Article

# Future for America and July 18, 2020 - Number Six

Fremtid for Amerika og 18. juli 2020 – Nummer seks

The Ensign

Banneret

Author

Jeff Pippenger

Published

September 23, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. Revelation 11:11, 12.

> Og etter tre og en halv dag kom livsånden fra Gud inn i dem, og de stod på sine føtter; og stor frykt falt over dem som så dem. Og de hørte en høy røst fra himmelen som sa til dem: Kom hit opp. Og de steg opp til himmelen i en sky; og deres fiender så dem. Åpenbaringen 11:11, 12.

After being trampled down in the street, Elijah and Moses receive the Comforter and they then stand upon their feet. Ezekiel’s valley of bones first hear a noise and then experience a shaking, but they were still without breath.

Etter å ha blitt tråkket ned på gaten mottar Elia og Moses Trøsteren, og deretter reiser de seg opp på sine føtter. Esekiels dal med ben hører først en lyd og opplever deretter en rystelse, men de var fremdeles uten ånde.

> So I prophesied as I was commanded: and as I prophesied, there was a noise, and behold a shaking, and the bones came together, bone to his bone. And when I beheld, lo, the sinews and the flesh came up upon them, and the skin covered them above: but there was no breath in them. Ezekiel 37:7, 8.

> Så profeterte jeg slik jeg var befalt; og mens jeg profeterte, lød det en lyd, og se, en rystelse, og benene føyde seg sammen, hvert ben til sitt ben. Og da jeg så til, se, sener og kjøtt kom over dem, og huden dekket dem ovenfra; men det var ingen ånd i dem. Esekiel 37:7, 8.

When the bodies have been reconstituted, they hear the message of the four winds.

Når legemene er blitt gjenopprettet, hører de budskapet fra de fire vinder.

> Then said he unto me, Prophesy unto the wind, prophesy, son of man, and say to the wind, Thus saith the Lord God; Come from the four winds, O breath, and breathe upon these slain, that they may live. So I prophesied as he commanded me, and the breath came into them, and they lived, and stood up upon their feet, an exceeding great army. Ezekiel 37:9, 10.

> Da sa han til meg: Profeter til vinden, profeter, menneskesønn, og si til vinden: Så sier Herren Gud: Kom fra de fire vinder, du ånd, og blås på disse drepte, så de kan bli levende. Så profeterte jeg slik han befalte meg, og ånden kom inn i dem, og de ble levende og reiste seg opp på sine føtter, en overmåte stor hær. Esekiel 37:9, 10.

All the prophets identify the end of the world, so the passage from Ezekiel produces a dilemma for those who wish to avoid the message of Revelation eleven’s two prophets. Of course, for those who wish to reject the message the easiest lie they can tell themselves is that Revelation eleven is just a history that represents the French Revolution, and it has no end of the world application. But if you accept the premise that even Revelation eleven identifies the end of the world, then you must reconcile the fact that the mighty army at the end of the world that presents the third angel’s message in a loud cry is identified as being dead and resurrected in advance of their standing up as God’s army.

Alle profetene identifiserer verdens ende, så avsnittet fra Esekiel skaper et dilemma for dem som ønsker å unngå budskapet fra de to profetene i Åpenbaringen 11. For dem som ønsker å forkaste budskapet, er selvfølgelig den letteste løgnen de kan fortelle seg selv, at Åpenbaringen 11 bare er historie som representerer den franske revolusjon, og at den ikke har noen anvendelse på verdens ende. Men dersom du godtar premisset om at også Åpenbaringen 11 identifiserer verdens ende, da må du forlike det faktum at den mektige hæren ved verdens ende, som frembærer den tredje engels budskap i et høyt rop, blir identifisert som død og oppreist fra de døde før den reiser seg som Guds hær.

> Then he said unto me, Son of man, these bones are the whole house of Israel: behold, they say, Our bones are dried, and our hope is lost: we are cut off for our parts. Therefore prophesy and say unto them, Thus saith the Lord God; Behold, O my people, I will open your graves, and cause you to come up out of your graves, and bring you into the land of Israel. And ye shall know that I am the Lord, when I have opened your graves, O my people, and brought you up out of your graves, And shall put my spirit in you, and ye shall live, and I shall place you in your own land: then shall ye know that I the Lord have spoken it, and performed it, saith the Lord. Ezekiel 37:11–14.

> Da sa han til meg: Menneskesønn, disse ben er hele Israels hus. Se, de sier: Våre ben er fortørket, og vårt håp er gått tapt; det er ute med oss. Derfor skal du profetere og si til dem: Så sier Herren Gud: Se, mitt folk, jeg vil åpne deres graver og føre dere opp av deres graver og føre dere inn i Israels land. Og dere skal kjenne at jeg er Herren, når jeg har åpnet deres graver, mitt folk, og ført dere opp av deres graver. Og jeg vil gi min Ånd i dere, og dere skal leve, og jeg vil la dere bo i deres eget land. Da skal dere kjenne at jeg, Herren, har talt og gjort det, sier Herren. Esekiel 37:11–14.

Christ ascended into heaven with a cloud and He returns with clouds, and the clouds represent angels. Moses and Elijah ascend up into heaven in a cloud that represents the message of the third angel that flies in the midst of heaven at the Sunday law in the United States. Moses and Elijah ascend up into heaven at the Sunday law in connection with a message of Islam.

Kristus fór opp til himmelen med en sky, og Han vender tilbake med skyer, og skyene representerer engler. Moses og Elia farer opp til himmelen i en sky som representerer den tredje engels budskap, som flyr midt over himmelen ved søndagsloven i De forente stater. Moses og Elia farer opp til himmelen ved søndagsloven i forbindelse med et budskap om islam.

Isaiah identifies many of the truths connected with this history and in the very same passage that Jesus referenced to identify His work. He employed the prophets Elijah and Elisha as examples of a prophetic message not being received by their own countrymen, and it immediately brought those of the church in Nazareth to anger and they sought to kill him.

Jesaja identifiserer mange av de sannhetene som er knyttet til denne historien, og i det samme avsnittet som Jesus henviste til for å identifisere sitt verk. Han brukte profetene Elia og Elisa som eksempler på at et profetisk budskap ikke blir mottatt av deres egne landsmenn, og det vakte straks vrede hos dem i menigheten i Nasaret, og de søkte å drepe ham.

> The spirit of the Lord God is upon me; because the Lord hath anointed me to preach good tidings unto the meek; he hath sent me to bind up the brokenhearted, to proclaim liberty to the captives, and the opening of the prison to them that are bound; To proclaim the acceptable year of the Lord, and the day of vengeance of our God; to comfort all that mourn; To appoint unto them that mourn in Zion, to give unto them beauty for ashes, the oil of joy for mourning, the garment of praise for the spirit of heaviness; that they might be called trees of righteousness, the planting of the Lord, that he might be glorified. And they shall build the old wastes, they shall raise up the former desolations, and they shall repair the waste cities, the desolations of many generations. And strangers shall stand and feed your flocks, and the sons of the alien shall be your plowmen and your vinedressers. But ye shall be named the Priests of the Lord: men shall call you the Ministers of our God: ye shall eat the riches of the Gentiles, and in their glory shall ye boast yourselves. For your shame ye shall have double; and for confusion they shall rejoice in their portion: therefore in their land they shall possess the double: everlasting joy shall be unto them. For I the Lord love judgment, I hate robbery for burnt offering; and I will direct their work in truth, and I will make an everlasting covenant with them. And their seed shall be known among the Gentiles, and their offspring among the people: all that see them shall acknowledge them, that they are the seed which the Lord hath blessed. I will greatly rejoice in the Lord, my soul shall be joyful in my God; for he hath clothed me with the garments of salvation, he hath covered me with the robe of righteousness, as a bridegroom decketh himself with ornaments, and as a bride adorneth herself with her jewels. For as the earth bringeth forth her bud, and as the garden causeth the things that are sown in it to spring forth; so the Lord God will cause righteousness and praise to spring forth before all the nations.

> Herren Guds Ånd er over meg, fordi Herren har salvet meg til å forkynne godt budskap for de saktmodige; han har sendt meg for å forbinde dem som har et sønderbrutt hjerte, for å rope ut frihet for de fangne og frigjøring fra fengsel for dem som er bundet; for å rope ut et nådens år fra Herren og vår Guds hevns dag; for å trøste alle som sørger; for å gi dem som sørger i Sion, hodepryd i stedet for aske, gledens olje i stedet for sorg, lovsangs kappe i stedet for en vanmaktens ånd; så de kan kalles rettferds trær, Herrens planting, så han kan bli herliggjort. Og de skal bygge opp de gamle ruiner, de skal reise opp igjen de fordums ødemarker, og de skal sette i stand de ødelagte byer, de steder som har ligget øde fra slekt til slekt. Og fremmede skal stå og gjete deres småfe, og utlendingers sønner skal være deres plogmenn og vingårdsmenn. Men dere skal kalles Herrens prester; man skal kalle dere vår Guds tjenere. Dere skal ete folkenes rikdom, og av deres herlighet skal dere rose dere. For deres skam skal dere få dobbelt, og i stedet for vanære skal de fryde seg over sin lodd; derfor skal de eie dobbelt i sitt land; evig glede skal være deres. For jeg, Herren, elsker rett, jeg hater rov ved brennoffer; og jeg vil gi dem deres lønn i sannhet, og jeg vil opprette en evig pakt med dem. Og deres ætt skal være kjent blant folkene, og deres etterkommere blant nasjonene; alle som ser dem, skal erkjenne dem, at de er den ætt som Herren har velsignet. Jeg vil storlig glede meg i Herren, min sjel skal fryde seg i min Gud; for han har kledd meg i frelsens klær, han har dekket meg med rettferdighetens kappe, likesom en brudgom setter sitt hodeplagg på som en prest, og likesom en brud pryder seg med sine smykker. For likesom jorden lar sin spire skyte opp, og likesom hagen får det som er sådd i den, til å spire fram, slik skal Herren Gud la rettferdighet og lovsang spire fram for alle nasjonene.

> For Zion’s sake will I not hold my peace, and for Jerusalem’s sake I will not rest, until the righteousness thereof go forth as brightness, and the salvation thereof as a lamp that burneth. And the Gentiles shall see thy righteousness, and all kings thy glory: and thou shalt be called by a new name, which the mouth of the Lord shall name. Thou shalt also be a crown of glory in the hand of the Lord, and a royal diadem in the hand of thy God. Thou shalt no more be termed Forsaken; neither shall thy land any more be termed Desolate: but thou shalt be called Hephzibah, and thy land Beulah: for the Lord delighteth in thee, and thy land shall be married. For as a young man marrieth a virgin, so shall thy sons marry thee: and as the bridegroom rejoiceth over the bride, so shall thy God rejoice over thee. I have set watchmen upon thy walls, O Jerusalem, which shall never hold their peace day nor night: ye that make mention of the Lord, keep not silence. And give him no rest, till he establish, and till he make Jerusalem a praise in the earth. The Lord hath sworn by his right hand, and by the arm of his strength, Surely I will no more give thy corn to be meat for thine enemies; and the sons of the stranger shall not drink thy wine, for the which thou hast laboured: But they that have gathered it shall eat it and praise the Lord; and they that have brought it together shall drink it in the courts of my holiness. Go through, go through the gates; prepare ye the way of the people; cast up, cast up the highway; gather out the stones; lift up a standard for the people. Behold, the Lord hath proclaimed unto the end of the world, Say ye to the daughter of Zion, Behold, thy salvation cometh; behold, his reward is with him, and his work before him. And they shall call them, The holy people, The redeemed of the Lord: and thou shalt be called, Sought out, A city not forsaken. Isaiah 61:1–62:12.

> For Sions skyld vil jeg ikke tie, og for Jerusalems skyld vil jeg ikke være rolig, før hennes rettferdighet går frem som stråleglans, og hennes frelse som en brennende fakkel. Og folkeslagene skal se din rettferdighet, og alle konger din herlighet; og du skal kalles ved et nytt navn, som Herrens munn skal nevne. Du skal også være en herlighetens krone i Herrens hånd og et kongelig diadem i din Guds hånd. Du skal ikke lenger kalles Den forlatte; heller ikke skal ditt land lenger kalles Det øde; men du skal kalles Hephzibah, og ditt land Beulah; for Herren har sin lyst i deg, og ditt land skal være ekteviet. For som en ung mann ekter en jomfru, slik skal dine sønner ekte deg; og som brudgommen gleder seg over bruden, slik skal din Gud glede seg over deg. På dine murer har jeg satt vektere, Jerusalem, de skal aldri tie, verken dag eller natt; dere som minner Herren, unn dere ingen ro. Og gi ham ingen ro, før han grunnfester og før han gjør Jerusalem til en lovsang på jorden. Herren har sverget ved sin høyre hånd og ved sin styrkes arm: Sannelig, jeg skal ikke mer gi ditt korn til føde for dine fiender, og den fremmedes sønner skal ikke drikke din vin, den som du har arbeidet for; men de som har høstet det, skal ete det og prise Herren, og de som har samlet den inn, skal drikke den i min hellighets forgårder. Dra gjennom, dra gjennom portene; rydd vei for folket; bygg, bygg hovedveien; rydd bort steinene; løft opp et banner for folkene. Se, Herren har kunngjort til jordens ende: Si til Sions datter: Se, din frelse kommer; se, hans lønn er med ham, og hans gjerning går foran ham. Og de skal kalle dem Det hellige folk, Herrens gjenløste; og du skal kalles Den etterspurte, en by som ikke er forlatt. Jesaja 61:1–62:12.

The Lord enters into “an everlasting covenant” with the one hundred and forty-four thousand who have previously been “forsaken,” but then become “a city” that is “not forsaken.” They were “desolate,” and dead in the street. Isaiah identifies them as the “Priests of the Lord,” the Lord’s “ministers,” a “holy people” and the “watchmen” on the walls of Zion.

Herren inngår «en evig pakt» med de hundre og førtifire tusen som tidligere har vært «forlatt», men som deretter blir «en by» som «ikke er forlatt». De var «øde», og døde i gaten. Jesaja identifiserer dem som «Herrens prester», Herrens «tjenere», «et hellig folk» og «vekterne» på Sions murer.

In contrast with those who rejoiced over their dead bodies, God then rejoices over them “as the bridegroom rejoiceth over the bride.” The bride has then been made ready. Just as in the promise to Philadelphia the Lord gives them a “new name,” and He identifies their name as “Hephzibah” and “Beulah.” Hephzibah means my delight is in her, and Beulah means to marry. The Lord marries those represented by Elijah and Moses.

I motsetning til dem som gledet seg over deres døde legemer, gleder Gud seg da over dem «som brudgommen gleder seg over bruden». Bruden er da blitt gjort rede. Likesom Herren i løftet til Filadelfia gir dem «et nytt navn», identifiserer Han deres navn som «Hefsiba» og «Be’ula». Hefsiba betyr: min lyst er i henne, og Be’ula betyr å ekte. Herren ekter dem som er representert ved Elia og Moses.

The work they are given is to prepare the way for Christ Second Coming by preaching the “good tidings” of Christ and His righteousness “unto the end of the world.” They have been anointed by the Comforter in the outpouring of the Spirit and will then be lifted “up as a standard,” as “a great voice from heaven” says “unto them, Come up hither.” They will then be as “a crown of glory” and “a royal diadem” in the hand of the Lord. Zechariah identifies the same crown as an ensign, while also placing the event during the time of the latter rain.

Det verk de er gitt, er å berede veien for Kristi annet komme ved å forkynne de «gode nyheter» om Kristus og Hans rettferdighet «like til verdens ende». De er blitt salvet av Trøsteren i Åndens utgytelse og skal da bli løftet «opp som et banner», idet «en høy røst fra himmelen» sier «til dem: Kom hit opp». De skal da være som «en herlighetens krone» og «et kongelig diadem» i Herrens hånd. Sakarja identifiserer den samme kronen som et banner, samtidig som han også plasserer begivenheten i tiden for senregnet.

> And the Lord their God shall save them in that day as the flock of his people: for they shall be as the stones of a crown, lifted up as an ensign upon his land. For how great is his goodness, and how great is his beauty! corn shall make the young men cheerful, and new wine the maids. Ask ye of the Lord rain in the time of the latter rain; so the Lord shall make bright clouds, and give them showers of rain, to every one grass in the field. Zechariah 9:16–10:1.

> Og Herren deres Gud skal frelse dem på den dagen som hjorden til sitt folk; for de skal være som steinene i en krone, løftet opp som et banner over hans land. For hvor stor er ikke hans godhet, og hvor stor er ikke hans skjønnhet! Korn skal gjøre de unge menn glade, og ny vin jomfruene. Be Herren om regn i tiden for senregnet; så skal Herren gjøre de klare skyer og gi dem regnskyll, til hver og en gress på marken. Sakarja 9:16–10:1.

They will be the “flock of His people,” but the Lord has a second flock who are then still in Babylon who he will also call. Their work will be to rebuild the “old” waste places and the “desolations” of many generations. They will be those who return and reestablish the old paths that have been rejected and covered up within Adventism and without Adventism. They will return to the Millerite foundational truths and present them in their purity to Laodicean Adventism and they will also present a message to those outside of Adventism concerning the “old” truths connected with God’s law, especially the Sabbath. In doing so they will use the histories of many generations to illustrate the new history. Their work will take place during the latter rain, when the judgments of God are in the land. When the Lord with His right hand, lifts them up as an ensign the entire world that had previously rejoiced over their dead bodies lying in the street will see the ensign, and hear the watchmen’s warning trumpet.

De skal være «hans folks hjord», men Herren har en annen hjord som da fremdeles er i Babylon, og som han også vil kalle. Deres gjerning skal være å gjenoppbygge de «gamle» øde stedene og «ødeleggelsene» fra mange slektsledd. De skal være dem som vender tilbake og gjenoppretter de gamle stiene som er blitt forkastet og tildekket både innen adventismen og utenfor adventismen. De skal vende tilbake til de millerittiske grunnsannhetene og framholde dem i deres renhet for laodikeisk adventisme, og de skal også forkynne et budskap til dem utenfor adventismen om de «gamle» sannhetene som er knyttet til Guds lov, særlig sabbaten. Ved å gjøre dette skal de bruke historiene fra mange slektsledd til å illustrere den nye historien. Deres gjerning skal finne sted under sildigregnet, når Guds dommer er i landet. Når Herren med sin høyre hånd løfter dem opp som et banner, skal hele verden, som tidligere hadde gledet seg over deres døde kropper som lå i gaten, se banneret og høre vaktmennenes advarende basun.

> All ye inhabitants of the world, and dwellers on the earth, see ye, when he lifteth up an ensign on the mountains; and when he bloweth a trumpet, hear ye. Isaiah 18:3.

> Alle dere verdens innbyggere, og dere som bor på jorden, se etter når han reiser et banner på fjellene; og når han blåser i basunen, hør etter. Jesaja 18:3.

In chapter eleven of Revelation when those who had been rejoicing over their dead bodies see them stand up “great fear fell upon them which saw them.”

I kapittel elleve i Åpenbaringen, da de som hadde frydet seg over deres døde legemer så dem reise seg opp, «falt stor frykt på dem som så dem».

> Then shall the Assyrian fall with the sword, not of a mighty man; and the sword, not of a mean man, shall devour him: but he shall flee from the sword, and his young men shall be discomfited. And he shall pass over to his strong hold for fear, and his princes shall be afraid of the ensign, saith the Lord, whose fire is in Zion, and his furnace in Jerusalem. Isaiah 31:8, 9.

> Da skal assyreren falle for sverd, ikke av en mektig manns hånd; og sverd, ikke av en ringe mann, skal fortære ham. Men han skal flykte for sverdet, og hans unge menn skal bli underkuet. Og han skal i frykt dra bort til sitt vern, og hans fyrster skal forferdes for banneret, sier Herren, han som har sin ild i Sion og sin ovn i Jerusalem. Jesaja 31:8, 9.

All the prophet’s testimonies come together in the book of Revelation. The Assyrian represents the king of the north in Daniel eleven verse forty to forty-five who comes to his end with none to help. When the one hundred and forty-four thousand, who are God’s watchmen, blow the trumpet the entire world will hear and be afraid. Those represented by the two prophets will be “anointed” by the Comforter “to preach good tidings” that are the “tidings out of the east and out of the north” that “trouble” the king of the north in Daniel chapter eleven verse forty-four and that marks the beginning of the persecution of the Sunday law crisis. At that time the Gentiles will respond to the message to come out of Babylon and come and join the priests of the Lord, who are also represented as “a root of Jesse,” thus identifying the biblical methodology that they will use to present the warning message unto the Gentiles.

Alle profetens vitnesbyrd samles i Åpenbaringsboken. Assyreren representerer kongen i nord i Daniel elleve, vers førti til førtifem, som går til sin ende uten at noen hjelper ham. Når de hundre og førtifire tusen, som er Guds vektere, blåser i basunen, skal hele verden høre det og bli grepet av frykt. De som er fremstilt ved de to profetene, skal bli «salvet» av Trøsteren «til å forkynne godt budskap», som er «tidendene fra øst og fra nord» som «forferder» kongen i nord i Daniel kapittel elleve, vers førtifire, og dette markerer begynnelsen på forfølgelsen under søndagslovskrisen. På den tiden skal hedningene svare på budskapet om å komme ut av Babylon og komme og slutte seg til Herrens prester, som også er fremstilt som «Isais rot», og slik identifiseres den bibelske metodologien som de skal bruke for å frembære advarselsbudskapet for hedningene.

> And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious. And it shall come to pass in that day, that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people, which shall be left, from Assyria, and from Egypt, and from Pathros, and from Cush, and from Elam, and from Shinar, and from Hamath, and from the islands of the sea. And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth. Isaiah 11:10–12.

> Og på den dag skal det være en rot av Isai, som skal stå som et banner for folkene; til ham skal hedningefolkene søke, og hans hvilested skal være herlighet. Og det skal skje på den dag at Herren igjen, for annen gang, skal rekke ut sin hånd for å vinne tilbake resten av sitt folk, dem som er blitt tilbake, fra Assyria og fra Egypt og fra Patros og fra Kusj og fra Elam og fra Sinear og fra Hamat og fra øyene i havet. Og han skal reise et banner for folkeslagene og samle Israels fordrevne og føre Judas spredte sammen fra jordens fire hjørner. Jesaja 11:10–12.

The Lord gathered His people on September 11, 2001 with the message that identified Islam’s attack as the arrival of the third woe. The Lord gathers His people again a second time after they have been dead in the street. When He does so those gathered are identified as “the outcasts of Israel,” the “dispersed of Judah.” They were cast out into the streets on July 18, 2020, but they are gathered a second time to be the ensign that gathers God’s other flock that are still in Babylon. The gathering of those still in Babylon begins at the Sunday law in the United States, which is the second of two voices in Revelation eighteen.

Herren samlet sitt folk den 11. september 2001 med det budskapet som identifiserte islams angrep som ankomsten av det tredje ve. Herren samler sitt folk igjen, for annen gang, etter at de har ligget døde på gaten. Når Han gjør det, blir de som er samlet, identifisert som «Israels utstøtte», «Judas spredte». De ble kastet ut på gatene den 18. juli 2020, men de blir samlet for annen gang for å være det banneret som samler Guds andre hjord, som fremdeles er i Babylon. Samlingen av dem som fremdeles er i Babylon, begynner ved søndagsloven i De forente stater, som er den andre av de to røstene i Åpenbaringen atten.

The first gathering took place on September 11, 2001 when Islam struck the United States. As the ensign that is to be gathered a second time they are represented as the root of Jesse, which is a symbol which represents the work of Alpha and Omega illustrating the end of a thing with the beginning of a thing. The first gathering was marked by an Islamic strike upon the United States and illustrates and identifies an Islamic strike upon the United States as the second gathering. When the root of Jesse stands for an ensign to the Gentiles his “rest” shall be glorious, for the ensign will lead those still in Babylon back to the biblical old path of the seventh-day Sabbath, thus marking the raising of the ensign for the Gentiles at the Sunday law crisis.

Den første innsamlingen fant sted den 11. september 2001, da islam slo til mot De forente stater. Som banneret som skal samles for annen gang, fremstilles de som Isais rot, hvilket er et symbol som fremstiller Alfa og Omegas verk ved å illustrere enden på en ting sammen med begynnelsen på en ting. Den første innsamlingen ble markert ved et islamsk angrep på De forente stater og illustrerer og identifiserer et islamsk angrep på De forente stater som den andre innsamlingen. Når Isais rot står som et banner for hedningene, skal hans «hvile» være herlig, for banneret vil lede dem som ennå er i Babylon, tilbake til den bibelske gamle sti med sabbaten på den sjuende dag, og således markere oppreisningen av banneret for hedningene under søndagslovkrisen.

The “ensign” first experiences a purification process that has been illustrated in Malachi chapter three, the two temple cleansings of Christ and of course the parable of the ten virgins at the end of the Millerite movement. The purification process at the beginning is repeated to the very letter at the end, and is represented by Isaiah in connection with a singular table that has been noted in a book. The rebellion of Adventism is the counterfeit table produced in 1863 to reject and replace the two tables noted in the book of Habakkuk chapter two.

«Banneret» gjennomgår først en renselsesprosess som er fremstilt i Malaki kapittel tre, i Kristi to tempelrenselser og naturligvis i lignelsen om de ti jomfruene ved slutten av den millerittiske bevegelsen. Renselsesprosessen ved begynnelsen blir gjentatt til punkt og prikke ved slutten, og fremstilles av Jesaja i forbindelse med en enestående tavle som er omtalt i en bok. Adventismens opprør er den forfalskede tavlen som ble frembrakt i 1863 for å forkaste og erstatte de to tavlene som er omtalt i Habakkuks bok kapittel to.

> Now go, write it before them in a table, and note it in a book, that it may be for the time to come for ever and ever: That this is a rebellious people, lying children, children that will not hear the law of the Lord: Which say to the seers, See not; and to the prophets, Prophesy not unto us right things, speak unto us smooth things, prophesy deceits: Get you out of the way, turn aside out of the path, cause the Holy One of Israel to cease from before us. Wherefore thus saith the Holy One of Israel, Because ye despise this word, and trust in oppression and perverseness, and stay thereon: Therefore this iniquity shall be to you as a breach ready to fall, swelling out in a high wall, whose breaking cometh suddenly at an instant. And he shall break it as the breaking of the potters’ vessel that is broken in pieces; he shall not spare: so that there shall not be found in the bursting of it a sherd to take fire from the hearth, or to take water withal out of the pit. For thus saith the Lord God, the Holy One of Israel; In returning and rest shall ye be saved; in quietness and in confidence shall be your strength: and ye would not. But ye said, No; for we will flee upon horses; therefore shall ye flee: and, We will ride upon the swift; therefore shall they that pursue you be swift. One thousand shall flee at the rebuke of one; at the rebuke of five shall ye flee: till ye be left as a beacon upon the top of a mountain, and as an ensign on an hill. And therefore will the Lord wait, that he may be gracious unto you, and therefore will he be exalted, that he may have mercy upon you: for the Lord is a God of judgment: blessed are all they that wait for him. For the people shall dwell in Zion at Jerusalem: thou shalt weep no more: he will be very gracious unto thee at the voice of thy cry; when he shall hear it, he will answer thee. Isaiah 30:8–19.

> Gå nå og skriv dette opp for deres øyne på en tavle, og tegn det inn i en bok, så det kan stå for kommende tider, for evig og alltid: For dette er et gjenstridig folk, løgnaktige barn, barn som ikke vil høre Herrens lov; som sier til seerne: Se ikke! og til profetene: Tal ikke til oss det som rett er, tal til oss glatte ord, profeter bedrag; vik bort fra veien, bøy av fra stien, få Israels Hellige bort fra vårt åsyn. Derfor sier Israels Hellige så: Fordi dere forakter dette ord og setter deres lit til undertrykkelse og vranghet og holder dere til slikt, derfor skal denne misgjerning være for dere som en revne som står ferdig til å falle, som buler ut i en høy mur, hvis sammenbrudd kommer brått, på et øyeblikk. Han skal knuse den, slik en pottemakers krukke knuses og slås i stykker; han skal ikke spare, så det ikke skal finnes en skår blant bruddstykkene til å ta ild med fra arnen eller øse vann med fra brønnen. For så sier Herren Gud, Israels Hellige: Ved omvendelse og ro skal dere bli frelst; i stillhet og tillit skal deres styrke være. Men dere ville ikke. Dere sa: Nei, vi vil flykte på hester; derfor skal dere flykte. Og: Vi vil ri på raske dyr; derfor skal de som forfølger dere, være raske. Tusen skal flykte for trusselen fra én, for trusselen fra fem skal dere flykte, inntil dere blir stående igjen som en signalstang på toppen av et fjell og som et banner på en høyde. Derfor vil Herren vente, så han kan være dere nådig, og derfor vil han opphøye seg, så han kan forbarme seg over dere; for Herren er en rettferdighetens Gud. Salige er alle de som venter på ham. For folket skal bo på Sion i Jerusalem; du skal ikke gråte mer. Han skal være deg storlig nådig når ditt rop lyder; så snart han hører det, skal han svare deg. Jesaja 30:8–19.

In 1863 Adventism began the process of rejecting the prophetic message of William Miller as represented upon the two sacred tables of Habakkuk. Jesus illustrates the end with the beginning. In this passage the rebels at the beginning of Adventism, also represent the rebels at the end of Adventism. In both cases the rebellion represents a rejection of the prophetic message and methodology of each history, when they proclaim to the “seers,” “See not; and to the prophets, Prophesy not unto us right things, speak unto us smooth things, prophesy deceits.”

I 1863 begynte adventismen prosessen med å forkaste William Millers profetiske budskap, slik det er framstilt på Habakkuks to hellige tavler. Jesus illustrerer enden med begynnelsen. I dette avsnittet representerer opprørerne ved adventismens begynnelse også opprørerne ved adventismens slutt. I begge tilfeller representerer opprøret en forkastelse av den profetiske budskap og metodologi i hver historie, når de sier til «seerene»: «Se ikke», og til profetene: «Profeter ikke for oss det som er rett; tal til oss glatte ord, profeter bedrag.»

They also determine to leave the path when they proclaim “Get you out of the way, turn aside out of the path, cause the Holy One of Israel to cease from before us.” The path of the righteous is the “old paths” of Jeremiah chapter six verses sixteen and seventeen. The rebels determine not to walk in the foundational truths or to hearken to the sound of the trumpet that is blown by the watchmen that have been lifted up, representing the Millerite movement and the movement of Future for America.

De beslutter også å forlate stien når de forkynner: «Vik av veien, bøy av fra stien, la Israels Hellige forsvinne fra vårt åsyn.» De rettferdiges sti er de «gamle stier» i Jeremia kapittel seks, vers seksten og sytten. Opprørerne beslutter ikke å vandre i de grunnleggende sannheter eller å lytte til lyden av basunen som blåses av vekterne som er blitt oppreist, og som representerer millerittbevegelsen og Future for America-bevegelsen.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Therefore hear, ye nations, and know, O congregation, what is among them. Hear, O earth: behold, I will bring evil upon this people, even the fruit of their thoughts, because they have not hearkened unto my words, nor to my law, but rejected it. Jeremiah 6:16–19.

> Så sier Herren: Stå på veiene og se, og spør etter de gamle stier, hvor den gode vei er, og vandre på den, så skal dere finne hvile for deres sjeler. Men de sa: Vi vil ikke vandre på den. Jeg satte også vektere over dere og sa: Lytt til lyden av basunen. Men de sa: Vi vil ikke lytte. Hør derfor, dere folkeslag, og vit, du forsamling, hva som er iblant dem. Hør, du jord: Se, jeg vil føre ulykke over dette folk, frukten av deres egne tanker, fordi de ikke har lyttet til mine ord, og min lov har de forkastet. Jeremia 6:16–19.

The rebels’ refusal to walk in the old paths is also represented as their desire to “cause the Holy One of Israel to cease from before them”, and represents the rejection of the message of the Midnight Cry which is premised upon the Alpha and Omega illustrating the end of Adventism with the beginning.

Opprørernes nektelse av å vandre på de gamle stier fremstilles også som deres ønske om å «få Israels Hellige til å vike bort fra sitt åsyn», og representerer forkastelsen av budskapet i midnattsropet, som er basert på at Alfa og Omega illustrerer Adventismens ende ved dens begynnelse.

> “They had a bright light set up behind them at the beginning of the path, which an angel told me was the ‘midnight cry.’ This light shone all along the path, and gave light for their feet, so that they might not stumble.

> «De hadde et klart lys reist opp bak seg ved begynnelsen av stien, og en engel fortalte meg at dette var «midnattsropet». Dette lyset skinte langs hele stien og gav lys for deres føtter, så de ikke skulle snuble. »

> “If they kept their eyes fixed on Jesus, who was just before them, leading them to the city, they were safe. But soon some grew weary, and said the city was a great way off, and they expected to have entered it before. Then Jesus would encourage them by raising His glorious right arm, and from His arm came a light which waved over the advent band, and they shouted ‘Alleluia!’ Others rashly denied the light behind them, and said that it was not God that had led them out so far. The light behind them went out, leaving their feet in perfect darkness, and they stumbled and lost sight of the mark and of Jesus, and fell off the path down into the dark and wicked world below.” Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

> «Dersom de holdt blikket festet på Jesus, som var like foran dem og ledet dem til staden, var de trygge. Men snart ble noen trette og sa at staden var langt borte, og at de hadde ventet å være kommet inn i den tidligere. Da ville Jesus oppmuntre dem ved å løfte sin herlige høyre arm, og fra hans arm kom et lys som bølget over adventskarens følge, og de ropte: «Halleluja!» Andre fornektet i overilt dristighet lyset bak dem og sa at det ikke var Gud som hadde ledet dem så langt ut. Lyset bak dem sloknet, og etterlot føttene deres i fullkomment mørke, og de snublet og mistet målet og Jesus av syne og falt av stien ned i den mørke og ugudelige verdenen nedenfor.» Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

The purification process represented by the Midnight Cry produces two classes of worshippers, and Isaiah chapter thirty represents the foolish virgins lack of oil as an inability to gather water or fire, which are both symbols of the Comforter when Isaiah writes, “whose breaking cometh suddenly at an instant. And he shall break it as the breaking of the potters’ vessel that is broken in pieces; he shall not spare: so that there shall not be found in the bursting of it a sherd to take fire from the hearth, or to take water withal out of the pit.” Their judgment comes “suddenly” as represented by the cry at midnight, when they then find that it is too late to obtain the oil. The fire and water in Isaiah’s testimony are simply another representation of the oil in the parable of the ten virgins. Oil, water and fire represent character, they represent the message and also the presence of the Comforter. None of these symbols can be obtained when the judgment of the ten virgins “cometh suddenly at an instant.” It is then too late.

Renselsesprosessen som er framstilt ved Midnattsropet, frambringer to klasser av tilbedere, og Jesaja kapittel tretti framstiller de dårlige jomfruenes mangel på olje som en manglende evne til å hente vann eller ild, som begge er symboler på Trøsteren, når Jesaja skriver: «hvis sammenbrudd kommer plutselig, på et øyeblikk. Og han skal bryte det, som når pottemakerens kar knuses i stykker; han skal ikke spare, så det blant skårene ikke skal finnes et skår til å ta ild fra arnen med eller til å øse vann med opp av brønnen.» Deres dom kommer «plutselig» slik det er framstilt ved ropet ved midnatt, når de da oppdager at det er for sent å få tak i oljen. Ild og vann i Jesajas vitnesbyrd er ganske enkelt en annen framstilling av oljen i lignelsen om de ti jomfruer. Olje, vann og ild representerer karakter; de representerer budskapet og også Trøsterens nærvær. Ingen av disse symbolene kan oppnås når dommen over de ti jomfruer «kommer plutselig, på et øyeblikk». Da er det for sent.

The only safety is in “returning,” which is the promise made to Jeremiah when he represented those that were disappointed at the first disappointment. If God’s people would return unto Him, He would return unto them, but the rebels refuse and the light that illuminated the path went out. The light at the beginning was the Midnight Cry and the path forward was illuminated by Christ’s glorious right arm all the way into eternity. Christ was in front of those on the path and the light behind must be the same light, for Christ illustrates the end of the path with the beginning of the path. The Midnight Cry was and is present truth.

Den eneste trygghet er i å «vende tilbake», hvilket er løftet som ble gitt til Jeremia da han representerte dem som ble skuffet ved den første skuffelsen. Dersom Guds folk ville vende tilbake til Ham, ville Han vende tilbake til dem, men opprørerne nekter, og lyset som opplyste stien, sluknet. Lyset i begynnelsen var Midnattsropet, og stien fremover ble opplyst av Kristi herlige høyre arm helt inn i evigheten. Kristus var foran dem på stien, og lyset bak må være det samme lys, for Kristus fremstiller stiens ende ved dens begynnelse. Midnattsropet var og er sannhet for denne tid.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> «Jeg blir ofte henvist til lignelsen om de ti jomfruene, hvorav fem var kloke og fem dårlige. Denne lignelsen er blitt og vil bli oppfylt til minste bokstav, for den har en særlig anvendelse på denne tid, og har, i likhet med den tredje engels budskap, blitt oppfylt og vil fortsette å være den nærværende sannhet inntil tidens ende.» Review and Herald, 19. august 1890.

A desire to cause the Holy One to cease from before them is a rejection of not only Christ, but Christ as the Alpha and Omega. It is the rejection of the Midnight Cry message. The Midnight Cry message in the beginning of Adventism was a correction of the failed prediction.

Et ønske om å få Den Hellige til å opphøre fra å være foran dem, er en forkastelse ikke bare av Kristus, men av Kristus som Alfa og Omega. Det er en forkastelse av Midnattsropets budskap. Midnattsropets budskap ved adventismens begynnelse var en korrigering av den mislykkede forutsigelsen.

The rebels who rejected the “old paths” and created a counterfeit “table” separate from the righteous as represented in the Millerite movement’s fulfillment of the Midnight Cry. Then “One thousand” fled “at the rebuke of one” and the movement suddenly went from fifty thousand down to fifty. They fled because of the “rebuke” which came from the “five” wise virgins who told them they had no oil to share, and that they must go and buy their own oil. The separation of the foolish from the wise left the wise virgins “as a beacon upon the top of a mountain, and as an ensign on an hill.” The rebellion of the foolish virgins on October 22, 1844 illustrated the rebellion of 1863, for October 22, 1844 was the beginning of the nineteen years that represents the end of the “seven times” of Leviticus twenty-six. We have more to say on this subject, but the rebellion in 1844 typified the rebellion of 1863 and marks the point when the counterfeit table was created.

Opprørerne forkastet de «gamle stier» og opprettet et forfalsket «bord», adskilt fra de rettferdige slik dette ble fremstilt i millerittbevegelsens oppfyllelse av Midnattsropet. Deretter flyktet «ett tusen» «for trusselen fra én», og bevegelsen gikk plutselig fra femti tusen ned til femti. De flyktet på grunn av den «trussel» som kom fra de «fem» kloke jomfruene, som sa til dem at de ikke hadde olje å dele, og at de måtte gå og kjøpe sin egen olje. Adskillelsen av de dårlige fra de kloke lot de kloke jomfruene stå tilbake «som et signal på toppen av et fjell og som et banner på en høyde». De dårlige jomfruenes opprør den 22. oktober 1844 illustrerte opprøret i 1863, for 22. oktober 1844 var begynnelsen på de nitten årene som representerer slutten på «de sju tider» i 3 Mosebok 26. Vi har mer å si om dette emnet, men opprøret i 1844 var et forbilde på opprøret i 1863 og markerer det tidspunkt da det forfalskede bordet ble opprettet.

The fear that is experienced by the foolish virgins, is the fear represented when the wise virgins are brought back to life and stand upon their feet. It is then too late to return from the disappointment of July 18, 2020, and the next thing to happen is the ascension up into heaven that takes place at the Sunday law. It is then that a great earthquake takes place.

Den frykten som oppleves av de dårlige jomfruene, er den frykten som fremstilles når de kloke jomfruene blir brakt tilbake til livet og står på sine føtter. Da er det for sent å vende tilbake fra skuffelsen den 18. juli 2020, og det neste som skal skje, er himmelfarten opp til himmelen som finner sted ved søndagsloven. Det er da et stort jordskjelv finner sted.

> And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. The second woe is past; and, behold, the third woe cometh quickly. Revelation 11:13, 14.

> Og i samme stund ble det et stort jordskjelv, og en tidel av byen falt, og i jordskjelvet ble sju tusen mennesker drept; og resten ble grepet av frykt og gav himmelens Gud ære. Det andre ve er over; se, det tredje ve kommer snart. Åpenbaringen 11:13, 14.

Revelation eleven identifies that during the French Revolution a tenth part of the city fell, and in that history the nation of France, a nation that consisted of two prophetic horns represented as Sodom and Egypt was overthrown. The two horns of France typify the two horns of the United States.

Åpenbaringen 11 fastslår at under den franske revolusjon falt en tiendedel av byen, og i denne historien ble nasjonen Frankrike, en nasjon som bestod av to profetiske horn fremstilt som Sodoma og Egypt, styrtet. Frankrikes to horn er et forbilde på De forente staters to horn.

France was prophetically one of ten kingdoms that represent pagan Rome in Daniel seven, and therefore a tenth part of the kingdom (city) fell. In fact, of those ten horns of Daniel seven that ultimately placed the papacy on the throne of the earth in 538, France was the primary kingdom that established the papacy. As one of the ten powers of Daniel seven France typifies the role of the two horned earth beast of Revelation thirteen. The United States accomplishes the same work for the papacy at the end as France did at the beginning. The United States is the premier power of ten kings that represent the United Nations, and it falls at the earthquake of the Sunday law. We will address these verses more fully in the next article.

Frankrike var i profetisk forstand ett av de ti kongerikene som representerer hedensk Roma i Daniel sju, og derfor falt en tiendedel av riket (byen). Faktisk var Frankrike, blant de ti hornene i Daniel sju som til sist satte pavedømmet på jordens trone i 538, det fremste kongeriket som opprettet pavedømmet. Som en av de ti maktene i Daniel sju er Frankrike et forbilde på rollen til det tohornede jorddyret i Åpenbaringen tretten. Amerikas forente stater fullbyrder det samme verket for pavedømmet ved enden som Frankrike gjorde i begynnelsen. Amerikas forente stater er den fremste makten blant ti konger som representerer De forente nasjoner, og det faller ved jordskjelvet under søndagsloven. Vi vil behandle disse versene mer utførlig i den neste artikkelen.

One of the primary issues of this article is that it is a message that brings God’s people to their feet, for the Comforter that brings them to their feet represents the oil, which not only represents the Holy Spirit but also the communications that God sends to His people. The message of Revelation eleven that brings Moses and Elijah to their feet is also represented with the promise given to Jeremiah.

Et av denne artikkelens hovedanliggender er at den er et budskap som får Guds folk til å reise seg opp, for Trøsteren som får dem til å reise seg opp, representerer oljen, som ikke bare representerer Den Hellige Ånd, men også de budskapene Gud sender til sitt folk. Budskapet i Åpenbaringen elleve, som får Moses og Elia til å reise seg opp, er også fremstilt ved løftet som ble gitt til Jeremia.

> Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brazen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:19–21.

> Derfor sier Herren så: Dersom du vender om, da vil jeg føre deg tilbake, og du skal stå for mitt åsyn; og dersom du skiller det dyrebare ut fra det ringe, skal du være som min munn. De skal vende om til deg, men du skal ikke vende om til dem. Og jeg vil gjøre deg for dette folk til en befestet mur av kobber; og de skal stride mot deg, men de skal ikke få overhånd over deg. For jeg er med deg for å frelse deg og utfri deg, sier Herren. Og jeg vil utfri deg av de ugudeliges hånd, og jeg vil forløse deg av de grusommes hånd. Jeremia 15:19–21.

Isaiah had made the same appeal when he said “For thus saith the Lord God, the Holy One of Israel; In returning and rest shall ye be saved.” Isaiah added that the “returning” was in connection with the tarrying time of the parable, for he wrote, “And therefore will the Lord wait, that he may be gracious unto you, and therefore will he be exalted, that he may have mercy upon you: for the Lord is a God of judgment: blessed are all they that wait for him.”

Jesaja hadde fremført den samme appell da han sa: «For så sier Herren Gud, Israels Hellige: Ved omvendelse og ro skal dere bli frelst.» Jesaja la til at «omvendelsen» stod i forbindelse med lignelsens ventetid, for han skrev: «Og derfor vil Herren vente, for at han skal være dere nådig, og derfor vil han opphøyes, for at han skal miskunne seg over dere; for Herren er en dommens Gud: salige er alle de som venter på ham.»

The privilege of being God’s “mouth” as Jeremiah identified is the privilege of speaking for God at the time when the United States “speaks as a dragon.” The words that will then be spoken by God’s people is the warning against the mark of the papal beast. To partake in that glorious movement requires that we return.

Det privilegium å være Guds «munn», slik Jeremia ble identifisert, er privilegiet å tale for Gud på den tid da De forente stater «taler som en drage». De ord som da vil bli talt av Guds folk, er advarselen mot det pavelige dyrets merke. Å ta del i den herlige bevegelsen krever at vi vender om.

> If thou wilt return, O Israel, saith the Lord, return unto me: and if thou wilt put away thine abominations out of my sight, then shalt thou not remove. And thou shalt swear, The Lord liveth, in truth, in judgment, and in righteousness; and the nations shall bless themselves in him, and in him shall they glory. For thus saith the Lord to the men of Judah and Jerusalem, Break up your fallow ground, and sow not among thorns. Circumcise yourselves to the Lord, and take away the foreskins of your heart, ye men of Judah and inhabitants of Jerusalem: lest my fury come forth like fire, and burn that none can quench it, because of the evil of your doings. Declare ye in Judah, and publish in Jerusalem; and say, Blow ye the trumpet in the land: cry, gather together, and say, Assemble yourselves, and let us go into the defenced cities. Set up the standard toward Zion: retire, stay not: for I will bring evil from the north, and a great destruction. The lion is come up from his thicket, and the destroyer of the Gentiles is on his way; he is gone forth from his place to make thy land desolate; and thy cities shall be laid waste, without an inhabitant. Jeremiah 4:1–7.

> Om du vil vende tilbake, Israel, sier Herren, så vend tilbake til meg; og dersom du tar bort dine vederstyggeligheter fra mitt åsyn, da skal du ikke vike bort. Og du skal sverge: Så sant Herren lever, i sannhet, i dom og i rettferdighet; og folkene skal velsigne seg i ham, og i ham skal de rose seg. For så sier Herren til Judas menn og Jerusalems innbyggere: Bryt opp deres udyrkede mark, og så ikke blant torner. Omskjær dere for Herren, og ta bort deres hjertes forhud, dere Judas menn og Jerusalems innbyggere, for at ikke min harme skal fare ut som ild og brenne så ingen kan slokke den, på grunn av deres gjerningers ondskap. Forkynn i Juda og kunngjør i Jerusalem, og si: Blås i basunen i landet! Rop høyt, samle dere, og si: Forsamle dere, og la oss gå inn i de befestede byene. Reis banneret mot Sion; flykt, stans ikke! For jeg vil føre ulykke fra nord, og stor ødeleggelse. Løven er kommet opp fra sitt kratt, og folkenes ødelegger er på vei; han er dratt ut fra sitt sted for å gjøre ditt land til en ødemark; og dine byer skal legges øde, uten innbyggere. Jeremia 4:1–7.

> But the spirit of the Lord came upon Gideon, and he blew a trumpet; and Abiezer was gathered after him. And he sent messengers throughout all Manasseh; who also was gathered after him: and he sent messengers unto Asher, and unto Zebulun, and unto Naphtali; and they came up to meet them. Judges 6:34, 35.

> Men Herrens Ånd kom over Gideon, og han blåste i basunen; og abiesrittene samlet seg etter ham. Og han sendte budbærere gjennom hele Manasse; også de samlet seg etter ham. Og han sendte budbærere til Aser og til Sebulon og til Naftali; og de drog opp for å møte dem. Dommerne 6:34, 35.

Back to Articles