Article

# The Book of Daniel - Number Seventy-Nine

Daniels bok – nummer syttini

Unveiling the Rebellion of 1888: Lessons from the Second Generation of Laodicean Adventism

Avsløringen av opprøret i 1888: Lærdommer fra annen generasjon av laodikeisk adventisme

Author

Jeff Pippenger

Published

February 12, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The second generation of Laodicean Adventism arrived in 1888, and that generation is symbolically represented in Ezekiel chapter eight, as the second abomination, which is represented by the “chambers of his imagery.”

Den andre generasjonen av laodikeisk adventisme trådte frem i 1888, og denne generasjonen er symbolsk fremstilt i Esekiel kapittel åtte som den andre styggedommen, som er representert ved «hans bildekammers rom».

> So I went in and saw; and behold every form of creeping things, and abominable beasts, and all the idols of the house of Israel, pourtrayed upon the wall round about. And there stood before them seventy men of the ancients of the house of Israel, and in the midst of them stood Jaazaniah the son of Shaphan, with every man his censer in his hand; and a thick cloud of incense went up. Then said he unto me, Son of man, hast thou seen what the ancients of the house of Israel do in the dark, every man in the chambers of his imagery? for they say, The Lord seeth us not; the Lord hath forsaken the earth. Ezekiel 8:10–12.

> Så gikk jeg inn og så; og se, alle slags krypende dyr og avskyelige dyr og alle avgudene til Israels hus var avbildet på veggen rundt omkring. Og foran dem sto sytti menn av de eldste i Israels hus, og midt iblant dem sto Jaasanja, sønn av Sjafan, hver mann med sitt røkelseskar i hånden; og en tykk sky av røkelse steg opp. Da sa han til meg: Menneskesønn, har du sett hva de eldste i Israels hus gjør i mørket, hver mann i sitt billedkammers rom? For de sier: Herren ser oss ikke; Herren har forlatt jorden. Esekiel 8:10–12.

The chambers of imagery represent the wicked secrets within the hearts of those represented as the ancient men, and they have brought that very wickedness into not only the chambers of their minds, but also into the chambers of God’s sanctuary.

Billedkamrene representerer de ugudelige hemmeligheter i hjertene hos dem som fremstilles som de gamle mennene, og nettopp denne ugudeligheten har de ført inn ikke bare i kamrene i sine sinn, men også i kamrene i Guds helligdom.

> Eat thou not the bread of him that hath an evil eye, neither desire thou his dainty meats: For as he thinketh in his heart, so is he: Eat and drink, saith he to thee; but his heart is not with thee. Proverbs 23:6, 7.

> Et ikke brød hos den som har et ondt øye, og begjær heller ikke hans lekre retter; for som han tenker i sitt hjerte, slik er han. «Et og drikk!» sier han til deg, men hans hjerte er ikke med deg. Ordspråkene 23:6, 7.

The wickedness of the chambers of imagery is written both on the walls of the temple and the walls of the ancient men’s minds. The secret chambers of imagery of the second abomination of Ezekiel chapter eight, represent the second generation of Laodicean Adventism, and of the four abominations the second abomination takes more time to emphasize a corporate rebellion, although all four abominations are represented as being carried out by the men who were supposed to be the guardians of the people.

Ondskapen i billedkamrene er skrevet både på templets vegger og på de eldste mennenes sinns vegger. De hemmelige billedkamrene i den andre styggedommen i Esekiel kapittel åtte representerer den andre generasjonen av laodikeisk adventisme, og av de fire styggedommene bruker den andre styggedommen mer tid på å understreke et kollektivt opprør, selv om alle fire styggedommene fremstilles som utført av de menn som skulle være folkets voktere.

> “The mark of deliverance has been set upon those ‘that sigh and that cry for all the abominations that be done.’ Now the angel of death goes forth, represented in Ezekiel’s vision by the men with the slaughtering weapons, to whom the command is given: ‘Slay utterly old and young, both maids, and little children, and women: but come not near any man upon whom is the mark; and begin at My sanctuary.’ Says the prophet: ‘They began at the ancient men which were before the house.’ Ezekiel 9:1–6. The work of destruction begins among those who have professed to be the spiritual guardians of the people. The false watchmen are the first to fall. There are none to pity or to spare. Men, women, maidens, and little children perish together.” The Great Controversy, 656.

> «Utfrielsens merke er blitt satt på dem ‘som sukker og jamrer over alle de vederstyggeligheter som blir gjort’. Nå går dødens engel ut, fremstilt i Esekiels syn ved mennene med slagvåpnene, til hvem befalingen blir gitt: ‘Drep fullstendig gamle og unge, både jomfruer og små barn og kvinner; men kom ikke nær noen mann som merket er på; og begynn ved Min helligdom.’ Profeten sier: ‘De begynte med de eldste mennene som var foran huset.’ Esekiel 9:1–6. Ødeleggelsesverket begynner blant dem som har bekjent seg til å være folkets åndelige voktere. De falske vaktmenn er de første til å falle. Det er ingen til å ynke eller spare. Menn, kvinner, unge piker og små barn omkommer sammen.» The Great Controversy, 656.

The rebellion that marks the arrival of the second generation is specifically associated with the leadership of Laodicean Adventism, as fulfilled at the 1888 General Conference meeting in Minneapolis. It is represented by the expression “ancients of the house of Israel” and also by the “seventy men.” It was seventy elders that were associated with the work of Moses, and Jesus’ second group of disciples consisted of seventy men. “Seventy” represents leadership, as does “the ancients.” The second abomination places an extra emphasis upon the leadership, and in so doing it places the emphasis upon the abomination as being associated with a corporate rebellion of the leadership.

Opprøret som kjennetegner den andre generasjonens ankomst, er særskilt knyttet til lederskapet i laodikeisk adventisme, slik det ble oppfylt på Generalkonferansens møte i Minneapolis i 1888. Det fremstilles ved uttrykket «de eldste i Israels hus» og også ved «de sytti menn». Det var sytti eldste som var knyttet til Moses’ gjerning, og Jesu andre gruppe disipler bestod av sytti menn. «Sytti» representerer lederskap, likesom «de eldste» gjør det. Den andre vederstyggeligheten legger en særlig ekstra vekt på lederskapet, og ved å gjøre det fremhever den vederstyggeligheten som forbundet med et kollektivt opprør fra lederskapets side.

In the midst of the seventy ancient men stood “Jaazaniah the son of Shaphan.” The name “Jaazaniah,” means “heard of God”, and he represents a leadership that rebelled at the very time that God was speaking, for he heard God, but refused to listen, for he professed that God had forsaken his people, and that God did not see what was happening in the secret chambers. Jaazaniah was the “son of Shaphan,” and the name “Shaphan” means “to hide”. The setting of the second generation represents a rebellion of the leadership that rebelled in the very time when God was speaking, and they believed that God did not see or care about their actions.

Midt iblant de sytti gamle menn stod «Ja’azanja, Sjafans sønn». Navnet «Ja’azanja» betyr «hørt av Gud», og han representerer et lederskap som gjorde opprør nettopp på den tid da Gud talte; for han hørte Gud, men nektet å lytte, idet han bekjente at Gud hadde forlatt sitt folk, og at Gud ikke så hva som foregikk i de skjulte kamrene. Ja’azanja var «Sjafans sønn», og navnet «Sjafan» betyr «å skjule». Rammen for den andre generasjonen representerer et opprør hos lederskapet, som gjorde opprør nettopp på den tid da Gud talte, og de trodde at Gud verken så eller brydde seg om deres handlinger.

Sister White recorded that she was shown the conversations of the leadership of Laodicean Adventism during the 1888 General Conference. At the 1888 General Conference God showed Sister White the meetings of the leaders which they had among themselves when they thought God was not listening. There in the secrecy of their rooms they spoke evil against Sister White, her son, and Elders Jones and Waggoner. They believed they could speak freely, for God could not see them in their private quarters, but God showed these very conversations to the prophetess. They were in a corporate meeting, and according to inspiration they were hearing the message of the latter rain, but they refused to hear.

Søster White skrev at hun fikk se samtalene blant lederskapet i den laodikeiske adventismen under Generalkonferansen i 1888. Ved Generalkonferansen i 1888 viste Gud Søster White ledernes møter som de holdt seg imellom når de trodde at Gud ikke lyttet. Der, i hemmeligheten i sine rom, talte de ondt mot Søster White, hennes sønn og eldste Jones og Waggoner. De trodde at de kunne tale fritt, for Gud kunne ikke se dem i deres private rom, men Gud viste nettopp disse samtalene til profetinnen. De var samlet i et fellesmøte, og ifølge inspirasjonen hørte de budskapet om senregnet, men de nektet å høre.

What was it that had produced a leadership that manifested such open rebellion in 1888, that Sister White compared it to the rebellion of Korah, Dathan and Abiram?

Hva var det som hadde frembrakt et lederskap som utviste et så åpent opprør i 1888, at søster White sammenlignet det med opprøret til Korah, Datan og Abiram?

> “When you are enlightened by the Holy Spirit, you will see all that wickedness at Minneapolis as it is, as God looks upon it. If I never see you again in this world, be assured that I forgive you the sorrow and distress and burden of soul you have brought upon me without any cause. But for your soul’s sake, for the sake of Him who died for you, I want you to see and confess your errors. You did unite with those who resisted the Spirit of God. You had all the evidence that you needed that the Lord was working through Brethren Jones and Waggoner; but you did not receive the light; and after the feelings indulged, the words spoken against the truth, you did not feel ready to confess that you had done wrong, that these men had a message from God, and you had made light of both message and messengers.

> «Når du blir opplyst av Den Hellige Ånd, vil du se all den ugudeligheten i Minneapolis slik den er, slik Gud ser den. Om jeg aldri mer ser deg igjen i denne verden, så vær forvisset om at jeg tilgir deg den sorg og nød og sjelsbyrde du uten noen grunn har påført meg. Men for din sjels skyld, for hans skyld som døde for deg, ønsker jeg at du skal se og bekjenne dine feil. Du sluttet deg jo til dem som stod Den Hellige Ånds gjerning imot. Du hadde alle de beviser du trengte for at Herren virket gjennom brødrene Jones og Waggoner; men du tok ikke imot lyset; og etter de følelser du gav rom for, de ord som ble talt mot sannheten, følte du deg ikke rede til å bekjenne at du hadde handlet galt, at disse menn hadde et budskap fra Gud, og at du hadde ringeaktet både budskapet og budbærerne.»

> “Never before have I seen among our people such firm self-complacency and unwillingness to accept and acknowledge light as was manifested at Minneapolis. I have been shown that not one of the company who cherished the spirit manifested at that meeting would again have clear light to discern the preciousness of the truth sent them from heaven until they humbled their pride and confessed that they were not actuated by the Spirit of God, but that their minds and hearts were filled with prejudice. The Lord desired to come near to them, to bless them and heal them of their backslidings, but they would not hearken. They were actuated by the same spirit that inspired Korah, Dathan, and Abiram. Those men of Israel were determined to resist all evidence that would prove them to be wrong, and they went on and on in their course of disaffection until many were drawn away to unite with them.

> «Aldri før har jeg blant vårt folk sett en så fast selvtilfredshet og en slik uvillighet til å motta og erkjenne lys som den som ble åpenbart i Minneapolis. Det er blitt vist meg at ikke én av dem som næret den ånd som kom til syne på det møtet, igjen ville få klart lys til å skjelne dyrebarheten i den sannhet som ble sendt dem fra himmelen, før de ydmyket sin stolthet og bekjente at de ikke ble drevet av Guds Ånd, men at deres sinn og hjerter var fylt av fordom. Herren ønsket å komme dem nær, å velsigne dem og helbrede dem fra deres frafall, men de ville ikke høre. De ble drevet av den samme ånd som inspirerte Korah, Datan og Abiram. Disse Israels menn var fast bestemt på å motstå ethvert bevis som ville vise at de tok feil, og de fortsatte og fortsatte på sin vei i ulydig misnøye inntil mange ble dratt bort for å slutte seg til dem.»

> “Who were these? Not the weak, not the ignorant, not the unenlightened. In that rebellion there were two hundred and fifty princes famous in the congregation, men of renown. What was their testimony? ‘All the congregation are holy, every one of them, and the Lord is among them: wherefore then lift ye up yourselves above the congregation of the Lord?’ [Numbers 16:3]. When Korah and his companions perished under the judgment of God, the people whom they had deceived saw not the hand of the Lord in this miracle. The whole congregation the next morning charged Moses and Aaron, ‘Ye have killed the people of the Lord’ [Verse 41], and the plague was upon the congregation, and more than fourteen thousand perished.

> «Hvem var disse? Ikke de svake, ikke de uvitende, ikke de uopplyste. I dette opprøret var det to hundre og femti fyrster, aktede i menigheten, menn av anseelse. Hva var deres vitnesbyrd? ‘Hele menigheten er hellig, hver eneste en av dem, og Herren er iblant dem; hvorfor opphøyer dere da dere selv over Herrens menighet?’ [4 Mosebok 16:3]. Da Korah og hans ledsagere omkom under Guds dom, så ikke folket, som de hadde bedratt, Herrens hånd i dette miraklet. Hele menigheten anklaget den neste morgen Moses og Aron: ‘Dere har drept Herrens folk’ [Vers 41], og plagen kom over menigheten, og mer enn fjorten tusen omkom.»

> “When I purposed to leave Minneapolis, the angel of the Lord stood by me and said: ‘Not so; God has a work for you to do in this place. The people are acting over the rebellion of Korah, Dathan, and Abiram. I have placed you in your proper position, which those who are not in the light will not acknowledge; they will not heed your testimony; but I will be with you; My grace and power shall sustain you. It is not you they are despising, but the messengers and the message I send to My people. They have shown contempt for the word of the Lord. Satan has blinded their eyes and perverted their judgment; and unless every soul shall repent of this their sin, this unsanctified independence that is doing insult to the Spirit of God, they will walk in darkness. I will remove the candlestick out of his place except they repent and be converted, that I should heal them. They have obscured their spiritual eyesight. They would not that God would manifest His Spirit and His power; for they have a spirit of mockery and disgust at My word. Lightness, trifling, jesting, and joking are daily practiced. They have not set their hearts to seek Me. They walk in the sparks of their own kindling, and unless they repent they shall lie down in sorrow. Thus saith the Lord: Stand at your post of duty; for I am with thee, and will not leave thee nor forsake thee.’ These words from God I have not dared to disregard.

> «Da jeg hadde besluttet å forlate Minneapolis, stod Herrens engel ved min side og sa: ‘Ikke så; Gud har et verk for deg å utføre på dette sted. Folket handler på nytt ut opprøret til Korah, Datan og Abiram. Jeg har satt deg i den stilling som rettelig er din, en stilling som de som ikke er i lyset, ikke vil anerkjenne; de vil ikke gi akt på ditt vitnesbyrd; men jeg vil være med deg; Min nåde og kraft skal holde deg oppe. Det er ikke deg de forakter, men budbærerne og budskapet som jeg sender til Mitt folk. De har vist forakt for Herrens ord. Satan har blindet deres øyne og forvendt deres dømmekraft; og dersom ikke hver sjel omvender seg fra denne sin synd, denne uviede uavhengighet som krenker Guds Ånd, skal de vandre i mørke. Jeg vil flytte lysestaken bort fra dens sted dersom de ikke omvender seg og vender om, så jeg kan helbrede dem. De har tilslørt sitt åndelige syn. De har ikke ønsket at Gud skulle åpenbare Sin Ånd og Sin kraft; for de har en ånd av hån og avsky for Mitt ord. Lettferdighet, overflatiskhet, skjemt og spøk øves daglig. De har ikke vendt sine hjerter til å søke Meg. De vandrer i gnistene fra sin egen ild, og dersom de ikke omvender seg, skal de legge seg ned i sorg. Så sier Herren: Stå på din vaktpost; for jeg er med deg og vil ikke forlate deg og ikke svikte deg.’ Disse ord fra Gud har jeg ikke våget å sette til side.»

> “Light has been shining in Battle Creek in clear, bright rays; but who of those that acted a part in the meeting at Minneapolis have come to the light and received the rich treasures of truth which the Lord sent them from heaven? Who have kept step and step with the Leader, Jesus Christ? Who have made full confession of their mistaken zeal, their blindness, their jealousies and evil surmisings, their defiance of truth? Not one; and because of their long neglect to acknowledge the light, it has left them far behind; they have not been growing in grace and in the knowledge of Christ Jesus our Lord. They have failed to receive the needed grace which they might have had, and which would have made them strong men in religious experience.

> «Lys har skint i Battle Creek i klare, strålende stråler; men hvem av dem som tok del i møtet i Minneapolis, er kommet til lyset og har mottatt de rike sannhetsskattene som Herren sendte dem fra himmelen? Hvem har holdt skritt for skritt med Lederen, Jesus Kristus? Hvem har avlagt full bekjennelse av sitt villfarne nidkjærhetsiver, sin blindhet, sin misunnelse og sine onde mistanker, sitt trass mot sannheten? Ikke én; og fordi de så lenge har forsømt å anerkjenne lyset, har det latt dem bli langt tilbake; de har ikke vokst i nåden og i kunnskapen om Kristus Jesus, vår Herre. De har unnlatt å motta den nødvendige nåde som de kunne ha fått, og som ville ha gjort dem til sterke menn i religiøs erfaring.»

> “The position taken at Minneapolis was apparently an insurmountable barrier which in a great degree shut them in with doubters, questioners, with the rejecters of truth and the power of God. When another crisis comes, those who have so long resisted evidence piled upon evidence will again be tested upon the points where they failed so manifestly, and it will be hard for them to receive that which is from God and refuse that which is from the powers of darkness. Therefore their only safe course is to walk in humility, making straight paths for their feet, lest the lame be turned out of the way. It makes every difference whom we company with, whether it is with men who walk with God and who believe and trust Him, or with men who follow their own supposed wisdom, walking in the sparks of their own kindling.

> Den stilling som ble inntatt i Minneapolis, var tilsynelatende en uoverstigelig barriere som i stor grad stengte dem inne sammen med tvilere, spørsmålsstillere, med sannhetens forkastere og Guds krafts forkastere. Når en annen krise kommer, vil de som så lenge har motstått bevis lag på lag av bevis, igjen bli prøvet på de punkter hvor de sviktet så åpenbart, og det vil bli hardt for dem å ta imot det som er fra Gud og avvise det som er fra mørkets makter. Derfor er deres eneste trygge kurs å vandre i ydmykhet og gjøre stiene rette for sine føtter, for at ikke den halte skal bli drevet ut av veien. Det gjør all verdens forskjell hvem vi holder selskap med, enten det er med menn som vandrer med Gud og som tror og stoler på Ham, eller med menn som følger sin egen innbilte visdom og vandrer i gnistene fra sin egen opptenning.

> “The time and care and labor required to counteract the influence of those who have worked against the truth has been a terrible loss; for we might have been years ahead in spiritual knowledge; and many, many souls might have been added to the church if those who ought to have walked in the light had followed on to know the Lord, that they might know His going forth is prepared as the morning. But when so much labor has to be expended right in the church to counteract the influence of workers who have stood as a granite wall against the truth God sends to His people, the world is left in comparative darkness.

> Den tid og omsorg og det arbeid som har vært nødvendig for å motvirke innflytelsen fra dem som har arbeidet mot sannheten, har vært et fryktelig tap; for vi kunne ha vært år foran i åndelig kunnskap; og mange, mange sjeler kunne ha blitt lagt til menigheten dersom de som burde ha vandret i lyset, hadde gått videre for å kjenne Herren, så de kunne vite at hans fremgang er beredt som morgenen. Men når så meget arbeid må brukes midt i menigheten for å motvirke innflytelsen fra arbeidere som har stått som en granittvegg mot den sannhet Gud sender til sitt folk, blir verden etterlatt i forholdsvis mørke.

> “God meant that the watchmen should arise and with united voices send forth a decided message, giving the trumpet a certain sound, that the people might all spring to their post of duty and act their part in the great work. Then the strong, clear light of that other angel who comes down from heaven having great power, would have filled the earth with his glory. We are years behind; and those who stood in blindness and hindered the advancement of the very message that God meant should go forth from the Minneapolis meeting as a lamp that burneth, have need to humble their hearts before God and see and understand how the work has been hindered by their blindness of mind and hardness of heart.” Manuscript Releases, volume 14, 107–111.

> «Gud mente at vekterne skulle reise seg og med forente røster sende ut et bestemt budskap, idet de lot basunen gi en klar lyd, for at folket alle måtte springe til sin pliktpost og utføre sin del i det store verk. Da ville det sterke, klare lyset fra den andre engelen, som kommer ned fra himmelen med stor makt, ha fylt jorden med hans herlighet. Vi er år tilbake; og de som sto i blindhet og hindret fremgangen for nettopp det budskap som Gud mente skulle gå ut fra Minneapolis-møtet som en brennende lampe, trenger å ydmyke sine hjerter for Gud og se og forstå hvordan verket er blitt hindret ved deres blindhet i sinn og hardhet i hjerte.» Manuscript Releases, bind 14, 107–111.

What was it that had produced a leadership that manifested such open rebellion in 1888, that Sister White compared it to the rebellion of Korah, Dathan and Abiram? The answer no doubt lies in the rebellion of 1863, that prepared the way for what Ezekiel was told would be even greater abominations. Rejecting the “seven times,” of Leviticus twenty-six, and introducing a counterfeit chart, would produce the necessity to uphold the counterfeit of 1863. Thus, Miller would watch his jewels get scattered and covered up with rubbish and counterfeit jewels and coins. The worldly saying says, “history is written by the victors.”

Hva var det som hadde frembrakt et lederskap som viste et så åpent opprør i 1888, at Søster White sammenlignet det med opprøret til Korah, Datan og Abiram? Svaret ligger uten tvil i opprøret i 1863, som banet veien for det Esekiel fikk høre ville være enda større vederstyggeligheter. Å forkaste «de syv tider» i Tredje Mosebok tjueseks og innføre et forfalsket kart, ville gjøre det nødvendig å opprettholde forfalskningen fra 1863. Slik skulle Miller se sine juveler bli spredt og dekket til med skrap og falske juveler og mynter. Det verdslige ordtaket sier: «Historien skrives av seierherrene.»

Though not actually the victors, those leading the Laodicean Adventist church have spent time and effort to construct a historical narrative that upholds the increasing rebellion through the four generations, in an attempt to place that rebellion in a light that is far from the actual history recorded by the heavenly angels. The revision of history is a hallmark characteristic of the Jesuits of the Catholic Church, and historical revisionism has been a stock and trade of Laodicean Adventist historians. What is written these days by Laodicean Adventist “historians” about the Minneapolis General Conference session is a classic example of historical revisionism.

Selv om de i virkeligheten ikke er seierherrene, har de som leder den laodikeiske adventistkirken brukt tid og krefter på å konstruere en historisk fortelling som opprettholder det tiltagende opprøret gjennom de fire generasjonene, i et forsøk på å fremstille dette opprøret i et lys som ligger fjernt fra den faktiske historien nedtegnet av de himmelske engler. Omskriving av historien er et kjennetegn ved jesuittene i den katolske kirke, og historisk revisjonisme har vært et fast virkemiddel for laodikeiske adventisthistorikere. Det som nå til dags skrives av laodikeiske adventistiske «historikere» om Generalkonferansens samling i Minneapolis, er et klassisk eksempel på historisk revisjonisme.

There may have been a few of the rebels from that conference that eventually repented, but the exception to the rule, does not deny the rule. Sister White was commanded to stay and record the meeting, for the rebellion of Korah, Dathan and Abiram was being repeated. For Adventist historians to construct the testimony around whether the message of righteousness by faith was understood, not understood; rejected or not rejected, or thereafter accepted is to avoid the inspired testimony of a rebellion that was typified by Korah, Dathan and Abiram.

Det kan ha vært noen få av opprørerne fra den konferansen som til sist omvendte seg, men unntaket fra regelen opphever ikke regelen. Søster White fikk befaling om å bli værende og nedtegne møtet, for Korahs, Datans og Abirams opprør ble gjentatt. Når adventistiske historikere bygger vitnesbyrdet opp omkring hvorvidt budskapet om rettferdiggjørelse ved tro ble forstått eller ikke forstått, forkastet eller ikke forkastet, eller siden tatt imot, er det å unngå det inspirerte vitnesbyrdet om et opprør som ble forbilledliggjort ved Korah, Datan og Abiram.

Which of those three rebels did Moses’ record show was afterward repentant and accepted back in the leadership with Moses?

Hvilken av disse tre opprørerne viser Moses’ beretning at senere angret og ble tatt tilbake i lederskapet sammen med Moses?

> “Korah, the leading spirit in this movement, was a Levite, of the family of Kohath, and a cousin of Moses; he was a man of ability and influence. Though appointed to the service of the tabernacle, he had become dissatisfied with his position and aspired to the dignity of the priesthood. The bestowal upon Aaron and his house of the priestly office, which had formerly devolved upon the first-born son of every family, had given rise to jealousy and dissatisfaction, and for some time Korah had been secretly opposing the authority of Moses and Aaron, though he had not ventured upon any open act of rebellion. He finally conceived the bold design of overthrowing both the civil and the religious authority. He did not fail to find sympathizers. Close to the tents of Korah and the Kohathites, on the south side of the tabernacle, was the encampment of the tribe of Reuben, the tents of Dathan and Abiram, two princes of this tribe, being near that of Korah. These princes readily joined in his ambitious schemes. Being descendants from the eldest son of Jacob, they claimed that the civil authority belonged to them, and they determined to divide with Korah the honors of the priesthood.

> «Kora, den ledende ånd i denne bevegelsen, var en levitt, av Kehats slekt, og en fetter av Moses; han var en mann med evner og innflytelse. Selv om han var satt til tjenesten ved tabernaklet, var han blitt misfornøyd med sin stilling og traktet etter prestedømmets verdighet. At presteembedet var blitt gitt til Aron og hans hus, et embete som tidligere hadde tilfalt den førstefødte sønnen i hver familie, hadde gitt opphav til misunnelse og misnøye, og i en tid hadde Kora i det skjulte motsatt seg Moses’ og Arons myndighet, skjønt han ikke hadde våget å foreta noen åpen opprørshandling. Til slutt unnfanget han den dristige plan å styrte både den borgerlige og den religiøse myndighet. Han unnlot ikke å finne sympatisører. Nær teltene til Kora og kehatittene, på sørsiden av tabernaklet, lå Rubens stammes leir, og teltene til Datan og Abiram, to fyrster i denne stammen, lå nær Koras telt. Disse fyrster sluttet seg villig til hans ærgjerrige planer. Som etterkommere av Jakobs eldste sønn gjorde de krav på at den borgerlige myndighet tilkom dem, og de besluttet å dele prestedømmets æresbevisninger med Kora.»

> “The state of feeling among the people favored the designs of Korah. In the bitterness of their disappointment, their former doubts, jealousy, and hatred had returned, and again their complaints were directed against their patient leader. The Israelites were continually losing sight of the fact that they were under divine guidance. They forgot that the Angel of the covenant was their invisible leader, that, veiled by the cloudy pillar, the presence of Christ went before them, and that from Him Moses received all his directions.

> Folkets sinnsstemning begunstiget Korahs planer. I bitterheten over deres skuffelse var deres tidligere tvil, misunnelse og hat vendt tilbake, og atter ble deres klager rettet mot deres tålmodige leder. Israels barna mistet stadig av syne det faktum at de stod under guddommelig ledelse. De glemte at paktens Engel var deres usynlige leder, at Kristi nærvær, tilhyllet av skystøtten, gikk foran dem, og at Moses mottok alle sine instrukser fra Ham.

> “They were unwilling to submit to the terrible sentence that they must all die in the wilderness, and hence they were ready to seize upon every pretext for believing that it was not God but Moses who was leading them and who had pronounced their doom. The best efforts of the meekest man upon the earth could not quell the insubordination of this people; and although the marks of God’s displeasure at their former perverseness were still before them in their broken ranks and missing numbers, they did not take the lesson to heart. Again they were overcome by temptation.” Patriarchs and Prophets, 395, 396.

> «De var uvillige til å underordne seg den fryktelige dommen at de alle måtte dø i ørkenen, og derfor var de rede til å gripe enhver påskudd for å tro at det ikke var Gud, men Moses, som ledet dem, og som hadde forkynt deres undergang. Selv de beste anstrengelser fra den ydmykeste mann på jorden kunne ikke dempe dette folkets ulydighet; og selv om tegnene på Guds mishag over deres tidligere gjenstridighet fremdeles lå foran dem i deres brutte rekker og manglende antall, tok de ikke lærdommen til hjertet. Igjen ble de overvunnet av fristelsen.» Patriarker og profeter, 395, 396.

Laodicean Adventism began in 1856, and in 1863 it became the legally registered Laodicean Adventist church. As previously addressed in prior articles, there is no inspired testimony that Laodicea is ever saved. It cannot be saved unless it repents of its condition, and accepts the experience represented by Philadelphia. Laodicea is a people that is judged, by being spewed out of the mouth of the Lord. As the Laodicean church, inspiration identifies that the church was destined to wander in the wilderness as did ancient Israel.

Det laodikeiske adventisme begynte i 1856, og i 1863 ble det den lovlig registrerte laodikeiske adventistkirke. Som tidligere behandlet i tidligere artikler, finnes det ikke noe inspirert vitnesbyrd om at Laodikea noen gang blir frelst. Den kan ikke bli frelst med mindre den omvender seg fra sin tilstand og tar imot den erfaring som representeres ved Filadelfia. Laodikea er et folk som dømmes ved å bli spydd ut av Herrens munn. Som den laodikeiske menighet identifiserer inspirasjonen at menigheten var bestemt til å vandre i ørkenen slik det gamle Israel gjorde.

Which of the rebels of ancient Israel wandered in the wilderness for forty years and then entered into the Promised Land? Not a single soul, and their wandering typified the wandering of modern Israel.

Hvilke av opprørerne i det gamle Israel vandret i ørkenen i førti år og deretter gikk inn i det lovede land? Ikke en eneste sjel, og deres vandring var et forbilde på det moderne Israels vandring.

The rebellion of Korah, Dathan and Abiram (that typified the rebellion of 1888), was premised upon their unwillingness to accept the judgment upon the people assigning them to wander for forty years in the wilderness. The rebellion of 1888, was premised upon the leadership’s rejection of the pronouncement identifying them as Laodicea and assigning them to wander many more years in the wilderness because of their insubordination.

Korahs, Datans og Abirams opprør (som var et forbilde på opprøret i 1888) var basert på deres uvillighet til å godta dommen over folket, som bestemte at de skulle vandre førti år i ørkenen. Opprøret i 1888 var basert på lederskapets forkastelse av erklæringen som identifiserte dem som Laodikea og bestemte at de, på grunn av sin ulydighet, skulle vandre mange flere år i ørkenen.

> “The message given us by A. T. Jones, and E. J. Waggoner is the message of God to the Laodicean church, and woe be unto anyone who professes to believe the truth and yet does not reflect to others the God-given rays.” The 1888 Materials, 1053.

> «Det budskapet som er gitt oss gjennom A. T. Jones og E. J. Waggoner, er Guds budskap til menigheten i Laodikea, og ve den som bekjenner å tro sannheten og likevel ikke gjenspeiler de gudgitte stråler for andre.» The 1888 Materials, 1053.

The ancient men, who were to be the guardians of the people in 1888, believed they were “rich and increased with goods”. We will consider what produced this condition in advance of 1888, in the next article.

De gamle mennene, som skulle være folkets voktere i 1888, mente at de var «rike og hadde overflod av gods». Hva som frembrakte denne tilstanden i tiden forut for 1888, vil vi betrakte i den neste artikkelen.

> “My soul is made very sad to see how quickly some who have had light and truth will accept the deceptions of Satan, and be charmed with a spurious holiness. When men turn away from the landmarks the Lord has established that we may understand our position as marked out in prophecy, they are going they know not whither.

> «Min sjel er dypt bedrøvet over å se hvor raskt noen som har hatt lys og sannhet, vil godta Satans bedrag og la seg besnære av en falsk hellighet. Når mennesker vender seg bort fra de landemerker Herren har opprettet for at vi skal forstå vår stilling slik den er utpekt i profetien, går de av sted uten å vite hvorhen. »

> “I question whether genuine rebellion is ever curable. Study in Patriarchs and Prophets the rebellion of Korah, Dathan, and Abiram. This rebellion was extended, including more than two men. It was led by two hundred and fifty princes of the congregation, men of renown. Call rebellion by its right name and apostasy by its right name, and then consider that the experience of the ancient people of God with all its objectionable features was faithfully chronicled to pass into history. The Scripture declares, ‘These things … are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’ And if men and women who have the knowledge of the truth are so far separated from their Great Leader that they will take the great leader of apostasy and name him Christ our Righteousness, it is because they have not sunk deep into the mines of the truth. They are not able to distinguish the precious ore from the base material.

> «Jeg stiller spørsmål ved om ekte opprør noensinne kan helbredes. Studer i Patriarker og profeter opprøret til Korah, Datan og Abiram. Dette opprøret var omfattende og innbefattet mer enn to menn. Det ble ledet av to hundre og femti fyrster i menigheten, ansette menn. Kall opprør ved sitt rette navn og frafall ved sitt rette navn, og overvei deretter at erfaringen til Guds folk i gammel tid, med alle sine forkastelige trekk, trofast ble nedtegnet for å gå inn i historien. Skriften erklærer: ‘Disse ting … er skrevet til advarsel for oss, som de siste tider er kommet til.’ Og dersom menn og kvinner som har kunnskap om sannheten, er blitt så langt adskilt fra sin store Leder at de vil ta den store lederen for frafallet og kalle ham Kristus vår rettferdighet, er det fordi de ikke har sunket dypt ned i sannhetens gruver. De er ikke i stand til å skjelne den kostbare malmen fra det uedelige materialet.»

> “Read the cautions so abundantly given in the Word of God in regard to false prophets that will come in with their heresies, and if possible will deceive the very elect. With these warnings, why is it that the church does not distinguish the false from the genuine? Those who have in any way been thus misled need to humble themselves before God, and sincerely repent, because they have so easily been led astray. They have not distinguished the voice of the true Shepherd from that of a stranger. Let all such review this chapter of their experience.

> «Les de advarsler som så rikelig er gitt i Guds Ord med hensyn til falske profeter som vil komme inn med sine vranglærer, og om mulig villede selv de utvalgte. Med disse advarslene, hvorfor er det da at menigheten ikke skjelner det falske fra det ekte? De som på noen måte således er blitt villedet, trenger å ydmyke seg for Gud og oppriktig omvende seg, fordi de så lett har latt seg føre vill. De har ikke skjelnet den sanne Hyrdes røst fra en fremmeds. La alle slike gå denne delen av sin erfaring nøye etter.»

> “For more than half a century God has been giving His people light through the testimonies of His Spirit. After all this time is it left for a few men and their wives to undeceive the whole church of believers, declaring Mrs. White a fraud and a deceiver? ‘By their fruits ye shall know them.’

> «I mer enn et halvt århundre har Gud gitt sitt folk lys gjennom sin Ånds vitnesbyrd. Etter all denne tiden, er det da overlatt til noen få menn og deres hustruer å åpne hele de troendes menighets øyne, idet de erklærer fru White for å være en bedrager og en forfører? ‘På deres frukter skal I kjenne dem.’»

> “Those who can ignore all the evidences which God has given them, and change that blessing into a curse, should tremble for the safety of their own souls. Their candlestick will be removed out of its place unless they repent. The Lord has been insulted. The standard of truth, of the first, second, and third angels’ messages has been left to trail in the dust. If the watchmen are left to mislead the people in this fashion, God will hold some souls responsible for a lack of keen discernment to discover what kind of provender was being given to His flock.

> «De som kan overse alle de bevisene Gud har gitt dem, og forvandle den velsignelsen til en forbannelse, bør skjelve for tryggheten til sine egne sjeler. Deres lysestake skal bli flyttet bort fra sitt sted dersom de ikke omvender seg. Herren er blitt krenket. Sannhetens banner, for den første, andre og tredje engels budskap, er blitt latt slepe i støvet. Hvis vekterne får fortsette å villede folket på denne måten, vil Gud holde noen sjeler ansvarlige for mangel på skarp dømmekraft til å oppdage hva slags føde som ble gitt til Hans hjord.»

> “Apostasies have occurred and the Lord has permitted matters of this nature to develop in the past in order to show how easily His people will be misled when they depend upon the words of men instead of searching the Scriptures for themselves, as did the noble Bereans, to see if these things are so. And the Lord has permitted things of this kind to occur that warnings may be given that such things will take place.

> «Frafall har funnet sted, og Herren har tidligere tillatt at forhold av denne art har utviklet seg for å vise hvor lett Hans folk vil bli villedet når de er avhengige av menneskers ord i stedet for selv å granske Skriftene, slik de edle bereerne gjorde, for å se om disse ting er så. Og Herren har tillatt at ting av dette slag har inntruffet for at advarsler må kunne gis om at slike ting vil finne sted. »

> “Rebellion and apostasy are in the very air we breathe. We shall be affected by them unless we by faith hang our helpless souls upon Christ. If men are so easily misled now, how will they stand when Satan shall personate Christ, and work miracles? Who will be unmoved by his misrepresentations then—professing to be Christ when it is only Satan assuming the person of Christ, and apparently working the works of Christ? What will hold God’s people from giving their allegiance to false christs? ‘Go not after them.’

> «Opprør og frafall ligger i selve luften vi ånder inn. Vi vil bli påvirket av dem, med mindre vi i tro henger våre hjelpeløse sjeler på Kristus. Dersom mennesker nå så lett blir villedet, hvordan skal de da kunne bli stående når Satan skal utgi seg for å være Kristus og gjøre mirakler? Hvem vil da forbli urokket av hans fordreininger — idet han gir seg ut for å være Kristus, når det bare er Satan som antar Kristi skikkelse og tilsynelatende gjør Kristi gjerninger? Hva vil hindre Guds folk fra å gi sin troskap til falske kristuser? ‘Følg dem ikke.’»

> “The doctrines must be plainly understood. The men accepted to preach the truth must be anchored; then their vessel will hold against storm and tempest, because the anchor holds them firmly. The deceptions will increase, and we are to call rebellion by its right name. We are to stand with the whole armor on. In this conflict we do not meet men only, but principalities and powers. We wrestle not against flesh and blood. Let Ephesians 6:10–18 be read carefully and impressively in our churches.” Notebook Leaflets, 57, 58.

> «Læresetningene må forstås klart. De menn som blir antatt til å forkynne sannheten, må være forankret; da vil deres fartøy holde stand mot storm og uvær, for ankeret holder dem fast. Bedragene vil tilta, og vi skal kalle opprør ved dets rette navn. Vi skal stå med hele rustningen på. I denne striden møter vi ikke bare mennesker, men makter og myndigheter. Vi kjemper ikke mot kjøtt og blod. La Efeserne 6:10–18 bli lest omhyggelig og med alvor i våre menigheter.» Notebook Leaflets, 57, 58.

Back to Articles