Article

# The Book of Daniel - Number Forty-Four

Daniels bok – nummer førtifire

Unveiling the Lost Foundations: William Miller’s Prophetic Truths and the Last Days of Adventism

Avsløring av de tapte grunnvoller: William Millers profetiske sannheter og adventismens siste dager

Author

Jeff Pippenger

Published

January 8, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

William Miller’s foundational truths were covered up over the four generations of Adventism. The restoration of those foundational truths are set forth in his second dream, and repeatedly identified in the Bible and Spirit of Prophecy as the work God’s last day people are to accomplish. Miller’s dream identifies that when the dirt brush man restores the jewels, they will shine ten times brighter than the sun.

William Millers grunnleggende sannheter ble tildekket gjennom adventismens fire generasjoner. Gjenopprettelsen av disse grunnleggende sannhetene er fremstilt i hans andre drøm, og blir gjentatte ganger identifisert i Bibelen og Åndens Profeti som det verk Guds folk i den siste tid skal fullføre. Millers drøm viser at når mannen med smusskosten gjenoppretter juvelene, skal de skinne ti ganger klarere enn solen.

Miller’s framework was based upon recognizing the two desolating powers of paganism followed by papalism, and the apostle Paul’s testimony in chapter two of Thessalonians, provided Miller with the anchor for his framework. There Paul identifies that pagan Rome had restrained the papacy from rising to power, until pagan Rome was taken away. In 2 Thessalonians, Paul also provided the anchor for the framework of Future for America, when Paul identified that the “man of sin” in the chapter was also represented as the king that exalted himself, in Daniel chapter eleven, and verse thirty-six.

Millers rammeverk var basert på erkjennelsen av hedenskapets to ødeleggende makter, etterfulgt av pavedømmet, og apostelen Paulus’ vitnesbyrd i kapittel to i Tessalonikerbrevet gav Miller ankeret for hans rammeverk. Der fastslår Paulus at det hedenske Roma hadde holdt pavedømmet tilbake fra å stige til makten, inntil det hedenske Roma ble tatt bort. I 2 Tessalonikerbrev gav Paulus også ankeret for Future for Americas rammeverk, da Paulus påviste at «syndens menneske» i kapitlet også var fremstilt som den kongen som opphøyet seg selv, i Daniel kapittel elleve, vers trettiseks.

It is essential to see that the increase of knowledge in the movement of both the first and third angels, was directly connected with Paul’s testimony in chapter two of Thessalonians. At the time of the end in 1798, and also in 1989, the book of Daniel was unsealed, thus initiating a three-step testing process. The testing process always produces two classes of worshippers in the history where the book of Daniel is unsealed. It is essential to see Paul’s writings in connection with the increase of knowledge at the time of the end, for it is in that very chapter where Paul warns that those who do not receive the “love of the truth,” will receive strong delusion from God. The strong delusion is what is brought upon the wicked in Daniel chapter twelve, who reject the increase of knowledge. In both histories the strong delusion is most directly referring to Adventism.

Det er avgjørende å se at kunnskapsøkningen i bevegelsen til både den første og den tredje engel var direkte forbundet med Paulus’ vitnesbyrd i det andre kapittelet av Tessalonikerbrevene. Ved endetiden i 1798, og også i 1989, ble Daniels bok åpnet, og dermed innledet en prøvingsprosess i tre trinn. Prøvingsprosessen frembringer alltid to klasser av tilbedere i den historie hvor Daniels bok blir åpnet. Det er avgjørende å se Paulus’ skrifter i forbindelse med kunnskapsøkningen ved endetiden, for det er nettopp i det samme kapittelet Paulus advarer om at de som ikke tar imot «kjærligheten til sannheten», skal få en kraftig villfarelse fra Gud. Den kraftige villfarelsen er det som kommer over de ugudelige i Daniel kapittel tolv, som forkaster kunnskapsøkningen. I begge historiene sikter den kraftige villfarelsen mest direkte til adventismen.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> «Han som ser under overflaten, som leser alle menneskers hjerter, sier om dem som har hatt stort lys: ‘De er ikke plaget og forferdet over sin moralske og åndelige tilstand.’ Ja, de har valgt sine egne veier, og deres sjel har sin glede i deres vederstyggeligheter. Også jeg vil velge deres villfarelser og la det de frykter, komme over dem; fordi ingen svarte da jeg kalte, de hørte ikke da jeg talte; men de gjorde det som var ondt i mine øyne og valgte det som jeg ikke hadde behag i.’ ‘Gud skal sende dem kraftig villfarelse, så de tror løgnen,’ fordi de ikke tok imot kjærlighet til sannheten, så de kunne bli frelst,’ ‘men hadde sin glede i urettferdigheten.’ Jesaja 66:3, 4; 2 Tessaloniker 2:11, 10, 12.

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’

> Den himmelske Lærer spurte: «Hvilken sterkere villfarelse kan bedra sinnet enn påskuddet om at du bygger på den rette grunnvoll, og at Gud godtar dine gjerninger, mens du i virkeligheten utfører mange ting etter verdslig klokskap og synder mot Jehova? Å, det er et stort bedrag, en fengslende villfarelse, som tar sinn i besittelse når mennesker som en gang har kjent sannheten, forveksler gudsfryktens ytre skikkelse med dens ånd og kraft; når de mener at de er rike og har overflod av gods og ikke trenger noe, mens de i virkeligheten trenger alt.»

> “God has not changed toward His faithful servants who are keeping their garments spotless. But many are crying, ‘Peace and safety,’ while sudden destruction is coming upon them. Unless there is thorough repentance, unless men humble their hearts by confession and receive the truth as it is in Jesus, they will never enter heaven. When purification shall take place in our ranks, we shall no longer rest at ease, boasting of being rich and increased with goods, in need of nothing.

> «Gud har ikke forandret seg overfor sine trofaste tjenere som bevarer sine klær uten flekk. Men mange roper: «Fred og trygghet», mens en brå undergang kommer over dem. Med mindre det finner sted en grundig omvendelse, med mindre mennesker ydmyker sine hjerter ved bekjennelse og tar imot sannheten slik den er i Jesus, vil de aldri komme inn i himmelen. Når renselsen finner sted i våre rekker, skal vi ikke lenger hvile trygt, idet vi roser oss av å være rike og ha overflod og ikke mangle noe.»

> “Who can truthfully say: ‘Our gold is tried in the fire; our garments are unspotted by the world’? I saw our Instructor pointing to the garments of so-called righteousness. Stripping them off, He laid bare the defilement beneath. Then He said to me: ‘Can you not see how they have pretentiously covered up their defilement and rottenness of character? ‘How is the faithful city become an harlot!’ My Father’s house is made a house of merchandise, a place whence the divine presence and glory have departed! For this cause there is weakness, and strength is lacking.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> «Hvem kan i sannhet si: ‘Vårt gull er lutret i ilden; våre klær er ubesmittet av verden’? Jeg så vår Lærer peke på de såkalt rettferdige klærne. Da Han rev dem av, blotla Han urenheten under. Så sa Han til meg: ‘Kan du ikke se hvordan de med hyklerisk skinn har dekket over sin urenhet og sin råttenhet i karakteren? «Hvordan er den trofaste by blitt til en skjøge!» Min Fars hus er blitt gjort til et handelshus, et sted hvorfra det guddommelige nærvær og herligheten er veket bort! Av denne grunn er det svakhet, og styrke mangler.’» Testimonies, bind 8, 249, 250.

Adventism was “the faithful city” when it proclaimed the Midnight Cry in 1844. By 1863, it began the process of rejecting the “foundations” that were established through the ministry of William Miller. When they began to set aside the foundational truths, thus covering them with counterfeit jewels and coins, they were building a new foundation. Those that began, carried out and continue that work, are represented in the writing of the Spirit of Prophecy as “those who have had great light.”

Adventismen var «den trofaste by» da den forkynte midnattsropet i 1844. Innen 1863 begynte den prosessen med å forkaste de «grunnvollene» som var blitt lagt gjennom William Millers tjeneste. Da de begynte å sette de grunnleggende sannhetene til side og slik dekke dem med falske juveler og mynter, bygde de en ny grunnvoll. De som påbegynte, utførte og fortsetter dette arbeidet, blir i Profetiens Ånds skrifter fremstilt som «de som har hatt stort lys».

The “great light” they once had, was represented in Miller’s dream as the jewels in the casket, which Miller placed upon a table in the center of his room, that shone brighter than “the sun.” In the passage just cited Sister White identifies, “those who have had great light,” but who “have chosen their own ways.”

Det «store lys» de en gang hadde, ble i Millers drøm fremstilt som juvelene i skrinet, som Miller stilte på et bord midt i rommet sitt, og som skinte klarere enn «solen». I avsnittet som nettopp er sitert, identifiserer søster White «dem som har hatt stort lys», men som «har valgt sine egne veier».

They chose a new way in 1863. She says it is “a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.”

De valgte en ny vei i 1863. Hun sier at det er «et fascinerende bedrag som tar sinn i besittelse når mennesker som en gang har kjent sannheten, forveksler gudsfryktens form med dens ånd og kraft; når de mener at de er rike og har overflod og ikke trenger noe, mens de i virkeligheten trenger alt.»

She is identifying the Laodicean condition, which she and her husband identified occurred in 1856. They were then tested for seven years, but failed the test in 1863, and began erecting the false foundation that brings the strong delusion of Paul’s warning message in Thessalonians. Paul’s warning in Thessalonians is an anchor for both the movement at the beginning and ending of Adventism, and aligns perfectly with Miller’s dream, which addresses both the beginning and ending of Adventism. His dream identifies that when the work of restoring the original jewels of truth is accomplished, those truths will shine ten times brighter than when they first shone at the Midnight Cry in the beginning of Adventism. How is it that Miller’s understanding shines any brighter now, than when he first recognized the truth?

Hun identifiserer den laodikeiske tilstanden, som hun og hennes ektemann identifiserte som inntruffet i 1856. De ble deretter prøvet i syv år, men besto ikke prøven i 1863, og begynte å oppføre det falske fundamentet som bringer den sterke villfarelsen i Paulus’ advarselsbudskap i Tessalonikerbrevene. Paulus’ advarsel i Tessalonikerbrevene er et anker for bevegelsen både ved adventismens begynnelse og avslutning, og stemmer fullkomment overens med Millers drøm, som omhandler både adventismens begynnelse og avslutning. Hans drøm viser at når arbeidet med å gjenopprette sannhetens opprinnelige juveler er fullført, vil disse sannhetene skinne ti ganger klarere enn da de først skinte ved Midnattsropet i adventismens begynnelse. Hvordan kan det ha seg at Millers forståelse skinner klarere nå enn da han først erkjente sannheten?

There are several truths represented upon the two sacred charts of Habakkuk chapter two. Those truths were represented in Miller’s dream as jewels that would ultimately be restored in the last days, just before the Midnight Cry. The counterfeit jewels that are carried out of the window in Miller’s dream represent both the false doctrines that were brought into Adventism to create a false foundation, and also to hide the true foundation; but they also represent those who refuse to turn loose of the false doctrines that make up the false foundation. “The daily” was the anchor for William Miller’s framework of truth that established the original foundation, and in the last days “the daily,” symbolizes not only paganism, as Miller correctly identified, but it is the symbol of the rebellion that produced the false foundation.

Det finnes flere sannheter framstilt på de to hellige tavlene i Habakkuk kapittel to. Disse sannhetene ble framstilt i Millers drøm som juveler som til sist skulle bli gjenopprettet i de siste dager, like før midnattsropet. De forfalskede juvelene som bæres ut av vinduet i Millers drøm, representerer både de falske læresetningene som ble ført inn i adventismen for å skape et falskt fundament, og også for å skjule det sanne fundamentet; men de representerer også dem som nekter å gi slipp på de falske læresetningene som utgjør det falske fundamentet. «Det daglige» var ankeret for William Millers sannhetsrammeverk som etablerte det opprinnelige fundamentet, og i de siste dager symboliserer «det daglige» ikke bare hedenskapet, slik Miller med rette identifiserte det, men det er også symbolet på det opprøret som frambrakte det falske fundamentet.

The Bible, the Spirit of Prophecy and history all testify that the judgment-hour cry of 1798 through 1844, was the proclamation of the message discovered and presented by William Miller. This is why the movement is called the Millerite movement. Logically to reject that movement, is to reject the light that was produced in 1798, that Daniel identified as an increase of knowledge.

Bibelen, Profetiens Ånd og historien vitner alle om at domstidens rop fra 1798 til 1844 var forkynnelsen av det budskap som ble oppdaget og framstilt av William Miller. Dette er grunnen til at bevegelsen kalles millerittbevegelsen. Logisk sett er det å forkaste den bevegelsen å forkaste det lys som ble frambrakt i 1798, og som Daniel identifiserte som en økning i kunnskap.

Isaiah speaks of the drunkards of Ephraim, and identifies those drunkards as the scornful men that rule the people of Jerusalem. Isaiah identifies that they are not drunk with literal wine, they are drunk with spiritual wine. Spiritual wine in the Bible is either true or false doctrine, depending upon the context. The drunkards of Ephraim are drunk on false doctrine, which is the wine of Babylon, as represented by the whore of Tyre in chapter seventeen, of Revelation and by Belshazzar in his last night of partying.

Jesaja taler om Efraims drukkenbolter og identifiserer disse drukkenboltene som de spottere som hersker over folket i Jerusalem. Jesaja fastslår at de ikke er beruset av bokstavelig vin; de er beruset av åndelig vin. Åndelig vin i Bibelen er enten sann eller falsk lære, avhengig av sammenhengen. Efraims drukkenbolter er beruset av falsk lære, som er Babylons vin, fremstilt ved Tyrus’ skjøge i kapittel sytten i Åpenbaringen og ved Belsasar på hans siste festnatt.

Isaiah identified the effects of the spiritual drunkenness that comes upon the scornful men that rule the people of Jerusalem.

Jesaja påviste virkningene av den åndelige beruselsen som kommer over de spottere som styrer folket i Jerusalem.

> Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry: they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes: the prophets and your rulers, the seers hath he covered. And the vision of all is become unto you as the words of a book that is sealed, which men deliver to one that is learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I cannot; for it is sealed: And the book is delivered to him that is not learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I am not learned. Wherefore the Lord said, Forasmuch as this people draw near me with their mouth, and with their lips do honour me, but have removed their heart far from me, and their fear toward me is taught by the precept of men: Therefore, behold, I will proceed to do a marvellous work among this people, even a marvellous work and a wonder: for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, Who seeth us? and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 29:9–16.

> Stans opp og undres; rop ut og skrik: de er drukne, men ikke av vin; de vakler, men ikke av sterk drikk. For Herren har utøst over dere en dyp søvns ånd og lukket deres øyne; profetene og deres herskere, seerne, har han dekket til. Og synet av alt sammen er blitt for dere som ordene i en bok som er forseglet, som en gir til en som er lærd, og sier: Les dette, jeg ber deg. Og han sier: Jeg kan ikke; for den er forseglet. Og boken blir gitt til en som ikke er lærd, og det blir sagt: Les dette, jeg ber deg. Og han sier: Jeg er ikke lærd. Derfor sa Herren: Fordi dette folk holder seg nær til meg med sin munn og ærer meg med sine lepper, men holder sitt hjerte langt borte fra meg, og deres frykt for meg er innlært etter menneskebud, derfor, se, vil jeg igjen gjøre et underlig verk blant dette folk, et underlig verk og et under; for visdommen hos deres vise menn skal gå til grunne, og forstanden hos deres forstandige menn skal skjules. Ve dem som søker dypt å skjule sitt råd for Herren, og hvis gjerninger er i mørket, og som sier: Hvem ser oss? og hvem kjenner oss? Sannelig, deres omvending av tingene opp ned skal regnes som pottemakerens leire. Skal vel verket si om ham som gjorde det: Han gjorde meg ikke? Eller skal det som er formet, si om ham som formet det: Han hadde ingen forstand? Jesaja 29:9–16.

Sister White quotes these verses and then adds:

Søster White siterer disse versene og tilføyer deretter:

> “Every word of this will be fulfilled. There are those who do not humble their hearts before God, and who will not walk uprightly. They hide their true purposes, and keep in fellowship with the fallen angel, who loveth and maketh a lie. The enemy puts his spirit upon the men whom he can use to deceive those who are partially in the dark. Some are becoming imbued with the darkness that prevails, and are setting the truth aside for error. The day pointed out by prophecy is come. Jesus Christ is not understood. Jesus Christ is to them a fable. At this stage of the earth’s history, many act like drunken men. ‘Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry; they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes. The prophets and your rulers, the seers hath he covered.’ A spiritual drunkenness is upon many who suppose they are the people who shall be exalted. Their religious faith is just as is represented in this Scripture. Under its influence, they cannot walk straight. They make crooked paths in their course of action. One and then another, they reel to and fro. They are looked upon by the Lord with great pity. The way of truth they have not known. They are scientific schemers, and those who could and should have helped, because of a clear spiritual eyesight, are themselves deceived, and are sustaining an evil work.

> «Hvert ord av dette vil bli oppfylt. Det finnes dem som ikke ydmyker sine hjerter for Gud, og som ikke vil vandre rettskaffent. De skjuler sine sanne hensikter og holder fellesskap med den falne engel, som elsker og gjør løgn. Fienden legger sin ånd på de menn han kan bruke til å bedra dem som delvis er i mørket. Noen blir gjennomtrengt av det mørke som råder, og setter sannheten til side for villfarelse. Den dag som profetien har utpekt, er kommet. Jesus Kristus blir ikke forstått. Jesus Kristus er for dem en fabel. På dette stadium i jordens historie handler mange som berusede menn. ‘Stans opp og undres; rop ut og skrik; de er drukne, men ikke av vin; de vakler, men ikke av sterk drikk. For Herren har utøst over dere en dyp søvns ånd og lukket deres øyne. Profetene og deres herskere, seerne, har han tildekket.’ En åndelig beruselse hviler over mange som antar at de er det folk som skal opphøyes. Deres religiøse tro er slik som den er fremstilt i dette skriftstedet. Under dens innflytelse kan de ikke gå rett fram. De gjør sine stier krokete i sin handlemåte. Den ene og så den andre vakler hit og dit. Herren ser på dem med stor medynk. Sannhetens vei har de ikke kjent. De er vitenskapelige intrigemakere, og de som kunne og burde ha hjulpet, fordi de hadde et klart åndelig syn, er selv blitt bedratt og opprettholder et ondt verk.»

> “The developments of these last days will soon become decided. When these spiritualistic deceptions are revealed to be what they really are,—the secret workings of evil spirits,—those who have acted a part in them will become as men who have lost their minds.

> «Utviklingene i disse siste dager vil snart bli avgjort. Når disse spiritualistiske bedragene blir åpenbart for det de virkelig er, — onde ånders hemmelige virksomhet, — vil de som har tatt del i dem, bli som mennesker som har mistet forstanden.

> “‘Wherefore the Lord saith, Forasmuch as this people draw near me with their mouth, and with their lips do honor me, but have removed their hearts far from me, and their fear toward me is taught by the precept of men therefore, behold I will proceed to do a marvelous work among this people, even a marvelous work and a wonder for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, who seeth us, and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay; for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it. He had no understanding?’

> «Derfor sier Herren: Fordi dette folket holder seg nær til meg med sin munn og ærer meg med sine lepper, men har fjernet sitt hjerte langt bort fra meg, og deres frykt for meg er innlært etter menneskers bud, derfor, se, vil jeg igjen gjøre et underfullt verk blant dette folk, ja, et underfullt verk og et under. For visdommen hos deres vise menn skal forgå, og forstanden hos deres forstandige menn skal skjules. Ve dem som søker dypt å skjule sitt råd for Herren, og hvis gjerninger er i mørket, og som sier: Hvem ser oss? og hvem kjenner oss? Sannelig, deres omvending av tingene opp ned skal regnes som pottemakerens leire; for skal verket si om ham som gjorde det: Han gjorde meg ikke? Eller skal det som er formet, si om ham som formet det: Han hadde ingen forstand?»

> “It is presented to me that in our experience we have been and are meeting this very condition of things. Men who have had great light and wonderful privileges have taken the word of leaders who think themselves wise, who have been greatly favored and blessed by the Lord, but who have taken themselves out of the hands of God and placed themselves in the ranks of the enemy. The world is to be flooded with specious fallacies. One human mind, accepting these fallacies, will work upon other human minds, who have been turning the precious evidence of God’s truth into a lie. These men will be deceived by fallen angels, when they should have stood as faithful guardians, watching for souls, as they that must give an account. They have laid down the weapons of their warfare, and have given heed to seducing spirits. They make of no effect the counsel of God and set aside his warnings and reproofs, and are positively on Satan’s side, giving heed to seducing spirits and doctrines of devils.

> «Det blir framstilt for meg at vi i vår erfaring har vært og er i møte med nettopp denne tingenes tilstand. Menn som har hatt stort lys og vidunderlige privilegier, har tatt imot ordet fra ledere som mener seg vise, som har vært høyt begunstiget og velsignet av Herren, men som har tatt seg selv ut av Guds hender og stilt seg i fiendens rekker. Verden skal oversvømmes av tilsynelatende plausible villfarelser. Ett menneskelig sinn, som godtar disse villfarelsene, vil virke på andre menneskelige sinn, som har vendt det dyrebare beviset for Guds sannhet til løgn. Disse mennene vil bli bedratt av falne engler, når de burde ha stått som trofaste voktere og våket over sjeler, som de som må avlegge regnskap. De har lagt ned våpnene i sin strid og gitt akt på forførende ånder. De gjør Guds råd virkningsløst og setter hans advarsler og irettesettelser til side, og står faktisk på Satans side, idet de gir akt på forførende ånder og demoners lærdommer.»

> “Spiritual drunkenness is now upon men who ought not to be staggering as men under the influence of strong drink. Crimes and irregularities, fraud, deceit, and unfair dealing fill the world, in accordance with the teaching of the leader who rebelled in the heavenly courts.

> «Åndelig beruselse er nå over mennesker som ikke burde vakle som menn under påvirkning av sterk drikk. Forbrytelser og uregelmessigheter, bedrageri, svik og urettferdig handel fyller verden, i samsvar med læren til den fører som gjorde opprør i de himmelske forgårder. »

> “History is to be repeated. I could specify what will be in the near future, but the time is not yet. The forms of the dead will appear, through the cunning device of Satan, and many will link up with the one who loveth and maketh a lie. I warn our people that right among us some will turn away from the faith, and give heed to seducing spirits and doctrines of devils, and by them the truth will be evil spoken of.” Battle Creek Letters, 123–125.

> «Historien skal gjenta seg. Jeg kunne angi hva som vil skje i den nære fremtid, men tiden er ennå ikke kommet. De dødes skikkelser vil komme til syne ved Satans listige påfunn, og mange vil slutte seg til den som elsker og gjør løgn. Jeg advarer vårt folk om at like iblant oss vil noen vende seg bort fra troen og holde seg til forførende ånder og demoners læresetninger, og ved dem vil sannheten bli ille omtalt.» Battle Creek Letters, 123–125.

All the prophets, including Isaiah and Sister White are identifying the last days. In these days the leaders of Adventism “are positively on Satan’s side, giving heed to seducing spirits and doctrines of devils.” Sister White sets forth a prediction when she says, “When these spiritualistic deceptions are revealed to be what they really are,—the secret workings of evil spirits,—those who have acted a part in them will become as men who have lost their minds.” The leadership of Adventism will become as men who have lost their minds, at the point in the history of the last days when their drunkenness is revealed to be “the secret workings of evil spirits.”

Alle profetene, deriblant Jesaja og Søster White, identifiserer de siste dager. I disse dager er adventismens ledere «avgjort på Satans side og gir akt på forførende ånder og demoners læresetninger». Søster White fremsetter en forutsigelse når hun sier: «Når disse spiritualistiske bedrag blir avslørt for å være det de virkelig er,—onde ånders hemmelige virksomhet,—vil de som har hatt del i dem, bli som mennesker som har mistet sin forstand.» Adventismens lederskap vil bli som mennesker som har mistet sin forstand, på det punkt i de siste dagers historie da deres beruselse blir avslørt som «onde ånders hemmelige virksomhet.»

There is an unsealing of the work of the scornful men that rule the people in Jerusalem in the last days. That unsealing was illustrated in Miller’s dream, when Miller prayed and then there was a door opened. It takes place just before he closed his eyes for a moment, identifying the very end of the sealing process of the one hundred and forty-four thousand. The opening of a door identifies a change of dispensations, and at that point the Laodicean movement of the third angel transitions into the Philadelphian movement of the third angel.

Det finner sted en avforsegling av de spottende menns verk, de som hersker over folket i Jerusalem i de siste dager. Denne avforseglingen ble illustrert i Millers drøm, da Miller ba, og deretter ble en dør åpnet. Den finner sted like før han lukket sine øyne et øyeblikk, noe som identifiserer selve avslutningen av beseglingsprosessen for de hundre og førtifire tusen. Åpningen av en dør identifiserer et skifte i husholdninger, og på det punktet går den laodikeiske bevegelsen under den tredje engel over i den filadelfiske bevegelsen under den tredje engel.

In the passage in Isaiah, there is a summary of the evil work of the drunkards of Ephraim, who are the men who “should have stood as faithful guardians.” The summary is expressed as, “‘Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay; for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it. He had no understanding?’”

I avsnittet hos Jesaja finnes det et sammendrag av det onde verk til Efraims drukkenbolter, som er de menn som «burde ha stått som trofaste voktere». Sammendraget uttrykkes slik: «Sannelig, deres omvending av alle ting skal aktes som pottemakerens leire; for skal verket si om ham som gjorde det: Han gjorde meg ikke? eller skal det som er formet, si om ham som formet det: Han hadde ingen forstand?»

Miller’s identification of “the daily,” as either the religion of paganism or pagan Rome is ultimately a symbol of Satan, for Satan and pagan Rome are both represented as the dragon.

Millers identifikasjon av «det daglige» som enten hedenskapets religion eller det hedenske Roma, er i siste instans et symbol på Satan, for både Satan og det hedenske Roma blir framstilt som dragen.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> «Slik representerer dragen, i første rekke, Satan, men er, i en sekundær forstand, et symbol på det hedenske Roma.» The Great Controversy, 439.

Speaking of the men who rule Jerusalem in the last days, Sister White states: “Some are becoming imbued with the darkness that prevails, and are setting the truth aside for error. The day pointed out by prophecy is come. Jesus Christ is not understood. Jesus Christ is to them a fable.” In 1901, a leader of Adventism from Germany began to introduce apostate Protestantism’s false view of “the daily” in the book of Daniel. That view identifies that “the daily” represents Christ’s sanctuary work, or some variation of that thought. I say some variation for there have been different emphasis placed upon the falsehood through the history that followed 1901, but those false views always manifest a conclusion that “the daily” represents some type of Christ’s work.

Når hun taler om de menn som styrer Jerusalem i de siste dager, sier Søster White: «Noen blir gjennomsyret av det mørke som råder, og setter sannheten til side for villfarelse. Den dag som profetien har pekt ut, er kommet. Jesus Kristus blir ikke forstått. Jesus Kristus er for dem en fabel.» I 1901 begynte en leder innen adventismen fra Tyskland å innføre den frafalne protestantismens falske syn på «det daglige» i Daniels bok. Dette synet hevder at «det daglige» representerer Kristi helligdomstjeneste, eller en eller annen variant av denne tanken. Jeg sier en eller annen variant, for det har vært lagt ulikt ettertrykk på denne villfarelsen gjennom historien som fulgte etter 1901, men disse falske synene munner alltid ut i den konklusjon at «det daglige» representerer en eller annen form for Kristi gjerning.

The jewel that was the doctrine of “the daily,” which Miller identified as a satanic symbol, in the Adventism of the last days, is a symbol of Christ. When introduced in 1901, very few accepted the view that “the daily” was a symbol of Christ, and not a symbol of Satan, but by the 1930’s the jewel of the doctrine of “the daily,” which Miller had dug out of the vein of truth found in 2 Thessalonians, chapter two, was rejected as had the “seven times” of Leviticus twenty-six been rejected in 1863. Somewhere in the history of 1863 unto the 1930’s Adventism had changed leaders, without recognizing it.

Juvelen som var læren om «det daglige», som Miller identifiserte som et satanisk symbol, er i endetidens adventisme et symbol på Kristus. Da dette ble introdusert i 1901, var det svært få som godtok oppfatningen om at «det daglige» var et symbol på Kristus og ikke et symbol på Satan, men innen 1930-årene var juvelen i læren om «det daglige», som Miller hadde gravd ut av sannhetens åre i 2 Tessalonikerbrev, kapittel to, blitt forkastet, slik også «de syv tider» i Tredje Mosebok tjueseks var blitt forkastet i 1863. Et sted i historien fra 1863 og frem til 1930-årene hadde adventismen skiftet ledere, uten å erkjenne det.

> “Brethren, I see your peril, and again I ask, Do you who err make any effort to correct the wrong? Souls may be stumbling along, walking in darkness, because you have not made straight paths for your feet. If you are in positions of trust, I appeal the more earnestly to you, for your own souls’ sake and for the sake of those who look to you as guides, repent before God for every mistake made, and confess your error.

> «Brødre, jeg ser deres fare, og igjen spør jeg: Gjør dere som farer vill, noen anstrengelse for å rette opp det gale? Sjeler kan være på vei og snuble, vandrende i mørke, fordi dere ikke har gjort stiene rette for deres føtter. Hvis dere er i tillitsstillinger, appellerer jeg desto mer inntrengende til dere, for deres egne sjelers skyld og for deres skyld som ser til dere som veiledere: Omvend dere for Gud fra enhver feil som er begått, og bekjenn deres villfarelse.»

> “If you indulge stubbornness of heart, and through pride and self-righteousness do not confess your faults, you will be left subject to Satan’s temptations. If when the Lord reveals your errors you do not repent or make confession, his providence will bring you over the ground again and again. You will be left to make mistakes of a similar character, you will continue to lack wisdom, and will call sin righteousness, and righteousness sin. The multitude of deceptions that will prevail in these last days will encircle you, and you will change leaders, and not know that you have done so.” Review and Herald, December 16, 1890.

> «Dersom du gir etter for hjertets gjenstridighet, og av stolthet og egenrettferdighet ikke bekjenner dine feil, vil du bli overlatt til Satans fristelser. Når Herren åpenbarer dine villfarelser, og du ikke omvender deg eller avlegger bekjennelse, vil hans forsyn føre deg over den samme grunn igjen og igjen. Du vil bli overlatt til å gjøre feil av lignende karakter, du vil fortsatt mangle visdom, og du vil kalle synd rettferdighet og rettferdighet synd. De mange bedrag som vil gjøre seg gjeldende i disse siste dager, vil omslutte deg, og du vil skifte leder uten å vite at du har gjort det.» Review and Herald, 16. desember 1890.

The scornful men that rule over the people of Jerusalem, who are men “in positions of trust,” will “call sin righteousness and righteousness sin,” and “Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay; for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it. He had no understanding?’” In the progressive rebellion over the four generations of Adventism, those who are positions of trust change leaders, and don’t know it. They do not know it, for they progressively and consistently rejected evidence of their errors. In that progressive rebellion “the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid.”

De spottere som hersker over Jerusalems folk, og som er menn «i tillitsposisjoner», vil «kalle synd rettferdighet og rettferdighet synd», og «sannelig, deres omveltning av tingene skal bli aktet som pottemakerens leire; for skal verket si om ham som gjorde det: Han gjorde meg ikke? Eller skal det formede si om ham som formet det: Han hadde ingen forstand?» I det fremadskridende opprøret gjennom adventismens fire generasjoner skifter de som er i tillitsposisjoner ledere, og vet det ikke. De vet det ikke, for de har gradvis og stadig forkastet bevisene for sine feil. I det fremadskridende opprøret «skal deres vismenns visdom gå til grunne, og deres forstandige menns forstand skal bli skjult.»

They will turn things upside down, and call sin righteousness and righteousness sin. The symbol of this rebellion is the doctrine of “the daily,” which for Miller was a satanic symbol, and which Adventism today identifies as a symbol of Christ. What once was the anchor that established the framework of William Miller’s prophetic applications, is now become a symbol of the drunkenness of the scornful men that rule over the people of Jerusalem. The symbolism associated with “the daily,” in the book of Daniel shone bright as the sun when recognized in Miller’s casket at the beginning of Adventism, but in the last days that truth shines ten times brighter, for the number ten is a symbol of a test, and for ancient Israel the tenth test was the final test.

De vil vende opp ned på alt og kalle synd rettferdighet og rettferdighet synd. Symbolet på dette opprøret er læren om «det daglige», som for Miller var et satanisk symbol, og som adventismen i dag identifiserer som et symbol på Kristus. Det som en gang var ankeret som etablerte rammen for William Millers profetiske anvendelser, er nå blitt et symbol på de spotterne, drukne menn, som hersker over Jerusalems folk. Symbolikken knyttet til «det daglige» i Daniels bok skinte klart som solen da den ble erkjent i Millers skrin ved adventismens begynnelse, men i de siste dager skinner denne sannheten ti ganger klarere, for tallet ti er et symbol på en prøve, og for det gamle Israel var den tiende prøven den endelige prøven.

Modern Pharisees have “attributed” “the works of Christ” “to satanic agencies” identifying paganism as “the holy power of God.”

Moderne fariseere har «tilskrevet» «Kristi gjerninger» «sataniske makter» ved å identifisere hedenskapen som «Guds hellige kraft».

> “The Pharisees sinned against the Holy Ghost. Their talent of speech was used to abuse the world’s Redeemer, and the recording angel wrote their words in the books of heaven. They attributed to satanic agencies the holy power of God, manifested in the works of Christ. They could not evade His wonderful works, or attribute them to natural causes, so they said, ‘They are the works of the devil.’ In unbelief they spoke of the Son of God as a human being. The works of healing done before them, works which no man had done or could do, were a manifestation of the power of God, but they charged Christ with being in league with hell. Stubborn, sullen, ironhearted, they determined to close their eyes to all evidence, and thus they committed the unpardonable sin.” Manuscript Releases, volume 4, 360.

> «Fariseerne syndet mot Den Hellige Ånd. Deres talens gave ble brukt til å krenke verdens Gjenløser, og den bokførende engel skrev deres ord i himmelens bøker. De tilskrev Guds hellige kraft, slik den ble åpenbart i Kristi gjerninger, sataniske makter. De kunne ikke bortforklare Hans underfulle gjerninger eller tilskrive dem naturlige årsaker, og derfor sa de: ‘De er djevelens gjerninger.’ I vantro talte de om Guds Sønn som et menneske. De helbredelsesgjerninger som ble gjort for øynene på dem, gjerninger som intet menneske hadde gjort eller kunne gjøre, var en åpenbaring av Guds kraft, men de anklaget Kristus for å stå i forbund med helvete. Sta, mutte, med hjerter av jern besluttet de å lukke øynene for alle beviser, og således begikk de den utilgivelige synd.» Manuscript Releases, bind 4, 360.

We will continue our consideration of the increase of knowledge, that was unsealed in the movement of the first angel, in the next article.

Vi vil fortsette vår betraktning av kunnskapens vekst, som ble avforseglet i den første engels bevegelse, i neste artikkel.

Back to Articles