Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Ninety-Eight

Daniels bok – nummer ett hundre og nittiåtte

Divine Gatherings and Prophetic Alignments: The Role of the 144,000 in the Eschatological Framework of Daniel 11:40

Guddommelige samlinger og profetiske sammenføyninger: De 144 000s rolle i den eskatologiske rammen i Daniel 11,40

Author

Jeff Pippenger

Published

May 1, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We are placing the line of the papacy, the line of apostate Republicanism, the line of apostate Protestantism, and the line of the one hundred and forty-four thousand into the hidden history of verse forty of Daniel chapter eleven. We are currently addressing that Christ gathers His people twice, and all the illustrations of gathering His people a second time represent the final sealing process of the one hundred and forty-four thousand.

Vi plasserer pavedømmets linje, den frafalne republikanismens linje, den frafalne protestantismens linje og de hundre og førtifire tusens linje inn i den skjulte historien i vers førti i Daniel kapittel elleve. Vi behandler for tiden at Kristus samler sitt folk to ganger, og alle illustrasjonene av at Han samler sitt folk en annen gang, fremstiller den endelige beseglingsprosessen for de hundre og førtifire tusen.

When the divine symbol descends in a reform line the Lord then gathers a chosen people, who are thereafter tested. At the conclusion of the testing process there is a scattering, that is followed by His gathering those chosen people a second time, though many are left behind for failing the testing process. Christ began gathering His disciples at His baptism, and at the cross the disciples were scattered. After His resurrection He gathered His disciples a second time in advance of Pentecost. This line identified that a second gathering is accomplished upon the one hundred and forty-four thousand just before the Sunday law, which is typified by Pentecost. The cross identifies a disappointment, followed by a second gathering.

Når det guddommelige symbolet stiger ned i en reformlinje, samler Herren da et utvalgt folk, som deretter blir prøvet. Ved avslutningen av prøvelsesprosessen finner det sted en adspredelse, som etterfølges av at Han samler dette utvalgte folket for annen gang, skjønt mange blir etterlatt fordi de ikke besto prøvelsesprosessen. Kristus begynte å samle sine disipler ved sin dåp, og ved korset ble disiplene adspredt. Etter sin oppstandelse samlet Han sine disipler for annen gang i forkant av pinsen. Denne linjen påviste at en annen samling fullbyrdes over de hundre og førtifire tusen like før søndagsloven, som forbilledliggjøres av pinsen. Korset angir en skuffelse, etterfulgt av en annen samling.

The second gathering after the cross began when Christ descended from meeting with His Father after His resurrection. When the divine symbol descends God’s people are to eat the message, and after Christ descended, He ate with the disciples.

Den andre samlingen etter korset begynte da Kristus steg ned etter å ha møtt sin Far etter sin oppstandelse. Når det guddommelige symbolet stiger ned, skal Guds folk ete budskapet, og etter at Kristus steg ned, åt han sammen med disiplene.

> And it came to pass, as he sat at meat with them, he took bread, and blessed it, and brake, and gave to them. And their eyes were opened, and they knew him; and he vanished out of their sight. Luke 24:30, 31.

> Og det skjedde mens han satt til bords med dem, at han tok brødet, velsignet det, brøt det og ga dem. Da ble deres øyne åpnet, og de kjente ham; og han ble usynlig for dem. Lukas 24:30, 31.

At the second gathering after the cross Christ “breathed” the Holy Spirit upon His disciples.

Ved den andre samlingen etter korset «åndet» Kristus Den Hellige Ånd på sine disipler.

> “The act of Christ in breathing upon his disciples the Holy Ghost, and in imparting his peace to them, was as a few drops before the plentiful shower to be given on the day of Pentecost.” Spirit of Prophecy, volume 3, 243.

> «Kristi handling da han åndet på sine disipler Den Hellige Ånd og meddelte dem sin fred, var som noen få dråper før det rikelige regnskyll som skulle gis på pinsefestens dag.» Spirit of Prophecy, bind 3, 243.

In the second gathering after the disappointment of April 19, 1844, Christ removed His hand from the mistake of 1843.

Ved den andre samlingen etter skuffelsen den 19. april 1844 tok Kristus sin hånd bort fra feiltakelsen i 1843.

> “Those faithful, disappointed ones, who could not understand why their Lord did not come, were not left in darkness. Again they were led to their Bibles to search the prophetic periods. The hand of the Lord was removed from the figures, and the mistake was explained. They saw that the prophetic periods reached to 1844, and that the same evidence which they had presented to show that the prophetic periods closed in 1843, proved that they would terminate in 1844.” Early Writings, 237.

> «De trofaste, skuffede som ikke kunne forstå hvorfor deres Herre ikke kom, ble ikke latt tilbake i mørke. På ny ble de ledet til sine bibler for å granske de profetiske tidsperiodene. Herrens hånd ble fjernet fra tallene, og feilen ble forklart. De så at de profetiske tidsperiodene strakte seg til 1844, og at det samme bevismaterialet som de hadde lagt frem for å vise at de profetiske tidsperiodene endte i 1843, beviste at de ville ende i 1844.» Early Writings, 237.

At the disappointment the second angel descended with a “writing in his hand.”

Ved skuffelsen steg den andre engelen ned med «en bokrull i sin hånd».

> “Another mighty angel was commissioned to descend to earth. Jesus placed in his hand a writing, and as he came to the earth, he cried, ‘Babylon is fallen, is fallen.’” Early Writings, 247.

> «En annen mektig engel fikk i oppdrag å stige ned til jorden. Jesus la et skrift i hans hånd, og da han kom til jorden, ropte han: «Babylon er falt, er falt.»» Early Writings, 247.

The testing process that began with the arrival of the second angel, concluded at the Exeter camp meeting when the Holy Spirit was poured out and the message went like a tidal wave. That testing process was distinctly identified after the cross when the time period unto the outpouring of the Holy Spirit at Pentecost was preceded by a period of fifty days, that was in turn made up of a period of forty days, followed by a period of ten days which concluded at Pentecost.

Prøveprosessen som begynte med den annen engels ankomst, ble avsluttet ved leirmøtet i Exeter da Den Hellige Ånd ble utøst og budskapet gikk fram som en flodbølge. Denne prøveprosessen ble tydelig identifisert etter korset, da tidsperioden fram til utgytelsen av Den Hellige Ånd på pinsedagen ble forutgått av en periode på femti dager, som i sin tur bestod av en periode på førti dager, etterfulgt av en periode på ti dager, som ble avsluttet på pinsedagen.

> “God’s people are to be constantly reaching up to him in prayer. It was after the early disciples had spent ten days in supplication, after all differences had been put away, and they had united in deep heart-searching, and in confession and putting away of sins, and in drawing together in holy fellowship, that the Holy Ghost came upon them, and the promise of Christ was fulfilled. There was a wonderful outpouring of the Holy Spirit. Suddenly there came from heaven the sound as of a rushing mighty wind, and it filled all the house where they were sitting. ‘And the same day there were added unto them about three thousand souls.’” Review and Herald, March 11, 1909.

> «Guds folk skal stadig rekke opp til ham i bønn. Det var etter at de første disiplene hadde tilbrakt ti dager i påkallelse, etter at alle uoverensstemmelser var blitt ryddet av veien, og de hadde forent seg i dyp hjertegransking, og i bekjennelse og avleggelse av synder, og i å slutte seg sammen i hellig fellesskap, at Den Hellige Ånd kom over dem, og Kristi løfte ble oppfylt. Det fant sted en vidunderlig utgytelse av Den Hellige Ånd. Plutselig kom det fra himmelen en lyd som av et mektig, farende vindkast, og den fylte hele huset hvor de satt. «Og den samme dag ble det lagt til omkring tre tusen sjeler.» Review and Herald, 11. mars 1909.»

During the forty days, Christ was in attendance teaching the disciples, and then He ascended. The ten days that followed was a period of preparation in advance of the Pentecostal outpouring of the Holy Spirit. The forty days of instruction that followed the cross aligns with April 19, 1844 unto the beginning of the Exeter camp meeting on August 12, 1844. The ten days which preceded Pentecost represented August 12 through 17, 1844, when the Millerites unified upon the message of the Midnight Cry brought by Samuel Snow. In that camp meeting two classes were manifested, and only one class received the Pentecostal outpouring at the conclusion of the meeting. In that period represented by the forty days one class received the instruction, and the other class refused the instruction. When the Midnight Cry arrived one class had the oil, the other did not.

I løpet av de førti dagene var Kristus til stede og underviste disiplene, og deretter fór Han opp. De ti dagene som fulgte, var en forberedelsestid forut for Den Hellige Ånds pinselige utgytelse. De førti dagene med undervisning som fulgte etter korset, svarer til tiden fra 19. april 1844 til begynnelsen av Exeter-leirmøtet 12. august 1844. De ti dagene som gikk forut for pinse, fremstilte tiden fra 12. til 17. august 1844, da millerittene ble forenet om budskapet om Midnattsskriket, fremført av Samuel Snow. På det leirmøtet ble to klasser åpenbart, og bare den ene klassen mottok den pinselige utgytelsen ved møtets avslutning. I den perioden som ble fremstilt ved de førti dagene, mottok den ene klassen undervisningen, mens den andre klassen avviste undervisningen. Da Midnattsskriket kom, hadde den ene klassen olje, den andre hadde det ikke.

> “‘While the bridegroom tarried, they all slumbered and slept.’ By the tarrying of the bridegroom is represented the passing of the time when the Lord was expected, the disappointment, and the seeming delay. In this time of uncertainty, the interest of the superficial and halfhearted soon began to waver, and their efforts to relax; but those whose faith was based on a personal knowledge of the Bible had a rock beneath their feet, which the waves of disappointment could not wash away. ‘They all slumbered and slept;’ one class in unconcern and abandonment of their faith, the other class patiently waiting till clearer light should be given. Yet in the night of trial the latter seemed to lose, to some extent, their zeal and devotion. The halfhearted and superficial could no longer lean upon the faith of their brethren. Each must stand or fall for himself.” The Great Controversy, 395.

> «Mens brudgommen drygde, slumret de alle inn og sovnet.» Ved brudgommens drøyen fremstilles den tid som gikk da Herren var ventet, skuffelsen og den tilsynelatende forsinkelsen. I denne usikre tiden begynte interessen hos de overfladiske og halvhjertede snart å vakle, og deres anstrengelser å avta; men de hvis tro var grunnfestet på personlig kjennskap til Bibelen, hadde en klippe under føttene som skuffelsens bølger ikke kunne skylle bort. «De slumret alle inn og sovnet»; den ene klassen i likegyldighet og oppgivelse av sin tro, den andre klassen ventet tålmodig inntil klarere lys skulle bli gitt. Likevel syntes også de sistnevnte i prøvelsens natt i noen grad å miste sin nidkjærhet og hengivenhet. De halvhjertede og overfladiske kunne ikke lenger støtte seg til sine brødres tro. Enhver må stå eller falle for seg selv.» The Great Controversy, 395.

During the ten days leading to Pentecost, and the period of the Exeter camp meeting, Christ gathered His people a second time in advance of those people carrying His message to the world. When the third angel descended on October 22, 1844, the little flock was again disappointed and scattered, but a period of instruction began on October 22, 1844 as Christ led His people into the Most Holy Place. In 1849, the Lord stretched forth His hand a second time to gather again those whom He had gathered out of the disappointments of April 19 and October 22, 1844.

I løpet av de ti dagene som ledet frem til pinse, og i tiden for leirmøtet i Exeter, samlet Kristus sitt folk en annen gang før dette folket skulle bære Hans budskap til verden. Da den tredje engel steg ned den 22. oktober 1844, ble den lille hjord igjen skuffet og spredt, men en undervisningsperiode begynte den 22. oktober 1844 idet Kristus ledet sitt folk inn i det Aller Helligste. I 1849 rakte Herren ut sin hånd annen gang for på ny å samle dem som Han hadde samlet ut fra skuffelsene den 19. april og den 22. oktober 1844.

In 1844, the instruction was in regards to the message which the third angel had in his hand when he descended, but in the “period of doubt and uncertainty” that followed the great disappointment, many lost their way. By 1849, the work of gathering the little scattered flock was initiated, but what was illustrated by that history was the defeat of 1863, and the first Kadesh for modern Israel. The future victory of the one hundred and forty-four thousand and their work at the second Kadesh was delayed.

I 1844 gjaldt undervisningen det budskapet som den tredje engelen hadde i sin hånd da han steg ned, men i den «periode av tvil og usikkerhet» som fulgte den store skuffelsen, mistet mange veien. Innen 1849 ble arbeidet med å samle den lille spredte hjord innledet, men det som ble fremstilt ved denne historien, var nederlaget i 1863 og det første Kadesj for det moderne Israel. Den fremtidige seieren til de ett hundre og førtifire tusen og deres verk ved det andre Kadesj ble forsinket.

When the Lord descended on September 11, 2001 He gathered His last-day people, gave them His spiritual food to eat, breathed His Spirit upon those people as He began to sprinkle the latter rain, and He also initiated a testing process that led to July 18, 2020, when His last day people were disappointed and scattered. For three and a half days they were dead in the street. Both the three and a half days, and the forty-day period in the time of Christ represent a wilderness. It is also represented by the period from April 19, 1844 unto August 12, 1844, and also the period from October 22, 1844 unto 1849.

Da Herren steg ned den 11. september 2001, samlet Han sitt endetidsfolk, gav dem sin åndelige føde å ete, åndet sin Ånd på dette folket idet Han begynte å stenke det sene regn, og Han innledet også en prøvingsprosess som førte frem til 18. juli 2020, da Hans endetidsfolk ble skuffet og spredt. I tre og en halv dag var de døde i gaten. Både de tre og en halv dagene og førti-dagersperioden på Kristi tid representerer en ørken. Den er også fremstilt ved perioden fra 19. april 1844 til 12. august 1844, og også perioden fra 22. oktober 1844 til 1849.

From July, 2023 unto the Sunday law, which is the ten days that preceded Pentecost, the camp meeting at Exeter from August 12 unto August 17, and the period from 1849 unto 1863, all align with one another. They represent the period of the second gathering of God’s last-day people. The period from the disappointment to the outpouring of the Holy Spirit is divided into two distinct periods.

Fra juli 2023 og fram til søndagsloven, som er de ti dagene som gikk forut for pinse, samlingen i Exeter fra 12. august til 17. august, og perioden fra 1849 til 1863, stemmer alle overens med hverandre. De representerer perioden for den andre samlingen av Guds folk i de siste dager. Perioden fra skuffelsen til Den hellige ånds utgytelse er delt i to tydelige perioder.

Within the hidden history of verse forty of Daniel chapter eleven the line of apostate Protestantism (the nominal church), the line of Laodicean Seventh-day Adventism (nominal Adventism), the line of Catholicism, and the line of true Protestantism are all represented. Those four lines illustrate true Protestantism in controversy with a threefold union of the dragon (Judas), the beast (Catholicism) and the false prophet (apostate Protestantism).

Innenfor den skjulte historien i vers førti i Daniel kapittel elleve er linjen for frafallen protestantisme (den navnkristne kirke), linjen for laodikeisk syvendedagsadventisme (navnkristen adventisme), linjen for katolisismen og linjen for sann protestantisme alle representert. Disse fire linjene fremstiller sann protestantisme i strid med en trefoldig forening av dragen (Judas), dyret (katolisismen) og den falske profeten (frafallen protestantisme).

Within the very same hidden history the line of apostate Republicanism is also illustrated. Within that line a controversy between the Democrat (the dragon) and Republican parties (the image of the beast) is represented. The Republican party is to lead out in forming the image to the beast, and in so doing it manifests the prophetic characteristics of the beast (the papacy). In God’s Word the papacy, who is the king of the north and also the beast, is given Egypt, (the dragon) as payment for services rendered for being used by God’s as a tool of judgment.

Innenfor den samme skjulte historien blir også linjen med frafallen republikanisme illustrert. Innenfor den linjen fremstilles en strid mellom Det demokratiske partiet (dragen) og Det republikanske partiet (dyrets bilde). Det republikanske partiet skal gå i spissen for å danne bildet av dyret, og ved å gjøre dette åpenbarer det dyrets profetiske kjennetegn (pavedømmet). I Guds Ord blir pavedømmet, som er kongen i nord og også dyret, gitt Egypt (dragen) som betaling for utførte tjenester ved å ha vært brukt av Gud som et redskap til dom.

> Son of man, Nebuchadrezzar king of Babylon caused his army to serve a great service against Tyrus: every head was made bald, and every shoulder was peeled: yet had he no wages, nor his army, for Tyrus, for the service that he had served against it: Therefore thus saith the Lord God; Behold, I will give the land of Egypt unto Nebuchadrezzar king of Babylon; and he shall take her multitude, and take her spoil, and take her prey; and it shall be the wages for his army. I have given him the land of Egypt for his labour wherewith he served against it, because they wrought for me, saith the Lord God. In that day will I cause the horn of the house of Israel to bud forth, and I will give thee the opening of the mouth in the midst of them; and they shall know that I am the Lord. Ezekiel 29:18–21.

> Menneskesønn, Nebukadressar, kongen i Babylon, lot sin hær gjøre en stor tjeneste mot Tyrus; hvert hode ble skallet, og hver skulder ble hudløs; men han fikk ingen lønn, heller ikke hans hær, fra Tyrus for den tjeneste han hadde gjort mot den. Derfor sier Herren Gud således: Se, jeg gir landet Egypt til Nebukadressar, kongen i Babylon; og han skal ta hennes mengde og ta hennes rov og ta hennes bytte; og det skal være lønnen for hans hær. Jeg har gitt ham landet Egypt for det arbeidet han utførte mot det, fordi de arbeidet for meg, sier Herren Gud. På den dag vil jeg la hornet skyte fram for Israels hus, og jeg vil gi deg munnens åpning midt iblant dem; og de skal kjenne at jeg er Herren. Esekiel 29:18–21.

Nebuchadnezzar, who is the king of the north in the passage, is given the land of Egypt as his wages, thus typifying that in the last days, the papacy is given Egypt, which is the dragon, which is the ten kings, the United Nations, who agree to give their seventh kingdom unto the beast for a short space.

Nebukadnesar, som i dette avsnittet er kongen i nord, får landet Egypt som sin lønn, og er således et forbilde på at pavedømmet i de siste dager blir gitt Egypt, som er dragen, som er de ti konger, De forente nasjoner, som blir enige om å gi sitt sjuende rike til dyret for en kort stund.

> And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. Revelation 17:16, 17.

> Og de ti horn som du så på dyret, disse skal hate skjøgen og gjøre henne øde og naken, og de skal ete hennes kjøtt og brenne henne opp med ild. For Gud har lagt i deres hjerter å fullbyrde hans vilje, og å være samstemte og gi sitt rike til dyret, inntil Guds ord er blitt oppfylt. Åpenbaringen 17:16, 17.

This prophetic payment is represented also in Daniel chapter eleven verse forty-two.

Denne profetiske betalingen er også framstilt i Daniel kapittel elleve, vers førtito.

> He shall stretch forth his hand also upon the countries: and the land of Egypt shall not escape. Daniel 11:42.

> Han skal også rekke ut sin hånd over landene; og Egyptens land skal ikke slippe unna. Daniel 11,42.

The papacy prevails over the dragon power in the time of the latter rain, for this payment is accomplished “in” the “day” when God “causes the horn of the house of Israel to bud forth.” It is the rain that causes the Israel of God to bud forth, and that day began on September 11, 2001, which was the day of the east wind.

Pavedømmet seirer over dragens makt i tiden for det sene regn, for denne betalingen blir fullbyrdet «på» den «dag» da Gud «lar hornet for Israels hus skyte frem». Det er regnet som får Guds Israel til å skyte frem, og den dagen begynte den 11. september 2001, som var østvindens dag.

> He shall cause them that come of Jacob to take root: Israel shall blossom and bud, and fill the face of the world with fruit. Hath he smitten him, as he smote those that smote him? or is he slain according to the slaughter of them that are slain by him? In measure, when it shooteth forth, thou wilt debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind. By this therefore shall the iniquity of Jacob be purged; and this is all the fruit to take away his sin; when he maketh all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder, the groves and images shall not stand up. Isaiah 27:6–9.

> De som kommer av Jakob, skal slå rot; Israel skal blomstre og skyte knopper og fylle jordens overflate med frukt. Har han slått ham slik som han slo dem som slo ham? Eller er han blitt drept etter samme slakt som dem som ble drept av ham? Med måte, når det skyter frem, går du i rette med det; han holder sin sterke vind tilbake på østavindens dag. Derfor skal Jakobs misgjerning bli sonet; og dette er all frukten av at hans synd blir tatt bort: når han gjør alle alterets steiner lik kalksteiner som knuses, skal Asjera-pålene og bildestøttene ikke bli stående. Jesaja 27:6–9.

Egypt is given to the papal beast when the latter rain is being poured out. The latter rain began to sprinkle when the east wind, representing Islam of the third woe was “stayed,” or restrained on September 11, 2001. Then the rain began to be measured, (sprinkled) upon Israel as they began to bud. At the Sunday law, when the third woe comes again, the latter rain is poured out without measure. Between September 11, 2001 and the soon coming Sunday law “the iniquity of Jacob” is purged, and the Hebrew word “purged” means “atoned for”. At the Sunday law the papal beast is given Egypt (the dragon), as those ten kings commit fornication with the papacy by forming a worldwide image of the beast.

Egypt blir gitt til det pavelige dyret når siste regn blir utøst. Det siste regn begynte å drysse da østvinden, som representerer islam i det tredje ve, ble «stanset», eller holdt tilbake, den 11. september 2001. Da begynte regnet å bli tilmålt (drysset) over Israel idet de begynte å skyte knopp. Ved søndagsloven, når det tredje ve kommer igjen, blir siste regn utøst uten mål. Mellom 11. september 2001 og den snart kommende søndagsloven blir «Jakobs misgjerning» renset bort, og det hebraiske ordet «renset bort» betyr «gjort soning for». Ved søndagsloven blir Egypt (dragen) gitt til det pavelige dyret, idet de ti kongene driver hor med pavedømmet ved å danne et verdensomspennende bilde av dyret.

Before the Sunday law, during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, the apostate Republican horn forms an image to the beast with the apostate Protestant horn, and in that prophetic line the Republican party prevails over the Democratic party, for the Democratic party is a dragon power and the Republican party is the power who forms the image of the papacy.

Før søndagsloven, under beseglingstiden for de hundre og førtifire tusen, danner det frafalne republikanske horn et bilde av dyret sammen med det frafalne protestantiske horn, og i den profetiske linjen seirer det republikanske partiet over det demokratiske partiet, for det demokratiske partiet er en dragemakt, og det republikanske partiet er den makt som danner bildet av pavedømmet.

Within the prophetic history of the earth beast the end of the Democratic party and the end of the Republican party is identified. Those two parties form the horn of Republicanism, but they identify an internal struggle that runs through the entire history of the earth beast. That horn (Republican) contains an internal microcosm of the two horns of the earth beast.

Innenfor jorddyrets profetiske historie blir enden på Det demokratiske partiet og enden på Det republikanske partiet identifisert. Disse to partiene utgjør republikanismens horn, men de identifiserer en indre strid som går gjennom hele jorddyrets historie. Dette hornet (republikansk) inneholder et indre mikrokosmos av jorddyrets to horn.

In the testimony of the kingdom of the Medes and Persians it was the last horn that came up higher, and the Democratic party began first in American history, but at the end the Republican party comes up higher and prevails over the Democrats. In the history of the latter rain, which began on September 11, 2001, the globalist, dragon-inspired Democrats rose up out of the bottomless pit of Revelation chapter eleven and slew the Republicans by stealing the 2020 election. Their war against Trump (and the Republicans) began when he announced his candidacy in 2015, and it only intensified from that point onward.

I vitnesbyrdet om medernes og persernes rike var det det siste hornet som steg høyere opp, og Det demokratiske partiet begynte først i amerikansk historie, men til sist stiger Det republikanske partiet høyere opp og får overtaket over demokratene. I historien om sildigregnet, som begynte den 11. september 2001, steg de globalistiske, drageinspirerte demokratene opp av avgrunnen i Åpenbaringen kapittel elleve og drepte republikanerne ved å stjele valget i 2020. Deres krig mot Trump (og republikanerne) begynte da han kunngjorde sitt kandidatur i 2015, og den ble bare intensivert fra dette tidspunktet og videre.

When the Democrats stole the election in 2020, they then instituted the Pelosi Trials, but when Trump announced his third campaign in 2022, fear came upon the Democrats, and their rage only increased, and they then came against Trump and his supporters with great wrath, for they knew their time was short. They celebrated his death, but when he stood up, great fear fell upon them.

Da Demokratene stjal valget i 2020, innførte de deretter Pelosi-rettssakene; men da Trump kunngjorde sitt tredje kandidatur i 2022, kom frykt over Demokratene, og deres raseri økte bare, og de gikk da løs på Trump og hans støttespillere med stor vrede, for de visste at deres tid var kort. De feiret hans død, men da han reiste seg opp, falt stor frykt over dem.

> And when they shall have finished their testimony, the beast that ascendeth out of the bottomless pit shall make war against them, and shall overcome them, and kill them. And their dead bodies shall lie in the street of the great city, which spiritually is called Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified. And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. Revelation 11:7–11.

> Og når de har fullført sitt vitnesbyrd, skal dyret som stiger opp av avgrunnen, føre krig mot dem og overvinne dem og drepe dem. Og deres døde legemer skal ligge på gaten i den store stad, som i åndelig forstand kalles Sodoma og Egypt, der også vår Herre ble korsfestet. Og mennesker av folk og slekter og tungemål og nasjoner skal se deres døde legemer i tre og en halv dag, og ikke tillate at deres døde legemer blir lagt i grav. Og de som bor på jorden, skal glede seg over dem og fryde seg, og de skal sende gaver til hverandre, fordi disse to profetene plaget dem som bodde på jorden. Og etter tre og en halv dag kom livets Ånd fra Gud inn i dem, og de stod på sine føtter; og stor frykt falt på dem som så dem. Åpenbaringen 11:7–11.

The period that identifies the end of the Democratic party is from the inauguration of Biden in 2021 unto the inauguration of Trump in 2025. The period began with the Pelosi Trials, which were purely unconstitutional and totally political in nature. That history, representing the death of the sixth president since the time of the end in 1989 unto the eighth president that is of the seven began with political trials (the Pelosi Trials), and it ends with the death of the Democratic party, and a second set of Pelosi Trials, as the political targets are reversed.

Perioden som markerer slutten på Det demokratiske partiet, strekker seg fra Bidens innsettelse i 2021 til Trumps innsettelse i 2025. Perioden begynte med Pelosi-rettssakene, som var rent grunnlovsstridige og fullstendig politisk betinget av natur. Denne historien, som representerer døden til den sjette presidenten fra endetidens begynnelse i 1989 og frem til den åttende presidenten som er av de syv, begynte med politiske rettssaker (Pelosi-rettssakene), og den ender med Det demokratiske partiets død, og et annet sett av Pelosi-rettssaker, idet de politiske målskivene blir omvendt.

The illustration of the history is located in chapter eleven of Revelation, which found its first fulfillment in the French Revolution. The French Revolution is the classic historical example of the guillotine type of political warfare that identifies one ruling party killing another, and then having that very same ruling power overthrown and persecuted themselves.

Illustrasjonen av historien finnes i Åpenbaringen kapittel elleve, og den fikk sin første oppfyllelse i den franske revolusjon. Den franske revolusjon er det klassiske historiske eksempelet på den giljotin-typen av politisk krigføring som kjennetegnes ved at ett herskende parti dreper et annet, og deretter selv blir styrtet og forfulgt av nettopp den samme herskermakten.

The period from the inauguration of Biden and the Pelosi Trials, unto the second inauguration of Trump and the reversal of the Pelosi Trials identifies the end of the Democratic party, and it identifies when Trump repeats the implementation of a set of executive orders that were typified by the Alien and Sedition Acts. The implementation of those executive orders will begin the second Pelosi Trials and identify the beginning of the period when the image of the beast is begun in earnest. That period ends at the enforcement of the Sunday law, so the period begins with executive orders paralleling the Alien and Sedition Acts, and ends with the Sunday law. It is there that the Republican party ends.

Perioden fra Bidens innsettelse og Pelosi-prosessene, til Trumps andre innsettelse og omgjøringen av Pelosi-prosessene, identifiserer slutten på Det demokratiske partiet, og den identifiserer når Trump gjentar iverksettelsen av et sett med presidentordrer som ble forutbildet ved Alien and Sedition Acts. Iverksettelsen av disse presidentordrene vil innlede de andre Pelosi-prosessene og identifisere begynnelsen på perioden da dyrets bilde for alvor blir påbegynt. Denne perioden ender ved håndhevelsen av søndagsloven, så perioden begynner med presidentordrer som svarer til Alien and Sedition Acts, og ender med søndagsloven. Det er der Det republikanske partiet ender.

Both periods representing the conclusion of the Democratic party and then the Republican party are prophetically connected, and are represented by the period of twenty-two years from 1776 unto 1798. That period has three waymarks; the Declaration of Independence in 1776, thirteen years later the Constitution, followed by the Alien and Sedition Acts of 1798. Those three waymarks find fulfillment in the line of the Democratic and Republican parties, though the application of the second and third waymark is at a different point in each line.

Begge perioder, som representerer avslutningen av først Det demokratiske parti og deretter Det republikanske parti, er profetisk forbundet og fremstilles ved perioden på tjue-to år fra 1776 til 1798. Den perioden har tre veimerker: Uavhengighetserklæringen i 1776, tretten år senere Grunnloven, etterfulgt av Alien and Sedition Acts av 1798. Disse tre veimerkene finner sin oppfyllelse i linjen til Det demokratiske og Det republikanske parti, selv om anvendelsen av det andre og tredje veimerket skjer på et forskjellig punkt i hver linje.

We will explain these waymarks and their fulfillments in the next article.

Vi vil forklare disse veimerkene og deres oppfyllelser i den neste artikkelen.

> “There are but two parties, Satan works with his crooked, deceiving power, and through strong delusions he catches all who do not abide in the truth, who have turned away their ears from the truth, and have turned unto fables. Satan himself abode not in the truth, he is the mystery of iniquity. Through his subtlety he gives to his soul-destroying errors the appearance of truth. Herein is their power to deceive. It is because they are a counterfeit of the truth that Spiritualism, Theosophy, and the like deceptions gain such power over the minds of men. Herein is the masterly working of Satan. He pretends to be the Savior of man, the benefactor of the human race, and thus he more readily lures his victims to destruction.

> «Det finnes bare to parter. Satan virker med sin forvridde, bedragerske makt, og gjennom sterke villfarelser fanger han alle som ikke blir i sannheten, som har vendt øret bort fra sannheten og vendt seg til fabler. Satan selv ble ikke i sannheten; han er lovløshetens mysterium. Gjennom sin list gir han sine sjelsødeleggende villfarelser sannhetens skinn. Heri ligger deres makt til å bedra. Det er fordi de er en forfalskning av sannheten, at spiritualismen, teosofien og lignende bedrag får slik makt over menneskenes sinn. Heri viser Satans mesterlige virksomhet seg. Han gir seg ut for å være menneskets Frelser, menneskeslektens velgjører, og således lokker han desto lettere sine ofre til undergang.»

> “We are warned in the word of God that sleepless vigilance is the price of safety. Only in the straight path of truth and righteousness can we escape the tempter’s power. But the world is ensnared. Satan’s skill is exercised in devising plans and methods without number to accomplish his purposes. Dissimulation has become a fine art with him, and he works in the guise of an angel of light. God’s eye alone discerns his schemes to contaminate the world with false and ruinous principles bearing on their face the appearance of genuine goodness. He works to restrict religious liberty, and to bring into the religious world a species of slavery. Organizations, institutions, unless kept by the power of God, will work under Satan’s dictation to bring men under the control of men: and fraud and guile will bear the semblance of zeal for truth, and for the advancement of the kingdom of God. Whatever in our practice is not as open as the day, belongs to the methods of the prince of evil. His methods are practiced even among Seventh Day Adventists, who claim to have advanced truth.

> «Vi blir advart i Guds ord om at søvnløs årvåkenhet er prisen for trygghet. Bare på sannhetens og rettferdighetens rette sti kan vi unnslippe fristerens makt. Men verden er fanget i snaren. Satan utøver sin dyktighet i å uttenke planer og metoder uten tall for å gjennomføre sine hensikter. Forstillelse er blitt en skjønn kunst hos ham, og han virker under skikkelse av en lysets engel. Guds øye alene gjennomskuer hans anslag for å besmitte verden med falske og ødeleggende prinsipper som på sitt ytre bærer preg av ekte godhet. Han arbeider for å innskrenke religionsfriheten og for å føre inn i den religiøse verden en form for slaveri. Organisasjoner, institusjoner, dersom de ikke bevares ved Guds kraft, vil virke under Satans diktat for å bringe mennesker under menneskers kontroll; og svik og list vil bære skinn av nidkjærhet for sannheten og for fremgangen av Guds rike. Alt i vår praksis som ikke er like åpent som dagen, hører til den ondes fyrstes metoder. Hans metoder blir praktisert selv blant Syvendedags Adventister, som gjør krav på å ha den framrykkede sannhet.»

> “If men resist the warnings the Lord sends them, they become even leaders in evil practices; such men assume to exercise the prerogatives of God—they presume to do that which God himself will not do in seeking to control the minds of men. They introduce their own methods and plans, and through their misconceptions of God, they weaken the faith of others in the truth, and bring in false principles that will work like leaven to taint and corrupt our institutions and churches. Anything that lowers man’s conception of righteousness, and equity, and impartial judgment, any devise or precept that brings God’s human agents under the control of human minds, impairs their faith in God; it separates the soul from God, for it leads away from the path of strict integrity and righteousness.

> «Når mennesker står imot de advarsler Herren sender dem, blir de endog ledere i onde handlinger; slike mennesker tar seg den rett Gud alene har—de formaster seg til å gjøre det som Gud selv ikke vil gjøre når det gjelder å søke å beherske menneskers sinn. De innfører sine egne metoder og planer, og gjennom sine vrangforestillinger om Gud svekker de andres tro på sannheten og innfører falske prinsipper som vil virke som surdeig til å besmitte og forderve våre institusjoner og menigheter. Alt som senker menneskets oppfatning av rettferdighet og billighet og upartisk dom, enhver innretning eller forskrift som bringer Guds menneskelige redskaper under menneskesinners kontroll, svekker deres tro på Gud; det skiller sjelen fra Gud, for det leder bort fra den sti som er preget av ubrytelig integritet og rettferdighet. »

> “God will not vindicate any device whereby man shall in the slightest degree rule or oppress his fellow-man. The only hope for fallen man is to look to Jesus, and receive him as the only Savior. As soon as man begins to make an iron rule for other men, as soon as he begins to harness up and drive men according to his own mind, he dishonors God, and imperils his own soul, and the souls of his brethren. Sinful man can find hope and righteousness only in God; and no human being is righteous any longer than he has faith in God, and maintains the vital connection with him. A flower of the field must have its root in the soil; it must have air, dew, showers, and sunshine. It will flourish only as it receives these advantages, and all are from God. So with men. We receive from God that which ministers to the life of the soul. We are warned not to trust in man, nor to make flesh our arm. A curse is pronounced upon all who do this.” The 1888 Materials, 1432–1434.

> «Gud vil ikke rettferdiggjøre noen ordning hvorved mennesket i den ringeste grad skal herske over eller undertrykke sin neste. Det eneste håp for det falne menneske er å se hen til Jesus og ta imot ham som den eneste Frelser. Så snart mennesket begynner å gjøre sin egen regel til en jernlov for andre mennesker, så snart det begynner å spenne mennesker for og drive dem etter sitt eget sinn, vanærer det Gud og setter sin egen sjel og sine brødres sjeler i fare. Det syndige menneske kan finne håp og rettferdighet bare i Gud; og intet menneske er rettferdig lenger enn det har tro på Gud og opprettholder den levende forbindelse med ham. En markens blomst må ha sin rot i jorden; den må ha luft, dugg, regnskurer og solskinn. Den vil blomstre bare når den mottar disse goder, og alle kommer de fra Gud. Slik er det også med menneskene. Vi mottar fra Gud det som tjener sjelens liv. Vi blir advart mot å stole på mennesker eller gjøre kjød til vår arm. En forbannelse blir uttalt over alle som gjør dette.» The 1888 Materials, 1432–1434.

Back to Articles