Article

# The Book of Daniel - Number Ninety-Two

Daniels bok – nummer nittito

Unveiling Prophecy: The Triple Application of Daniel’s Last Six Verses and the Advancing Light of the Third Angel

Åpenbaring av profetien: Den tredobbelte anvendelsen av Daniels siste seks vers og det fremadskridende lyset fra den tredje engel

Author

Jeff Pippenger

Published

February 25, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the Millerite movement, the increase of knowledge was unsealed and it tested primarily, but not exclusively the professed Protestants in the United States. Sardis, the church coming out of the darkness of papal supremacy was being led to a fuller understanding of the gospel that was to be revealed when the heavenly sanctuary was opened in heaven. In the movement of the third angel the increase of knowledge was unsealed on September 11, 2001 and it tested Laodicean Adventism around the world. For this reason, the truth represented in the last six verses of Daniel eleven, which is the source of the increase of knowledge, was resisted by Laodicean Adventism.

I millerittbevegelsen ble kunnskapsøkningen åpnet, og den prøvde først og fremst, men ikke utelukkende, de bekjennende protestantene i De forente stater. Sardes, menigheten som kom ut av det pavelige overherredømmets mørke, ble ledet til en fyldigere forståelse av evangeliet som skulle bli åpenbart da den himmelske helligdom ble åpnet i himmelen. I den tredje engels bevegelse ble kunnskapsøkningen åpnet den 11. september 2001, og den prøvde laodikeisk adventisme rundt om i verden. Av denne grunn ble sannheten fremstilt i de seks siste versene av Daniel elleve, som er kilden til kunnskapsøkningen, motstått av laodikeisk adventisme.

> “The few faithful builders upon the true foundation (1 Corinthians 3:10, 11) were perplexed and hindered as the rubbish of false doctrine obstructed the work. Like the builders upon the wall of Jerusalem in Nehemiah’s day, some were ready to say: ‘The strength of the bearers of burdens is decayed, and there is much rubbish; so that we are not able to build.’ Nehemiah 4:10. Wearied with the constant struggle against persecution, fraud, iniquity, and every other obstacle that Satan could devise to hinder their progress, some who had been faithful builders became disheartened; and for the sake of peace and security for their property and their lives, they turned away from the true foundation. Others, undaunted by the opposition of their enemies, fearlessly declared: ‘Be not ye afraid of them: remember the Lord, which is great and terrible’ (verse 14); and they proceeded with the work, everyone with his sword girded by his side. Ephesians 6:17.

> De få trofaste byggmestrene på den sanne grunnvoll (1 Korinterbrev 3:10, 11) var rådville og hindret idet skrotet av falsk lære stengte arbeidet. Lik byggherrene på Jerusalems mur på Nehemjas tid, var noen rede til å si: «Bærernes styrke er avtagende, og det er så meget skrot at vi ikke makter å bygge.» Nehemja 4:10. Trette av den stadige kampen mot forfølgelse, svik, ugudelighet og enhver annen hindring som Satan kunne finne på for å stanse deres fremgang, ble noen av dem som hadde vært trofaste byggmestere, motløse; og for fredens og trygghetens skyld for sin eiendom og sine liv vendte de seg bort fra den sanne grunnvoll. Andre, uforferdet av sine fienders motstand, erklærte fryktløst: «Vær ikke redde for dem! Kom Herren i hu, han som er stor og fryktinngytende» (vers 14); og de fortsatte arbeidet, hver med sitt sverd ombundet ved sin side. Efeserne 6:17.

> “The same spirit of hatred and opposition to the truth has inspired the enemies of God in every age, and the same vigilance and fidelity have been required in His servants. The words of Christ to the first disciples are applicable to His followers to the close of time: ‘What I say unto you I say unto all, Watch.’ Mark 13:37.” The Great Controversy, 56.

> Den samme ånd av hat og motstand mot sannheten har inspirert Guds fiender i enhver tidsalder, og den samme årvåkenhet og troskap har vært krevd av Hans tjenere. Kristi ord til de første disiplene gjelder også for Hans etterfølgere helt til tidens ende: «Det jeg sier dere, sier jeg til alle: Våk!» Markus 13:37. The Great Controversy, 56.

The presentation of the message of the last six verses of Daniel began in the environment of the self-supporting ministries of Laodicean Adventism, and was thereafter confronted with the famous theologians (the learned) of Laodicean Adventism as time progressed. The weapons that were employed in an attempt to discredit the message, invariably produced a greater light and clarity of the verses that were under scrutiny and attack. Those attacks ultimately led to prophetic understandings that had not been previously recognized, but were then established and found to be part of the advancing light of the third angel.

Fremstillingen av budskapet i de siste seks versene i Daniel begynte innenfor de selvunderholdende tjenestenes miljø i laodikeisk adventisme, og ble deretter, etter hvert som tiden skred frem, konfrontert av de berømte teologene (de lærde) i laodikeisk adventisme. De våpen som ble tatt i bruk i et forsøk på å miskreditere budskapet, frembrakte uten unntak et større lys og en større klarhet over de versene som var gjenstand for gransking og angrep. Disse angrepene ledet til sist til profetiske forståelser som ikke tidligere var blitt erkjent, men som da ble fastslått og funnet å være en del av den tredje engels fremadskridende lys.

The Millerites only recognized four kingdoms of Bible prophecy, but shortly after 1844, it was understood that the United States was the earth beast of Revelation thirteen, and that understanding clarified that the papacy was not simply a part of the Roman kingdom, but it was actually the fifth kingdom of Bible prophecy.

Millerittene erkjente bare fire riker i Bibelens profetier, men kort tid etter 1844 ble det forstått at De forente stater var jorddyret i Åpenbaringen tretten, og denne forståelsen klargjorde at pavedømmet ikke ganske enkelt var en del av Romerriket, men at det i virkeligheten var det femte riket i Bibelens profetier.

> “Under the symbols of a great red dragon, a leopard-like beast, and a beast with lamblike horns, the earthly governments which would especially engage in trampling upon God’s law and persecuting His people, were presented to John. The war is carried on till the close of time. The people of God, symbolized by a holy woman and her children, were represented as greatly in the minority. In the last days only a remnant still existed. Of these John speaks as they ‘which keep the commandments of God, and have the testimony of Jesus Christ.’

> «Under symbolene av en stor ildrød drage, et leopardlignende dyr og et dyr med lammehorn ble de jordiske myndigheter som særlig ville gjøre seg skyldige i å nedtråkke Guds lov og forfølge Hans folk, framstilt for Johannes. Krigen føres videre helt til tidens ende. Guds folk, symbolisert ved en hellig kvinne og hennes barn, ble framstilt som sterkt i mindretall. I de siste dager fantes bare en rest tilbake. Om disse taler Johannes som dem ‘som holder Guds bud og har Jesu Kristi vitnesbyrd.’»

> “Through paganism, and then through the Papacy, Satan exerted his power for many centuries in an effort to blot from the earth God’s faithful witnesses. Pagans and papists were actuated by the same dragon spirit. They differed only in that the Papacy, making a pretense of serving God, was the more dangerous and cruel foe. Through the agency of Romanism, Satan took the world captive. The professed church of God was swept into the ranks of this delusion, and for more than a thousand years the people of God suffered under the dragon’s ire. And when the Papacy, robbed of its strength, was forced to desist from persecution, John beheld a new power coming up to echo the dragon’s voice, and carry forward the same cruel and blasphemous work. This power, the last that is to wage war against the church and the law of God, was symbolized by a beast with lamblike horns.

> «Gjennom hedenskapet, og deretter gjennom pavedømmet, utøvde Satan sin makt gjennom mange århundrer i et forsøk på å utslette Guds trofaste vitner fra jorden. Hedninger og papister ble drevet av den samme drageånd. De skilte seg bare ved at pavedømmet, idet det ga seg ut for å tjene Gud, var den farligere og grusommere fienden. Gjennom romanismens redskap tok Satan verden til fange. Guds bekjennende kirke ble revet med inn i rekkene til dette bedrag, og i mer enn tusen år led Guds folk under dragens vrede. Og da pavedømmet, berøvet sin styrke, ble tvunget til å opphøre med forfølgelsen, så Johannes en ny makt stige opp for å gjenta dragens røst og føre videre det samme grusomme og gudsbespottelige verk. Denne makten, den siste som skal føre krig mot kirken og Guds lov, ble symbolisert ved et dyr med lammehorn.»

> “But the stern tracing of the prophetic pencil reveals a change in this peaceful scene. The beast with lamblike horns speaks with the voice of a dragon, and ‘exerciseth all the power of the first beast before him.’ Prophecy declares that he will say to them that dwell on the earth that they should make an image to the beast, and that “he causeth all, both small and great, rich and poor, free and bond, to receive a mark in their right hand, or in their foreheads; and that no man might buy or sell, save he that had the mark, or the name of the beast, or the number of his name.” Thus Protestantism follows in the steps of the Papacy.” Signs of the Times, November 1, 1899.

> «Men den strenge opptegningen med den profetiske blyant åpenbarer en forandring i dette fredelige bildet. Dyret med de lamliknende horn taler med en drages røst og «utøver all den første dyrets makt for dets øyne». Profetien erklærer at han vil si til dem som bor på jorden, at de skal gjøre et bilde av dyret, og at «det får alle, både små og store, rike og fattige, frie og treller, til å ta et merke på sin høyre hånd eller på sin panne, og at ingen kan kjøpe eller selge uten den som har merket eller dyrets navn eller tallet for dets navn.» Slik følger protestantismen i pavedømmets fotspor.» Signs of the Times, 1. november 1899.

When the last six verses of Daniel eleven were unsealed, it was recognized that the entire sequence illustrated in those six verses, were addressing the interactions of the three powers Sister White just identified as “paganism,” the “Papacy” and “Protestantism.” The enemy argued that the “glorious land” of verse forty-one was a symbol of either Protestantism or the Seventh-day Adventist church, but the “glorious land” is the United States, and in verse forty-one the king of the north (the papacy) conquers the United States at the soon coming Sunday law. The satanic error that identifies the “glorious land” as anything other than the United States is designed to prevent men and women from recognizing that the next prophetic event after the collapse of the Soviet Union in 1989, in the period represented in the last six verses of Daniel eleven, is the soon coming Sunday law.

Da de siste seks versene i Daniel elleve ble åpnet, ble det erkjent at hele den rekken som er fremstilt i disse seks versene, omhandlet samspillet mellom de tre maktene som Søster White nettopp identifiserte som «hedenskap», «pavedømmet» og «protestantismen». Fienden hevdet at «det herlige land» i vers førtien var et symbol enten på protestantismen eller på Syvendedags Adventistsamfunnet, men «det herlige land» er Amerikas forente stater, og i vers førtien erobrer kongen i nord (pavedømmet) Amerikas forente stater ved den snart kommende søndagsloven. Den sataniske villfarelsen som identifiserer «det herlige land» som noe annet enn Amerikas forente stater, er utformet for å hindre menn og kvinner i å erkjenne at den neste profetiske hendelsen etter Sovjetunionens sammenbrudd i 1989, i den perioden som er fremstilt i de siste seks versene av Daniel elleve, er den snart kommende søndagsloven.

For Seventh-day Adventists, this means that verse forty-one is identifying the close of probation for God’s church, and the last thing Laodicean Adventism wants to hear, is that their probationary time is running out! The Lord led the argument to a point where it was recognized that when pagan Rome took control of the world at the Battle of Actium in 31 BC, it had to first conquer three geographical powers as represented in Daniel chapter eight.

For syvendedagsadventister betyr dette at vers førtien identifiserer nådetidens avslutning for Guds menighet, og det siste laodikeisk adventisme ønsker å høre, er at deres nådetid er i ferd med å løpe ut! Herren ledet argumentasjonen frem til et punkt hvor det ble erkjent at da hedensk Roma tok kontroll over verden ved slaget ved Actium i 31 f.Kr., måtte det først erobre tre geografiske makter slik de er fremstilt i Daniel kapittel åtte.

> And out of one of them came forth a little horn, which waxed exceeding great, toward the south, and toward the east, and toward the pleasant land. Daniel 8:9.

> Og ut av ett av dem kom det fram et lite horn, som vokste seg overmåte stort mot sør og mot øst og mot det fagre land. Daniel 8:9.

It was an established fact that the “south”, “east” and “the pleasant land” represented the three geographical areas that pagan Rome took control of, as it ascended the throne of the earth as the fourth kingdom of Bible prophecy. In conjunction with this fact was that papal Rome also had to overcome three geographical powers, as it ascended the throne of the earth as the fifth kingdom of Bible prophecy, as represented in Daniel chapter seven.

Det var et fastslått faktum at «sør», «øst» og «det fagre land» representerte de tre geografiske områdene som det hedenske Roma tok kontroll over idet det besteg jordens trone som det fjerde riket i Bibelens profeti. I forbindelse med dette faktum var det også slik at det pavelige Roma måtte overvinne tre geografiske makter idet det besteg jordens trone som det femte riket i Bibelens profeti, slik det er fremstilt i Daniels bok, kapittel sju.

> I considered the horns, and, behold, there came up among them another little horn, before whom there were three of the first horns plucked up by the roots: and, behold, in this horn were eyes like the eyes of man, and a mouth speaking great things. Daniel 7:8.

> Jeg gav akt på hornene, og se, det steg opp et annet lite horn iblant dem; foran dette ble tre av de første hornene revet opp med roten. Og se, på dette hornet var det øyne lik et menneskes øyne, og en munn som talte store ord. Daniel 7:8.

In the controversy that waged over the “glorious land” of verse forty-one the Lord identified that there were three manifestations of Rome in prophecy. Pagan Rome, which was followed by papal Rome and then there was Rome of the last days, that we called “modern Rome”. Based upon two sound and established truths of prophecy, the first being that God never changes, and the other that truth is established upon the testimony of two witnesses, we concluded without wavering that the three obstacles for the king of the north in the last six verses of Daniel chapter eleven had to represent three modern geographical powers.

I striden som raste om «det herlige land» i vers førtien, viste Herren at det fantes tre manifestasjoner av Roma i profetien. Det hedenske Roma, som ble etterfulgt av det pavelige Roma, og deretter var det de siste dagers Roma, som vi kalte «det moderne Roma». På grunnlag av to sunne og etablerte profetiske sannheter, den første at Gud aldri forandrer seg, og den andre at sannheten stadfestes ved to vitners vitnesbyrd, kom vi uten å vakle til den konklusjon at de tre hindringene for kongen i nord i de seks siste versene av Daniel kapittel elleve måtte representere tre moderne geografiske makter.

> Jesus Christ the same yesterday, and today, and forever. Hebrews 13:8.

> Jesus Kristus er i går og i dag den samme, ja, til evig tid. Hebreerne 13,8.

> It is also written in your law, that the testimony of two men is true. John 8:17.

> Det står også skrevet i deres lov at to menneskers vitnesbyrd er sant. Johannes 8:17.

This recognition confirmed what we had already concluded, for we had been identifying the “glorious land” as a geographical power (the United States), and rejected the foolish idea that it represented a church, which is a spiritual power. We formed this position based upon the belief which has always been confirmed, that there are no accidents in God’s Word. It is clear upon many witnesses that God’s church in the last days is a mountain.

Denne erkjennelsen bekreftet det vi allerede hadde konkludert med, for vi hadde identifisert «det herlige land» som en geografisk makt (De forente stater), og forkastet den tåpelige tanken at det representerte en menighet, som er en åndelig makt. Vi inntok dette standpunktet på grunnlag av den tro, som alltid er blitt bekreftet, at det ikke finnes tilfeldigheter i Guds Ord. Det er klart ut fra mange vitner at Guds menighet i de siste dager er et fjell.

> And it shall come to pass in the last days, that the mountain of the Lord’s house shall be established in the top of the mountains, and shall be exalted above the hills; and all nations shall flow unto it. And many people shall go and say, Come ye, and let us go up to the mountain of the Lord, to the house of the God of Jacob; and he will teach us of his ways, and we will walk in his paths: for out of Zion shall go forth the law, and the word of the Lord from Jerusalem. Isaiah 2:2, 3.

> Og det skal skje i de siste dager at fjellet med Herrens hus skal stå fast grunnfestet som det høyeste av fjellene og være opphøyet over haugene; og alle folkeslag skal strømme til det. Og mange folk skal gå av sted og si: Kom, la oss gå opp til Herrens fjell, til Jakobs Guds hus; og han skal lære oss sine veier, og vi vil vandre på hans stier. For fra Sion skal lov utgå, og Herrens ord fra Jerusalem. Jesaja 2:2, 3.

Those who proposed that the “glorious land” is a church, and more often than not they claimed it is the Seventh-day Adventist church, did so because, Daniel identifies the land as “glorious,” and their shallow reasoning concluded, that because the “glorious holy mountain” in verse forty-five is most certainly God’s last day church, therefore the “glorious land” must also be the church. After all, they both contain the adjective “glorious.”

De som hevdet at «det herlige land» er en menighet, og som oftere enn ikke påsto at det er Syvendedags Adventistsamfunnet, gjorde det fordi Daniel identifiserer landet som «herlig», og deres overfladiske resonnement konkluderte med at fordi «det herlige hellige fjell» i vers førtifem helt sikkert er Guds siste menighet i endetiden, må derfor også «det herlige land» være menigheten. De inneholder jo begge adjektivet «herlig».

There are no mistakes in God’s word, and when Daniel uses “land,” in connection with the word “glorious,” and four verses later he uses “holy mountain,” in connection with the word “glorious,” Daniel was identifying a purposeful distinction between a land and a mountain. The literal glorious land is Judah, and it is in the city of Jerusalem that God’s temple was erected. Jerusalem, or the temple, can be understood as God’s church, but the territory where Jerusalem is located is the land of Judah. Many truths were established as knowledge increased in the advancing light of the third angel, but we are here simply laying out the background of prophecy identifying three manifestations of Rome.

Det finnes ingen feil i Guds ord, og når Daniel bruker «land» i forbindelse med ordet «herlig», og fire vers senere bruker «hellig berg» i forbindelse med ordet «herlig», identifiserte Daniel et tilsiktet skille mellom et land og et berg. Det bokstavelige herlige landet er Juda, og det er i byen Jerusalem at Guds tempel ble oppført. Jerusalem, eller tempelet, kan forstås som Guds menighet, men området der Jerusalem ligger, er Judas land. Mange sannheter ble stadfestet etter hvert som kunnskapen økte i det fremadskridende lyset fra den tredje engel, men vi legger her ganske enkelt fram den profetiske bakgrunnen som identifiserer tre manifestasjoner av Roma.

When we recognized that pagan and papal Rome provided two witnesses that established the prophetic characteristics of modern Rome, we recognized a principle of interpretation that I called the “triple application of prophecy.” There were others who had employed similar ideas of a threefold repetition of certain prophecies, but the definition we came to recognize was the definition we still use. It is significant to understand that the prophetic rule of the triple application of prophecy, that is so often applied by Future for America, was realized during the argument of the last six verses of Daniel eleven, but what is just as significant is that the argument led to the first recognition that the triple application of prophecy was concerning Rome. In Millerite history one of the arguments was whether Antiochus Epiphanes was “the robbers” of Daniel’s people, or was “the robbers” Rome, as the Millerites understood. The reason this is significant is because Rome, as “the robbers” of Daniel’s people, are who would “established the vision” in Daniel eleven, verse fourteen.

Da vi erkjente at hedensk og pavelig Roma fremla to vitner som stadfestet de profetiske kjennetegnene ved det moderne Roma, erkjente vi et tolkningsprinsipp som jeg kalte «profetiens tredobbelte anvendelse». Det fantes andre som hadde benyttet lignende tanker om en trefoldig gjentakelse av visse profetier, men den definisjonen vi kom til å erkjenne, var den definisjonen vi fortsatt bruker. Det er viktig å forstå at den profetiske regelen om profetiens tredobbelte anvendelse, som så ofte anvendes av Future for America, ble erkjent under argumentasjonen omkring de siste seks versene i Daniel elleve; men det som er like betydningsfullt, er at argumentasjonen ledet til den første erkjennelsen av at profetiens tredobbelte anvendelse angikk Roma. I millerittisk historie var et av argumentene hvorvidt Antiochus Epifanes var «røverne» av Daniels folk, eller om «røverne» var Roma, slik millerittene forstod det. Grunnen til at dette er betydningsfullt, er at Roma, som «røverne» av Daniels folk, er de som skulle «stadfeste synet» i Daniel elleve, vers fjorten.

> And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall. Daniel 11:14.

> Og i de tider skal mange reise seg mot kongen i sør; også voldsmennene blant ditt folk skal opphøye seg for å stadfeste synet, men de skal falle. Daniel 11:14.

The first time we understood a triple application of prophecy it was recognized by the fact that there are three manifestations of Rome in Bible prophecy. Rome established the vision of the advancing light of the third angel, as it did in Millerite history. In Millerite history it was the understanding that paganism and papalism were the powers that trampled down the sanctuary and host that became the framework of truth upon which Miller constructed “all” of his prophetic understandings. The last six verses of Daniel eleven, established a framework of truth that Future for America has built all its prophetic applications upon. That framework is the three desolating powers of the dragon, the beast and the false prophet that lead the world to Armageddon.

Første gang vi forstod en tredobbelt anvendelse av profetien, ble dette erkjent ved det faktum at det finnes tre manifestasjoner av Roma i Bibelens profeti. Roma etablerte synet om det fremadskridende lyset fra den tredje engel, slik det også gjorde i den millerittiske historien. I den millerittiske historien var det forståelsen av at hedenskap og pavedømme var maktene som nedtrampet helligdommen og hæren, som ble den sannhetsrammen hvorpå Miller bygde «alle» sine profetiske forståelser. De siste seks versene i Daniel elleve etablerte en sannhetsramme som Future for America har bygget alle sine profetiske anvendelser på. Denne rammen er de tre ødeleggende maktene: dragen, dyret og den falske profet, som leder verden til Harmageddon.

That framework is based upon the recognition that pagan Rome followed by papal Rome provide two witnesses that establishes modern Rome, and that modern Rome is the threefold union of the dragon of spiritualism (the United Nations), the beast of Catholicism (the papacy), and the false prophet of apostate Protestantism (the United States). That framework is what we identify as a triple application of prophecy. Over the following articles we will discuss the various triple applications of prophecy that have been recognized, and which make up the framework of the advancing light of the three angels.

Den rammen er basert på erkjennelsen av at det hedenske Roma, etterfulgt av det pavelige Roma, utgjør to vitner som stadfester det moderne Roma, og at det moderne Roma er den trefoldige forening av dragen i spiritualismen (De forente nasjoner), dyret i katolisismen (pavedømmet) og den falske profet i det frafalne protestantismen (De forente stater). Den rammen er det vi identifiserer som en tredobbel anvendelse av profetien. I de følgende artiklene vil vi drøfte de ulike tredobbelte anvendelsene av profetien som er blitt erkjent, og som utgjør rammen for det fremadskridende lyset fra de tre englene.

We will look at the triple application of three manifestations of Rome, which identify the political and religious structure of modern Rome, which Sister White called churchcraft and statecraft. That structure is recognized by bringing the prophetic characteristics of pagan Rome together with the prophetic characteristics of papal Rome for the purpose of identifying and establishing the characteristics in modern Rome.

Vi skal se på den tredobbelte anvendelsen av tre manifestasjoner av Roma, som identifiserer den politiske og religiøse strukturen i det moderne Roma, som søster White kalte kirkekunst og statskunst. Denne strukturen blir gjenkjent ved å sammenføre de profetiske kjennetegnene ved det hedenske Roma med de profetiske kjennetegnene ved det pavelige Roma med det formål å identifisere og fastslå kjennetegnene i det moderne Roma.

We will look at the triple application of three manifestations of Babylon as represented by Nimrod, Nebuchadnezzar and Belshazzar, which identify the arrogance of the man of sin who is seated in the temple of God proclaiming that he is God, which Isaiah identified as the “haughty Assyrian.” The papal arrogance, which is a subject of Bible prophecy, is recognized by bringing the prophetic characteristics of Babel together with the prophetic characteristics of Babylon for the purpose of identifying and establishing the characteristics of modern Babylon.

Vi skal betrakte den tredobbelte anvendelsen av tre manifestasjoner av Babylon, slik de er representert ved Nimrod, Nebukadnesar og Belsasar, som identifiserer hovmodet hos syndens menneske, som sitter i Guds tempel og utroper at han er Gud, hvilket Jesaja betegnet som den «hovmodige assyrer». Det pavelige hovmod, som er et emne i Bibelens profeti, gjenkjennes ved å sammenføre Babels profetiske kjennetegn med Babylons profetiske kjennetegn, med det formål å identifisere og fastslå det moderne Babylons kjennetegn.

We will look at the triple application of three manifestations of Elijah as represented by Elijah and John the Baptist which identify “the voice crying in the wilderness” in the last days. The voice crying in the wilderness in the last days represents a specific watchman which is a movement, and identifies a double witness in a movement that has a similar beginning and ending. We are informed that there cannot be a third angel without a first and second, so at one level it is impossible to separate the movement of the first angel from the movement of the third, and both movements are represented by a watchman that was typified by Elijah and John the Baptist.

Vi skal se på den tredobbelte anvendelsen av tre manifestasjoner av Elias, slik de er representert ved Elias og Johannes Døperen, som identifiserer «røsten som roper i ødemarken» i de siste dager. Røsten som roper i ødemarken i de siste dager, representerer en bestemt vekter, som er en bevegelse, og identifiserer et dobbelt vitnesbyrd i en bevegelse som har en lignende begynnelse og avslutning. Vi blir gjort oppmerksom på at det ikke kan være en tredje engel uten en første og en annen, så på ett nivå er det umulig å skille den første engels bevegelse fra den tredje engels bevegelse, og begge bevegelsene er representert ved en vekter som ble forutbildet ved Elias og Johannes Døperen.

> “By pen and voice we are to sound the proclamation, showing their order, and the application of the prophecies that bring us to the third angel’s message. There cannot be a third without the first and second. These messages we are to give to the world in publications, in discourses, showing in the line of prophetic history the things that have been and the things that will be.” Selected Messages, book 2, 105.

> «Med penn og røst skal vi la forkynnelsen lyde, idet vi viser deres rekkefølge og anvendelsen av profetiene som fører oss fram til den tredje engels budskap. Det kan ikke være noe tredje uten det første og det andre. Disse budskapene skal vi gi til verden i publikasjoner, i taler, idet vi i den profetiske histories linje viser de ting som har vært, og de ting som skal komme.» Selected Messages, bok 2, 105.

We will look at the triple application of three manifestations of the messenger that prepares the way for the Messenger of the Covenant to suddenly come to his temple as represented by John the Baptist and William Miller. The final watchman is a subject of prophecy which is recognized by bringing the prophetic characteristics of John the Baptist and William Miller together to identify the final fulfillment of Malachi chapter three.

Vi vil se på den tredobbelte anvendelsen av tre manifestasjoner av budbæreren som bereder veien for at Paktens Budbærer plutselig skal komme til sitt tempel, slik dette er fremstilt ved Johannes Døperen og William Miller. Den siste vekteren er et profetisk emne som blir erkjent ved å føre de profetiske kjennetegnene til Johannes Døperen og William Miller sammen for å identifisere den endelige oppfyllelsen av Malakis tredje kapittel.

> Behold, I will send my messenger, and he shall prepare the way before me: and the Lord, whom ye seek, shall suddenly come to his temple, even the messenger of the covenant, whom ye delight in: behold, he shall come, saith the Lord of hosts. Malachi 3:1.

> Se, jeg sender min budbærer, og han skal rydde vei for mitt åsyn; og Herren, som dere søker, skal plutselig komme til sitt tempel, paktens budbærer, som dere har deres glede i. Se, han kommer, sier Herren, hærskarenes Gud. Malaki 3:1.

We will look at the triple application of the three manifestations of Islam as represented by the prophetic characteristics of Islam of the first and second woes of Revelation chapters eight and nine, which identify the prophetic characteristics of Islam of the third Woe identified in Revelation chapters ten and eleven.

Vi vil se på den tredobbelte anvendelsen av islams tre manifestasjoner, slik de er fremstilt ved islams profetiske kjennetegn i den første og den andre ve i Åpenbaringen kapittel åtte og ni, som identifiserer islams profetiske kjennetegn i den tredje ve, omtalt i Åpenbaringen kapittel ti og elleve.

We will continue these things in the next article.

Vi vil fortsette med disse tingene i den neste artikkelen.

> “Allow no one to be brains for you, allow no one to do your thinking, your investigating, and your praying. This is the instruction we need to take to heart today. Many of you are convinced that the precious treasure of the kingdom of God and of Jesus Christ is in the Bible which you hold in your hand. You know that no earthly treasure is attainable without painstaking effort. Why should you expect to understand the treasures of the word of God without diligently searching the Scriptures?

> «Tillat ingen å være hjerne for deg, tillat ingen å gjøre din tenkning, din gransking og din bønn for deg. Dette er den undervisningen vi trenger å ta til hjerte i dag. Mange av dere er overbevist om at den dyrebare skatten i Guds og Jesu Kristi rike finnes i Bibelen som dere holder i hånden. Dere vet at ingen jordisk skatt kan vinnes uten møysommelig anstrengelse. Hvorfor skulle dere vente å forstå skattene i Guds ord uten flittig å granske Skriftene?»

> “It is proper and right to read the Bible; but your duty does not end there; for you are to search its pages for yourselves. The knowledge of God is not to be gained without mental effort, without prayer for wisdom in order that you may separate from the pure grain of truth the chaff with which men and Satan have misrepresented the doctrines of truth. Satan and his confederacy of human agents have endeavored to mix the chaff of error with the wheat of truth. We should diligently seek for the hidden treasure, and seek wisdom from heaven in order to separate human inventions from the divine commands. The Holy Spirit will aid the seeker for great and precious truths which relate to the plan of redemption. I would impress upon all the fact that a casual reading of the Scriptures is not enough. We must search, and this means the doing of all the word implies. As the miner eagerly explores the earth to discover its veins of gold, so you are to explore the word of God for the hidden treasure that Satan has so long sought to hide from man. The Lord says, ‘If any man willeth to do His will, he shall know of the teaching.’ John 7:17.” Fundamentals of Christian Education, 307.

> «Det er rett og riktig å lese Bibelen; men deres plikt ender ikke der; for dere skal selv granske dens sider. Kunnskapen om Gud vinnes ikke uten åndelig anstrengelse, uten bønn om visdom, så dere kan skille den rene sannhets korn fra agnene som mennesker og Satan har brukt til å forvrenge sannhetens læresetninger. Satan og hans sammensvergelse av menneskelige redskaper har søkt å blande villfarelsens agner med sannhetens hvete. Vi bør flittig søke etter den skjulte skatt og be om visdom fra himmelen for å kunne skille menneskelige oppfinnelser fra de guddommelige bud. Den Hellige Ånd vil hjelpe den som søker, med å finne store og dyrebare sannheter som angår frelsesplanen. Jeg vil innprente hos alle det faktum at en flyktig lesning av Skriften ikke er nok. Vi må ransake, og dette innebærer å gjøre alt det ordet betyr. Slik gruvearbeideren ivrig utforsker jorden for å oppdage dens gullårer, slik skal dere utforske Guds ord for den skjulte skatt som Satan så lenge har søkt å skjule for mennesket. Herren sier: «Om noen vil gjøre hans vilje, da skal han kjenne om læren er av Gud.» Johannes 7:17.» Fundamentals of Christian Education, 307.

Back to Articles