Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Thirty-Two

Daniels bok – nummer ett hundre og trettito

Unveiling the Prophetic Significance of the Second Test: Understanding the Image of the Beast and the Sealing Time of the 144,000

Åpenbaringen av den profetiske betydningen av den andre prøven: En forståelse av dyrets bilde og beseglingstiden for de 144 000

Author

Jeff Pippenger

Published

March 12, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In previous articles we spent time identifying the prophetic characteristics of the second test of the three tests represented by the three angels. Each angel represents a specific test, and the second test is represented as a visual test. We identified all three angels, and their respective tests are identified also in Daniel chapter one, where the second of the three tests was based upon the appearance of Daniel and the three worthies after they ate the vegetarian diet, instead of the Babylonian diet. Another characteristic of the second test is that it often is represented by a representation of the combination of Church and State.

I tidligere artikler brukte vi tid på å identifisere de profetiske kjennetegnene ved den andre av de tre prøvene som er fremstilt ved de tre englene. Hver engel representerer en bestemt prøve, og den andre prøven er fremstilt som en visuell prøve. Vi identifiserte alle de tre englene, og deres respektive prøver er også identifisert i Daniels bok kapittel én, hvor den andre av de tre prøvene var basert på Daniels og de tre trofaste menns ytre fremtoning etter at de hadde spist den vegetariske kosten i stedet for den babylonske kosten. Et annet kjennetegn ved den andre prøven er at den ofte er fremstilt ved en fremstilling av kombinasjonen av kirke og stat.

All three angels and their respective tests are identified in the fall of Nimrod’s Babel in Genesis chapter eleven. The three tests are there represented by the three times the expression of “go to” is used in verses three, four and seven. The second expression of “go to,” in verse four marks the test of the second angel.

Alle de tre englene og deres respektive prøver blir identifisert i fallet til Nimrods Babel i 1. Mosebok kapittel elleve. De tre prøvene er der framstilt ved de tre gangene uttrykket «go to» brukes i vers tre, fire og sju. Det andre uttrykket «go to», i vers fire, markerer den andre engels prøve.

> And they said, Go to, let us build us a city and a tower, whose top may reach unto heaven; and let us make us a name, lest we be scattered abroad upon the face of the whole earth. Genesis 11:4.

> Og de sa: Kom, la oss bygge oss en by og et tårn hvis topp når opp til himmelen; og la oss gjøre oss et navn, så vi ikke blir spredt utover hele jordens overflate. 1 Mosebok 11:4.

A city represents a state, and a tower represents a church. They also desired a specific character, as represented in their desire to make themselves a name. In the second test character is often manifested, and it is done so in contrast with an opposite character, as represented by Cain and Abel, the wise and foolish virgins, or in Daniel’s second test in the visual appearance between those who ate the diet of Babylon, as opposed to those who ate pulse.

En by representerer en stat, og et tårn representerer en menighet. De ønsket også en bestemt karakter, slik dette kommer til uttrykk i deres ønske om å gjøre seg et navn. I den andre prøven blir karakteren ofte åpenbart, og dette skjer i kontrast til en motsatt karakter, slik det er fremstilt ved Kain og Abel, de kloke og de dårlige jomfruene, eller i Daniels andre prøve ved den synlige forskjellen mellom dem som spiste Babylons kost, i motsetning til dem som spiste grønnsaker.

> Prove thy servants, I beseech thee, ten days; and let them give us pulse to eat, and water to drink. Then let our countenances be looked upon before thee, and the countenance of the children that eat of the portion of the king’s meat: and as thou seest, deal with thy servants. So he consented to them in this matter, and proved them ten days. And at the end of ten days their countenances appeared fairer and fatter in flesh than all the children which did eat the portion of the king’s meat. Daniel 2:12–15.

> Prøv, jeg ber deg, dine tjenere i ti dager, og la dem gi oss grønnsaker å ete og vann å drikke. Deretter la vårt åsyn bli betraktet for ditt ansikt, og åsynet til de barna som eter av kongens mat; og som du da ser, slik skal du handle med dine tjenere. Så samtykket han med dem i denne saken og prøvde dem i ti dager. Og ved enden av de ti dagene viste deres åsyn seg vakrere og fyldigere av kjøtt enn alle de barna som åt av kongens mat. Daniel 2:12–15.

In the Millerite history, the test of the second angel manifested two classes of worshippers. The class that failed the test became the daughters of Rome, the other class were the faithful who continue to follow the advancing light. The daughters of Rome reflect the prophetic makeup of the mother, and the mother who they became daughters of is identified as the mother of harlots. Prophetically a harlot is a church which enters into a relationship with the state, as is the image of the papacy.

I Milleritt-historien åpenbarte prøven knyttet til den annen engels budskap to klasser av tilbedere. Den klassen som ikke bestod prøven, ble Romas døtre; den andre klassen var de trofaste som fortsatte å følge det fremadskridende lyset. Romas døtre gjenspeiler morens profetiske karakter, og moren som de ble døtre av, blir identifisert som skjøgenes mor. Profetisk sett er en skjøge en kirke som inngår i et forhold til staten, slik pavevesenets bilde er.

The first of the three angels in Revelation chapter fourteen, possesses all three tests of each of the three angels, as does Daniel chapter one. In Daniel twelve the three-step testing process is also identified, so the three-step testing process is in both the beginning and ending of the book of Daniel.

Den første av de tre englene i Åpenbaringen kapittel fjorten innehar alle de tre prøvene som tilhører hver av de tre englene, slik også Daniel kapittel én gjør. I Daniel tolv blir den trefoldige prøvingsprosessen også identifisert, så den trefoldige prøvingsprosessen finnes både i begynnelsen og avslutningen av Daniels bok.

> Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:10.

> Mange skal bli renset og gjort hvite og lutret; men de ugudelige skal handle ugudelig, og ingen av de ugudelige skal forstå; men de vise skal forstå. Daniel 12:10.

The first test in verse ten is the purification which occurs in the courtyard of the sanctuary where the lamb is slain and justification is imputed to the sinner. The second test in verse ten is to be made white, which is represented by the holy place in the sanctuary, which represents when sanctification is imparted to the believer. The third step is to be tried, which represents the judgment of the Most Holy Place where God’s people are sealed, and glorification is accomplished. The two classes of worshippers are represented by the wicked who do not understand, and the wise who do understand.

Den første prøven i vers ti er den renselse som finner sted i helligdommens forgård, hvor lammet blir slaktet og rettferdiggjørelse tilregnes synderen. Den andre prøven i vers ti er å bli gjort hvit, noe som er fremstilt ved det hellige i helligdommen, og som betegner når helliggjørelse meddeles den troende. Det tredje trinnet er å bli prøvd, noe som fremstiller dommen i Det Aller Helligste, hvor Guds folk blir beseglet og herliggjørelsen fullbyrdes. De to klassene av tilbedere er fremstilt ved de ugudelige, som ikke forstår, og de vise, som forstår.

The second test, which is represented many times in the sacred Word, represents a visual test, where two classes of worshippers are manifested, and the combination of Church and State is symbolized. Just as important is that a characteristic of the second test is that it precedes the third test, and the third test represents judgment. There is an important caveat to the judgment of the third test though, for each of the three tests involve a judgment, but the first two tests are placed in a history where character development is still possible. The third test is different, in that it is a prophetic litmus test, which simply identifies which class of worshipper you had become in the previous two steps of the testing process.

Den andre prøven, som mange ganger er fremstilt i det hellige Ord, representerer en synlig prøve, hvor to klasser av tilbedere blir åpenbart, og sammenslutningen av kirke og stat blir symbolisert. Like viktig er det at et kjennetegn ved den andre prøven er at den går forut for den tredje prøven, og den tredje prøven representerer dom. Det finnes imidlertid en viktig presisering når det gjelder dommen i den tredje prøven, for hver av de tre prøvene innebærer en dom, men de to første prøvene er plassert i en historie hvor karakterutvikling fremdeles er mulig. Den tredje prøven er annerledes, ved at den er en profetisk lakmusprøve, som ganske enkelt identifiserer hvilken klasse av tilbedere du hadde blitt i de foregående to trinnene av prøvingsprosessen.

In the sealing time of the one hundred and forty-four thousand which began on September 11, 2001, and ends at the Sunday law in the United States, there are three tests. The first test was when the angel descended on September 11, 2001, and in agreement with the angel that descended in Millerite history on August 11, 1840, the test is then a test upon diet. In Daniel chapter one, the first test was when Daniel purposed in his heart not to eat the king’s diet. When the Holy Spirit descended at Christ’s baptism and He then fasted for forty days, His first test was diet.

I beseglingstiden for de hundre og førtifire tusen, som begynte den 11. september 2001 og ender ved søndagsloven i USA, finnes det tre prøver. Den første prøven kom da engelen steg ned den 11. september 2001, og i samsvar med engelen som steg ned i millerittisk historie den 11. august 1840, er prøven da en prøve med hensyn til kosthold. I Daniels bok, kapittel 1, kom den første prøven da Daniel satte seg fore i sitt hjerte at han ikke ville spise kongens kost. Da Den Hellige Ånd steg ned ved Kristi dåp, og Han deretter fastet i førti dager, var Hans første prøve kosthold.

The third and final test in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand is the Sunday law. At that time all those who have an understanding of the claims of the seventh-day Sabbath, and who choose to worship on the day of the sun will receive the mark of the beast, and they are lost for eternity. After three years, in Daniel chapter one, Daniel and the three worthies were taken before Nebuchadnezzar (a symbol of the Sunday law), to be judged on their training over the previous three years. When the Father and Son went down in Nimrod’s story of rebellion at the third “go to,” it was to confuse their language and scatter them abroad, The third test is the litmus test that separates the two classes for eternity.

Den tredje og siste prøven i beseglingstiden for de hundre og førtifire tusen er søndagsloven. På den tid vil alle de som har forståelse for den syvende dags sabbats krav, og som velger å tilbe på solens dag, motta dyrets merke, og de er fortapt for evigheten. Etter tre år, i Daniel kapittel én, ble Daniel og de tre trofaste ført fram for Nebukadnesar (et symbol på søndagsloven) for å bli prøvet med hensyn til sin opplæring gjennom de foregående tre årene. Da Faderen og Sønnen steg ned i Nimrods fortelling om opprør ved det tredje «la oss gå ned», var det for å forvirre deres språk og spre dem utover. Den tredje prøven er lakmusprøven som for all evighet skiller de to klassene.

> “Both the parable of the tares and that of the net plainly teach that there is no time when all the wicked will turn to God. The wheat and the tares grow together until the harvest. The good and the bad fish are together drawn ashore for a final separation.

> «Både lignelsen om ugresset blant hveten og den om garnet lærer klart at det aldri kommer en tid da alle de ugudelige vil vende seg til Gud. Hveten og ugresset vokser sammen inntil høsten. De gode og de dårlige fiskene blir sammen dratt i land for en endelig adskillelse. »

> “Again, these parables teach that there is to be no probation after the judgment. When the work of the gospel is completed, there immediately follows the separation between the good and the evil, and the destiny of each class is forever fixed.” Christ’s Object Lessons, 123.

> «Igjen lærer disse lignelsene at det ikke skal være noen prøvetid etter dommen. Når evangeliets gjerning er fullført, følger straks atskillelsen mellom de gode og de onde, og hver klasses skjebne er for evig fastlagt.» Ord som lever, 123.

The sealing time of the one hundred and forty-four thousand ends at the soon-coming Sunday law, and between that third test, and the first test that arrived on September 11, 2001, the second test is brought upon Laodicean Adventism. There is “no probation after judgment,” for the work of the gospel is then completed for the one hundred and forty-four thousand.

Beseglingstiden for de ett hundre og førtifire tusen ender ved den snart kommende søndagsloven, og mellom den tredje prøven og den første prøven som kom den 11. september 2001, blir den andre prøven brakt over det laodikeiske adventismen. Det finnes «ingen nådetid etter dommen», for evangeliets verk er da fullført for de ett hundre og førtifire tusen.

Sister White teaches in several places that if we do not pass the first test, then we cannot pass the second test, and without successfully passing the second test we will manifest our failure at the third, litmus test.

Søster White lærer flere steder at dersom vi ikke består den første prøven, kan vi heller ikke bestå den andre prøven, og uten å ha bestått den andre prøven med hell vil vi åpenbare vårt nederlag ved den tredje, avgjørende prøven.

> “I was pointed back to the proclamation of the first advent of Christ. John was sent in the spirit and power of Elijah to prepare the way of Jesus. Those who rejected the testimony of John were not benefited by the teachings of Jesus. Their opposition to the message that foretold His coming placed them where they could not readily receive the strongest evidence that He was the Messiah. Satan led on those who rejected the message of John to go still farther, to reject and crucify Christ. In doing this they placed themselves where they could not receive the blessing on the day of Pentecost, which would have taught them the way into the heavenly sanctuary. The rendering of the veil of the temple showed that the Jewish sacrifices and ordinances would no longer be received. The great Sacrifice had been offered and had been accepted, and the Holy Spirit which descended on the day of Pentecost carried the minds of the disciples from the earthly sanctuary to the heavenly, where Jesus had entered by His own blood, to shed upon His disciples the benefits of His atonement. But the Jews were left in total darkness. They lost all the light which they might have had upon the plan of salvation, and still trusted in their useless sacrifices and offerings. The heavenly sanctuary had taken the place of the earthly, yet they had no knowledge of the change. Therefore they could not be benefited by the mediation of Christ in the holy place.

> «Jeg ble henvist tilbake til forkynnelsen av Kristi første komme. Johannes ble sendt i Elias’ ånd og kraft for å berede veien for Jesus. De som forkastet Johannes’ vitnesbyrd, hadde ingen nytte av Jesu lære. Deres motstand mot budskapet som forutsa hans komme, stilte dem slik at de ikke uten videre kunne ta imot de sterkeste beviser for at han var Messias. Satan ledet dem som forkastet Johannes’ budskap, til å gå enda lenger, til å forkaste og korsfeste Kristus. Ved å gjøre dette stilte de seg slik at de ikke kunne motta velsignelsen på pinsedagen, som ville ha lært dem veien inn i den himmelske helligdom. At forhenget i templet revnet, viste at de jødiske ofrene og forskriftene ikke lenger ville bli mottatt. Det store offer var blitt frembåret og var blitt godtatt, og Den Hellige Ånd, som kom ned på pinsedagen, vendte disiplenes sinn bort fra den jordiske helligdom til den himmelske, hvor Jesus var gått inn med sitt eget blod for å la sin sonings velgjerninger komme sine disipler til del. Men jødene ble etterlatt i totalt mørke. De mistet alt det lys de kunne ha hatt over frelsesplanen, og satte fortsatt sin lit til sine nytteløse slaktofre og offergaver. Den himmelske helligdom hadde tatt den jordiskes plass, men de hadde ingen kunnskap om forandringen. Derfor kunne de ikke ha noen nytte av Kristi mellombønn i det hellige.»

> “Many look with horror at the course of the Jews in rejecting and crucifying Christ; and as they read the history of His shameful abuse, they think they love Him, and would not have denied Him as did Peter, or crucified Him as did the Jews. But God who reads the hearts of all, has brought to the test that love for Jesus which they professed to feel. All heaven watched with the deepest interest the reception of the first angel’s message. But many who professed to love Jesus, and who shed tears as they read the story of the cross, derided the good news of His coming. Instead of receiving the message with gladness, they declared it to be a delusion. They hated those who loved His appearing and shut them out of the churches. Those who rejected the first message could not be benefited by the second; neither were they benefited by the midnight cry, which was to prepare them to enter with Jesus by faith into the most holy place of the heavenly sanctuary. And by rejecting the two former messages, they have so darkened their understanding that they can see no light in the third angel’s message, which shows the way into the most holy place. I saw that as the Jews crucified Jesus, so the nominal churches had crucified these messages, and therefore they have no knowledge of the way into the most holy, and they cannot be benefited by the intercession of Jesus there. Like the Jews, who offered their useless sacrifices, they offer up their useless prayers to the apartment which Jesus has left; and Satan, pleased with the deception, assumes a religious character, and leads the minds of these professed Christians to himself, working with his power, his signs and lying wonders, to fasten them in his snare.” Early Writings, 259–261.

> «Mange ser med gru på jødenes handlemåte da de forkastet og korsfestet Kristus; og når de leser beretningen om den skammelige mishandlingen av ham, tenker de at de elsker ham, og at de ikke ville ha fornektet ham slik Peter gjorde, eller korsfestet ham slik jødene gjorde. Men Gud, som gransker alles hjerter, har satt på prøve den kjærlighet til Jesus som de bekjente å føle. Hele himmelen fulgte med den dypeste interesse mottakelsen av den første engels budskap. Men mange som bekjente å elske Jesus, og som felte tårer når de leste fortellingen om korset, hånte det gode budskap om hans komme. I stedet for å ta imot budskapet med glede erklærte de at det var en villfarelse. De hatet dem som elsket hans tilsynekomst og stengte dem ute fra menighetene. De som forkastet det første budskap, kunne ikke ha gagn av det andre; heller ikke hadde de gagn av midnattsropet, som skulle berede dem til ved tro å gå inn med Jesus i det aller helligste i den himmelske helligdom. Og ved å forkaste de to foregående budskap har de formørket sin forståelse så meget at de ikke kan se noe lys i den tredje engels budskap, som viser veien inn i det aller helligste. Jeg så at slik jødene korsfestet Jesus, slik hadde navnkirkene korsfestet disse budskapene, og derfor har de ingen kunnskap om veien inn i det aller helligste, og de kan ikke ha gagn av Jesu forbønn der. Likesom jødene, som frembar sine unyttige ofre, oppsender de sine unyttige bønner til den avdeling som Jesus har forlatt; og Satan, som gleder seg over bedraget, antar et religiøst skinn og leder sinnet hos disse bekjennende kristne til seg selv, idet han virker med sin makt, sine tegn og løgnaktige under for å feste dem i sin snare.» Early Writings, 259–261.

If we will not accept the warning message represented by September 11, 2001, then we will certainly accept the Sunday law when it arrives, presuming we are still alive. That being said, the test where we determine our eternal destiny, and the test we must pass before we are sealed at the Sunday law, which is the test we must pass before probation closes, is the second test, and it is the test of the image of the beast.

Dersom vi ikke vil ta imot advarselsbudskapet representert ved 11. september 2001, da vil vi med sikkerhet ta imot søndagsloven når den kommer, forutsatt at vi fortsatt er i live. Når det er sagt, er prøven der vi avgjør vår evige skjebne, og prøven vi må bestå før vi blir beseglet ved søndagsloven, som er prøven vi må bestå før nådetiden avsluttes, den andre prøven, og det er prøven om dyrets bilde.

> “The Lord has shown me clearly that the image of the beast will be formed before probation closes; for it is to be the great test for the people of God, by which their eternal destiny will be decided. Your position is such a jumble of inconsistencies that but few will be deceived.

> «Herren har tydelig vist meg at dyrets bilde vil bli opprettet før nådetiden avsluttes; for det skal være den store prøven for Guds folk, hvorved deres evige skjebne vil bli avgjort. Deres standpunkt er en slik sammenblanding av inkonsekvenser at bare få vil bli bedratt.》

> “In Revelation 13 this subject is plainly presented; [Revelation 13:11–17, quoted].

> «I Åpenbaringen 13 blir dette emnet tydelig fremstilt; [Åpenbaringen 13:11–17, sitert].»

> “This is the test that the people of God must have before they are sealed. All who proved their loyalty to God by observing His law, and refusing to accept a spurious sabbath, will rank under the banner of the Lord God Jehovah, and will receive the seal of the living God. Those who yield the truth of heavenly origin and accept the Sunday sabbath, will receive the mark of the beast.” Manuscript Releases, volume 15, 15.

> «Dette er den prøven som Guds folk må gjennom før de blir beseglet. Alle som beviste sin troskap mot Gud ved å holde Hans lov og nekte å godta en falsk sabbat, vil stille seg under Herren Gud Jehovas banner og vil motta den levende Guds segl. De som gir avkall på sannheten av himmelsk opprinnelse og godtar søndagssabbaten, vil motta dyrets merke.» Manuscript Releases, bind 15, 15.

The second test in the sealing time of the one-hundred and forty-four thousand is a prophetic visual test. It requires the recognition of the formation of the image of the beast in the United States, and that test can only be revealed through God’s prophetic Word. More than that, God’s prophetic Word will only be understood by those who choose to eat the message of the latter rain, which is represented as the methodology of line upon line. If we refuse to eat the message that is in the hand of the mighty angel of Revelation eighteen when he descends, we will not possess the ability to recognize the formation of the image of the beast.

Den andre prøven i beseglingstiden for de hundre og førtifire tusen er en profetisk visuell prøve. Den krever erkjennelsen av dannelsen av dyrets bilde i Amerikas forente stater, og den prøven kan bare åpenbares gjennom Guds profetiske Ord. Mer enn det: Guds profetiske Ord vil bare bli forstått av dem som velger å ete budskapet om senregnet, som er framstilt som metoden linje på linje. Dersom vi nekter å ete budskapet som er i den mektige engelens hånd i Åpenbaringen atten når han stiger ned, vil vi ikke være i besittelse av evnen til å gjenkjenne dannelsen av dyrets bilde.

In order to eat the message in the angel’s hand it requires that the student of prophecy can see that the angel has a message in his hand. When the mighty angel of Revelation eighteen descends, the verse does not identify anything in his hand, but the methodology of line upon line establishes upon several witnesses that there is always a message in the hand of the angels who descend. Those who reject the methodology of line upon line, are blind to the message that provides the evidence that the image of the beast is forming in the United States. That must be recognized, for our eternal destiny is based upon recognizing this truth. Line upon line, Sister White identifies the prophetic characteristics of the first angel with the same characteristics of the mighty angel of Revelation chapter eighteen.

For å kunne ete budskapet i engelens hånd, kreves det at den som gransker profetien, kan se at engelen har et budskap i sin hånd. Når den mektige engelen i Åpenbaringen atten stiger ned, angir ikke verset at han har noe i sin hånd, men metodikken linje på linje fastslår ved flere vitner at det alltid finnes et budskap i hånden på de engler som stiger ned. De som forkaster metodikken linje på linje, er blinde for det budskapet som gir beviset på at dyrets bilde er i ferd med å bli dannet i De forente stater. Dette må erkjennes, for vår evige skjebne er avhengig av å erkjenne denne sannheten. Linje på linje identifiserer søster White de profetiske kjennetegnene ved den første engelen med de samme kjennetegnene ved den mektige engelen i Åpenbaringen kapittel atten.

> “I was shown the interest which all heaven had taken in the work going on upon the earth. Jesus commissioned a mighty angel to descend and warn the inhabitants of the earth to prepare for His second appearing. As the angel left the presence of Jesus in heaven, an exceedingly bright and glorious light went before him. I was told that his mission was to lighten the earth with his glory and warn man of the coming wrath of God. Multitudes received the light. Some of these seemed to be very solemn, while others were joyful and enraptured. All who received the light turned their faces toward heaven and glorified God. Though it was shed upon all, some merely came under its influence, but did not heartily receive it. Many were filled with great wrath. Ministers and people united with the vile and stoutly resisted the light shed by the mighty angel. But all who received it withdrew from the world and were closely united with one another.

> «Jeg fikk se den interesse som hele himmelen tok i det verk som foregikk på jorden. Jesus gav en mektig engel i oppdrag å stige ned og advare jordens innbyggere om å forberede seg til Hans annet komme. Da engelen forlot Jesu nærvær i himmelen, gikk et overmåte klart og herlig lys foran ham. Det ble sagt meg at hans oppdrag var å opplyse jorden med sin herlighet og advare menneskene om Guds kommende vrede. Mengder tok imot lyset. Noen av disse syntes å være meget alvorlige, mens andre var glade og henrykte. Alle som tok imot lyset, vendte sine ansikter mot himmelen og priste Gud. Selv om det ble utøst over alle, kom noen bare under dets innflytelse, men tok det ikke hjertelig imot. Mange ble fylt av stor vrede. Forkynnere og folk slo seg sammen med de usle og stod hardnakket imot lyset som ble utøst av den mektige engelen. Men alle som tok imot det, skilte seg fra verden og var nært forenet med hverandre.»

> “Satan and his angels were busily engaged in seeking to attract the minds of as many as possible from the light. The company who rejected it were left in darkness. I saw the angel of God watching with the deepest interest His professed people, to record the character which they developed as the message of heavenly origin was presented to them. And as very many who professed love for Jesus turned from the heavenly message with scorn, derision, and hatred, an angel with a parchment in his hand made the shameful record. All heaven was filled with indignation that Jesus should be thus slighted by His professed followers.” Early Writings, 245, 246.

> «Satan og hans engler var travelt opptatt med å søke å trekke så manges sinn som mulig bort fra lyset. Den gruppe som forkastet det, ble etterlatt i mørke. Jeg så Guds engel våke over Hans bekjennende folk med den dypeste interesse for å nedtegne den karakter de utviklet idet budskapet med himmelsk opprinnelse ble lagt fram for dem. Og da svært mange som bekjente kjærlighet til Jesus, vendte seg bort fra det himmelske budskap med hån, spott og hat, gjorde en engel med en bokrull i hånden den skammelige opptegnelsen. Hele himmelen ble fylt med harme over at Jesus således skulle bli ringeaktet av sine bekjennende etterfølgere.» Early Writings, 245, 246.

In the passage, the first angel of Revelation chapter fourteen was “commissioned” “to descend and warn the inhabitants of the earth to prepare for His second appearing”, which is the identical work of the angel of Revelation chapter eighteen. The mission of the first angel was “to lighten the earth with his glory and warn man of the coming wrath of God,” which is once again the mission of the angel of chapter eighteen. Those who received the message “glorified God,” and those who rejected the message “were left in total darkness.”

I avsnittet ble den første engelen i Åpenbaringen kapittel fjorten «bemyndiget» «til å stige ned og advare jordens innbyggere om å forberede seg på Hans annet komme», noe som er det samme arbeidet som engelen i Åpenbaringen kapittel atten utfører. Den første engelens oppdrag var «å opplyse jorden med sin herlighet og advare mennesket om Guds kommende vrede», noe som igjen er engelen i kapittel attens oppdrag. De som tok imot budskapet, «æret Gud», og de som forkastet budskapet, «ble etterlatt i fullstendig mørke».

Daniel and the three worthies chose to eat the heavenly diet, and the other group ate the diet of Babylon. At the end of the “visual test” of ten days, Daniel and his fellows glorified God, as their countenances were visually fatter and fairer than those who ate the diet of Babylon. The first angel’s message of Revelation chapter fourteen, represents all three tests within its identification of the everlasting gospel. The first test is to fear God, the second is to give Him glory, and the third test is when the hour of judgment arrives. Those who took the little book out of the first angel’s hand and ate it, as represented by John in chapter ten, glorified God at the second test, and they were then prepared to enter into Nebuchadnezzar’s judgment. Line upon line, the first test on September 11, 2001, was to eat the little book that was in the mighty angel’s hand. That test introduced the next test where two classes of worshippers were to be manifested in advance of the third and final litmus test, which simply demonstrated either a glorified character, or a character filled with darkness.

Daniel og de tre verdige valgte å ete den himmelske kosten, og den andre gruppen åt Babylons kost. Ved slutten av den «synlige prøven» på ti dager herliggjorde Daniel og hans venner Gud, ettersom deres åsyn var synlig fyldigere og vakrere enn deres som åt Babylons kost. Den første engels budskap i Åpenbaringen kapittel fjorten representerer alle tre prøvene innenfor sin identifikasjon av det evige evangelium. Den første prøven er å frykte Gud, den andre er å gi Ham ære, og den tredje prøven kommer når dommens time inntreffer. De som tok den lille boken ut av den første engels hånd og åt den, slik Johannes er framstilt i kapittel ti, herliggjorde Gud ved den andre prøven, og de var da forberedt til å tre inn i Nebukadnesars dom. Linje på linje var den første prøven den 11. september 2001 å ete den lille boken som var i den veldige engels hånd. Den prøven innledet den neste prøven, hvor to klasser av tilbedere skulle åpenbares forut for den tredje og endelige lakmusprøven, som ganske enkelt demonstrerte enten en herliggjort karakter eller en karakter fylt med mørke.

The sealing time of the one hundred and forty-four thousand is the history of September 11, 2001 unto the soon coming Sunday law in the United States. In that history the parable of the ten virgins will be repeated and fulfilled to the very letter. That fact then identifies that the prophetic history of Habakkuk two, will also be repeated and fulfilled to the very letter. It also means that the period of the sealing of the one-hundred and forty-four thousand is the period when the effect of every prophetic vision is repeated and fulfilled to the very letter.

Beseglingstiden for de hundre og førtifire tusen er historien fra 11. september 2001 og frem til den snart kommende søndagsloven i USA. I den historien vil lignelsen om de ti jomfruene bli gjentatt og oppfylt helt ned til minste bokstav. Det faktum identifiserer da at den profetiske historien i Habakkuk 2 også vil bli gjentatt og oppfylt helt ned til minste bokstav. Det betyr også at perioden for beseglingen av de hundre og førtifire tusen er den perioden da virkningen av ethvert profetisk syn blir gjentatt og oppfylt helt ned til minste bokstav.

Daniel chapter eleven, verse forty was unsealed at the time of the end in 1989. The verse begins with the time of the end in 1798, and ends by marking the time of the end in 1989. Line upon line, the time of the end in 1798 aligns with the time of the end in 1989. The history of verse forty, beginning in 1798, and continuing to the Sunday law in verse forty-one represents the history of the earth beast (the United States) as the sixth kingdom of Bible prophecy. The earth beast’s two horns of Republicanism and Protestantism are represented with the two times of the ends.

Daniel kapittel elleve, vers førti ble avforseglet ved endens tid i 1989. Verset begynner med endens tid i 1798 og avsluttes med å markere endens tid i 1989. Linje på linje samsvarer endens tid i 1798 med endens tid i 1989. Historien i vers førti, som begynner i 1798 og fortsetter frem til søndagsloven i vers førtien, representerer historien til dyret fra jorden (De forente stater) som det sjette riket i Bibelens profeti. Dyret fra jordens to horn, republikanisme og protestantisme, er representert ved de to endetidene.

In the sealing time of the one hundred and forty-four thousand the Protestant horn will produce two classes of worshippers during the second test of the three tests within that period of time. One class will have developed the image of Christ, and the other class will have developed the image of the beast. In that testing period, the Republican horn will join with the apostate Protestant horn and form an image of the beast as Protestant churches then take control of the civil government. That period of time is represented by every vision in God’s Word, for this is where each of the “books of the Bible, meet and end.”

I beseglingstiden for de hundre og førtifire tusen vil det protestantiske horn frembringe to klasser av tilbedere under den andre prøven av de tre prøvene innenfor den tidsperioden. Den ene klassen vil ha utviklet Kristi bilde, og den andre klassen vil ha utviklet dyrets bilde. I den prøvetiden vil det republikanske horn slutte seg til det frafalne protestantiske horn og danne et bilde av dyret idet de protestantiske kirkene da tar kontroll over den sivile regjering. Denne tidsperioden er fremstilt i hvert syn i Guds Ord, for det er her hver av «Bibelens bøker møtes og ender».

The second test in that history is the image of the beast test, both internally for the virgins, and externally for the politicians of the two rival political parties. That test is the test that we must pass “before probation closes” at the soon-coming Sunday law. That test is the test we pass “before we are sealed.” That test is the test where “our eternal destiny will be decided.”

Den andre prøven i den historien er dyrets bildes prøve, både internt for jomfruene og eksternt for politikerne i de to rivaliserende politiske partiene. Den prøven er den prøven vi må bestå «før nådetiden avsluttes» ved den nært forestående søndagsloven. Den prøven er den prøven vi består «før vi blir beseglet». Den prøven er den prøven hvor «vår evige skjebne vil bli avgjort».

We will continue this study in the next article.

Vi vil fortsette denne studien i den neste artikkelen.

> “Another mighty angel was commissioned to descend to earth. Jesus placed in his hand a writing, and as he came to the earth, he cried, ‘Babylon is fallen, is fallen.’ Then I saw the disappointed ones again raise their eyes to heaven, looking with faith and hope for their Lord’s appearing. But many seemed to remain in a stupid state, as if asleep; yet I could see the trace of deep sorrow upon their countenances. The disappointed ones saw from the Scriptures that they were in the tarrying time, and that they must patiently wait the fulfillment of the vision. The same evidence which led them to look for their Lord in 1843, led them to expect Him in 1844. Yet I saw that the majority did not possess that energy which marked their faith in 1843. Their disappointment had dampened their faith. . ..

> «En annen mektig engel fikk i oppdrag å stige ned til jorden. Jesus la et skrift i hans hånd, og idet han kom til jorden, ropte han: «Babylon er falt, er falt.» Deretter så jeg de skuffede igjen løfte sine øyne mot himmelen og se med tro og håp etter sin Herres tilsynekomst. Men mange syntes å forbli i en sløv tilstand, som om de sov; likevel kunne jeg se spor av dyp sorg i deres ansikter. De skuffede så ut fra Skriftene at de befant seg i ventetiden, og at de tålmodig måtte vente på synets oppfyllelse. Det samme bevis som hadde ledet dem til å vente sin Herre i 1843, ledet dem til å forvente ham i 1844. Likevel så jeg at flertallet ikke eide den kraft som hadde preget deres tro i 1843. Deres skuffelse hadde svekket deres tro....»

> “As the ministration of Jesus closed in the holy place, and He passed into the holiest, and stood before the ark containing the law of God, He sent another mighty angel with a third message to the world. A parchment was placed in the angel’s hand, and as he descended to the earth in power and majesty, he proclaimed a fearful warning, with the most terrible threatening ever borne to man. This message was designed to put the children of God upon their guard, by showing them the hour of temptation and anguish that was before them. Said the angel, ‘They will be brought into close combat with the beast and his image. Their only hope of eternal life is to remain steadfast. Although their lives are at stake, they must hold fast the truth.’ The third angel closes his message thus: ‘Here is the patience of the saints: here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus.’ As he repeated these words, he pointed to the heavenly sanctuary. The minds of all who embrace this message are directed to the most holy place, where Jesus stands before the ark, making His final intercession for all those for whom mercy still lingers and for those who have ignorantly broken the law of God. This atonement is made for the righteous dead as well as for the righteous living. It includes all who died trusting in Christ, but who, not having received the light upon God’s commandments, had sinned ignorantly in transgressing its precepts.” Early Writings, 245, 255.

> «Da Jesu tjeneste ble avsluttet i det hellige, og Han gikk inn i det aller helligste og stod foran arken som inneholdt Guds lov, sendte Han en annen mektig engel med et tredje budskap til verden. En skriftrull ble lagt i engelens hånd, og idet han steg ned til jorden i makt og majestet, forkynte han en fryktinngytende advarsel, med den mest forferdelige trussel som noen gang er blitt båret fram for mennesket. Dette budskapet var bestemt til å sette Guds barn på vakt ved å vise dem prøvelsens og angstens time som lå foran dem. Engelen sa: ‘De vil bli ført inn i nærkamp med dyret og dets bilde. Deres eneste håp om evig liv er å forbli standhaftige. Selv om deres liv står på spill, må de holde fast ved sannheten.’ Den tredje engelen avslutter sitt budskap slik: ‘Her er de helliges tålmodighet; her er de som holder Guds bud og Jesu tro.’ Da han gjentok disse ordene, pekte han mot den himmelske helligdom. Sinnene hos alle som tar imot dette budskapet, blir ledet til det aller helligste, hvor Jesus står foran arken og utfører Sin siste forbønn for alle dem som barmhjertigheten ennå drøyer for, og for dem som i uvitenhet har overtrådt Guds lov. Denne soning blir gjort både for de rettferdige døde og for de rettferdige levende. Den omfatter alle som døde i tillit til Kristus, men som, fordi de ikke hadde mottatt lyset over Guds bud, hadde syndet i uvitenhet ved å overtre dens forskrifter.» Early Writings, 245, 255.

Back to Articles