Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Forty-Five

Joels bok og den laodikeiske syvendedags adventistkirke – nummer førtifem

Number Forty-Five

Nummer førtifem

Author

Jeff Pippenger

Published

February 12, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

## Review

Gjennomgang

Leviticus twenty-three identifies three tests within the Pentecostal season of the one hundred and forty-four thousand. Aligning the first day of the feast of Tabernacles with the day of Pentecost, and then aligning the forty days that Christ taught the disciples face to face before His ascension with the day of first fruits creates an overall structure that represents the three angel’s messages.

Tredje Mosebok tjuetre identifiserer tre prøver innenfor pinsetiden for de hundre og førtifire tusen. Å samordne løvhyttefestens første dag med pinsedagen, og deretter samordne de førti dagene da Kristus underviste disiplene ansikt til ansikt før sin himmelfart med førstegrødens dag, skaper en overordnet struktur som representerer de tre englers budskap.

When the “death, burial and resurrection” is applied as a single prophetic waymark that has three steps; as it is represented by Christ’s baptism, we find that five days after the resurrection on the day of first fruits, the end of the seven day feast of unleavened bread arrives as a holy convocation. Thus, at Christ’s resurrection, which aligns with the first fruit offering, there follows a five-day period.

Når «død, begravelse og oppstandelse» anvendes som ett enkelt profetisk veimerke med tre trinn, slik det fremstilles ved Kristi dåp, finner vi at fem dager etter oppstandelsen, på førstegrødens dag, inntreffer slutten på den sju dager lange usyrede brøds høytid som en hellig sammenkomst. Slik følger det, ved Kristi oppstandelse, som svarer til førstegrødeofferet, en periode på fem dager.

At the end of the structure which is created by aligning the first day of the feast of Tabernacles with the day of Pentecost, there is another waymark with three steps, also followed by five days that reaches unto Pentecost.

Ved slutten av den strukturen som dannes ved å samordne løvhyttefestens første dag med pinsedagen, finnes det et annet veimerke med tre trinn, også etterfulgt av fem dager som strekker seg frem til pinsedagen.

Between those two ‘three-step waymarks followed by five days,’ is a period of thirty days. When we align the first day of the feast of Tabernacles with the day of Pentecost, we understand that five days before the feast of Tabernacles was the Day of Atonement. Ten days before the day of Atonement was the feast of Trumpets. The forty days of Christ teaching face to face after His resurrection on the day of first fruits, aligns five days after the feast of Trumpets, and five days before the day of atonement.

Mellom disse to «tretrinns-veimerkene etterfulgt av fem dager» er det en periode på tretti dager. Når vi samordner løvhyttefestens første dag med pinsedagen, forstår vi at fem dager før løvhyttefesten var soningsdagen. Ti dager før soningsdagen var basunfesten. De førti dagene da Kristus underviste ansikt til ansikt etter sin oppstandelse på førstegrødens dag, samordner seg fem dager etter basunfesten og fem dager før soningsdagen.

The three-step waymark of His ‘death, burial and resurrection,’ followed by five days unto the end of the feast of unleavened bread is then repeated thirty days later when the three-step waymark of ‘trumpets, ascension, and judgment,’ that are then followed by five days unto Pentecost. The beginning three-step waymark is easily defined as one waymark with three steps, for it is directly identified as such with Christ’s baptism, that symbolizes His ‘death, burial and resurrection.’ The baptism was the alpha to the sacred 1,260-day period that culminated at His ‘death, burial and resurrection’ which was the omega to the 1,260 days.

Det tredelte kjennemerket for hans «død, begravelse og oppstandelse», etterfulgt av fem dager frem til avslutningen av de usyrede brøds høytid, gjentas deretter tretti dager senere når det tredelte kjennemerket «basuner, himmelfart og dom» så etterfølges av fem dager frem til pinse. Det innledende tredelte kjennemerket defineres lett som ett kjennemerke med tre trinn, for det blir direkte identifisert som sådan ved Kristi dåp, som symboliserer hans «død, begravelse og oppstandelse». Dåpen var alfa for den hellige perioden på 1 260 dager, som kulminerte i hans «død, begravelse og oppstandelse», hvilket var omega for de 1 260 dagene.

The three-step waymark at the end of the Pentecostal season must be recognized through prophetic application. In the fifty days of the Pentecostal season the same structure is found at the beginning and the ending. Based upon the principle that Christ always illustrates the end with the beginning we can identify the feast of trumpets, followed by the ascension, followed by the day of Atonement, followed by five days as one ‘three-step waymark followed by five days.’

Den tredelte veimerkingen ved slutten av pinsetiden må erkjennes gjennom profetisk anvendelse. I de femti dagene av pinsetiden finnes den samme strukturen ved begynnelsen og ved avslutningen. På grunnlag av prinsippet om at Kristus alltid illustrerer enden med begynnelsen, kan vi identifisere basunenes høytid, etterfulgt av himmelfarten, etterfulgt av forsoningsdagen, etterfulgt av fem dager, som én «tredelt veimerking etterfulgt av fem dager».

We also test the proposed three steps with the biblical guidelines of the characteristics of each of the three steps. Those three steps are represented repeatedly in God’s Word. They are the three angels; they are the courtyard, holy place and Most Holy Place; they are the work of the Holy Spirit in convicting of sin, righteousness and judgment. Identifying the feast of trumpets, the ascension and the day of Atonement as those three steps requires that each of the steps aligns with the established biblical testimony.

Vi prøver også de foreslåtte tre trinnene mot de bibelske retningslinjene for kjennetegnene ved hvert av de tre trinnene. Disse tre trinnene er gjentatte ganger framstilt i Guds Ord. De er de tre englene; de er forgården, det hellige og det Aller Helligste; de er Den Hellige Ånds verk i å overbevise om synd, rettferdighet og dom. Å identifisere basunhøytiden, himmelfarten og soningsdagen som disse tre trinnene forutsetter at hvert av trinnene er i samsvar med det etablerte bibelske vitnesbyrdet.

Trumpets are a warning message and it is associated with the first angel who cries out “fear God.” The ascension of Christ is a symbol of the glory of His Second Coming, for the second expression of the first angel is “give Him glory.” The day of Atonement is the symbol of judgment, and the third expression of the first angel is “the hour of His judgment is come.” There are several ways to identify that the prophetic characteristics of the three steps in the waymark at the end of the Pentecostal season represent the three steps of the everlasting gospel, where many are “purified, made white and tried.”

Basuner er et advarselsbudskap, og det er forbundet med den første engelen som roper: «frykt Gud». Kristi himmelfart er et symbol på herligheten ved Hans gjenkomst, for den andre formuleringen hos den første engelen er: «gi Ham ære». Forsoningsdagen er symbolet på dommen, og den tredje formuleringen hos den første engelen er: «hans doms time er kommet». Det finnes flere måter å fastslå at de profetiske kjennetegnene ved de tre trinnene i waymarken ved slutten av pinsetiden representerer de tre trinnene i det evige evangelium, hvor mange blir «renset, gjort hvite og lutret».

This being so, you then may see that in the first waymark of three steps the barley first fruit offering is given, and in the last waymark of the three steps the wheat first fruit offering is given. You then might see that the alpha three steps of the Pentecostal season identify unleavened bread, but the omega waymark of three steps identify leavened bread. You then could even see that in the three-step waymark in the beginning is where Christ was lifted up to draw all men, and in the ending three-step waymark the ensign of the one hundred and forty-four thousand is lifted up to draw the Gentiles.

Når dette er slik, kan du da se at i det første veimerket med tre trinn blir førstegrødeofferet av bygg gitt, og i det siste veimerket av de tre trinnene blir førstegrødeofferet av hvete gitt. Du kan da se at de alfa tre trinnene i pinsetiden betegner usyret brød, men at omega-veimerket med tre trinn betegner syret brød. Du kan da endog se at det er i veimerket med tre trinn i begynnelsen at Kristus ble løftet opp for å dra alle mennesker til seg, og i det avsluttende veimerket med tre trinn blir fanen til de hundre og førtifire tusen løftet opp for å dra hedningene.

The first and third angels are the same angel at the prophetic level, for the first is the beginning—and the third is the ending. The alpha first angel announces the opening of judgment and the omega last angel announces the close of judgment. The first angel’s message was empowered by the fulfillment of Islam on August 11, 1840, and the third angel was empowered by a fulfillment of Islam on 9/11. Sister White informs us that the mission of both the first and the third angel was to lighten the earth with its glory. Other witnesses are abundant, and they provide ample support for identifying the structure of the Pentecostal season as set forth in the fifty days from Christ’s resurrection unto Pentecost, with the first twenty-two verses of Leviticus twenty-three and the last twenty-two verses of Leviticus twenty-three. Between the two waymarks that are a waymark of three steps followed by five days is a thirty-day period that represents the second angel.

Den første og den tredje engel er den samme engel på det profetiske plan, for den første er begynnelsen—og den tredje er avslutningen. Den første alfa-engel kunngjør dommens åpning, og den siste omega-engel kunngjør dommens avslutning. Den første engels budskap ble bemyndiget ved Islams oppfyllelse den 11. august 1840, og den tredje engel ble bemyndiget ved en oppfyllelse av Islam den 11. september 2001. Søster White forteller oss at både den første og den tredje engels oppdrag var å opplyse jorden med sin herlighet. Andre vitner er tallrike, og de gir rikelig støtte for å identifisere strukturen i pinsetiden slik den er fremstilt i de femti dagene fra Kristi oppstandelse til pinsen, med de første tjueto versene i Tredje Mosebok tjue-tre og de siste tjueto versene i Tredje Mosebok tjue-tre. Mellom de to veimerkene, som utgjør et veimerke på tre trinn etterfulgt av fem dager, er det en periode på tretti dager som representerer den andre engel.

The first waymark of ‘three steps followed by five’ days is the first angel, the thirty days is the second angel and the second waymark of ‘three steps followed by five’ days is the third angel. These three steps cover the entire Pentecostal season up to Pentecost, which then marks the beginning of the seven days of the feast of Tabernacles that represents the outpouring of the latter rain during the Sunday law crisis beginning at the Sunday law in the United States and continuing until Michael stands up and human probation closes. The structure is divine, but it produces some serious considerations.

Det første veimerket med «tre trinn etterfulgt av fem» dager er den første engelen, de tretti dagene er den andre engelen, og det andre veimerket med «tre trinn etterfulgt av fem» dager er den tredje engelen. Disse tre trinnene omfatter hele pinsetiden fram til pinse, som deretter markerer begynnelsen på løvhyttefestens sju dager, som representerer utgytelsen av senregnet under søndagslovkrisen, begynnende med søndagsloven i De forente stater og vedvarende inntil Mikael står fram og menneskenes prøvetid avsluttes. Strukturen er guddommelig, men den frembringer noen alvorlige betraktninger.

## Serious Considerations

Alvorlige overveielser

It is evident that the waymark represented by the ‘trumpets, ascension and judgment’ is the litmus and third test. The third test is always the litmus test, where character is manifested, but never developed.

Det er tydelig at veimerket som er framstilt ved «basuner, himmelfart og dom», er lakmusprøven og den tredje prøven. Den tredje prøven er alltid lakmusprøven, der karakteren blir åpenbart, men aldri utviklet.

> “Character is revealed by a crisis. When the earnest voice proclaimed at midnight, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ the sleeping virgins roused from their slumbers, and it was seen who had made preparation for the event. Both parties were taken unawares, but one was prepared for the emergency, and the other was found without preparation. Character is revealed by circumstances. Emergencies bring out the true metal of character. Some sudden and unlooked-for calamity, bereavement, or crisis, some unexpected sickness or anguish, something that brings the soul face to face with death, will bring out the true inwardness of the character. It will be made manifest whether or not there is any real faith in the promises of the word of God. It will be made manifest whether or not the soul is sustained by grace, whether there is oil in the vessel with the lamp.

> «Karakteren åpenbares ved en krise. Da den alvorlige røsten ved midnatt forkynte: ‘Se, brudgommen kommer; gå ut for å møte ham,’ våknet de sovende jomfruene av sin slummer, og det ble synlig hvem som hadde gjort seg rede for begivenheten. Begge parter ble overrasket, men den ene var forberedt på nødsituasjonen, og den andre ble funnet uforberedt. Karakteren åpenbares av omstendighetene. Nødsituasjoner bringer karakterens sanne metall frem. En plutselig og uventet ulykke, sorg ved tap, eller krise, en uventet sykdom eller angst, noe som bringer sjelen ansikt til ansikt med døden, vil avdekke karakterens sanne indre. Det vil bli åpenbart om det finnes noen virkelig tro på Guds ords løfter eller ikke. Det vil bli åpenbart om sjelen blir opprettholdt av nåde, om det er olje i karet sammen med lampen.»

> “Testing times come to all. How do we conduct ourselves under the test and proving of God? Do our lamps go out? or do we still keep them burning? Are we prepared for every emergency by our connection with Him who is full of grace and truth? The five wise virgins could not impart their character to the five foolish virgins. Character must be formed by us as individuals.” Review and Herald, October 17, 1895.

> «Prøvelsens tider kommer over alle. Hvordan bærer vi oss ad under Guds prøve og lutring? Slokner våre lamper? eller holder vi dem fremdeles brennende? Er vi beredt for enhver nødsituasjon ved vår forbindelse med Ham som er full av nåde og sannhet? De fem kloke jomfruene kunne ikke meddele sin karakter til de fem dårlige jomfruene. Karakteren må dannes av oss som enkeltindivider.» Review and Herald, 17. oktober 1895.

When the feast of trumpets waymark arrives, your character is forever sealed, you are lifted up as an ensign and your sins are forever blotted out. The three steps represent three aspects of the sealing. The arrival of the message of the Midnight Cry manifests those who have oil and who are lifted up as an ensign as their sins are removed. The message, the work and the seal are all one waymark. It is a waymark “that brings the soul face to face with death” because of an “unlooked for calamity.” The trumpet of Islam represents that “unlooked for calamity.” At that point the message, “Behold the Bridegroom cometh,” is proclaimed five days in advance of the Sunday law, where the message changes unto the loud cry of the third angel.

Når veimerkets høytid med basunblåsning kommer, er din karakter for evig beseglet, du blir løftet opp som et banner, og dine synder blir for evig utslettet. De tre trinnene representerer tre aspekter ved beseglingen. Ankomsten av budskapet om Midnattsropet åpenbarer dem som har olje og som blir løftet opp som et banner idet deres synder blir fjernet. Budskapet, verket og seglet er alle ett og samme veimerke. Det er et veimerke «som bringer sjelen ansikt til ansikt med døden» på grunn av en «uventet ulykke». Islams basun representerer denne «uventede ulykken». På det tidspunkt blir budskapet: «Se, brudgommen kommer», forkynt fem dager i forveien for søndagsloven, hvor budskapet forandres til den tredje engels høye rop.

The three steps of the waymark are identifying elements of the sealing of and the lifting up of the one hundred and forty-four thousand, just before the Sunday law. It is clear that the litmus test of ‘trumpets, ascension and judgment’ has been represented by the Exeter camp meeting. The five days between the day of Atonement and Pentecost, represents the sixty-six days between the end of the Exeter camp meeting on August 17 unto October 22, 1844, when the door closed. Those sixty-six days of Millerite history are illustrating the latter days, and in this regard, they are illustrating the proclamation of the message of the Midnight Cry by the one hundred and forty-four thousand.

De tre trinnene i veimerket er identifiserende elementer i beseglingen av og opphøyelsen av de hundre og førtifire tusen, like før søndagsloven. Det er tydelig at lakmustesten «basuner, himmelfart og dom» har vært representert ved leirmøtet i Exeter. De fem dagene mellom forsoningsdagen og pinse representerer de sekstiseks dagene fra slutten av leirmøtet i Exeter den 17. august til den 22. oktober 1844, da døren ble lukket. Disse sekstiseks dagene i millerittisk historie illustrerer de siste dager, og i denne sammenheng illustrerer de forkynnelsen av budskapet om midnattsropet ved de hundre og førtifire tusen.

The five days to Pentecost, aligns with the sixty-six days of the Millerites proclaiming the message of the Midnight Cry, which was also typified by Christ’s triumphal entry into Jerusalem. The first of the three steps is the feast of trumpets, which is the seventh trumpet, or third woe, or Islam in the latter days, and Christ’s triumphal entry was preceded by the loosing of an ass.

De fem dagene fram til pinse samsvarer med de sekstiseks dagene da millerittene forkynte budskapet om Midnattsropet, som også ble forutskygget ved Kristi triumferende inntog i Jerusalem. Det første av de tre trinnene er basunhøytiden, som er den sjuende basun, eller det tredje ve, eller islam i de siste dager, og Kristi triumferende inntog ble forutgått av løsningen av et esel.

Prophetically this identifies that the loosing of the ass marks the beginning of the triumphal entry, which is the Midnight Cry. Bible prophecy is to be applied in the latter days to the sixth kingdom of Bible prophecy—the earth beast, the United States. Islam will strike the United States, as it did at 9/11, thus marking the beginning of the proclamation of the Midnight Cry with a significant strike upon the United States by Islam, and the ending of the proclamation of the Midnight Cry with another significant strike upon the United States by Islam, for Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing.

Profetisk sett viser dette at løsningen av eselet markerer begynnelsen på det triumferende inntog, som er midnattsropet. Bibelens profeti skal anvendes i de siste dager på det sjette riket i Bibelens profeti — jorddyret, De forente stater. Islam vil slå til mot De forente stater, slik det gjorde den 11. september, og dermed markere begynnelsen på forkynnelsen av midnattsropet med et betydningsfullt angrep mot De forente stater fra islam, og avslutningen på forkynnelsen av midnattsropet med enda et betydningsfullt angrep mot De forente stater fra islam, for Jesus illustrerer alltid enden på en ting med begynnelsen på en ting.

The message of Pentecost is the message of the loud cry, and the loud cry is simply an escalation of the message of the Midnight Cry. In Millerite history the Midnight Cry ended when the door was closed on October 22, 1844, and it ends when the door closes at the Sunday law in the latter days. At Pentecost Peter proclaimed the message of Joel, and Pentecost is the omega ending of the Midnight Cry, so the alpha beginning of the Midnight Cry Peter must of prophetic necessity also be presenting the message of Joel. At the Midnight Cry Peter is in Acts chapter two, in the upper room at the third hour, and then on the same day at the ninth hour he is in the temple proclaiming Joel’s message.

Pinsens budskap er budskapet om det høye rop, og det høye rop er ganske enkelt en opptrapping av midnattsropets budskap. I millerittisk historie endte midnattsropet da døren ble lukket den 22. oktober 1844, og det ender når døren lukkes ved søndagsloven i de siste dager. På pinsedag forkynte Peter Joels budskap, og pinsen er omega-avslutningen av midnattsropet, så alfa-begynnelsen av midnattsropet må Peter, av profetisk nødvendighet, også fremlegge Joels budskap. Ved midnattsropet er Peter i Apostlenes gjerninger kapittel to, i den øvre salen ved den tredje time, og deretter, på samme dag ved den niende time, er han i templet og forkynner Joels budskap.

Peter is the symbol of the one hundred and forty-four thousand at Pentecost, which is the end of the Midnight Cry, and he is the symbol of the one hundred and forty-four thousand at the beginning of the Midnight Cry. The sealing and raising up of the one hundred and forty-four thousand begins with the loosing of the ass as Islam strikes. When the Millerites left the Exeter camp meeting they carried the message like a tidal wave, and symbolically typified the one hundred and forty-four thousand who repeat that experience.

Peter er symbolet på de hundre og førtifire tusen ved pinse, som er slutten på Midnattsropet, og han er symbolet på de hundre og førtifire tusen ved begynnelsen av Midnattsropet. Beseglingen og oppreisningen av de hundre og førtifire tusen begynner med løsningen av eselet idet islam slår til. Da millerittene forlot leirmøtet i Exeter, bar de budskapet som en flodbølge, og typologisk foregrep de de hundre og førtifire tusen som gjentar den erfaringen.

This application becomes more serious when you recognize that Peter is representing those who proclaim the Midnight Cry message at the litmus and third test of the Pentecostal season. The third hour for Peter at Pentecost places him in the upper room, and the upper room is also the ten days before Pentecost. The second test of the Pentecostal season is the thirty-day temple test that follows the foundational test. The second test of the temple requires the faithful to enter by faith into the Most Holy Place where their sins are blotted out and where they are seated by faith with Christ in heavenly places. The book of Acts informs us that Peter began his sermon on the book of Joel at the third hour in the upper room, then at the ninth hour he was in the temple.

Denne anvendelsen blir mer alvorlig når du erkjenner at Peter representerer dem som forkynner Midnattsropets budskap ved pinsetidens lakmusprøve og tredje prøve. Den tredje time for Peter ved pinse plasserer ham i øvresalen, og øvresalen er også de ti dagene før pinse. Den andre prøven i pinsetiden er den tretti dager lange tempelprøven som følger etter den grunnleggende prøven. Den andre prøven i templet krever at de trofaste ved tro går inn i Det Aller Helligste, hvor deres synder blir utslettet, og hvor de ved tro sitter med Kristus i himmelske steder. Apostlenes gjerninger opplyser oss om at Peter begynte sin preken over Joels bok ved den tredje time i øvresalen, og deretter var han i templet ved den niende time.

> But Peter, standing up with the eleven, lifted up his voice, and said unto them, Ye men of Judaea, and all ye that dwell at Jerusalem, be this known unto you, and hearken to my words: For these are not drunken, as ye suppose, seeing it is but the third hour of the day. But this is that which was spoken by the prophet Joel. … Now Peter and John went up together into the temple at the hour of prayer, being the ninth hour. Acts 2:14–16; 3:1.

> Men Peter stod fram sammen med de elleve, hevet sin røst og talte til dem: Judeas menn og alle dere som bor i Jerusalem, dette være kjent for dere, og lån øre til mine ord! For disse er ikke drukne, slik dere mener; det er jo bare den tredje time på dagen. Men dette er det som er talt ved profeten Joel. … Peter og Johannes gikk sammen opp til tempelet ved bønnetimen, som var den niende time. Apg. 2:14–16; 3:1.

Christ was nailed to the cross at the third hour and He died at the ninth hour. His death, burial and resurrection are one waymark with three steps. The third step, the day of first fruits, begins the fifty days which conclude at Pentecost. In the alpha of the Pentecostal season the third and ninth hour represent a distinct contrast, for Christ was alive at the third hour and dead at the ninth. Peter was in the upper room at the third hour and in the temple at the ninth.

Kristus ble naglet til korset i den tredje time, og Han døde i den niende time. Hans død, begravelse og oppstandelse er ett veimerke med tre trinn. Det tredje trinnet, førstegrødens dag, innleder de femti dagene som avsluttes ved pinse. I alfaen av pinsetiden utgjør den tredje og den niende time en tydelig kontrast, for Kristus var levende i den tredje time og død i den niende. Peter var i øvresalen i den tredje time og i tempelet i den niende.

The Pentecostal season of fifty sacred days in the time of Christ was a sacred prophetic period directly connected to the prophecy of twenty-three hundred years. It was especially connected with the final week of the four hundred and ninety years for the Jewish nation in Daniel nine. That sacred week when Christ confirmed the covenant was divided into two equal periods of 1,260 prophetic days. The heart of that week was the cross. The cross identifies the third and ninth hour, and Peter at Pentecost does the same. In the year 34, the end of that same sacred week when Cornelius sent for Peter from Caesarea Maritima, it was the ninth hour.

Pinsetidens periode på femti hellige dager på Kristi tid var en hellig profetisk periode som stod i direkte forbindelse med profetien om to tusen tre hundre år. Den var særlig knyttet til den siste uken av de fire hundre og nitti årene for den jødiske nasjon i Daniel 9. Denne hellige uken, da Kristus stadfestet pakten, var delt i to like perioder på 1 260 profetiske dager. Hjertet i den uken var korset. Korset identifiserer den tredje og den niende time, og Peter gjør det samme ved pinse. I år 34, ved slutten av den samme hellige uken, da Kornelius sendte bud etter Peter fra Caesarea Maritima, var det den niende time.

> There was a certain man in Caesarea called Cornelius, a centurion of the band called the Italian band, A devout man, and one that feared God with all his house, which gave much alms to the people, and prayed to God alway. He saw in a vision evidently about the ninth hour of the day an angel of God coming in to him, and saying unto him, Cornelius. And when he looked on him, he was afraid, and said, What is it, Lord? And he said unto him, Thy prayers and thine alms are come up for a memorial before God. And now send men to Joppa, and call for one Simon, whose surname is Peter. Acts 10:1–5.

> Det var en mann i Cæsarea ved navn Kornelius, en høvedsmann ved den hæravdeling som ble kalt den italienske avdeling, en from mann, som fryktet Gud med hele sitt hus, gav folket mange almisser og alltid bad til Gud. Omkring den niende time på dagen så han tydelig i et syn en Guds engel komme inn til ham og si til ham: Kornelius! Da han så på ham, ble han grepet av frykt og sa: Hva er det, Herre? Og han sa til ham: Dine bønner og dine almisser er steget opp til påminnelse for Gud. Send nå menn til Joppe og la hente en Simon med tilnavnet Peter. Apostlenes gjerninger 10:1–5.

The next day, Peter goes up on the roof to pray about the sixth hour.

Den neste dagen gikk Peter opp på taket for å be omkring den sjette time.

> On the morrow, as they went on their journey, and drew nigh unto the city, Peter went up upon the housetop to pray about the sixth hour: And he became very hungry, and would have eaten: but while they made ready, he fell into a trance, And saw heaven opened, and a certain vessel descending unto him, as it had been a great sheet knit at the four corners, and let down to the earth: Wherein were all manner of four footed beasts of the earth, and wild beasts, and creeping things, and fowls of the air. And there came a voice to him, Rise, Peter; kill, and eat. But Peter said, Not so, Lord; for I have never eaten anything that is common or unclean. And the voice spake unto him again the second time, What God hath cleansed, that call not thou common. This was done thrice: and the vessel was received up again into heaven. Acts 10:9–16.

> Neste dag, mens de var på reise og nærmet seg byen, gikk Peter opp på taket for å be ved den sjette time. Han ble meget sulten og ønsket å spise; men mens de gjorde i stand maten, kom han i henrykkelse. Og han så himmelen åpnet og et kar komme ned til ham, liksom et stort klede bundet sammen i de fire hjørner og senket ned til jorden. I det var alle slags firføtte dyr på jorden og ville dyr og krypdyr og himmelens fugler. Og det lød en røst til ham: Stå opp, Peter, slakt og et! Men Peter sa: Aldeles ikke, Herre! For jeg har aldri spist noe vanhellig eller urent. Og røsten talte igjen til ham for annen gang: Det som Gud har renset, må ikke du kalle vanhellig. Dette skjedde tre ganger; og straks ble karet tatt opp igjen til himmelen. Apostlenes gjerninger 10:9–16.

The call for Peter to come to Caesarea is at the ninth hour, when an angel arrives to address Cornelius. Cornelius represents God’s other children who are called out of Babylon at the Sunday law. The angel who arrives at the Sunday law is the second voice of Revelation eighteen, who calls to those still in Babylon to flee. Peter is the one hundred and forty-four thousand and Cornelius is the eleventh-hour workers, who are represented to Peter as unclean animals. The relation of Peter and Cornelius is the relation of Revelation seven, where the one hundred and forty-four thousand are identified in association with the great multitude. Peter was commanded three times to rise, kill and eat. As the one hundred and forty-four thousand the call from Cornelius is where the ensign is commanded to rise.

Kallet til Peter om å komme til Cæsarea skjer ved den niende time, når en engel kommer for å tale til Kornelius. Kornelius representerer Guds andre barn som kalles ut av Babylon ved søndagsloven. Engelen som kommer ved søndagsloven, er den annen røst i Åpenbaringen atten, som kaller dem som ennå er i Babylon, til å flykte. Peter er de hundre og førtifire tusen, og Kornelius er arbeiderne i den ellevte time, som for Peter fremstilles som urene dyr. Forholdet mellom Peter og Kornelius er forholdet i Åpenbaringen syv, hvor de hundre og førtifire tusen identifiseres i forbindelse med den store skare. Peter fikk tre ganger befaling om å stå opp, slakte og ete. Som de hundre og førtifire tusen er kallet fra Kornelius det sted hvor banneret får befaling om å reise seg.

Cornelius is in Caesarea Maritima, sometimes called Caesarea by the sea. Revelation seventeen informs us that “the waters” “are peoples, and multitudes, and nations, and tongues.” The waters are those outside of God’s church and in Revelation as well as with Peter’s vision of the unclean beasts, the number four represents the entire world. Four various beasts are in Peter’s vision, and they descend in a sheet which is held at its four corners. The relation of Peter to Cornelius is also represented by Noah and the beasts that got on the ark.

Kornelius er i Caesarea Maritima, som undertiden kalles Cæsarea ved havet. Åpenbaringen sytten underretter oss om at «vannene» «er folk og skarer og nasjoner og tungemål». Vannene er dem som står utenfor Guds kirke, og i Åpenbaringen så vel som i Peters syn av de urene dyrene representerer tallet fire hele verden. Fire forskjellige dyr er i Peters syn, og de kommer ned i en duk som holdes i sine fire hjørner. Forholdet mellom Peter og Kornelius er også fremstilt ved Noah og dyrene som gikk inn i arken.

Peter was in Joppa, which means “bright and beautiful,” for as a symbol of the one hundred and forty-four thousand Peter is the bright and beautiful ensign to the Gentiles. The ninth hour, the Gentiles awaken to the ensign which Sister White identifies as the Sabbath, the law of God, the third angel’s message and the missionaries around the world that carry the message of the latter days. Cornelius was awakened to the ensign when the angel arrived at the ninth hour in Caesarea by the sea. The message at the Pentecostal Sunday law then goes to the world—the sea.

Peter var i Joppe, som betyr «lys og vakker», for som et symbol på de hundre og førtifire tusen er Peter det lyse og vakre banner for hedningene. Den niende time våkner hedningene opp til banneret, som Søster White identifiserer som sabbaten, Guds lov, den tredje engels budskap og misjonærene rundt om i verden som bærer budskapet for de siste dager. Kornelius ble vekket til banneret da engelen kom ved den niende time i Cæsarea ved havet. Budskapet ved pinse-søndagsloven går deretter til verden—havet.

The lifting up of the ensign is also represented as the Lord’s house being lifted up above the mountains, and Peter was praying on the rooftop of the beautiful bright city of Joppa, in the sixth hour, just before the Sunday law of the ninth hour. When the one hundred and forty-four thousand are sealed, the circumstances of the crisis within the world will draw God’s other children who are still in Babylon to seek for light. They are led to find Peter on the top of the house in Joppa.

Oppreisningen av banneret fremstilles også som at Herrens hus blir opphøyd over fjellene, og Peter ba på taket i den vakre, strålende byen Joppe i den sjette time, like før søndagsloven i den niende time. Når de hundre og førtifire tusen blir beseglet, vil omstendighetene i verdenskrisen føre Guds andre barn, som fremdeles er i Babylon, til å søke etter lys. De blir ledet til å finne Peter på taket av huset i Joppe.

Peter was also in Caesarea Philippi in Matthew sixteen. Caesarea Philippi at the base of Mount Hermon had the same name as Caesarea by the sea, but it had a distinct contrast as one city was upon the land and the other on the sea. Christ’s crucifixion at the third hour and His death at the ninth, identify a distinct contrast of life and death. Peter at Pentecost’s third and ninth hour identifies a distinct contrast from the upper room unto the temple. Caesarea on the land or Caesarea on the sea represents the necessary prophetic contrast of the third and ninth hour, but there is no direct reference to the third hour when Peter was in Caesarea Philippi. Upon the testimony of two or three a thing is established and with the third and ninth hour of the cross and also on the day of Pentecost both illustrations are represented by a single person, whether Christ alive or in the tomb, or Peter in the upper room or the temple.

Peter var også i Cæsarea Filippi i Matteus seksten. Cæsarea Filippi ved foten av Hermonfjellet hadde samme navn som Cæsarea ved havet, men det forelå en tydelig kontrast, ettersom den ene byen lå på landet og den andre ved havet. Kristi korsfestelse ved den tredje time og Hans død ved den niende, angir en tydelig kontrast mellom liv og død. Peter ved Pinsens tredje og niende time angir en tydelig kontrast fra salen ovenpå og til templet. Cæsarea på landet eller Cæsarea ved havet representerer den nødvendige profetiske kontrasten mellom den tredje og den niende time, men det finnes ingen direkte henvisning til den tredje time da Peter var i Cæsarea Filippi. På to eller tre vitners utsagn blir en sak stadfestet, og med den tredje og den niende time ved korset og også på Pinsedagen blir begge framstillingene representert ved én og samme person, enten Kristus levende eller i graven, eller Peter i salen ovenpå eller i templet.

The third testimony of a third and ninth hour at the two Caesarea’s identifies Peter as the primary character in both instances, as was Christ in the beginning of the Pentecostal season and Peter at the end of that same season. The alpha character of the third hour is the same as the omega character of the ninth hour, providing one witness that Caesarea Philippi is the alpha of the two Caesarea’s. The second witness is that the name of both cities is the same, so the name of the main character and the name of the city are the same. A third witness is the contrast of land and sea. When Peter was at Caesarea Philippi, it was the third hour. This is where the message becomes even more serious.

Det tredje vitnesbyrdet om en tredje og niende time ved de to Caesarea’er identifiserer Peter som hovedpersonen i begge tilfeller, slik Kristus var i begynnelsen av pinsetiden og Peter ved slutten av den samme tiden. Alfa-karakteren i den tredje time er den samme som omega-karakteren i den niende time, og gir ett vitnesbyrd om at Caesarea Filippi er alfaen av de to Caesarea’er. Det andre vitnesbyrdet er at navnet på begge byene er det samme, slik at navnet på hovedpersonen og navnet på byen er det samme. Et tredje vitnesbyrd er kontrasten mellom land og hav. Da Peter var i Caesarea Filippi, var det den tredje time. Her blir budskapet enda mer alvorlig.

It is correct to align two cities with the same name, which is what we are doing, but we are also incorporating the third and ninth hour into the application based upon the witness of Christ at the cross and Peter at Pentecost. By bringing the three lines together; Christ’s third and ninth hour, Peter at Pentecost’s third and ninth hour—we establish the third hour at Caesarea Philippi. The very same prophetic logic is to be applied to Cornelius at the ninth hour, Peter at the sixth hour and then Peter at Caesarea Philippi at the third hour.

Det er riktig å sammenstille to byer med samme navn, hvilket er det vi gjør, men vi innlemmer også den tredje og niende time i anvendelsen på grunnlag av Kristi vitnesbyrd på korset og Peters vitnesbyrd på pinsefestens dag. Ved å føre de tre linjene sammen – Kristi tredje og niende time, Peters tredje og niende time ved pinsefesten – fastslår vi den tredje time ved Cæsarea Filippi. Den selvsamme profetiske logikk skal anvendes på Kornelius ved den niende time, Peter ved den sjette time og deretter Peter ved Cæsarea Filippi ved den tredje time.

Peter is at all three waymarks, Cornelius is at the sixth and ninth hour with Peter, but not at the third in Caesarea Philippi. The line is tied together for each step is either the third, sixth and ninth hour respectively from Caesarea Philippi, to Joppa to Caesarea Maritima. Both Caesarea’s had their cultural roots attached to both Greece and Rome, but Caesarea Philippi’s distinction was the embodiment of remote, mystical paganism, and Caesarea by the sea was a commercial and administrative hub, blending Greek culture with Roman governance. Caesarea Philippi was a symbol of churchcraft and Caesarea Maritima of statecraft.

Peter er ved alle de tre veimerker; Kornelius er ved den sjette og niende time sammen med Peter, men ikke ved den tredje i Caesarea Filippi. Linjen er knyttet sammen, for hvert trinn er henholdsvis den tredje, sjette og niende time fra Caesarea Filippi til Joppe til Caesarea Maritima. Begge Caesarea-byene hadde sine kulturelle røtter knyttet til både Hellas og Roma, men Caesarea Filippis særpreg var legemliggjørelsen av en avsidesliggende, mystisk hedenskap, og Caesarea ved havet var et kommersielt og administrativt sentrum som forente gresk kultur med romersk styre. Caesarea Filippi var et symbol på kirkepolitikk, og Caesarea Maritima på statspolitikk.

In the line of Caesarea to Caesarea, Joppa is the middle step of three steps. The three steps are represented by the third, sixth and ninth hours. Caesarea by the sea at the ninth hour is the Sunday law when the gospel goes to the Gentiles. Three hours before, at the sixth hour Peter is in Joppa, the bright and shining city. Three hours before that Peter is at the feast of Trumpets in the third hour. Caesarea to Caesarea is the period of the Midnight Cry. Peter represents those who proclaim the Midnight Cry at the beginning all the way to the ending, for Jesus always aligns the beginning with the ending. The Midnight Cry begins with the ass being loosed at the feast of trumpets waymark, where Peter is proclaiming the message of Joel.

På linjen fra Cæsarea til Cæsarea er Joppe det midterste trinnet av tre trinn. De tre trinnene er representert ved den tredje, sjette og niende time. Cæsarea ved havet i den niende time er søndagsloven, når evangeliet går til hedningene. Tre timer tidligere, i den sjette time, er Peter i Joppe, den lyse og skinnende by. Tre timer før dette er Peter ved basunenes høytid i den tredje time. Cæsarea til Cæsarea er perioden for midnattsropet. Peter representerer dem som forkynner midnattsropet fra begynnelsen og helt til avslutningen, for Jesus samordner alltid begynnelsen med avslutningen. Midnattsropet begynner med at asenet blir løst ved waymarket for basunenes høytid, hvor Peter forkynner Joels budskap.

Peter is at the three-step waymark of the feast of trumpets, the ascension, followed by judgment. At that waymark in Matthew sixteen the issue is raised about who Christ was. Peter’s name is changed and it is stated by Christ that it would be upon this Rock that He builds His church. The Rock which the temple is built upon is the foundation, and Peter at Caesarea Philippi is the first angel’s message, which is the foundational message. When Peter gets to the next step, at Joppa, he ascends as did Christ at the end of the forty days of face-to-face teaching. The ascension is also a parallel to the cross, the primary ensign of salvational history; and the cross is divided into two parts, with the two thieves, the tearing of the veil into the Most Holy Place and the darkness and the hours.

Peter befinner seg ved løvhyttefestens tresidige veimerke: basunhøytiden, himmelfarten, etterfulgt av dom. Ved dette veimerket i Matteus seksten reises spørsmålet om hvem Kristus var. Peters navn blir forandret, og det blir av Kristus fastslått at det er på denne klippe Han bygger sin menighet. Klippen som tempelet er bygd på, er grunnvollen, og Peter i Cæsarea Filippi er den første engels budskap, som er grunnvollens budskap. Når Peter kommer til det neste trinnet, i Joppe, farer han opp slik Kristus gjorde ved slutten av de førti dagene med ansikt-til-ansikt-undervisning. Himmelfarten er også en parallell til korset, frelseshistoriens fremste bannertegn; og korset er delt i to deler, med de to røverne, forhengets flenge inn til Det Aller Helligste og mørket og timene.

> Now from the sixth hour there was darkness over all the land unto the ninth hour. And about the ninth hour Jesus cried with a loud voice, saying, Eli, Eli, lama sabachthani? that is to say, My God, my God, why hast thou forsaken me? Matthew 27:45, 46.

> Fra den sjette time ble det mørke over hele landet inntil den niende time. Og omkring den niende time ropte Jesus med høy røst og sa: Eli, Eli, lama sabaktani? det vil si: Min Gud, min Gud, hvorfor har du forlatt meg? Matteus 27:45, 46.

At Joppa, at the sixth hour Peter is at a prophetic point of division, between the lost and saved, between light and darkness and between the beginning of and ending of the Midnight Cry. That break is emphasizing the transition of the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand unto the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand. It is marking the full rejection of the Laodicean Seventh-day Adventist church. That closed door of judgment represented by the day of Atonement comes five days before the Pentecostal Sunday law. That judgment is preceded by the ascension, and before that, the trumpet message. Those three steps represent the waymark where the seal of God is impressed, and the message of the Midnight Cry is proclaimed by the church triumphant to those represented by Cornelius.

I Joppe, ved den sjette time, befinner Peter seg ved et profetisk skillepunkt, mellom de fortapte og de frelste, mellom lys og mørke, og mellom begynnelsen og avslutningen av Midnattsropet. Dette bruddet understreker overgangen fra den laodikeiske bevegelsen av de hundre og førtifire tusen til den filadelfiske bevegelsen av de hundre og førtifire tusen. Det markerer den fullstendige forkastelsen av den laodikeiske syvendedags adventistkirken. Den lukkede domsdøren, fremstilt ved forsoningsdagen, kommer fem dager før den pinsemessige søndagsloven. Denne dommen forutgås av himmelfarten, og før den kommer basunbudskapet. Disse tre trinnene representerer veimerket hvor Guds segl blir innprentet, og Midnattsropets budskap blir forkynt av den seirende kirke for dem som er representert ved Kornelius.

Peter proclaims the message at Pentecost, and Pentecost marks the end of the message of the Midnight Cry. It is of prophetic necessity therefore that Peter also proclaims the message at the beginning of the period of the Midnight Cry. The beginning always illustrates the end. Peter’s Midnight Cry message is empowered when the ass of Islam is loosed, and attacks the United States, as it does again at the Sunday law. Peter proclaiming the message at the third and ninth hour of Pentecost identifies the beginning and ending of the Midnight Cry.

Peter forkynner budskapet ved pinse, og pinse markerer slutten på budskapet om Midnattsropet. Det er derfor av profetisk nødvendighet at Peter også forkynner budskapet ved begynnelsen av perioden for Midnattsropet. Begynnelsen illustrerer alltid slutten. Peters budskap om Midnattsropet blir gitt kraft når islams esel løses, og angriper De forente stater, slik det igjen gjør ved søndagsloven. At Peter forkynner budskapet ved pinsens tredje og niende time, identifiserer begynnelsen og avslutningen på Midnattsropet.

In the line we are considering, the forty days that ends at Christ’s ascension, also begins the ten days in the upper room. Five days into the ten days, the day of atonement identifies that the sins of Israel have been blotted out and the church has made herself ready. It was in the third hour that Peter was in the upper room at Pentecost. At the ninth hour of the Sunday law, the message changes from the midnight unto the loud cry.

I den linjen vi betrakter, innleder de førti dagene som ender ved Kristi himmelfart, også de ti dagene på øvresalen. Fem dager inn i de ti dagene viser soningsdagen at Israels synder er blitt utslettet, og menigheten har gjort seg rede. Det var i den tredje time at Peter var på øvresalen ved pinse. I den niende time av søndagsloven forandres budskapet fra midnatt til det høye rop.

The proclamation of the message of the Midnight Cry by Peter occurs when he is in the third hour. That message is marked by the feast of trumpets, when the ass is loosed, and by Caesarea Philippi, and Caesarea Philippi is also Panium. Panium is represented in verses thirteen through fifteen of Daniel eleven. Peter is identifying not only an Islamic strike upon the United States when the ass is loosed at the outset of the proclamation of the Midnight Cry, but Peter is simultaneously at the battle of Panium that leads to the Sunday law. The battle of Panium is a parallel event to the Islamic strike upon the United States.

Forkynnelsen av budskapet om Midnattsropet ved Peter finner sted når han er i den tredje time. Dette budskapet er kjennetegnet ved basunhøytiden, når eselet løses, og ved Cæsarea Filippi, og Cæsarea Filippi er også Panium. Panium er fremstilt i vers tretten til femten i Daniel elleve. Peter identifiserer ikke bare et islamsk angrep på De forente stater når eselet løses ved begynnelsen av forkynnelsen av Midnattsropet, men Peter er samtidig ved slaget ved Panium som leder til søndagsloven. Slaget ved Panium er en parallell hendelse til det islamske angrepet på De forente stater.

We will continue these things in the next article.

Vi vil fortsette med disse tingene i den neste artikkelen.

Back to Articles