Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Sixty-Eight

Daniels bok - nummer hundre og sekstiåtte

Unveiling Prophetic Truth: The Second Battle of the proxy wars and the Sealing of the 144,000

Åpenbaring av profetisk sannhet: Det annet slaget i stedfortrederkrigene og beseglingen av de 144 000

Author

Jeff Pippenger

Published

March 30, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We are now addressing the second battle of the proxy wars, as illustrated in Daniel chapter eleven, verses eleven and twelve. The second battle in those verses identify the war in the Ukraine, between the atheistic power of Russia, and the nation of Ukraine. In the verses, Putin is victorious, as was Ptolemy IV, but after his victory he will be lifted up in his own heart, and his narcissistic self-exaltation will become the means of his Waterloo. The historical representation of this current history is only beneficial to those who understand what the current history represents spiritually.

Vi behandler nå den andre kampen i stedfortrederkrigene, slik den er framstilt i Daniel kapittel elleve, vers elleve og tolv. Den andre kampen i disse versene identifiserer krigen i Ukraina, mellom Russlands ateistiske makt og nasjonen Ukraina. I versene er Putin seirende, slik Ptolemaios IV var det, men etter sin seier skal han opphøyes i sitt eget hjerte, og hans narsissistiske selvopphøyelse skal bli middelet til hans Waterloo. Den historiske framstillingen av denne nåværende historien er bare til gagn for dem som forstår hva den nåværende historien åndelig representerer.

In verse one, of chapter ten, Daniel, who represents God’s last day people, is identified as understanding both the “vision” and the “thing”. The vision and the thing are repeatedly represented together, but distinct from one another as one line of truth. They are the Ulai and Hiddekel Rivers. They are the “mareh” and “chazon” visions. They are the prophecy of the twenty-five hundred and twenty years in connection with the prophecy of the twenty-three hundred years. They are the internal and external testimony of God’s people. The Lord does not repeat things that are unimportant. The rule of first mention identifies that because the first thing we are told of Daniel, in his final vision, is that he represents God’s last-day people who understand both the “chazon,” and the “mareh”. Therefore the vision and thing are vital to see, if the prophetic history of verses eleven and twelve are to be correctly understood.

I vers én i kapittel ti blir Daniel, som representerer Guds folk i de siste dager, beskrevet som en som forstår både «synet» og «tingen». Synet og tingen fremstilles gjentatte ganger sammen, men adskilt fra hverandre, som én sannhetslinje. De er elvene Ulai og Hiddekel. De er «mareh»- og «chazon»-synene. De er profetien om de to tusen fem hundre og tjue år i forbindelse med profetien om de to tusen tre hundre år. De er Guds folks indre og ytre vitnesbyrd. Herren gjentar ikke ting som er uviktige. Regelen om første omtale viser at fordi det første vi blir fortalt om Daniel, i hans siste syn, er at han representerer Guds folk i de siste dager som forstår både «chazon» og «mareh». Derfor er synet og tingen av avgjørende betydning å se, dersom den profetiske historien i vers elleve og tolv skal forstås rett.

Daniel represents the one hundred and forty-four thousand in Revelation chapter eleven, who have perfectly repeated the parable of the ten virgins, that was fulfilled in the history of the Millerites. They, as with the Millerites, suffered a first disappointment, that in Revelation chapter eleven is represented as being slain by the atheistic “woke” beast from the bottomless pit, and who then lie dead in the street of the great city of Egypt and Sodom, where also Christ was crucified. Their death produced “rejoicing” for the followers of the dragon, but it produced mourning in Daniel.

Daniel representerer de hundre og førtifire tusen i Åpenbaringen kapittel elleve, som fullkomment har gjentatt lignelsen om de ti jomfruer, som ble oppfylt i millerittenes historie. De led, slik som millerittene, en første skuffelse, som i Åpenbaringen kapittel elleve fremstilles som at de blir drept av det ateistiske «woke»-dyret fra avgrunnen, og deretter ligger døde i gaten i den store stad Egypt og Sodoma, hvor også Kristus ble korsfestet. Deres død frembrakte «glede» hos dragens etterfølgere, men den frembrakte sorg hos Daniel.

The history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand was also represented by the resurrection of Lazarus, whose resurrection was identified as the sealing act of Christ’s work, and who, as a symbol of those whom Christ seals, led the triumphal entry into Jerusalem, which typified the movement of the Midnight Cry in the Millerite history, and also in the history of the one hundred and forty-four thousand. The resurrection of Lazarus occurred while his sisters, Mary and Martha were in mourning, as was Daniel during the twenty-one days in chapter ten. In chapter ten, Daniel’s mourning ends with the descent of Michael, the very personage whose “voice” brought Lazarus and Moses back to life. The resurrection of the two witnesses in Revelation chapter eleven is represented by Daniel being transformed by the causative vision of the “marah.”

Historien om beseglingen av de hundre og førtifire tusen ble også framstilt ved Lasarus’ oppstandelse, hvis oppstandelse ble identifisert som beseglingshandlingen i Kristi verk, og som, som et symbol på dem Kristus besegler, ledet det triumferende inntoget i Jerusalem, hvilket var et forbilde på Midnattsropsbevegelsen i millerittisk historie, og også i historien om de hundre og førtifire tusen. Lasarus’ oppstandelse fant sted mens hans søstre, Maria og Marta, sørget, slik Daniel gjorde i de tjueén dagene i kapittel ti. I kapittel ti ender Daniels sorg med Mikas nedstigning, selve den person hvis «stemme» brakte Lasarus og Moses tilbake til livet. De to vitners oppstandelse i Åpenbaringen kapittel elleve framstilles ved at Daniel blir forvandlet ved det årsaksvirkende synet av «marah».

In chapter ten, Daniel is representing the sealing of the one hundred and forty-four thousand that is also represented in chapter eleven of Revelation. In the chapter, Gabriel plainly states that he had come to Daniel to make Daniel understand what should befall God’s last-day people. The message of what will befall God’s people in the last days, is prophetically set within the context of a message that is confirmed by the methodology of laying prophetic line upon prophetic line. Within that application the rule of first mention demonstrates that the correct understanding will only be seen by those who see both the internal and external truths within the lines that are brought together. They are those who understand the “vision” and the “thing”.

I kapittel ti representerer Daniel beseglingen av de hundre og førtifire tusen, som også er framstilt i Åpenbaringen kapittel elleve. I kapitlet sier Gabriel tydelig at han var kommet til Daniel for å la Daniel forstå hva som skulle komme over Guds folk i de siste dager. Budskapet om det som skal komme over Guds folk i de siste dager, er profetisk satt inn i sammenhengen av et budskap som blir stadfestet ved metodikken med å legge profetisk linje på profetisk linje. Innenfor denne anvendelsen viser regelen om første omtale at den rette forståelsen bare vil bli sett av dem som ser både de indre og de ytre sannheter i de linjene som blir ført sammen. De er dem som forstår «synet» og «tingen».

The one hundred and forty-four thousand will understand the prophetic message, but they will also experience the message, for the message and the experience cannot be separated. It is the message that sanctifies, for the message is God’s Word, and Christ is the Word of God, and the Word of God is Truth. His message is confirmed as the Truth, because it is represented through the principles of prophetic application that are nothing more or less than the principles of who and what He is. He is Palmoni, the Wonderful Numberer, the Numberer of Secrets. He is the Wonderful Linguist, the beginning and the ending, the first and the last, the Alpha and Omega. It is these elements of who He is, that define the prophetic rules which establish the message of prophecy, and produce the experience of prophecy.

De hundre og førtifire tusen vil forstå det profetiske budskapet, men de vil også erfare budskapet, for budskapet og erfaringen kan ikke skilles fra hverandre. Det er budskapet som helliggjør, for budskapet er Guds Ord, og Kristus er Guds Ord, og Guds Ord er Sannhet. Hans budskap stadfestes som Sannheten, fordi det fremstilles gjennom prinsippene for profetisk anvendelse, som verken er mer eller mindre enn prinsippene for hvem og hva Han er. Han er Palmoni, den underfulle teller, hemmelighetenes teller. Han er den underfulle språkkyndige, begynnelsen og enden, den første og den siste, Alfa og Omega. Det er disse elementene av hvem Han er, som definerer de profetiske reglene som stadfester profetiens budskap og frembringer profetiens erfaring.

Before the Ulai and Hiddekel, two great rivers of Shinar, reach the Persian Gulf they form a marshy area near their confluence called the Shatt al-Arab, but they do not merge into a single river. The Shatt al-Arab is a river delta formed by the convergence of the Euphrates and Tigris rivers, as well as several smaller rivers and streams. However, even within the delta region, the Euphrates and Tigris maintain their separate identities and flow into the Persian Gulf as distinct rivers. The internal and external messages of prophecy maintain their distinct relationship, but as they reach their conclusion (in the last days), they produce a delta with several contributing rivers and streams. Jesus illustrates the spiritual with the natural, and in the last days the effect of every vision forms a delta flood land, though the two great rivers maintain their distinct roles.

Før Ulai og Hiddekel, to store elver i Sinear, når Persiabukten, danner de et sumpområde nær sitt sammenløp, kalt Shatt al-Arab, men de smelter ikke sammen til én enkelt elv. Shatt al-Arab er et elvedelta dannet ved sammenløpet av elvene Eufrat og Tigris, så vel som flere mindre elver og bekker. Men selv innenfor deltaområdet bevarer Eufrat og Tigris sine særskilte identiteter og munner ut i Persiabukten som adskilte elver. Profetiens indre og ytre budskap opprettholder sitt særskilte forhold, men idet de når sin avslutning (i de siste dager), frembringer de et delta med flere tilførende elver og bekker. Jesus fremstiller det åndelige ved hjelp av det naturlige, og i de siste dager danner virkningen av hvert syn et deltaflomland, skjønt de to store elvene opprettholder sine særskilte roller.

The period of twenty-one days of mourning aligns with the time the two witnesses are dead in the street, and that period of time begins with the first disappointment, and the tarrying time. That period of time occurs within the larger period of time, where the sealing of the one hundred and forty-four thousand is accomplished. The sealing did not begin at the time of the end in 1989, it began when Christ, as the third angel, descended on September 11, 2001. He brought His people to their second visit at Kadesh, and this time the few who are ready will go into the promised land. The experience of God’s people from the time of the end in 1989 up until September 11, 2001, did not seal them. The sealing began when Christ descended and sounded the first note of the seventh trumpet of the third woe.

Sørgeperioden på tjueén dager samsvarer med den tiden de to vitnene er døde på gaten, og denne tidsperioden begynner med den første skuffelsen og ventetiden. Denne tidsperioden finner sted innenfor den større tidsperioden, hvor beseglingen av de hundre og førtifire tusen fullføres. Beseglingen begynte ikke ved endens tid i 1989; den begynte da Kristus, som den tredje engel, steg ned den 11. september 2001. Han førte sitt folk til deres annet besøk ved Kadesj, og denne gangen vil de få som er rede, gå inn i det lovede land. Guds folks erfaring fra endens tid i 1989 og fram til 11. september 2001 beseglet dem ikke. Beseglingen begynte da Kristus steg ned og lot den første tonen i den sjuende basun i det tredje ve lyde.

The sounding of the seventh trumpet is where the mystery of God is finished, and that mystery represents the sealing of the one hundred and forty-four thousand, which takes place during the sounding of that trumpet. That trumpet hits three notes, for it is Truth. The first note was September 11, 2001, the second note was October 7, 2023, and the third of the three notes is at the soon coming Sunday law. Those three notes, are the three steps that always exist in truth. Daniel’s three touches in chapter ten connected his experience to the period of history that is represented by the three notes of the seventh trumpet.

Lyden av den sjuende basunen er det sted hvor Guds mysterium fullendes, og dette mysteriet representerer beseglingen av de hundre og førtifire tusen, som finner sted under lyden av den basunen. Den basunen slår tre toner, for den er Sannhet. Den første tonen var 11. september 2001, den andre tonen var 7. oktober 2023, og den tredje av de tre tonene er ved den snart kommende søndagsloven. Disse tre tonene er de tre trinnene som alltid finnes i sannheten. Daniels tre berøringer i kapittel ti knyttet hans erfaring til den historiske perioden som er representert ved den sjuende basunens tre toner.

The prophetic message that produces the effect of being transformed into the image of Christ, which Daniel illustrates in chapter ten, is the message of what befalls God’s people in the last days, but not the last days in a general sense. It is the message that God’s people understand and experience during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand.

Det profetiske budskapet som frembringer den virkning at man blir forvandlet til Kristi bilde, og som Daniel fremstiller i kapittel ti, er budskapet om det som skal hende Guds folk i de siste dager, men ikke de siste dager i en allmenn forstand. Det er budskapet som Guds folk forstår og erfarer i beseglingstiden for de hundre og førtifire tusen.

As Gabriel begins to present the prophetic history represented in chapter eleven, he presents specific lines of prophecy. The first two verses begin with Cyrus (as Bush the first), at the time of the end in 1989, and go forward until the history of Donald Trump as the forty fifth president (the sixth), and there the prophetic history ceases, until the history of the United Nations (Alexander the Great), as the seventh kingdom is addressed in verses three and four. The message of Donald Trump as the rich sixth president that stirs up the globalists, is therefore a truth that is fulfilled in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. It is therefore, present truth.

Idet Gabriel begynner å fremstille den profetiske historien som er framstilt i kapittel elleve, legger han fram bestemte profetiske linjer. De to første versene begynner med Kyros (som den første Bush), ved endens tid i 1989, og går fram til historien om Donald Trump som den førtifemte presidenten (den sjette), og der opphører den profetiske historien, inntil De forente nasjoners historie (Aleksander den store), som det sjuende riket, omtales i vers tre og fire. Budskapet om Donald Trump som den rike sjette presidenten som oppildner globalistene, er derfor en sannhet som oppfylles i de hundre og førtifire tusens beseglingstid. Det er derfor nåværende sannhet.

In verses five through nine, the history of the papacy being established upon the throne, in 538 through to the deadly wound and the time of the end in 1798, is set forth. It is of course essential and important truth for it upholds and confirms verse forty, but it provides no specific prophetic narrative that occurs in the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. Verse ten, like verses five through nine, confirms the validity of verse forty, but does not address the prophetic history that is fulfilled during the sealing time. It does however, mark 1989, and therefore establishes by omission a silent period from 1989, unto the Sunday law in verse forty-one.

I vers fem til ni fremstilles historien om pavedømmet som ble opprettet på tronen, fra 538 og frem til det dødelige såret og endetiden i 1798. Dette er selvsagt vesentlig og viktig sannhet, for den opprettholder og bekrefter vers førti, men den gir ingen spesifikk profetisk beretning som finner sted i perioden for beseglingen av de hundre og førtifire tusen. Vers ti bekrefter, likesom vers fem til ni, gyldigheten av vers førti, men omtaler ikke den profetiske historien som oppfylles under beseglingstiden. Det markerer imidlertid 1989, og fastslår derfor ved utelatelse en taus periode fra 1989 og frem til søndagsloven i vers førtien.

Verses eleven through fifteen identify history that is fulfilled in the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. Those verses fit within the hidden history between verses two and three, and between 1989 in verse forty unto the Sunday law in verse forty-one. Those verses are very much present truth, and must be recognized as such if we are to reap the intended benefits of understanding the verses.

Vers elleve til femten identifiserer historie som blir oppfylt i perioden for beseglingen av de hundre og førtifire tusen. Disse versene passer inn i den skjulte historien mellom vers to og tre, og mellom 1989 i vers førti og søndagsloven i vers førtien. Disse versene er i høy grad nåværende sannhet, og må erkjennes som sådanne dersom vi skal høste de tilsiktede fordelene ved å forstå versene.

The intended benefits are two-fold, for it represents the understanding of the prophetic history represented therein, and also the experience that is produced by the understanding of the truths of that message. The understanding of the message, a final increase of knowledge, which is being fulfilled in the period of the sealing, is what sanctifies those who are to be among the one hundred and forty-four thousand. For this reason, it is important to consider the verses from the perspective of internal and external.

De tilsiktede fordelene er todelte, for det representerer forståelsen av den profetiske historie som der fremstilles, og også den erfaring som frembringes ved forståelsen av sannhetene i dette budskapet. Forståelsen av budskapet, en siste økning i kunnskap, som blir oppfylt i beseglingens periode, er det som helliggjør dem som skal være blant de hundre og førtifire tusen. Av denne grunn er det viktig å betrakte versene fra perspektivet av det indre og det ytre.

The “seven times” of Leviticus twenty-six is absolutely part of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, for Daniel’s two prayers, represented in chapter two and nine, represent a twofold prayer to understand the prophetic history represented by the image of the beast, and also to receive the experience that is produced by those who fulfill the Leviticus twenty-six prayer of forgiveness of their sins and the sins of their fathers. The external prayer identifies the image of the beast, and the internal prayer produces the image of Christ.

De «sju tider» i Tredje Mosebok tjueseks hører absolutt til beseglingstiden for de hundre og førtifire tusen, for Daniels to bønner, fremstilt i kapittel to og ni, representerer en todelt bønn om å forstå den profetiske historien som fremstilles ved dyrets bilde, og også om å motta den erfaring som frembringes hos dem som oppfyller bønnen i Tredje Mosebok tjueseks om tilgivelse for sine synder og sine fedres synder. Den ytre bønnen identifiserer dyrets bilde, og den indre bønnen frembringer Kristi bilde.

Understanding the history represented in the various passages in Daniel eleven, that specifically address history that is fulfilled within the sealing time, is represented by Daniel’s prayer in chapter two. He and the three worthies sought to understand the secret message of Nebuchadnezzar’s dream of the image of the metals. When the correct understanding of the prophetic history represented in Nebuchadnezzar’s hidden dream is recognized, the understanding identifies to those who understand, that they are without hope, unless they personally accomplish the experience of complete repentance represented by Daniel’s prayer in chapter nine.

Å forstå den historien som er framstilt i de ulike avsnittene i Daniel elleve, og som særlig omhandler historie som fullbyrdes i beseglingstiden, er framstilt ved Daniels bønn i kapittel to. Han og de tre trofaste mennene søkte å forstå det hemmelige budskapet i Nebukadnesars drøm om billedstøtten av metallene. Når den rette forståelsen av den profetiske historien som er framstilt i Nebukadnesars skjulte drøm, blir erkjent, viser denne forståelsen dem som forstår, at de er uten håp, med mindre de personlig fullbyrder erfaringen av fullstendig omvendelse, framstilt ved Daniels bønn i kapittel ni.

To separate the experience represented by Daniel in chapter ten, from the prophetic narrative of end time events in chapter eleven, is to fail as a student of prophecy. In Daniel chapter eleven, verses eleven and twelve, the war of the borderline, the Battle of Raphia and the victory of the southern king, represents the second of the three proxy wars which are marked in God’s prophetic Word. The key that brings this revelation of truth into view is the Wonderful Linguist’s use of the king of the north overflowing and passing over, up to the fortress (the neck), in verse ten. He provided two other verses that address the overflowing and passing over, and in so doing He brings together the prophetic narrative of events and the experience the understanding of those events is to produce.

Å skille den erfaring som er framstilt ved Daniel i kapittel ti, fra den profetiske beretningen om endetidshendelser i kapittel elleve, er å svikte som student av profetien. I Daniel kapittel elleve, vers elleve og tolv, representerer grensekrigen, slaget ved Rafia og sydkongens seier den andre av de tre stedfortrederkrigene som er markert i Guds profetiske Ord. Nøkkelen som bringer denne sannhetsåpenbaringen til syne, er den vidunderlige Lingvists bruk av at kongen i nord skyller fram og drar over, like til festningen (halsen), i vers ti. Han gav to andre vers som omhandler det å skylle fram og dra over, og ved å gjøre dette sammenføyer Han den profetiske beretningen om hendelsene og den erfaring som forståelsen av disse hendelsene skal frembringe.

> But his sons shall be stirred up, and shall assemble a multitude of great forces: and one shall certainly come, and overflow, and pass through: then shall he return, and be stirred up, even to his fortress. And the king of the south shall be moved with choler, and shall come forth and fight with him, even with the king of the north: and he shall set forth a great multitude; but the multitude shall be given into his hand. And when he hath taken away the multitude, his heart shall be lifted up; and he shall cast down many ten thousands: but he shall not be strengthened by it. Daniel 11:10–12.

> Men hans sønner skal ruste seg og samle en mengde store stridskrefter; og den ene skal visselig komme og skylle fram og trenge igjennom; deretter skal han vende tilbake og ruste seg helt til sin festning. Og kongen i sør skal bli grepet av harme og dra ut og stride mot ham, mot kongen i nord; og han skal stille opp en stor mengde, men mengden skal bli gitt i hans hånd. Og når han har tatt bort mengden, skal hans hjerte opphøye seg; og han skal felle mange titusener; men han skal ikke bli styrket ved det. Daniel 11:10–12.

In 2014, Putin began a war in the Ukraine, and in order to recognize this truth as represented in verse eleven of chapter eleven, a student of prophecy must first be able to see that verse ten represents a history that illustrates the second part of verse forty of Daniel chapter eleven. When they recognize that, they then see that what verse ten adds to verse forty, is that when the Soviet Union was swept away in 1989, that the king of the north only went up to his fortress (the “neck”). But a student of prophecy would not know what that indicated, until he saw Isaiah chapter eight verse eight. Then he would have the prophetic authority to identify that all three verses are tied together by an expression that is only employed three times in the Bible.

I 2014 begynte Putin en krig i Ukraina, og for å erkjenne denne sannhet slik den er fremstilt i vers elleve i kapittel elleve, må en profetiens student først være i stand til å se at vers ti fremstiller en historie som illustrerer den andre delen av vers førti i Daniels bok kapittel elleve. Når de erkjenner dette, ser de deretter at det vers ti tilfører vers førti, er at da Sovjetunionen ble feid bort i 1989, gikk nordens konge bare opp til sin festning («halsen»). Men en profetiens student ville ikke vite hva dette antydet, før han så Jesaja kapittel åtte vers åtte. Da ville han ha den profetiske autoritet til å fastslå at alle tre versene er knyttet sammen ved et uttrykk som bare brukes tre ganger i Bibelen.

The student would then need a second witness that the three times the expression “overflow and pass over” occur in the Bible, is a purposeful repetition. The second witness to this fact is established because all three verses (witnesses), identify a king of the north attacking a southern king. Together the three witnesses, that are confirmed as the same symbolic history by two types of internal witnesses, lead the student of prophecy to then lay all three verses upon each other, in a line upon line fashion. That application expands the content of the verses, which portray the battle between a king of the north and the king of the south.

Den studerende ville dernæst behøve et andet vidne om, at de tre gange, udtrykket „oversvømme og fare videre“ forekommer i Bibelen, er en tilsigtet gentagelse. Det andet vidne til dette forhold fastslås ved, at alle tre vers (vidner) identificerer en nordens konge, som angriber en sydlig konge. Tilsammen leder de tre vidner, som bekræftes som den samme symbolske historie ved to slags indre vidnesbyrd, den profetistuderende til derpå at lægge alle tre vers oven på hinanden, linje på linje. Denne anvendelse udvider indholdet i versene, som fremstiller kampen mellem en nordens konge og en sydens konge.

Isaiah chapter seven, verses eight and nine, provide the key to solving the riddle of what the “fortress” in verse ten represents, for the Hebrew word for “fortress” is also the “fortress” that the king of the south entered into in verse seven of chapter eleven. “Fortress” is also translated as “strength” in the expression “sanctuary of strength” in verse thirty-one of Daniel eleven. Thus, the two verses (seven and thirty-one), provide two witnesses that the “fortress” is the capital of a kingdom or a king. With that fact established upon two witnesses (both in chapter eleven), then what Isaiah identifies in his cryptic passage in chapter seven, verses eight and nine, when he establishes with two internal witnesses that the fortress is the capital of a kingdom, or the king of the kingdom, establishes that prior to 1989, the Soviet Union, the capital of which was Russia, with its capital city of Moscow, had a head that was Mikal Gorbachev. It is not an accident that the visual characteristic of Gorbachev was his forehead.

Jesaja kapittel sju, vers åtte og ni, gir nøkkelen til å løse gåten om hva «festningen» i vers ti representerer, for det hebraiske ordet for «festning» er også den «festningen» som sydens konge gikk inn i i kapittel elleve, vers sju. «Festning» er også oversatt med «styrke» i uttrykket «styrkens helligdom» i Daniel elleve, vers trettien. De to versene (sju og trettien) gir således to vitner om at «festningen» er hovedstaden i et rike eller en konge. Når dette faktum er fastslått på to vitners ord (begge i kapittel elleve), da fastslår det som Jesaja identifiserer i sin kryptiske passasje i kapittel sju, vers åtte og ni, når han ved to indre vitner fastslår at festningen er hovedstaden i et rike, eller kongen over riket, at Sovjetunionen før 1989, hvis hovedmakt var Russland, med hovedstaden Moskva, hadde et overhode som var Mikal Gorbachev. Det er ikke tilfeldig at Gorbatsjovs synlige kjennetegn var hans panne.

Line upon line, the conclusion of this application emphasizes its importance when it states, “If ye will not believe, surely ye shall not be established.” Jesus said, “O fools, and slow of heart to believe all that the prophets have spoken.” [See Luke 24:25] Ezra wrote, “And they rose early in the morning, and went forth into the wilderness of Tekoa: and as they went forth, Jehoshaphat stood and said, Hear me, O Judah, and ye inhabitants of Jerusalem; Believe in the Lord your God, so shall ye be established; believe his prophets, so shall ye prosper.” [See 2 Chronicles 20:20] Seven times in the book of Revelation the command is given to hear. “He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches.”

Linje på linje understreker konklusjonen av denne anvendelsen dens betydning når den sier: «Dersom I ikke vil tro, skal I visselig ikke bli stående fast.» Jesus sa: «O dårlige dårer og trege av hjertet til å tro alt det profetene har talt.» [Se Lukas 24:25] Esra skrev: «Og de stod tidlig opp om morgenen og drog ut til ørkenen ved Tekoa; og da de drog ut, stod Josjafat frem og sa: Hør meg, Juda og I Jerusalems innbyggere! Tro på Herren deres Gud, så skal I bli stående faste; tro hans profeter, så skal I ha framgang.» [Se 2 Krønikebok 20:20] Syv ganger i Åpenbaringsboken blir befalingen gitt om å høre. «Den som har øre, han høre hva Ånden sier til menighetene.»

To be established, is to be among the wise virgins, for fools are slow of heart to believe the prophets. The wise believe what God has spoken through His prophets, and they are established and prosper, for they hear what the Spirit saith to the churches. The identification of Russia, and the war it began in 2014 against the Ukraine, is what establishes those who are the wise students of prophecy in the period when Christ unseals that very truth.

Å være grunnfestet er å være blant de vise jomfruer, for dårene er trege av hjertet til å tro profetene. De vise tror det Gud har talt gjennom sine profeter, og de blir grunnfestet og har framgang, for de hører hva Ånden sier til menighetene. Identifikasjonen av Russland, og den krigen det innledet i 2014 mot Ukraina, er det som grunnfester dem som er vise studenter av profetien i den perioden da Kristus avforsegler nettopp denne sannheten.

That truth arrived in history in 2014, which is after 2001, and therefore is located within the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. The next year, 2015, the richest president, who is the sixth president from the time of the end in 1989, began to stir up the globalists. Verse ten identifies the history of 1989, but it also establishes Russia as the “fortress,” and in the next two verses, Russia would begin the second battle of the proxy wars, and Putin will win that battle. The truth of the verses is unsealed when the history it represents is fulfilled.

Denne sannheten kom inn i historien i 2014, som er etter 2001, og derfor er plassert innenfor beseglingstiden for de hundre og førtifire tusen. Det neste året, 2015, begynte den rikeste presidenten, som er den sjette presidenten fra endetidens begynnelse i 1989, å hisse opp globalistene. Vers ti identifiserer historien om 1989, men det fastslår også Russland som «festningen», og i de neste to versene vil Russland begynne den andre kampen i stedfortrederkrigene, og Putin vil vinne den kampen. Sannheten i versene blir avseglet når den historien de representerer, blir oppfylt.

> “Daniel is standing in his lot and in his place. The prophecies of Daniel and of John are to be understood. They interpret each other. They give to the world truths which everyone should understand. These prophecies are to be witness in the world. By their fulfilment in these last days, they will explain themselves.” The Kress Collection, 105.

> «Daniel står i sin lodd og på sitt sted. Daniels og Johannes’ profetier skal forstås. De tolker hverandre. De gir verden sannheter som enhver burde forstå. Disse profetiene skal være et vitnesbyrd i verden. Ved sin oppfyllelse i disse siste dager vil de forklare seg selv.» The Kress Collection, 105.

The prophecy of verses eleven and twelve, are unsealed through their historical fulfillment in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, but “line upon line,” there is another important fact connected with these verses. In order for the student of prophecy to bring the three passages of the “overflowing, and passing over” together, the student must also bring the prophecy of the sixty-five years into the prophetic line. The sixty-five year prophecy marks the beginning of the two twenty-five hundred and twenty year prophecies, and it identifies that they begin forty-six years apart from one another. In identifying the sixty-five years in the beginning, it also identifies that Alpha and Omega would produce sixty-five years at the ending.

Profetien i vers elleve og tolv blir åpnet gjennom sin historiske oppfyllelse i beseglingstiden for de hundre og førtifire tusen, men «linje på linje» er det enda et viktig forhold knyttet til disse versene. For at profetistudenten skal kunne føre de tre skriftstedene om «oversvømmelsen og overgangen» sammen, må studenten også føre profetien om de sekstifem årene inn i den profetiske linjen. Profetien om de sekstifem årene markerer begynnelsen på de to profetiene på to tusen fem hundre og tjue år, og den identifiserer at de begynner førtiseks år fra hverandre. Ved å identifisere de sekstifem årene i begynnelsen, identifiserer den også at Alfa og Omega ville frembringe sekstifem år ved avslutningen.

The sixty-five years at both the beginning and ending, each possess the signature of three waymarks. The first was 742 BC, then nineteen years later 723 BC, then forty-six years later 677 BC. Those three waymarks are represented at the end with 1798, 1844, and 1863. The period of forty-six years in the beginning (Alpha), represent the trampling down of the temple and host, and the forty-six years at the ending (Omega), represent the restoration of the sanctuary and host, when the Messenger of the Covenant (who is also Alpha and Omega), would suddenly enter into the temple He had raised up in the forty-six years from 1798 to 1844.

De sekstifem årene både ved begynnelsen og avslutningen bærer hver for seg kjennetegnet av tre veimerker. Det første var 742 f.Kr., deretter nitten år senere 723 f.Kr., og så førtiseks år senere 677 f.Kr. Disse tre veimerkene er representert ved avslutningen med 1798, 1844 og 1863. Perioden på førtiseks år ved begynnelsen (Alpha) representerer nedtrampingen av templet og hæren, og de førtiseks årene ved avslutningen (Omega) representerer gjenopprettelsen av helligdommen og hæren, da paktens budbærer (som også er Alpha og Omega) plutselig skulle komme inn i templet som Han hadde reist opp i de førtiseks årene fra 1798 til 1844.

The forty-six years that are preceded by nineteen years in the time when Isaiah set forth the prophecy in the year 742 BC, represent forty-six years at their conclusion, that are then followed by nineteen years in a chiastic pattern. The nineteen years from 1844 to 1863 provide an illustration of Christ’s intentions for the one hundred and forty-four thousand that was left unfulfilled due to the rebellion that occurred in that history. The work that is required of a student of prophecy to rightly divide the word of truth concerning verses ten through twelve of Daniel chapter eleven, not only establishes (if you believe) that Russia would initiate a war in the Ukraine in 2014, but that the war would be initiated in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. As important as the prophetic history represented in the verses is, the history where the truth of that very history is unsealed, is also represented by the history of the nineteen years from 1844 to 1863.

De førtiseks årene som innledes av nitten år i den tiden da Jesaja fremholdt profetien i året 742 f.Kr., representerer førtiseks år ved sin avslutning, som deretter etterfølges av nitten år i et kiastisk mønster. De nitten årene fra 1844 til 1863 gir en illustrasjon av Kristi hensikter for de hundre og førtifire tusen, som ble stående uoppfylt på grunn av det opprøret som fant sted i den historien. Det arbeidet som kreves av en profetistudent for rett å dele sannhetens ord angående vers ti til tolv i Daniel kapittel elleve, fastslår ikke bare (om du tror) at Russland ville innlede en krig i Ukraina i 2014, men også at krigen ville bli innledet i beseglingstiden for de hundre og førtifire tusen. Så viktig som den profetiske historien som representeres i versene er, blir også den historien hvor selve sannheten om denne historien blir avseglet, representert ved historien om de nitten årene fra 1844 til 1863.

1844 identifies the arrival of the third angel, and it typifies the arrival of the third angel on September 11, 2001. 1863 represents the rebellion symbolized by the rebuilding of Jericho. The waymark of 1863 also typifies the obedience of the one hundred and forty-four thousand who are used to “bring down the walls of Jericho”, at the soon coming Sunday law. In the verses we are considering, verse sixteen represents the Sunday law in the United States. Verse eleven marks from 2014 to Putin’s ultimate victory. The verses identify the beginning of the second proxy war that is followed by the third proxy war, as represented in verses thirteen to fifteen.

1844 betegner den tredje engels ankomst, og den er et forbilde på den tredje engels ankomst den 11. september 2001. 1863 representerer opprøret symbolisert ved gjenoppbyggingen av Jeriko. Veimerket 1863 er også et forbilde på lydigheten hos de hundre og førtifire tusen som blir brukt til å «rive ned Jerikos murer» ved den snart kommende søndagsloven. I versene vi her behandler, representerer vers seksten søndagsloven i De forente stater. Vers elleve markerer perioden fra 2014 til Putins endelige seier. Versene angir begynnelsen på den andre stedfortrederkrigen, som etterfølges av den tredje stedfortrederkrigen, slik dette er framstilt i vers tretten til femten.

Bringing verse two together with verses eleven and twelve, we identify the Ukrainian war beginning in 2014, which was then followed by the US Presidential campaign of 2015, and the subsequent election of the richest president in 2016. Verse twelve is followed by the retaliation of the last president before the Sunday law, in the third proxy war. The second proxy war, which is the battle of the borderline, began just before the election of the sixth and richest president.

Når vi sammenholder vers to med vers elleve og tolv, identifiserer vi den ukrainske krigen som begynte i 2014, som deretter ble etterfulgt av den amerikanske presidentvalgkampen i 2015, og det påfølgende valget av den rikeste presidenten i 2016. Vers tolv blir etterfulgt av gjengjeldelsen fra den siste presidenten før søndagsloven, i den tredje stedfortrederkrigen. Den andre stedfortrederkrigen, som er grenseslagets strid, begynte like før valget av den sjette og rikeste presidenten.

In the history of 1844 to 1863, the two sticks of Ezekiel were to be joined. Their joining represented the combination of divinity and humanity, which is the work of sealing the one hundred and forty-four thousand. In 1844 the third angel arrived and unsealed the light associated with the heavenly sanctuary, the law of God, the Sabbath, and the third angel. In 1849 the Lord stretched forth His hand a second time to gather the scattered flock that had suffered a scattering at the great disappointment. In 1850 He led His people to prepare Habakkuk’s second chart, to graphically illustrate the message His people were to proclaim as He led them to “bring down the walls of Jericho”. That chart included the “seven times” as did the “old chart”.

I historien fra 1844 til 1863 skulle Esekiels to staver føyes sammen. Deres sammenføyning representerte foreningen av guddommelighet og menneskelighet, hvilket er beseglingen av de hundre og førtifire tusen. I 1844 kom den tredje engel og åpnet det lys som er knyttet til den himmelske helligdom, Guds lov, sabbaten og den tredje engel. I 1849 rakte Herren ut sin hånd annen gang for å samle den spredte hjord som hadde lidd en adspredelse ved den store skuffelse. I 1850 ledet Han sitt folk til å forberede Habakkuks andre tavle, for på anskuelig vis å fremstille det budskap Hans folk skulle forkynne idet Han ledet dem til å «rive Jerikos murer ned». Den tavlen innbefattet de «syv tider», slik også den «gamle tavlen» gjorde.

In 1856, He unsealed the light that was to seal His people in advance of the “Battle of Jericho”. That light was an increase of the first light that Alpha and Omega had revealed to William Miller. It was the light of the “seven times,” as repeatedly represented in the ancient Battle of Jericho. The light that was to seal His people, was also the Laodicean message that was to awaken them, and transition them back again to the experience of Philadelphia. That last light was an increase of the first light, but His people neglected the light and by default chose to wander in the wilderness of Laodicea. 1844, 1849, 1850, 1856 and 1863 represent five waymarks that are represented in the history of September 11, 2001 unto the soon coming Sunday law.

I 1856 avforseglet Han lyset som skulle besegle Hans folk forut for «Slaget ved Jeriko». Dette lyset var en økning av det første lyset som Alfa og Omega hadde åpenbart for William Miller. Det var lyset om de «sju tider», slik det gjentatte ganger er framstilt i det gamle Slaget ved Jeriko. Lyset som skulle besegle Hans folk, var også det laodikeiske budskap som skulle vekke dem og føre dem tilbake igjen til erfaringen fra Filadelfia. Dette siste lyset var en økning av det første lyset, men Hans folk forsømte lyset og valgte derfor, som en følge av dette, å vandre i Laodikeas ørken. 1844, 1849, 1850, 1856 og 1863 representerer fem veimerker som er framstilt i historien fra 11. september 2001 fram til den snart kommende søndagsloven.

We will continue this study in the next article.

Vi vil fortsette denne studien i den neste artikkelen.

> Now Jericho was straitly shut up because of the children of Israel: none went out, and none came in. And the Lord said unto Joshua, See, I have given into thine hand Jericho, and the king thereof, and the mighty men of valour. And ye shall compass the city, all ye men of war, and go round about the city once. Thus shalt thou do six days. And seven priests shall bear before the ark seven trumpets of rams’ horns: and the seventh day ye shall compass the city seven times, and the priests shall blow with the trumpets. And it shall come to pass, that when they make a long blast with the ram’s horn, and when ye hear the sound of the trumpet, all the people shall shout with a great shout; and the wall of the city shall fall down flat, and the people shall ascend up every man straight before him. And Joshua the son of Nun called the priests, and said unto them, Take up the ark of the covenant, and let seven priests bear seven trumpets of rams’ horns before the ark of the Lord. And he said unto the people, Pass on, and compass the city, and let him that is armed pass on before the ark of the Lord. And it came to pass, when Joshua had spoken unto the people, that the seven priests bearing the seven trumpets of rams’ horns passed on before the Lord, and blew with the trumpets: and the ark of the covenant of the Lord followed them. And the armed men went before the priests that blew with the trumpets, and the rereward came after the ark, the priests going on, and blowing with the trumpets. And Joshua had commanded the people, saying, Ye shall not shout, nor make any noise with your voice, neither shall any word proceed out of your mouth, until the day I bid you shout; then shall ye shout.

> Jeriko var nå stengt og lukket på grunn av Israels barn; ingen gikk ut, og ingen kom inn. Og Herren sa til Josva: Se, jeg har gitt Jeriko, dets konge og de veldige stridsmenn, i din hånd. Og dere skal gå rundt byen, alle stridsmennene, og dere skal gå én gang rundt byen. Slik skal du gjøre i seks dager. Og sju prester skal bære sju basuner av værhorn foran arken; og på den sjuende dagen skal dere gå sju ganger rundt byen, og prestene skal blåse i basunene. Og det skal skje at når de støter kraftig i værhornet, og når dere hører lyden av basunen, da skal hele folket rope med et stort rop; og bymuren skal falle rett ned, og folket skal gå opp, hver mann rett fram for seg. Og Josva, Nuns sønn, kalte prestene til seg og sa til dem: Ta opp paktsarken, og la sju prester bære sju basuner av værhorn foran Herrens ark. Og han sa til folket: Gå fram og gå rundt byen, og la de væpnede mennene gå fram foran Herrens ark. Og det skjedde da Josva hadde talt til folket, at de sju prestene som bar de sju basunene av værhorn, gikk fram foran Herren og blåste i basunene; og Herrens paktsark fulgte etter dem. Og de væpnede mennene gikk foran prestene som blåste i basunene, og baktroppen kom etter arken, mens prestene gikk fram og blåste i basunene. Og Josva hadde befalt folket og sagt: Dere skal ikke rope og ikke la stemmen deres høre, og ikke et ord skal gå ut av deres munn, før den dagen jeg sier til dere at dere skal rope; da skal dere rope.

> So the ark of the Lord compassed the city, going about it once: and they came into the camp, and lodged in the camp. And Joshua rose early in the morning, and the priests took up the ark of the Lord. And seven priests bearing seven trumpets of rams’ horns before the ark of the Lord went on continually, and blew with the trumpets: and the armed men went before them; but the rereward came after the ark of the Lord, the priests going on, and blowing with the trumpets. And the second day they compassed the city once, and returned into the camp: so they did six days. And it came to pass on the seventh day, that they rose early about the dawning of the day, and compassed the city after the same manner seven times: only on that day they compassed the city seven times. And it came to pass at the seventh time, when the priests blew with the trumpets, Joshua said unto the people, Shout; for the Lord hath given you the city.

> Så gikk Herrens ark rundt byen én gang; deretter kom de tilbake til leiren og ble i leiren natten over. Og Josva stod tidlig opp om morgenen, og prestene tok opp Herrens ark. Og sju prester som bar sju basuner av værhorn foran Herrens ark, gikk stadig framover og blåste i basunene; og de væpnede mennene gikk foran dem, men baktroppen fulgte etter Herrens ark, mens prestene gikk framover og blåste i basunene. Den andre dagen gikk de én gang rundt byen og vendte tilbake til leiren; slik gjorde de i seks dager. Men på den sjuende dagen stod de tidlig opp ved daggry og gikk rundt byen på samme måte sju ganger; bare den dagen gikk de rundt byen sju ganger. Og det skjedde den sjuende gangen, da prestene blåste i basunene, at Josva sa til folket: Rop! For Herren har gitt dere byen.

> And the city shall be accursed, even it, and all that are therein, to the Lord: only Rahab the harlot shall live, she and all that are with her in the house, because she hid the messengers that we sent. And ye, in any wise keep yourselves from the accursed thing, lest ye make yourselves accursed, when ye take of the accursed thing, and make the camp of Israel a curse, and trouble it. But all the silver, and gold, and vessels of brass and iron, are consecrated unto the Lord: they shall come into the treasury of the Lord. So the people shouted when the priests blew with the trumpets: and it came to pass, when the people heard the sound of the trumpet, and the people shouted with a great shout, that the wall fell down flat, so that the people went up into the city, every man straight before him, and they took the city.

> Og byen skal være bannlyst, den og alt som er i den, for Herren. Bare skjøgen Rahab skal få leve, hun og alle som er hos henne i huset, fordi hun skjulte budbærerne som vi sendte. Men dere, ta dere i vare for det bannlyste, så dere ikke selv blir bannlyst når dere tar av det bannlyste og gjør Israels leir til en bann og fører ulykke over den. Men alt sølvet og gullet og kar av kobber og jern er helliget Herren; det skal komme inn i Herrens skattkammer. Da ropte folket mens prestene blåste i basunene. Og det skjedde da folket hørte lyden av basunen, og folket satte i et høyt rop, at muren falt rett ned, så folket gikk opp inn i byen, hver mann rett fram for seg, og de inntok byen.

> And they utterly destroyed all that was in the city, both man and woman, young and old, and ox, and sheep, and ass, with the edge of the sword. But Joshua had said unto the two men that had spied out the country, Go into the harlot’s house, and bring out thence the woman, and all that she hath, as ye sware unto her. And the young men that were spies went in, and brought out Rahab, and her father, and her mother, and her brethren, and all that she had; and they brought out all her kindred, and left them without the camp of Israel. And they burnt the city with fire, and all that was therein: only the silver, and the gold, and the vessels of brass and of iron, they put into the treasury of the house of the Lord. And Joshua saved Rahab the harlot alive, and her father’s household, and all that she had; and she dwelleth in Israel even unto this day; because she hid the messengers, which Joshua sent to spy out Jericho. And Joshua adjured them at that time, saying, Cursed be the man before the Lord, that riseth up and buildeth this city Jericho: he shall lay the foundation thereof in his firstborn, and in his youngest son shall he set up the gates of it. So the Lord was with Joshua; and his fame was noised throughout all the country. Joshua 6:1–27.

> Og de slo med sverdets egg alt som var i byen, både mann og kvinne, ung og gammel, okse og sau og esel. Men Josva hadde sagt til de to mennene som hadde utspeidet landet: Gå inn i skjøgens hus og før kvinnen og alt hun eier ut derfra, slik som dere tilsvor henne. Og de unge mennene som hadde vært speidere, gikk inn og førte ut Rahab og hennes far og hennes mor og hennes brødre og alt det hun eide; de førte ut hele hennes slekt og lot dem bli utenfor Israels leir. Og de brente byen med ild og alt som var i den; bare sølvet og gullet og karene av kobber og jern la de i skattkammeret til Herrens hus. Men Rahab, skjøgen, lot Josva leve, sammen med hennes fars hus og alt det hun eide; og hun har bodd i Israel helt til denne dag, fordi hun skjulte utsendingene som Josva sendte ut for å utspeide Jeriko. Og Josva lot dem den gang sverge og sa: Forbannet være den mann for Herrens åsyn som reiser seg og bygger opp igjen denne byen, Jeriko; med sin førstefødte skal han legge dens grunnvoll, og med sin yngste sønn skal han sette opp dens porter. Slik var Herren med Josva, og ryktet om ham spredte seg over hele landet. Josva 6:1–27.

Back to Articles