produced a crisis in Belshazzar’s experience and marked the end of his kingdom, thus symbolizing the end of the kingdom of the earth beast. Belshazzar died that very night, representing the Sunday law, when the United States is overthrown as the sixth kingdom of Bible prophecy at the Sunday law, but the United States immediately transitions into the premier king of the ten kings. The ten kings are the seventh kingdom of Bible prophecy, and they immediately agree to give their seventh kingdom to the beast.

Det er i en krise at karakteren blir åpenbart, og det mystiske budskapet på veggen frembrakte en krise i Belsasars erfaring og markerte slutten på hans kongerike, og symboliserte således slutten på jorddyrets rike. Belsasar døde samme natt, som representerer søndagsloven, når De forente stater blir styrtet som det sjette riket i Bibelens profeti ved søndagsloven, men De forente stater går umiddelbart over til å bli den fremste kongen blant de ti kongene. De ti kongene er det sjuende riket i Bibelens profeti, og de blir umiddelbart enige om å gi sitt sjuende rike til dyret.

> For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. Revelation 17:17.

> For Gud har lagt det i deres hjerter å fullbyrde hans vilje, og å være enige, og gi sitt rike til dyret, inntil Guds ord skal være oppfylt. Åpenbaringen 17:17.

The final movements are rapid ones, and the transition from the sixth kingdom to the seventh, and then to the eighth is rapid, for the world is then in a great crisis. The overthrow of the earth beast causes Belshazzar to fear, and as the premier king of the ten kings, he represents the fear that all the kings of the earth will experience at the overthrow of the United States. In Revelation chapter eleven, the “hour” that the handwriting appears upon the wall, is the “hour” of the great earthquake. At that point three symbols of Islam are marked, and it is Islam that causes the kings to fear in the last days.

De siste bevegelsene er raske, og overgangen fra det sjette riket til det sjuende, og deretter til det åttende, skjer raskt, for verden er da i en stor krise. Jorddyrets omstyrtelse får Belsasar til å frykte, og som den fremste kongen blant de ti kongene, representerer han den frykt som alle jordens konger vil erfare ved De forente staters omstyrtelse. I Åpenbaringen kapittel elleve er den «time» da håndskriften viser seg på veggen, den «time» for det store jordskjelvet. På det tidspunkt blir tre symboler på islam markert, og det er islam som får kongene til å frykte i de siste dager.

> For, lo, the kings were assembled, they passed by together. They saw it, and so they marvelled; they were troubled, and hasted away. Fear took hold upon them there, and pain, as of a woman in travail. Thou breakest the ships of Tarshish with an east wind. As we have heard, so have we seen in the city of the Lord of hosts, in the city of our God: God will establish it forever. Selah. Psalm 48:4–8.

> For se, kongene samlet seg, de drog fram sammen. De så det, og så undret de seg; de ble forferdet og skyndte seg bort. Frykt grep dem der, og smerte, som hos en kvinne i fødsel. Du knuser Tarsis-skipene med en østavind. Som vi har hørt, slik har vi sett i Herren, hærskarenes Guds by, i vår Guds by: Gud skal grunnfeste den til evig tid. Sela. Salme 48:4–8.

The lords, or kings were assembled at Belshazzar’s feast, drinking the wine of Babylon and handling and looking upon the sacred vessels of God’s sanctuary, when fear took hold of them, as represented by Belshazzar’s fear when the handwriting appeared upon the wall. Belshazzar’s fear began an escalating fear that is represented by a woman in travail, and Revelation eleven’s “hour” leads into chapter twelve, where the ensign is represented as a woman about to give birth. The first labor pain is the handwriting on the wall of the banquet hall. The fear is caused by the “east wind” of Islam, that “breakest the ships of Tarshish.”

Herrene, eller kongene, var samlet ved Belsasars gjestebud, drakk Babylons vin og håndterte og betraktet de hellige karene fra Guds helligdom, da frykt grep dem, slik det er fremstilt ved Belsasars frykt da skriften viste seg på veggen. Belsasars frykt innledet en tiltagende frykt som fremstilles ved en kvinne i fødselsveer, og «timen» i Åpenbaringen elleve leder inn i kapittel tolv, hvor banneret fremstilles som en kvinne som står i ferd med å føde. Den første veen er håndskriften på bankettsalens vegg. Frykten forårsakes av «østavinden» fra islam, som «knuser Tarsis-skipene».

In Belshazzar’s banquet hall, “one thousand lords” are consuming the wine of Babylon, which represents Sunday enforcement. At that time, Nebuchadnezzar’s orchestra begins to play the music, as Belshazzar has the ornaments of the sanctuary brought in. The whore of Tyre begins to sing, and apostate Israel begins to dance around Nebuchadnezzar’s golden idol. But the party is crashed by the “east wind,” which is the “third woe” that comes quickly, and is the “seventh trumpet.” When Islam crashes the party, the “nations are angered.” They are angered, for the ships of Tarshish, the symbol of the economic structure of planet earth is then sank in the midst of the sea.

I Belsasars gjestebudssal fortærer «ett tusen stormenn» Babylons vin, som representerer håndhevelsen av søndagen. På den tiden begynner Nebukadnesars orkester å spille musikken, idet Belsasar lar helligdommens kar bringes inn. Tyrus’ skjøge begynner å synge, og det frafalne Israel begynner å danse omkring Nebukadnesars gyldne avgudsbilde. Men festen blir sprengt av «østavinden», som er det «tredje ve», som kommer hastig, og er den «sjuende basun». Når islam sprenger festen, blir «folkeslagene vrede». De blir vrede, for da blir Tarsis-skipene, symbolet på planeten jords økonomiske struktur, senket midt i havet.

> Tarshish was thy merchant by reason of the multitude of all kind of riches; with silver, iron, tin, and lead, they traded in thy fairs. Javan, Tubal, and Meshech, they were thy merchants: they traded the persons of men and vessels of brass in thy market. They of the house of Togarmah traded in thy fairs with horses and horsemen and mules. The men of Dedan were thy merchants; many isles were the merchandise of thine hand: they brought thee for a present horns of ivory and ebony. Syria was thy merchant by reason of the multitude of the wares of thy making: they occupied in thy fairs with emeralds, purple, and broidered work, and fine linen, and coral, and agate. Judah, and the land of Israel, they were thy merchants: they traded in thy market wheat of Minnith, and Pannag, and honey, and oil, and balm. Damascus was thy merchant in the multitude of the wares of thy making, for the multitude of all riches; in the wine of Helbon, and white wool. Dan also and Javan going to and fro occupied in thy fairs: bright iron, cassia, and calamus, were in thy market. Dedan was thy merchant in precious clothes for chariots. Arabia, and all the princes of Kedar, they occupied with thee in lambs, and rams, and goats: in these were they thy merchants. The merchants of Sheba and Raamah, they were thy merchants: they occupied in thy fairs with chief of all spices, and with all precious stones, and gold. Haran, and Canneh, and Eden, the merchants of Sheba, Asshur, and Chilmad, were thy merchants. These were thy merchants in all sorts of things, in blue clothes, and broidered work, and in chests of rich apparel, bound with cords, and made of cedar, among thy merchandise. The ships of Tarshish did sing of thee in thy market: and thou wast replenished, and made very glorious in the midst of the seas. Thy rowers have brought thee into great waters: the east wind hath broken thee in the midst of the seas. Thy riches, and thy fairs, thy merchandise, thy mariners, and thy pilots, thy calkers, and the occupiers of thy merchandise, and all thy men of war, that are in thee, and in all thy company which is in the midst of thee, shall fall into the midst of the seas in the day of thy ruin. Ezekiel 27:12–26.

> Tarsis var din handelsmann på grunn av overfloden av all slags rikdom; med sølv, jern, tinn og bly drev de handel på dine markeder. Javan, Tubal og Mesjek, de var dine handelsmenn; de handlet med menneskesjeler og kar av kobber på ditt marked. De av Togarmas hus drev handel på dine markeder med hester og ryttere og muldyr. Mennene fra Dedan var dine handelsmenn; mange øyer var handelsvarer fra din hånd; de brakte deg elfenbenshorn og ibenholt som gave. Syria var din handelsmann på grunn av mengden av dine tilvirkede varer; de drev handel på dine markeder med smaragder, purpur og brodert arbeid og fint lin og koraller og agat. Juda og Israels land, de var dine handelsmenn; de handlet på ditt marked med hvete fra Minnit og Pannag og honning og olje og balsam. Damaskus var din handelsmann for mengden av dine tilvirkede varer, for overfloden av all rikdom; med vin fra Helbon og hvit ull. Dan og Javan som fór omkring, drev også handel på dine markeder; skinnende jern, kassia og kalmus fantes på ditt marked. Dedan var din handelsmann med kostbare tepper til vogner. Arabia og alle Kedars fyrster drev handel med deg i lam og værer og bukker; i dette var de dine handelsmenn. Handelsmennene fra Saba og Ra’ma, de var dine handelsmenn; de drev handel på dine markeder med de ypperste av alle krydder og med alle slags edelstener og gull. Haran og Kanne og Eden, Sabas handelsmenn, Assur og Kilmad, var dine handelsmenn. Disse var dine handelsmenn i alle slags ting, i blå klær og brodert arbeid og i kister med kostbare klær, bundet med snorer og laget av sedertre, blant dine handelsvarer. Tarsis-skipene sang om deg på ditt marked; og du ble fylt opp og gjort meget herlig midt ute i havene. Dine roere har ført deg ut på de store vann; østenvinden har knust deg midt ute i havene. Din rikdom og dine markeder, dine handelsvarer, dine sjømenn og dine styrmenn, dine skipsbyggere og de som drev handel med dine varer, og alle dine krigsmenn som er i deg, og hele ditt mannskap som er midt i deg, skal falle ned midt i havene på din undergangs dag. Esekiel 27:12–26.

The “ships of Tarshish” are the symbol of the economic structure of planet earth, and they are sunk in the midst of the sea by the “east wind.” Ezekiel informs us this takes place in the “day of thy ruin,” and the subject of Ezekiel chapter twenty-seven, is the lamentation for Tyrus.

«Skipene fra Tarsis» er symbolet på den økonomiske strukturen på planeten jorden, og de blir senket midt i havet av «østavinden». Esekiel forteller oss at dette finner sted på «din undergangs dag», og emnet i Esekiel kapittel tjuesju er klagesangen over Tyrus.

> The word of the Lord came again unto me, saying, Now, thou son of man, take up a lamentation for Tyrus; And say unto Tyrus, O thou that art situate at the entry of the sea, which art a merchant of the people for many isles, Thus saith the Lord God; O Tyrus, thou hast said, I am of perfect beauty. Ezekiel 27:1–3.

> Herrens ord kom atter til meg, og det lød så: Du menneskesønn, stem i en klagesang over Tyrus, og si til Tyrus: Du som ligger ved innløpet til havet, du som driver handel med folkene på mange øyer, så sier Herren Gud: Du, Tyrus, har sagt: Jeg er fullkommen i skjønnhet. Esekiel 27:1–3.

The day of the ruin of Tyrus is the subject of the lamentation. The day of the ruin of Tyrus is the Sunday law, for Tyrus is a symbol of the papacy, whose judgment begins in the “hour” that the second voice of Revelation eighteen begins to call people out of Babylon.

Dagen for Tyrus’ undergang er gjenstanden for klagesangen. Dagen for Tyrus’ undergang er søndagsloven, for Tyrus er et symbol på pavedømmet, hvis dom begynner i den «time» da den andre røsten i Åpenbaringen atten begynner å kalle mennesker ut av Babylon.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Reward her even as she rewarded you, and double unto her double according to her works: in the cup which she hath filled fill to her double. How much she hath glorified herself, and lived deliciously, so much torment and sorrow give her: for she saith in her heart, I sit a queen, and am no widow, and shall see no sorrow. Therefore shall her plagues come in one day, death, and mourning, and famine; and she shall be utterly burned with fire: for strong is the Lord God who judgeth her. And the kings of the earth, who have committed fornication and lived deliciously with her, shall bewail her, and lament for her, when they shall see the smoke of her burning, Standing afar off for the fear of her torment, saying, Alas, alas that great city Babylon, that mighty city! for in one hour is thy judgment come. And the merchants of the earth shall weep and mourn over her; for no man buyeth their merchandise any more. Revelation 18:4–11.

> Og jeg hørte en annen røst fra himmelen som sa: Kom ut fra henne, mitt folk, for at dere ikke skal bli delaktige i hennes synder, og for at dere ikke skal få del i hennes plager. For hennes synder har nådd helt til himmelen, og Gud har mints hennes misgjerninger. Gjengjeld henne slik som hun har gjengjeldt dere, og gi henne dobbelt igjen etter hennes gjerninger; fyll dobbelt for henne i det beger som hun har fylt. Så meget som hun har herliggjort seg selv og levd i vellyst, så meget pine og sorg skal dere gi henne. For hun sier i sitt hjerte: Jeg sitter som dronning, og er ikke en enke, og sorg skal jeg aldri se. Derfor skal hennes plager komme på én dag: død og sorg og hungersnød; og hun skal fullstendig fortæres i ild. For sterk er Herren Gud, han som dømmer henne. Og jordens konger, som har drevet hor med henne og levd i vellyst med henne, skal gråte og jamre over henne når de ser røyken av hennes brann. De står langt borte av frykt for hennes pine og sier: Ve, ve, den store by, Babylon, den mektige by! For på én time er din dom kommet. Og jordens kjøpmenn gråter og sørger over henne, for ingen kjøper varene deres mer. Åpenbaringen 18:4–11.

The word that is used five times as “hour,” in the book of Daniel, always represents some type of judgment. The type of judgment is determined by the context of the passage where it is employed. In Daniel chapter four, the word “hour” is used first to announce the coming of judgment, whether it was the investigative judgment that began on October 22, 1844, or the executive judgment that begins at the Sunday law. In both cases, the investigative or executive judgments are progressive. The executive judgment of the papacy begins at the Sunday law in the United States. That marks the “hour” that the papacy’s executive judgment begins, and that “hour” is the “hour” of the great earthquake of Revelation eleven, when the two witnesses, represented by Shadrach, Meshach and Abednego are cast into the furnace as the ensign that is lifted up as Ezekiel’s mighty army. That “hour” is when the handwriting appears upon Belshazzar’s wall.

Ordet som brukes fem ganger som «time» i Daniels bok, representerer alltid en eller annen form for dom. Hvilken type dom det er tale om, bestemmes av sammenhengen i det avsnittet hvor det brukes. I Daniel kapittel fire brukes ordet «time» først til å kunngjøre den kommende dom, enten det var den undersøkende dom som begynte den 22. oktober 1844, eller den fullbyrdende dom som begynner ved søndagsloven. I begge tilfeller er den undersøkende eller den fullbyrdende dom progressiv. Pavemaktens fullbyrdende dom begynner ved søndagsloven i De forente stater. Det markerer den «time» da pavemaktens fullbyrdende dom begynner, og den «time» er «timen» for det store jordskjelvet i Åpenbaringen elleve, når de to vitner, fremstilt ved Sjadrak, Mesjak og Abed-Nego, kastes i ovnen som det banner som løftes opp som Esekiels mektige hær. Den «time» er når skriften på veggen viser seg for Belsasar.

The “ships of Tarshish”, which represent the structure of the economic supply-lines of planet earth are sunk in the midst of the seas at that time, and it causes the merchants and kings of the earth to fear as represented by Belshazzar.

«Skipene fra Tarsis», som representerer strukturen i forsyningslinjene for planetens jordiske økonomi, blir på den tid senket midt ute i havet, og dette får jordens kjøpmenn og konger til å frykte, slik det er fremstilt ved Belsasar.

In Revelation eleven, the “hour” is when the “third Woe” of Islam comes quickly, and the Seventh Trumpet sounds, and the nations are made angry. All three of those symbols point to Islam as the providential tool the Lord uses to accomplish the slaying of Belshazzar at that very “hour.” Belshazzar was slain by enemies that secretly came into his kingdom through the gates that had been carelessly left open, just as the border wall between Mexico and the United States has been carelessly left open, as the “hour” of the “great earthquake” approaches.

I Åpenbaringen 11 er «timen» den da Islams «tredje ve» kommer hastig, og den sjuende basun lyder, og folkene blir vrede. Alle disse tre symbolene peker på islam som det forsynsmessige redskap Herren bruker for å fullbyrde drapet på Belsasar i nettopp den «time». Belsasar ble drept av fiender som i hemmelighet kom inn i hans rike gjennom portene som skjødesløst var blitt stående åpne, slik grensemuren mellom Mexico og De forente stater skjødesløst er blitt stående åpen idet «timen» for det «store jordskjelv» nærmer seg.

The healing of the deadly wound of the papacy is set forth in the last six verses of Daniel chapter eleven. In those verses three obstacles are identified that are overcome as the papacy’s deadly wound is healed. The King of the North always conquers three obstacles on his way to supreme power, and always in the order of: first his enemy, second his ally, and then finally his victim. The first to be conquered was the King of the South, representing the Soviet Union, the last enemy of Rome, that was swept away in 1989. The second obstacle is the glorious land, which is Rome’s ally who conquered the USSR for Rome, the United States, which is conquered in the “hour” we are now considering. Thereafter the third obstacle, represented as Egypt, represents when the papacy takes control of its victim, the United Nations.

Helbredelsen av pavedømmets dødelige sår fremstilles i de siste seks versene i Daniels bok kapittel elleve. I disse versene identifiseres tre hindringer som blir overvunnet idet pavedømmets dødelige sår leges. Kongen i nord overvinner alltid tre hindringer på veien til den høyeste makt, og alltid i denne rekkefølgen: først sin fiende, dernest sin allierte, og til sist sitt offer. Den første som ble overvunnet, var kongen i sør, som representerer Sovjetunionen, Romas siste fiende, som ble feid bort i 1989. Den andre hindringen er det herlige land, som er Romas allierte som beseiret USSR for Roma, De forente stater, som blir erobret i den «time» vi nå betrakter. Deretter representerer den tredje hindringen, fremstilt som Egypt, tiden da pavedømmet tar kontroll over sitt offer, De forente nasjoner.

In 1989, when the unsealing of those verses occurred, and there was thereafter an increase of knowledge of those verses, it was recognized that pagan Rome, papal Rome and then modern Rome (represented as the King of the North in the last six verses of Daniel chapter eleven), each needed to overcome three geographical obstacles before they were established as a kingdom. For pagan Rome, those three obstacles were represented as three directions.

I 1989, da avforseglingen av disse versene fant sted, og det deretter kom en økning i kunnskapen om disse versene, ble det erkjent at det hedenske Roma, det pavelige Roma og deretter det moderne Roma (framstilt som Nordens konge i de siste seks versene i Daniel kapittel elleve), hver især måtte overvinne tre geografiske hindringer før de ble etablert som et rike. For det hedenske Roma ble disse tre hindringene framstilt som tre retninger.

> And out of one of them came forth a little horn, which waxed exceeding great, toward the south, and toward the east, and toward the pleasant land. Daniel 8:9.

> Og ut av en av dem kom det fram et lite horn, som ble overmåte stort mot sør og mot øst og mot det herlige landet. Daniel 8:9.

For papal Rome they were three horns that needed to be plucked up.

For det pavelige Roma var de tre horn som måtte rykkes opp.

> I considered the horns, and, behold, there came up among them another little horn, before whom there were three of the first horns plucked up by the roots: and, behold, in this horn were eyes like the eyes of man, and a mouth speaking great things. Daniel 7:8.

> Jeg gav akt på hornene, og se, det steg opp et annet lite horn iblant dem; foran dette ble tre av de første hornene revet opp med roten. Og se, på dette horn var det øyne som menneskeøyne og en munn som talte store ord. Daniel 7:8.

For modern Rome (the king of the north), represented in the last six verses of Daniel eleven, the three obstacles were the king of the south, the glorious land, and Egypt. As with pagan Rome and papal Rome the three obstacles represented geographic obstacles. Modern Rome, represented as the king of the north in the last six verses of Daniel eleven, needed to overcome three “walls”, and with the first wall there was a philosophical “wall” that was removed at the same time a literal wall was removed. In 1989, when the king of the north brought down the Soviet Union (the king of the south), the philosophical “wall” of the “iron curtain” was removed, as the Berlin wall was dismantled.

For det moderne Roma (kongen i nord), fremstilt i de siste seks versene av Daniel elleve, var de tre hindringene kongen i sør, det herlige landet og Egypt. Som med det hedenske Roma og det pavelige Roma representerte de tre hindringene geografiske hindringer. Det moderne Roma, fremstilt som kongen i nord i de siste seks versene av Daniel elleve, måtte overvinne tre «murer», og med den første muren var det en filosofisk «mur» som ble fjernet samtidig som en bokstavelig mur ble fjernet. I 1989, da kongen i nord felte Sovjetunionen (kongen i sør), ble den filosofiske «muren» i «jernteppet» fjernet, idet Berlinmuren ble revet ned.

In the “hour” of Belshazzar’s judgment, when the handwriting is on the wall, and his enemies are secretly entering in through the unguarded gates, the philosophical “wall” of the separation of church and state is removed, while Islam of the third Woe has secretly entered through the unattended “wall” on the southern border of the glorious land.

I den «time» da dommen over Belsasar fell, då skrifta stod på veggen, og fiendane hans i løyndom trengde inn gjennom dei uvakta portane, vert den filosofiske «veggen» mellom kyrkje og stat teken bort, medan islam frå det tredje ve-ropet i løyndom har trengt inn gjennom den uvakta «muren» ved den sørlege grensa til det herlege landet.

When “Egypt”, representing the United Nations, is conquered, and the philosophical “wall of national sovereignty” is removed, as every nation is forced to accept the one-world government that is directed by the whore of Tyre. At that time, a financial crash will occur that produces the martial law and despotism of the last days. Something may very well happen on a street that is called “Wall Street”.

Når «Egypt», som representerer De forente nasjoner, blir erobret, og den filosofiske «muren av nasjonal suverenitet» blir fjernet, idet hver nasjon blir tvunget til å godta verdensregjeringen som styres av Tyrus’ skjøge. På den tid vil et finansielt sammenbrudd inntreffe som frembringer de siste dagers unntakstilstand og despoti. Det kan meget vel hende at noe vil skje i en gate som kalles «Wall Street».

> “The very means that is now so sparingly invested in the cause of God, and that is selfishly retained, will, in a little while, be cast with all idols to the moles and to the bats. Money will soon depreciate in value very suddenly when the reality of eternal scenes opens to the senses of man.” Welfare Ministry, 266.

> «Selve de midlene som nå så sparsomt blir investert i Guds sak, og som egoistisk blir holdt tilbake, vil om en liten stund bli kastet sammen med alle avguder til muldvarpene og til flaggermusene. Penger vil snart og meget plutselig tape sin verdi når virkeligheten av de evige scener åpner seg for menneskets sanser.» Welfare Ministry, 266.

We continue our study of Belshazzar in the next article.

Vi fortsetter vår studie av Belsasar i den neste artikkelen.

> “Today, as in the days of Elijah, the line of demarcation between God’s commandment-keeping people and the worshipers of false gods is clearly drawn. ‘How long halt ye between two opinions?’ Elijah cried; ‘if the Lord be God, follow Him: but if Baal, then follow him.’ 1 Kings 18:21. And the message for today is: ‘Babylon the great is fallen, is fallen…. Come out of her, My people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities.’ Revelation 18:2, 4, 5.

> «I dag, som på Elias’ dager, er skillelinjen mellom Guds budlydige folk og tilbederne av falske guder klart opptrukket. ‘Hvor lenge vil dere halte til begge sider?’ ropte Elia; ‘er Herren Gud, så følg ham; men er det Ba’al, så følg ham.’ 1 Kong 18,21. Og budskapet for vår tid er: ‘Falt, falt er Babylon, den store…. Gå ut fra henne, mitt folk, så dere ikke blir medskyldige i hennes synder, og så dere ikke får del i hennes plager. For hennes synder har nådd helt til himmelen, og Gud har mints hennes misgjerninger.’ Åp 18,2.4.5.»

> “The time is not far distant when the test will come to every soul. The observance of the false sabbath will be urged upon us. The contest will be between the commandments of God and the commandments of men. Those who have yielded step by step to worldly demands and conformed to worldly customs will then yield to the powers that be, rather than subject themselves to derision, insult, threatened imprisonment, and death. At that time the gold will be separated from the dross. True godliness will be clearly distinguished from the appearance and tinsel of it. Many a star that we have admired for its brilliance will then go out in darkness. Those who have assumed the ornaments of the sanctuary, but are not clothed with Christ’s righteousness, will then appear in the shame of their own nakedness.” Prophets and Kings, 187, 188.

> «Tiden er ikke fjern da prøven vil komme over hver sjel. Overholdelsen av den falske sabbat vil bli påtvunget oss. Striden vil stå mellom Guds bud og menneskers bud. De som litt etter litt har gitt etter for verdslige krav og tilpasset seg verdslige skikker, vil da gi etter for myndighetene, fremfor å utsette seg for hån, fornærmelse, truende fengsling og død. På den tid vil gullet bli skilt fra slagget. Sann gudsfrykt vil bli tydelig atskilt fra dens ytre skinn og glitter. Mang en stjerne som vi har beundret for dens glans, vil da slukne i mørket. De som har tatt på seg helligdommens smykker, men ikke er ikledd Kristi rettferdighet, vil da stå fram i skammen over sin egen nakenhet.» Prophets and Kings, 187, 188.

Back to Articles