Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Twenty-Eight

Joels bok og den laodikeiske syvendedags adventistkirke – nummer tjueåtte

Number Twenty-Eight

Nummer tjueåtte

Author

Jeff Pippenger

Published

January 14, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

We are identifying the twelve Messianic fulfillments in the book of Matthew, and aligning them with the waymarks of the one hundred and forty-four thousand. We have identified the birth of Christ, as the waymark of the time of the end, which begins every reformatory movement. The birth of Christ aligns with 1989, the time of the end for the one hundred and forty-four thousand. That waymark is always followed by a waymark where the message is put into the public arena, so the public can thereafter be held accountable.

Vi identifiserer de tolv messianske oppfyllelsene i Matteusevangeliet og samordner dem med veimerkene for de hundre og førtifire tusen. Vi har identifisert Kristi fødsel som veimerket for endens tid, som innleder enhver reformatorisk bevegelse. Kristi fødsel svarer til 1989, endens tid for de hundre og førtifire tusen. Dette veimerket blir alltid etterfulgt av et veimerke der budskapet blir ført frem på den offentlige arena, slik at allmennheten deretter kan holdes ansvarlig.

The second Messianic fulfillment was Christ’s parable teaching, which defines the methodology that is used to present the message that is formalized after the time of the end, when an increase of knowledge leads to a message for that peculiar generation. It was 1831 for the Millerites and 1996 for the movement of the one hundred and forty-four thousand. After the message is placed into the public domain, it is then empowered by a fulfillment of prophecy that marks the beginning of the testing process. That empowerment was August 11, 1840 for the Millerites and 9/11 for the one hundred and forty-four thousand.

Den andre messianske oppfyllelsen var Kristi undervisning i lignelser, som definerer den metodikken som benyttes for å framlegge budskapet som formaliseres etter endetiden, når en økning i kunnskap fører til et budskap for den særegne generasjonen. Det var 1831 for millerittene og 1996 for de hundre og førtifire tusen. Etter at budskapet er blitt gjort offentlig tilgjengelig, blir det deretter bemyndiget ved en profetioppfyllelse som markerer begynnelsen på prøvingsprosessen. Denne bemyndigelsen var 11. august 1840 for millerittene og 11. september for de hundre og førtifire tusen.

## The Third Messianic Waymark is the Messengers of 9/11

Det tredje messianske waymarket er budbærerne for 9/11

> And he came and dwelt in a city called Nazareth: that it might be fulfilled which was spoken by the prophets, He shall be called a Nazarene. Matthew 2:23.

> Og han kom og bosatte seg i en by som kalles Nasaret, for at det skulle oppfylles som var talt ved profetene: Han skal kalles en nasareer. Matteus 2:23.

## Prediction

Forutsigelse

> And there shall come forth a rod out of the stem of Jesse, and a Branch shall grow out of his roots. Isaiah 11:1, Judges 13.

> Og det skal skyte opp en kvist av Isais stubb, og et skudd skal vokse fram av hans røtter. Jesaja 11:1, Dommerne 13.

The root of the Hebrew word translated as “Branch,” is Netzer, which is also the root of Nazareth. The Branch comes from the slums of Nazareth.

Roten til det hebraiske ordet som er oversatt med «Gren», er Netser, som også er roten til Nasaret. Grenen kommer fra slummen i Nasaret.

> “The Lord will call young men from the humble walks of life into his service, just as he did when living in person on this earth. He passed by the learned rabbis, to choose as his first disciples humble, unlearned fishermen. He has workers whom he will call forth from poverty and obscurity. Engaged in the common duties of life, and clothed with coarse raiment, they are looked upon by men as of little worth. But they will become precious jewels, to shine brightly for the Lord. ‘They shall be mine, saith the Lord of hosts, in that day when I make up my jewels.’” Review and Herald, May 5, 1903.

> «Herren vil kalle unge menn fra livets ringe kår inn i sin tjeneste, slik han også gjorde da han personlig levde på denne jord. Han gikk forbi de lærde rabbinerne for å velge ydmyke, ulærde fiskere til sine første disipler. Han har arbeidere som han vil kalle frem fra fattigdom og ukjenthet. Opptatt med livets alminnelige plikter og kledd i grove klær blir de av mennesker ansett som lite verdt. Men de skal bli kostelige juveler, til å skinne klart for Herren. ‘De skal være mine, sier Herren, hærskarenes Gud, på den dag jeg gjør i stand mine juveler.’» Review and Herald, 5. mai 1903.

The authority of the Holy Spirit, the authority of Sister White and the inspired endorsement of Jones and Waggoner were rejected in 1888, as Korah had done with the authority of Moses.

Den Hellige Ånds autoritet, Søster Whites autoritet og den inspirerte stadfestelsen av Jones og Waggoner ble forkastet i 1888, slik Korah hadde gjort med Moses’ autoritet.

> “Thus the message of the third angel will be proclaimed. As the time comes for it to be given with greatest power, the Lord will work through humble instruments, leading the minds of those who consecrate themselves to His service. The laborers will be qualified rather by the unction of His Spirit than by the training of literary institutions. Men of faith and prayer will be constrained to go forth with holy zeal, declaring the words which God gives them. The sins of Babylon will be laid open. The fearful results of enforcing the observances of the church by civil authority, the inroads of spiritualism, the stealthy but rapid progress of the papal power—all will be unmasked. By these solemn warnings the people will be stirred. Thousands upon thousands will listen who have never heard words like these. In amazement they hear the testimony that Babylon is the church, fallen because of her errors and sins, because of her rejection of the truth sent to her from heaven. As the people go to their former teachers with the eager inquiry, Are these things so? the ministers present fables, prophesy smooth things, to soothe their fears and quiet the awakened conscience. But since many refuse to be satisfied with the mere authority of men and demand a plain ‘Thus saith the Lord,’ the popular ministry, like the Pharisees of old, filled with anger as their authority is questioned, will denounce the message as of Satan and stir up the sin-loving multitudes to revile and persecute those who proclaim it.” The Great Controversy, 606.

> «Slik skal den tredje engels budskap bli forkynt. Når tiden kommer for at det skal gis med størst kraft, vil Herren virke gjennom ydmyke redskaper og lede tankene hos dem som innvier seg til Hans tjeneste. Arbeiderne vil bli skikket heller ved Hans Ånds salvelse enn ved opplæring fra litterære institusjoner. Troens og bønnens menn vil føle seg tvunget til å gå ut med hellig iver og forkynne de ord som Gud gir dem. Babylons synder vil bli lagt åpne. De fryktelige følgene av å håndheve kirkens skikker ved sivil myndighet, spiritualismens inntrengning, den listige, men raske fremgangen for pavemakten – alt vil bli avdekket. Ved disse alvorlige advarslene vil folket bli rystet. Tusen på tusen vil lytte, mennesker som aldri har hørt ord som disse. Med forundring hører de vitnesbyrdet om at Babylon er kirken, falt på grunn av sine villfarelser og synder, på grunn av sin forkastelse av sannheten som ble sendt til henne fra himmelen. Når folket går til sine tidligere lærere med det ivrige spørsmålet: Er dette sant? fremsetter predikantene fabler, profeterer glatte ord for å lindre deres frykt og bringe den oppvåknede samvittighet til ro. Men fordi mange nekter å nøye seg med menneskers blotte autoritet og krever et klart «Så sier Herren», vil den populære geistlighet, lik fariseerne i gammel tid, fylt av vrede fordi deres autoritet trekkes i tvil, fordømme budskapet som fra Satan og opphisse de syndelskende skarene til å håne og forfølge dem som forkynner det.» The Great Controversy, 606.

The stammering lips from the slums of Nazareth arrived at the “debate” of Isaiah twenty-seven.

De stammende leppene fra slummen i Nasaret ankom «debatten» i Jesaja tjuesju.

> In measure, when it shooteth forth, thou wilt debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind. Isaiah 27:8.

> Med måtehold, når den skyter frem, går du i rette med den; han holder sin sterke vind tilbake på østavindens dag. Jesaja 27:8.

The “east wind” of Islam, represented as “the third woe,” and also “the angering of the nations” was released and immediately restrained on 9/11.

«Østenvinden» fra islam, fremstilt som «det tredje ve», og også som «folkeslagenes vrede», ble sluppet løs og umiddelbart holdt tilbake den 11. september.

> “At that time, while the work of salvation is closing, trouble will be coming on the earth, and the nations will be angry, yet held in check so as not to prevent the work of the third angel. At that time the ‘latter rain,’ or refreshing from the presence of the Lord, will come, to give power to the loud voice of the third angel, and prepare the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.” Early Writings, 85.

> «På den tid, mens frelsesverket går mot sin avslutning, vil trengsel komme over jorden, og folkeslagene vil være vrede, men holdes i tømme slik at de ikke hindrer den tredje engels verk. På den tid vil ‘senregnet’, eller vederkvegelsen fra Herrens åsyn, komme for å gi kraft til den tredje engels høye røst og berede de hellige til å bestå i den tiden da de sju siste plagene skal utgytes.» Early Writings, 85.

Moses, Ellen White, A. T. Jones and E. J. Waggoner then took their position at 9/11 as the watchmen of Habakkuk chapter two, who asked what they will say during Isaiah’s “debate,” that begins when the east wind arrives. Isaiah says the “debate” is what purges the sins from God’s people.

Moses, Ellen White, A. T. Jones og E. J. Waggoner inntok deretter sin stilling ved 9/11 som vekterne i Habakkuk kapittel to, som spurte hva de ville si under Jesajas «trette», som begynner når østavinden kommer. Jesaja sier at «tretten» er det som renser syndene bort fra Guds folk.

> In measure, when it shooteth forth, thou wilt debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind. By this therefore shall the iniquity of Jacob be purged; and this is all the fruit to take away his sin; when he maketh all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder, the groves and images shall not stand up. Isaiah 27:8, 9.

> Med måtehold, når du lar det skyte frem, går du i rette med det; han holder sin sterke vind tilbake på østavindens dag. Derfor skal Jakobs misgjerning bli sonet; og dette er all frukten av at hans synd blir tatt bort: når han gjør alle alterets steiner lik kalksteiner som knuses til småstykker, da skal Asjera-støttene og solstøttene ikke bli stående. Jesaja 27:8, 9.

The “debate” over the latter rain being measured at 9/11, when Islam was released and then restrained, is how Jacob’s iniquities are removed, thus turning Jacob into Israel. The biblical transition of Jacob, a covenant representative man, unto Israel is identifying 1856, when the Philadelphian Millerite movement, became the Laodicean Millerite movement, that seven years later would become the Laodicean Seventh-day Adventist church. That transition in Millerite history identifies a waymark in the history of the one hundred and forty-four thousand when the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand changes unto the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand. That transition point is when Jacob, meaning the supplanter, changes unto Israel, meaning the overcomer.

«Debatten» om at den sene regn måles ved 11. september, da islam ble sluppet løs og deretter holdt tilbake, er hvordan Jakobs misgjerninger blir tatt bort, og slik blir Jakob forvandlet til Israel. Den bibelske overgangen fra Jakob, en mann som representerer pakten, til Israel identifiserer året 1856, da den filadelfiske millerittbevegelsen ble den laodikeiske millerittbevegelsen, som syv år senere skulle bli den laodikeiske Syvendedags Adventistkirke. Denne overgangen i millerittisk historie identifiserer et veimerke i historien til de hundre og førtifire tusen, når de hundre og førtifire tusens laodikeiske bevegelse forvandles til de hundre og førtifire tusens filadelfiske bevegelse. Dette overgangspunktet er når Jakob, som betyr bedrageren, forvandles til Israel, som betyr overvinnaren.

The “debate” purges Jacob’s iniquities and he becomes Israel the overcomer. Those represented as Israel overcome by the blood of the Word and the word of their testimony.

«Debatten» renser Jakobs misgjerninger bort, og han blir Israel, overvinnaren. Dei som blir framstilte som Israel, sigar ved Ordets blod og ved vitnemålet sitt ord.

> And they overcame him by the blood of the Lamb, and by the word of their testimony; and they loved not their lives unto the death. Revelation 12:11.

> Og de seiret over ham ved Lammets blod og ved sitt vitnesbyrds ord; og de elsket ikke sitt liv like til døden. Åpenbaringen 12:11.

The “word of their testimony” is the message that Habakkuk’s watchman asked to understand. It represents their sanctification and the blood of the Lamb, their justification.

«Ordet om deres vitnesbyrd» er det budskapet Habakkuks vekter ba om å få forstå. Det representerer deres helliggjørelse og Lammets blod, deres rettferdiggjørelse.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. Habakkuk 2:1.

> Jeg vil stå på min vaktpost og stille meg på tårnet; jeg vil speide for å se hva han vil si til meg, og hva jeg skal svare når jeg blir irettesatt. Habakkuk 2:1.

The word “reproved” means “argued with,” and represents Isaiah’s “debate” that removes Jacob’s sins. The watchman in Habakkuk wants to know what his testimony is to be, and he is informed that Habakkuk’s tables are the message that would allow those who wished to read to run through the Scriptures and find the message of justification by faith. Habakkuk two clearly identifies the watchman at the end of the first four verses, as being in the class who are justified by faith.

Ordet «irettesatt» betyr «gikk i rette med» og representerer Jesajas «trette» som fjerner Jakobs synder. Vekteren i Habakkuk ønsker å vite hva hans vitnesbyrd skal være, og han blir underrettet om at Habakkuks tavler er budskapet som ville gjøre det mulig for dem som ønsket å lese, å løpe gjennom Skriftene og finne budskapet om rettferdiggjørelse ved tro. Habakkuk to identifiserer tydelig vekteren ved slutten av de første fire versene som værende i den klasse som blir rettferdiggjort ved tro.

> Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Habakkuk 2:4.

> Se, hans sjel er oppblåst; den er ikke rettskaffen i ham. Men den rettferdige skal leve ved sin tro. Habakkuk 2:4.

The message upon those two tables are the old paths of Jeremiah. But when Jeremiah’s watchman sounded the trumpet, the class of rebels, whose souls are lifted up, refused to hear. They were the same class in the previous verse, who refused to walk in the old paths in order to find the rest and refreshing.

Budskapet på disse to tavlene er Jeremias gamle stier. Men da Jeremias vekter lød i basunen, nektet opprørernes klasse, de hvis sjeler er oppblåst, å høre. De var den samme klassen i det foregående verset, som nektet å vandre på de gamle stiene for å finne hvile og forfriskning.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Jeremiah 6:16, 17.

> Så sier Herren: Stå på veiene og se etter, og spør etter de gamle stier, hvor den gode vei er, og vandre på den, så skal dere finne hvile for deres sjeler. Men de sa: Vi vil ikke vandre på den. Jeg satte også vektere over dere og sa: Lytt til lyden av basunen! Men de sa: Vi vil ikke lytte. Jeremia 6:16, 17.

The watchmen that are set over God’s people at 9/11 were Moses, Ellen White, Jones and Waggoner, represented by Moses’ stammering lips, which was represented by his fear of speaking in the Egyptian language, a language that he had not used for forty years. In relation to all the Hebrews and the mixed multitude that came through the Red Sea with Moses, Moses was the guy with the foreign accent. His accent was the Nazarene accent. Peter also had his accent marked out.

Vekterne som er satt over Guds folk ved 9/11, var Moses, Ellen White, Jones og Waggoner, representert ved Moses’ stammende lepper, som ble representert ved hans frykt for å tale på det egyptiske språk, et språk han ikke hadde brukt på førti år. I forhold til alle hebreerne og den blandede skare som gikk gjennom Rødehavet med Moses, var Moses mannen med den fremmede aksent. Hans aksent var den nasareiske aksent. Også Peters aksent ble lagt merke til.

> And after a while came unto him they that stood by, and said to Peter, Surely thou also art one of them; for thy speech bewrayeth thee. Matthew 26:73.

> Men kort etter kom de som sto der, bort til ham og sa til Peter: Sannelig, du er også en av dem; for ditt talemål røper deg. Matteus 26:73.

In the debate of Peter’s history, he lied three times, and was distinguished in the debate by his accent, or his stammering tongue. One class in the debate asked God, “what am I to say in the debate.” They “see” the old paths and they “listen” to the sound of the trumpet. They see and hear, and when they finally “debate,” they overcome. The message to overcome in the latter days is represented as the Laodicean message. Unlike the Laodicean church, the Philadelphian church has no condemnation.

I beretningen om Peters historie løy han tre ganger, og i striden ble han gjenkjent på sin aksent, eller sin stammende tunge. Én gruppe i striden spurte Gud: «Hva skal jeg si i striden?» De «ser» de gamle stiene, og de «lytter» til lyden av basunen. De ser og hører, og når de til sist «strider», seirer de. Budskapet om å seire i de siste dager er framstilt som det laodikeiske budskap. I motsetning til den laodikeiske menighet har den filadelfiske menighet ingen fordømmelse.

> Him that overcometh will I make a pillar in the temple of my God, and he shall go no more out: and I will write upon him the name of my God, and the name of the city of my God, which is new Jerusalem, which cometh down out of heaven from my God: and I will write upon him my new name. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches. Revelation 3:12, 13.

> Den som seirer, ham vil jeg gjøre til en støtte i min Guds tempel, og han skal aldri mer gå ut; og jeg vil skrive på ham min Guds navn og navnet på min Guds stad, det nye Jerusalem, som kommer ned fra himmelen fra min Gud; og jeg vil skrive på ham mitt nye navn. Den som har øre, han høre hva Ånden sier til menighetene. Åpenbaringen 3:12, 13.

In spite of having no condemnation, the promise to Philadelphia is only for those “that overcome.” The Philadelphian church is contrasted with the Laodicean church, and it is distinguished by a class that needs to overcome, and a class that has overcame. The Philadelphian church is contrasted with the Laodicean church and the Laodicean church are the foolish virgins of Matthew 25.

Til tross for at det ikke finnes noen fordømmelse, er løftet til Filadelfia bare for dem «som seirer». Den filadelfiske menighet står i kontrast til den laodikeiske menighet, og den kjennetegnes ved en klasse som trenger å seire, og en klasse som har seiret. Den filadelfiske menighet står i kontrast til den laodikeiske menighet, og den laodikeiske menighet er de uforstandige jomfruer i Matteus 25.

> “The state of the Church represented by the foolish virgins, is also spoken of as the Laodicean state.” Review and Herald, August 19, 1890.

> «Den tilstand i menigheten som representeres ved de uforstandige jomfruene, omtales også som den laodikeiske tilstand.» Review and Herald, 19. august 1890.

At 9/11, when the angel descended at the collapse of the Twin Towers, Jones and Waggoner began the presentation of the Laodicean message, and the debate of the latter rain began. Jeremiah’s trumpet message is the seventh trumpet, which is the third woe, which is Islam as identified in the old paths represented by the truths, ALL of the truths, represented upon Habakkuk’s 1843 and 1850 tables. The Laodicean message is the only hope of salvation, and the word salvation means healing. Whether Christ portrays Himself as knocking on the door of a Laodiceans’ heart, or promising the Laodicean that if they will make peace with Him, He will make peace with them, it is only the message of healing that is offered to a Laodicean Seventh-day Adventist.

Ved 11. september, da engelen steg ned ved Tvillingtårnenes sammenbrudd, begynte Jones og Waggoner fremstillingen av det laodikeiske budskap, og debatten om silregnet tok til. Jeremias trompetbudskap er den sjuende trompet, som er det tredje ve, som er islam slik det er identifisert i de gamle stier representert ved sannhetene, ALLE sannhetene, fremstilt på Habakkuks tavler fra 1843 og 1850. Det laodikeiske budskap er det eneste håp om frelse, og ordet frelse betyr helbredelse. Enten Kristus fremstiller seg selv som den som banker på døren til en laodikeers hjerte, eller lover laodikeeren at dersom de vil slutte fred med Ham, vil Han slutte fred med dem, er det bare helbredelsens budskap som tilbys en laodikeisk syvendedagsadventist.

## The Fourth Messianic Waymark is the Laodicean message of 9/11

Det fjerde messianske veimerket er det laodikeiske budskapet om 11. september.

> That it might be fulfilled which was spoken by Esaias the prophet, saying, Himself took our infirmities, and bare our sicknesses. Matthew 8:17.

> For at det skulle oppfylles som var talt ved profeten Esaias, som sier: Han tok våre skrøpeligheter på seg og bar våre sykdommer. Matteus 8,17.

## Prediction

Forutsigelse

> Surely he hath borne our griefs, and carried our sorrows: yet we did esteem him stricken, smitten of God, and afflicted. Isaiah 53:4.

> Sannelig, våre sykdommer har han tatt på seg, og våre smerter har han båret; men vi aktet ham for plaget, slått av Gud og gjort elendig. Jesaja 53:4.

> And unto the angel of the church of the Laodiceans write; These things saith the Amen, the faithful and true witness, the beginning of the creation of God; I know thy works, that thou art neither cold nor hot: I would thou wert cold or hot. So then because thou art lukewarm, and neither cold nor hot, I will spue thee out of my mouth.

> Og skriv til engelen for menigheten i Laodikea: Dette sier Amen, det trofaste og sanne vitne, opphavet til Guds skaperverk: Jeg vet om dine gjerninger, at du verken er kald eller varm. Gid du var kald eller varm! Derfor, fordi du er lunken og verken kald eller varm, vil jeg spy deg ut av min munn.

> Because thou sayest, I am rich, and increased with goods, and have need of nothing; and knowest not that thou art wretched, and miserable, and poor, and blind, and naked:

> Fordi du sier: Jeg er rik og har overflod og trenger ingenting, og vet ikke at du er ussel og elendig og fattig og blind og naken:

> I counsel thee to buy of me gold tried in the fire, that thou mayest be rich; and white raiment, that thou mayest be clothed, and that the shame of thy nakedness do not appear; and anoint thine eyes with eyesalve, that thou mayest see.

> Jeg råder deg til å kjøpe av meg gull lutret i ild, for at du kan bli rik, og hvite klær, for at du kan være kledd, og for at skammen ved din nakenhet ikke skal bli åpenbar; og salv dine øyne med øyesalve, for at du kan se.

> As many as I love, I rebuke and chasten: be zealous therefore, and repent. Behold, I stand at the door, and knock: if any man hear my voice, and open the door, I will come in to him, and will sup with him, and he with me. To him that overcometh will I grant to sit with me in my throne, even as I also overcame, and am set down with my Father in his throne. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches. Revelation 3:14–22.

> Alle dem jeg elsker, refser og tukter jeg; vær derfor nidkjær og omvend deg. Se, jeg står for døren og banker; om noen hører min røst og åpner døren, da vil jeg gå inn til ham og holde måltid med ham, og han med meg. Den som seirer, vil jeg gi å sitte med meg på min trone, likesom også jeg seiret og satte meg med min Far på hans trone. Den som har øre, han høre hva Ånden sier til menighetene. Åpenbaringen 3:14–22.

The counsel to buy gold and white raiment and to anoint the eyes is the stated remedy for a condition that ends in eternal death, not just death. Whatever problems that the gold, raiment and anointing might remedy, those problems easily align with Christ taking our infirmities. John was incarcerated in Patmos for the Word of God and the testimony of Jesus, which is the Spirit of Prophecy. The Spirit of Prophecy is the remedy for Laodicea, and the healing properties of the Spirit of Prophecy were typified by Christ taking our infirmities and bearing our griefs.

Rådet om å kjøpe gull og hvite klær og å salve øynene er det uttrykkelige middelet mot en tilstand som ender i evig død, ikke bare død. Hvilke problemer enn gullet, klærne og salvingen måtte avhjelpe, står disse problemene lett i samsvar med at Kristus tok våre skrøpeligheter på seg. Johannes var fengslet på Patmos for Guds ords og Jesu vitnesbyrds skyld, som er profetiens ånd. Profetiens ånd er middelet for Laodikea, og de helbredende egenskapene ved profetiens ånd ble forbilledlig fremstilt ved at Kristus tok våre skrøpeligheter på seg og bar våre sorger.

The only way for Christ to take are infirmities is if we open our heart door and allow the combination of His Divinity with our humanity. He takes our infirmities when He enters into our lives through the presence of the Holy Spirit. We open the door by accomplishing the remedy. The remedy that opens the heart is gold, white raiment and eye salve. The eye salve is the enlightenment of God’s Word that is only accomplished by the Holy Spirit. The Bible is a lamp unto our feet, and the light that lightens the pathway is the light of the Midnight Cry.

Den eneste måten for Kristus å ta våre skrøpeligheter på, er at vi åpner vårt hjertes dør og tillater foreningen av Hans guddom med vår menneskelighet. Han tar våre skrøpeligheter når Han trer inn i våre liv ved Den Hellige Ånds nærvær. Vi åpner døren ved å tilegne oss legemidlet. Legemidlet som åpner hjertet, er gull, hvite klær og øyensalve. Øyensalven er opplysningen fra Guds Ord, som bare kan virkeliggjøres ved Den Hellige Ånd. Bibelen er en lykt for vår fot, og lyset som opplyser stien, er Midnattsropets lys.

> Thy word is a lamp unto my feet, and a light unto my path. Psalms 119:105.

> Ditt ord er en lykt for min fot og et lys på min sti. Salmene 119:105.

When a Laodicean is counselled to anoint his eyes, he is to do so with the Word of God, which is a lamp, but as represented in the parable of the ten virgins, a lamp is useless without oil. The Laodicean’s have their Bibles, though generally not the King James Version, but they have not the oil of the Holy Spirit. The anointing of the Laodicean eyes is accomplished by a message that contains the presence of the Holy Spirit.

Når en laodikeer får råd om å salve sine øyne, skal han gjøre det med Guds Ord, som er en lampe; men slik det fremstilles i lignelsen om de ti jomfruer, er en lampe ubrukelig uten olje. Laodikeerne har sine bibler, skjønt som regel ikke King James Version, men de har ikke Den Hellige Ånds olje. Salvelsen av de laodikeiske øyne fullbyrdes ved et budskap som inneholder Den Hellige Ånds nærvær.

The gold that a Laodicean is counselled to buy is not simply faith, but faith that works by love and purifies the soul. As with the eye salve, the gold has a counterfeit Laodicean profession. A Laodicean professes, as does all of Christendom, that they have “faith.” That type of faith is simply human belief, and a counterfeit of the faith represented as gold, for that faith purifies the soul. It is a faith that sanctifies, and those who possess a genuine sanctified faith are holy, for sanctified means to be made holy. Laodiceans have not that faith, for if they did, Christ would not be on the outside, seeking entrance.

Gullet som en laodikeer blir rådet til å kjøpe, er ikke simpelthen tro, men tro som virker ved kjærlighet og renser sjelen. Som med øyensalven har også gullet en forfalsket laodikeisk bekjennelse. En laodikeer bekjenner, slik hele kristenheten gjør, at de har «tro». Denne typen tro er bare menneskelig overbevisning og en forfalskning av den tro som fremstilles som gull, for den tro renser sjelen. Det er en tro som helliggjør, og de som eier en ekte helliggjort tro, er hellige, for helliggjort betyr å være gjort hellig. Laodikeerne har ikke den tro, for hvis de hadde den, ville Kristus ikke stå utenfor og søke inngang.

> “There is no middle path to Paradise restored. The message given to man for these last days is not to become amalgamated with human devising. We are not to lean upon the policy of worldly lawyers. We must be humble men of prayer, not acting like those who are blinded by Satan’s agencies.

> «Det finnes ingen mellomvei til det gjenopprettede Paradis. Det budskap som er gitt mennesket for disse siste dager, skal ikke sammenblandes med menneskelige påfunn. Vi skal ikke støtte oss til verdslige juristers kløkt. Vi må være ydmyke bønnens menn, og ikke handle som dem som er blindet av Satans redskaper. »

> “Many have a faith, but not a faith that works by love and purifies the soul. Saving faith is not simply a mere belief of the truth. ‘The devils also believe, and tremble.’ The inspiration of the Spirit of God gives to men a faith that is an impelling power that molds character, and leads men higher than mere formal actions. The words, the actions, and the spirit are to bear testimony to the fact that we are followers of Christ.

> «Mange har en tro, men ikke en tro som virker ved kjærlighet og renser sjelen. Frelsende tro er ikke ganske enkelt bare en ren tro på sannheten. «Også de onde ånder tror, og skjelver.» Guds Ånds inspirasjon gir menneskene en tro som er en drivende kraft, som former karakteren og fører menneskene høyere enn bare formelle handlinger. Ordene, handlingene og ånden skal bære vitnesbyrd om at vi er Kristi etterfølgere.»

> “The greatest light and blessing that God has bestowed is not a security against transgression and apostasy in these last days. Those whom God has exalted to high positions of trust may turn from heaven’s light to human wisdom. Their light will then become darkness, their God-entrusted capabilities a snare, their character an offense to God. God will not be mocked. A departure from Him has been and always will be followed by its sure results. The commission of acts that displease God will, unless decidedly repented of and forsaken, instead of seeking to justify them, lead the evildoer on step by step in deception till many sins are committed with impunity. All who would possess a character that would make them laborers together with God and receive the commendation of God, must separate themselves from the enemies of God, and maintain the truth which Christ gave to John to give to the world.” Manuscript Releases, volume 18, 30–36.

> «Det største lys og den største velsignelse som Gud har skjenket, er ingen sikkerhet mot overtredelse og frafall i disse siste dager. De som Gud har opphøyet til høye tillitsstillinger, kan vende seg fra himmelens lys til menneskelig visdom. Da vil deres lys bli til mørke, deres evner, betrodd dem av Gud, til en snare, deres karakter til en anstøt for Gud. Gud lar seg ikke spotte. Et avvik fra ham har vært og vil alltid bli etterfulgt av sine sikre følger. Når handlinger som mishager Gud blir begått, og man ikke med bestemt sinn omvender seg fra dem og avstår fra dem, men i stedet søker å rettferdiggjøre dem, vil dette føre ugjerningsmannen skritt for skritt inn i bedrag, inntil mange synder blir begått ustraffet. Alle som vil eie en karakter som vil gjøre dem til medarbeidere med Gud og motta Guds anerkjennelse, må skille seg fra Guds fiender og holde fast ved den sannhet som Kristus gav til Johannes for at han skulle gi den til verden.» Manuscript Releases, bind 18, 30–36.

The “white raiment” is the righteousness of Christ.

Den «hvite kledning» er Kristi rettferdighet.

> Let us be glad and rejoice, and give honour to him: for the marriage of the Lamb is come, and his wife hath made herself ready. And to her was granted that she should be arrayed in fine linen, clean and white: for the fine linen is the righteousness of saints. And he saith unto me, Write, Blessed are they which are called unto the marriage supper of the Lamb. And he saith unto me, These are the true sayings of God. Revelation 19:7–9.

> La oss være glade og fryde oss og gi ham ære; for Lammets bryllup er kommet, og hans hustru har gjort seg rede. Og det ble gitt henne å kle seg i fint lin, rent og hvitt; for det fine linet er de helliges rettferdighet. Og han sier til meg: Skriv: Salige er de som er kalt til Lammets bryllupsmåltid. Og han sier til meg: Dette er Guds sanne ord. Åpenbaringen 19:7–9.

The wife made herself ready by applying the threefold remedy offered to Laodicea, and in so doing, transformed herself into a Philadelphian bride. The verses are directly speaking to Adventism, which is represented in the parable of the ten virgins. The virgins are those waiting to go to the wedding they have been called to. The bride made herself ready, for it was granted in Zechariah chapter three, with Joshua and the angel. There her filthy Laodicean garment was removed and replaced with the white linen marriage garment. The remedy bears a second witness within the name of Ellen Gould White. Ellen means a bright and shining light, and represents the eye salve. Gould is the old English word for gold, and means gold. White represents righteousness, and the name was not given to her until 1846, when she married James. Her name then changed to White. The name change and marriage are both symbols of a covenant relationship. Before the marriage her name was Harmon, which means a soldier of peace, as she then was. Ellen White is the Laodicean message, and to reject her is to reject salvation!

Hustruen gjorde seg rede ved å anvende det trefoldige botemiddelet som ble tilbudt Laodikea, og ved å gjøre dette forvandlet hun seg til en filadelfisk brud. Versene taler direkte til adventismen, som er fremstilt i lignelsen om de ti jomfruene. Jomfruene er dem som venter på å gå til bryllupet de er blitt kalt til. Bruden gjorde seg rede, for det ble innvilget i Sakarja kapittel tre, med Josva og engelen. Der ble hennes skitne laodikeiske klesdrakt tatt bort og erstattet med den hvite lin-brudedrakten. Botemiddelet bærer et annet vitne i navnet Ellen Gould White. Ellen betyr et klart og skinnende lys, og representerer øyensalven. Gould er det gammelengelske ordet for gull, og betyr gull. White representerer rettferdighet, og navnet ble ikke gitt henne før i 1846, da hun giftet seg med James. Hennes navn ble da forandret til White. Både navneforandringen og ekteskapet er symboler på et paktsforhold. Før ekteskapet var hennes navn Harmon, som betyr en fredens soldat, slik hun da var. Ellen White er det laodikeiske budskapet, og å forkaste henne er å forkaste frelsen!

We will continue to review the twelve Messianic prophecies in the book of Matthew in the next article.

Vi vil fortsette å gjennomgå de tolv messianske profetiene i Matteusevangeliet i den neste artikkelen.

> “Revelation 3:14–18 quoted.

> «Åpenbaringen 3:14–18 sitert.»

> “Oh, what a description! How many there are in this fearful condition. I earnestly entreat every minister to study diligently the third chapter of Revelation, for in it is portrayed the condition of things existing in the last days. Study carefully every verse in this chapter, for through these words Jesus is speaking to you.

> «Å, for en beskrivelse! Hvor mange er det ikke som befinner seg i denne fryktelige tilstand. Jeg ber inntrengende enhver forkynner om med flid å studere det tredje kapittel i Åpenbaringen, for i det fremstilles tingenes tilstand slik den er i de siste dager. Studer nøye hvert vers i dette kapittel, for gjennom disse ord taler Jesus til dere.»

> “If ever a people were represented by the Laodicean message, it is the people who have had great light, the revelation of the Scriptures, that Seventh-day Adventists have received.” Manuscript Releases, volume 18, 193.

> «Om noensinne et folk ble representert ved budskapet til Laodikea, er det det folk som har hatt stort lys, den åpenbaring av Skriftene som syvendedagsadventistene har mottatt.» Manuscript Releases, bind 18, s. 193.

> “The true commandment-keeping people of God show to the world a character of unspotted integrity, testifying by their own course of action that the law of the Lord is perfect, converting the soul. Thus the Lord Jesus, the Son of God, through His obedience to the law of God, exalted and made that law honorable. God will surely condemn every member of every church claiming to be Seventh-day Adventist, who is not doing Him service, but through pride, selfishness, and worldliness, is showing that the truth of heavenly origin has not worked a reformation in his character.

> «Guds sanne, bud-bevarende folk viser verden en karakter av ubesmittet integritet og vitner ved sin egen handlemåte om at Herrens lov er fullkommen og omvender sjelen. Slik opphøyet og æret Herren Jesus, Guds Sønn, ved sin lydighet mot Guds lov, denne lov. Gud vil visselig fordømme ethvert medlem av enhver menighet som bekjenner seg å være syvendedagsadventist, og som ikke tjener Ham, men ved stolthet, egenkjærlighet og verdslighet viser at sannheten av himmelsk opprinnelse ikke har virket en reformasjon i hans karakter.»

> “Please read carefully Revelation 3:15–18. The voice of Jesus Christ is heard. ‘As many as I love, I rebuke and chasten: be zealous therefore [not half-hearted], and repent. Behold, I [your Saviour] stand at the door, and knock: if any man hear My voice, and open the door, I will come in to him, and will sup with him, and he with Me. To him that overcometh will I grant to sit with Me in My throne, even as I also overcome, and am set down with My Father in His throne’ [Revelation 3:19–21].

> «Vennligst les nøye Åpenbaringen 3:15–18. Jesu Kristi røst høres. ‘Alle dem som jeg elsker, dem refser og tukter jeg; vær derfor nidkjær [ikke halvhjertet], og omvend deg. Se, jeg [din Frelser] står for døren og banker; om noen hører min røst og åpner døren, da vil jeg gå inn til ham og holde nattverd med ham, og han med meg. Den som seirer, ham vil jeg gi å sitte med meg på min trone, likesom også jeg seiret og satte meg med min Far på hans trone’ [Åpenbaringen 3:19–21].»

> “Will the churches heed the Laodicean message? Will they repent, or will they, notwithstanding that the most solemn message of truth—the third angel’s message—is being proclaimed to the world, go on in sin? This is the last message of mercy, the last warning to a fallen world. If the church of God becomes lukewarm, it does not stand in favor with God any more than do the churches that are represented as having fallen and become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and the cage of every unclean and hateful bird. Those who have had opportunities to hear and receive the truth and who have united with the Seventh-day Adventist church, calling themselves the commandment-keeping people of God, and yet possess no more vitality and consecration to God than do the nominal churches, will receive of the plagues of God just as verily as the churches who oppose the law of God. Only those that are sanctified through the truth will compose the royal family in the heavenly mansions Christ has gone to prepare for those that love Him and keep His commandments.

> «Vil menighetene gi akt på det laodikeiske budskap? Vil de omvende seg, eller vil de, til tross for at det mest høytidelige sannhetsbudskap – den tredje engels budskap – blir forkynt for verden, fortsette i synd? Dette er det siste nådebudskap, den siste advarsel til en fallen verden. Dersom Guds menighet blir lunken, står den ikke mer i Guds gunst enn de menigheter som fremstilles som å ha falt og blitt et tilholdssted for djevler og et fengsel for enhver uren ånd og et bur for enhver uren og avskyelig fugl. De som har hatt anledning til å høre og ta imot sannheten, og som har sluttet seg til Syvendedags Adventistkirken, idet de kaller seg Guds budholdende folk, og likevel ikke eier mer livskraft og helligelse for Gud enn de navnkristne menigheter, skal visselig få del i Guds plager, likeså sikkert som de menigheter som setter seg opp mot Guds lov. Bare de som er helliget ved sannheten, skal utgjøre den kongelige familie i de himmelske boliger som Kristus er gått bort for å berede for dem som elsker Ham og holder Hans bud.»

> “‘He that saith, I know him, and keepeth not His commandments, is a liar, and the truth is not in him’ [1 John 2:4]. This includes all who claim to have a knowledge of God, and to keep His commandments, but who do not manifest this by good works. They will receive according to their deeds. ‘Whosoever abideth in Him sinneth not: whosoever sinneth hath not seen Him, neither known Him’ [1 John 3:6]. This is addressed to all church members, including the members of the Seventh-day Adventist churches. ‘Little children, let no man deceive you: he that doeth righteousness is righteous, even as He is righteous. He that committeth sin is of the devil; for the devil sinneth from the beginning. For this purpose the Son of God was manifested, that He might destroy the works of the devil. Whosoever is born of God doth not commit sin; for His seed remaineth in him: and he cannot sin, because he is born of God. In this the children of God are manifest, and the children of the devil: whosoever doeth not righteousness is not of God, neither he that loveth not his brother’ [1 John 3:7–10].

> «Den som sier: Jeg kjenner ham, og ikke holder hans bud, er en løgner, og sannheten er ikke i ham» [1 Joh 2:4]. Dette innbefatter alle som gjør krav på å ha kunnskap om Gud og å holde hans bud, men som ikke gir dette til kjenne ved gode gjerninger. De skal få igjen etter sine gjerninger. «Hver den som blir i ham, synder ikke; hver den som synder, har ikke sett ham og heller ikke kjent ham» [1 Joh 3:6]. Dette er rettet til alle menighetslemmer, innbefattet medlemmene av Syvendedags Adventistsamfunnets menigheter. «Mine barn, la ingen forføre dere! Den som gjør rettferdighet, er rettferdig, likesom han er rettferdig. Den som gjør synd, er av djevelen; for djevelen har syndet fra begynnelsen. Til dette ble Guds Sønn åpenbart, for at han skulle gjøre ende på djevelens gjerninger. Hver den som er født av Gud, gjør ikke synd, for hans sæd blir i ham; og han kan ikke synde, fordi han er født av Gud. På dette blir Guds barn og djevelens barn åpenbart: hver den som ikke gjør rettferdighet, er ikke av Gud, heller ikke den som ikke elsker sin bror» [1 Joh 3:7–10].

> “All who claim to be Sabbath-keeping Adventists, and yet continue in sin, are liars in God’s sight. Their sinful course is counterworking the work of God. They are leading others into sin. The word comes from God to every member of our churches, ‘And make straight paths for your feet, lest that which is lame be turned out of the way; but let it rather be healed. Follow peace with all men, and holiness, without which no man shall see the Lord: looking diligently lest any man fail of the grace of God; lest any root of bitterness springing up trouble you, and thereby many be defiled; Lest there be any fornicator, or profane person, as Esau, who for one morsel of meat sold his birthright. For ye know how that afterward, when he would have inherited the blessing, he was rejected; for he found no place of repentance, though he sought it carefully with tears’ [Hebrews 12:13–17].

> «Alle som gjør krav på å være sabbatsholdende adventister, og likevel fortsetter i synd, er løgnere i Guds øyne. Deres syndige ferd motarbeider Guds verk. De leder andre inn i synd. Ordet kommer fra Gud til hvert medlem av våre menigheter: ‘Og gjør rette stier for deres føtter, for at ikke det som er halt, skal komme ut av veien, men heller bli legt. Jag etter fred med alle, og etter helliggjørelse, for uten den skal intet menneske se Herren; og se nøye til at ingen går glipp av Guds nåde; at ingen bitter rot skyter opp og volder skade, så mange blir besmittet ved den; at det ikke er noen som driver hor eller er vanhellig som Esau, han som for én eneste matrett solgte sin førstefødselsrett. For dere vet at da han siden ønsket å arve velsignelsen, ble han forkastet; for han fant ikke rom for omvendelse, enda han søkte den med tårer’ [Hebreerne 12:13–17].»

> “This is applicable to many who claim to believe the truth. Rather than give up their lustful practices, they venture on in a wrong line of education under Satan’s deceiving sophistry. Sin is not discerned as sinful. Their very consciences are defiled, their hearts are corrupted, even the thoughts are continually corrupt. Satan uses them as decoys to lure souls to unclean practices which defile the whole being. ‘He that despised Moses’ law [which was the law of God] died without mercy under two or three witnesses: Of how much sorer punishment, suppose ye, shall he be thought worthy, who hath trodden under foot the Son of God, and hath counted the blood of the covenant, wherewith he was sanctified, an unholy thing, and hath done despite unto the Spirit of grace? For we know Him that hath said, Vengeance belongeth unto Me, I will recompense, saith the Lord. And again, The Lord shall judge His people. It is a fearful thing to fall into the hands of the living God’ [Hebrews 10:28–31].” Manuscript Releases, volume 19, 175–177.

> «Dette gjelder mange som gjør krav på å tro sannheten. I stedet for å oppgi sine lystbetonte skikker fortsetter de fremad i en gal utdannelseslinje under Satans bedragerske sofisteri. Synd blir ikke erkjent som syndig. Selve samvittigheten er besmittet, hjertene er fordervet, ja, endog tankene er stadig fordervede. Satan bruker dem som lokkemidler for å lokke sjeler til urene handlinger som besmitter hele vesenet. ‘Den som forkastet Mose lov [som var Guds lov], døde uten barmhjertighet etter to eller tre vitners ord. Hvor meget strengere straff mener dere da ikke den skal aktes verd å få, som har trådt Guds Sønn under fot, og aktet paktsblodet, det som han ble helliget ved, for vanhellig, og har hånet nådens Ånd? For vi kjenner Ham som har sagt: Hevnen hører Meg til, Jeg vil gjengjelde, sier Herren. Og igjen: Herren skal dømme sitt folk. Det er forferdelig å falle i den levende Guds hender’ [Hebrews 10:28–31].» Manuscript Releases, bind 19, 175–177.

Back to Articles