Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Seventy-One

Daniels bok - nummer hundre og syttien

Geopolitical Chess: The Vatican, Communism, and the Quest for World Dominion

Geopolitisk sjakk: Vatikanet, kommunismen og jakten på verdensherredømme

Author

Jeff Pippenger

Published

April 1, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The book The Keys of This Blood: The Struggle for World Dominion Between Pope John Paul II, Mikhail Gorbachev, and the Capitalist West, was written by Malachi Martin, and it was first published in 1990. Martin examines the role of Pope John Paul II as a transformative figure in global politics and diplomacy during the latter half of the 20th century. He discusses the Pope’s role in the collapse of Communism in Eastern Europe. The book presents a Catholic perspective of the dynamics that brought about the fulfillment of verse forty of Daniel eleven, at the time of the end in 1989.

Boken The Keys of This Blood: The Struggle for World Dominion Between Pope John Paul II, Mikhail Gorbachev, and the Capitalist West ble skrevet av Malachi Martin, og den ble første gang utgitt i 1990. Martin undersøker pave Johannes Paul IIs rolle som en omveltende skikkelse i global politikk og diplomati i siste halvdel av det 20. århundre. Han drøfter pavens rolle i kommunismens sammenbrudd i Øst-Europa. Boken fremlegger et katolsk perspektiv på de dynamikkene som førte til oppfyllelsen av vers førti i Daniel elleve ved endens tid i 1989.

Martin analyzes the internal dynamics of the Soviet Union under the leadership of Mikhail Gorbachev, particularly focusing on Gorbachev’s policies of “glasnost” (openness) and “perestroika” (restructuring). He discusses the challenges facing the Soviet Union and Gorbachev’s attempts to reform the Communist system. He explores the geopolitical tensions and power struggles between the Soviet Union (the king of the south—the dragon), the Catholic Church (the king of the north—the beast), and what he calls the capitalist West (the king of the north’s proxy army—the false prophet). He discusses the ideological conflicts, espionage, and covert operations that characterized the Cold War era and examines the efforts of various actors to shape the future of the world.

Martin analyserer den indre dynamikken i Sovjetunionen under Mikhail Gorbatsjovs ledelse, med særlig vekt på Gorbatsjovs politikk med «glasnost» (åpenhet) og «perestrojka» (omstrukturering). Han drøfter de utfordringene Sovjetunionen stod overfor, og Gorbatsjovs forsøk på å reformere det kommunistiske systemet. Han utforsker de geopolitiske spenningene og maktkampene mellom Sovjetunionen (kongen i sør — dragen), Den katolske kirke (kongen i nord — dyret) og det han kaller det kapitalistiske Vesten (kongens i nord stedfortredende hær — den falske profet). Han drøfter de ideologiske konfliktene, spionasjen og de skjulte operasjonene som kjennetegnet den kalde krigens epoke, og undersøker de anstrengelsene ulike aktører gjorde for å forme verdens fremtid.

Martin emphasizes the significance of Catholicism as a force in global politics and diplomacy. He argues that the Catholic Church, under the leadership of Pope John Paul II, played a pivotal role in shaping the course of history during this period and influencing the outcome of the Cold War. He places John Pauls’ influence in the context of the Marian apparitions at Fatima, Portugal, and identifies the influence of Fatima upon global events and the Catholic Church’s role in shaping the course of history. Martin suggests that the events at Fatima hold significant prophetic and geopolitical implications, particularly in the context of the Cold War era.

Martin understreker katolisismens betydning som en kraft i global politikk og diplomati. Han hevder at Den katolske kirke, under ledelse av pave Johannes Paul II, spilte en avgjørende rolle i å forme historiens gang i denne perioden og i å påvirke utfallet av den kalde krigen. Han setter Johannes Pauls innflytelse inn i sammenhengen med Maria-åpenbaringene i Fatima, Portugal, og identifiserer Fatimas innflytelse på globale begivenheter og Den katolske kirkes rolle i å forme historiens gang. Martin antyder at hendelsene i Fatima har betydelige profetiske og geopolitiske implikasjoner, særlig i sammenheng med den kalde krigens epoke.

Martin explores the three secrets of Fatima, which were allegedly revealed by the Virgin Mary to three young shepherd children in Fatima in 1917. He suggests that the third secret, which was initially kept secret by the Vatican and only revealed in 2000, contained apocalyptic warnings about the future of the Catholic Church and the world. Martin argues that the events at Fatima, including the apparitions and the messages conveyed by the Virgin Mary, had significant implications for global politics and the struggle between communism and capitalism during the Cold War era.

Martin utforsker Fatimas tre hemmeligheter, som angivelig ble åpenbart av Jomfru Maria for tre unge gjeterbarn i Fatima i 1917. Han antyder at den tredje hemmeligheten, som opprinnelig ble holdt skjult av Vatikanet og først offentliggjort i 2000, inneholdt apokalyptiske advarsler om den katolske kirkes og verdens fremtid. Martin hevder at hendelsene i Fatima, herunder åpenbaringene og budskapene formidlet av Jomfru Maria, hadde betydelige implikasjoner for global politikk og for kampen mellom kommunisme og kapitalisme under den kalde krigens epoke.

Martin highlights the role of Pope John Paul II as a key figure in the fulfillment of the prophecies of Fatima. He suggests that John Paul II saw himself as the “bishop in white” mentioned in the third secret of Fatima and that he viewed his papacy as a mission to confront the forces of evil and promote spiritual renewal within the Catholic Church and society at large.

Martin fremhever pave Johannes Paul II’s rolle som en nøkkelfigur i oppfyllelsen av Fatimas profetier. Han antyder at Johannes Paul II så seg selv som «biskopen i hvitt» som nevnes i Fatimas tredje hemmelighet, og at han betraktet sitt pontifikat som et oppdrag til å konfrontere det ondes krefter og fremme åndelig fornyelse innenfor Den katolske kirke og samfunnet som helhet.

Martin suggests that the messages of Fatima emphasized the importance of spiritual warfare and the need for the Catholic Church to confront the forces of evil, both within and outside the Church. He argues that the events at Fatima provided a spiritual and moral framework for understanding and addressing the challenges facing humanity in the modern world. The Fatima messages represent the satanic message which conditions Catholicism to accept Satan as Christ, when he “personates” Christ at the soon coming Sunday law.

Martin antyder at budskapene fra Fatima understreket betydningen av åndelig krigføring og behovet for at Den katolske kirke konfronterer det ondes krefter, både innenfor og utenfor Kirken. Han hevder at hendelsene i Fatima ga en åndelig og moralsk ramme for å forstå og møte de utfordringene menneskeheten står overfor i den moderne verden. Fatima-budskapene representerer det sataniske budskapet som betinger katolisismen til å akseptere Satan som Kristus, når han «utgir seg for» Kristus i den nært forestående søndagsloven.

> “Satan will work miracles to deceive those who dwell upon the earth. Spiritualism will do its work by causing the dead to be personated. Those religious bodies who refuse to hear God’s messages of warning will be under strong deception, and will unite with the civil power to persecute the saints. The Protestant churches will unite with the papal power in persecuting the commandment-keeping people of God. This is that power which constitutes the great system of persecution which will exercise spiritual tyranny over the consciences of men.

> «Satan vil gjøre mirakler for å bedra dem som bor på jorden. Spiritismen vil gjøre sitt verk ved å la de døde bli etterlignet. De religiøse samfunn som nekter å høre Guds advarselsbudskaper, vil være under sterk villfarelse og vil forene seg med den sivile makt for å forfølge de hellige. De protestantiske kirkene vil forene seg med pavemakten i forfølgelsen av Guds budholdende folk. Dette er den makt som utgjør det store forfølgelsessystem som vil utøve åndelig tyranni over menneskenes samvittigheter.»

> “‘He had two horns like a lamb, and he spake as a dragon.’ Though professing to be followers of the Lamb of God, men become imbued with the spirit of the dragon. They profess to be meek and humble but they speak and legislate with the spirit of Satan, showing by their actions that they are the opposite of what they profess to be. This lamb-like power unites with the dragon in making war upon those who keep the commandments of God and have the testimony of Jesus Christ. And Satan unites with Protestants and papists, acting in consort with them as the god of this world, dictating to men as if they were the subjects of his kingdom, to be handled and governed and controlled as he pleases.

> «‘Det hadde to horn som et lam, og det talte som en drage.’ Selv om mennesker bekjenner seg til å være etterfølgere av Guds Lam, blir de gjennomsyret av dragens ånd. De bekjenner seg til å være saktmodige og ydmyke, men de taler og lovgir i Satans ånd og viser ved sine handlinger at de er det motsatte av hva de gir seg ut for å være. Denne lamlignende makten forener seg med dragen i å føre krig mot dem som holder Guds bud og har Jesu Kristi vitnesbyrd. Og Satan forener seg med protestanter og papister og virker i samforstand med dem som denne verdens gud; han dikterer for menneskene som om de var undersåtter i hans rike, til å behandles og styres og kontrolleres slik det behager ham.»

> “If men will not agree to trample underfoot the commandments of God, the spirit of the dragon is revealed. They are imprisoned, brought before councils, and fined. ‘He causeth all, both small and great, rich and poor, free and bond, to receive a mark in their right hand, or in their foreheads’ [Revelation 13:16]. ‘He had power to give life unto the image of the beast, that the image of the beast should both speak, and cause that as many as would not worship the image of the beast should be killed’ [verse 15]. Thus Satan usurps the prerogatives of Jehovah. The man of sin sits in the seat of God, proclaiming himself to be God, and acting above God.” Manuscript Releases, volume 14, 162.

> «Dersom mennesker ikke vil gå med på å trampe Guds bud under fot, blir dragens ånd åpenbart. De blir fengslet, ført fram for råd, og ilagt bøter. ‘Og det får alle, små og store, rike og fattige, frie og treller, til å ta et merke på sin høyre hånd eller på sin panne’ [Åpenbaringen 13:16]. ‘Og det fikk makt til å gi livsånde til dyrets bilde, så dyrets bilde både kunne tale og gjøre at alle som ikke tilba dyrets bilde, skulle drepes’ [vers 15]. Slik tilraner Satan seg Jehovas forrettigheter. Syndens menneske sitter i Guds sete, utroper seg selv til å være Gud, og handler over Gud.» Manuscript Releases, bind 14, 162.

Antichrist is a symbol of both the pope of Rome, and Satan, for the pope of Rome is Satan’s earthly representative. “Thus Satan usurps the prerogatives of Jehovah. The man of sin sits in the seat of God, proclaiming himself to be God, and acting above God.” Satan intends to so control the world when he takes control that he will dictate “to men as if they were the subjects of his kingdom, to be handled and governed and controlled as he pleases.” In order to have a religious throne to rule from He created the Catholic Church, and in order to have a political throne to rule from he created the United Nations.

Antikrist er et symbol både på paven i Roma og på Satan, for paven i Roma er Satans jordiske representant. «Slik tilraner Satan seg Jehovas forrettigheter. Syndens menneske sitter i Guds sete, utroper seg selv til å være Gud og handler over Gud.» Satan har til hensikt å få en slik kontroll over verden når han tar makten, at han vil diktere «for menneskene som om de var undersåtter i hans rike, til å behandles og styres og kontrolleres slik det behager ham.» For å ha en religiøs trone å herske fra skapte han Den katolske kirke, og for å ha en politisk trone å herske fra skapte han De forente nasjoner.

> “This compromise between paganism and Christianity resulted in the development of ‘the man of sin’ foretold in prophecy as opposing and exalting himself above God. That gigantic system of false religion is a masterpiece of Satan’s power—a monument of his efforts to seat himself upon the throne to rule the earth according to his will.” The Great Controversy, 50.

> «Dette kompromisset mellom hedenskap og kristendom resulterte i utviklingen av ‘syndens menneske’, som i profetien er forutsagt å stå Gud imot og opphøye seg over Gud. Dette gigantiske systemet av falsk religion er et mesterverk av Satans makt — et monument over hans bestrebelser på å sette seg selv på tronen for å herske over jorden etter sin vilje.» The Great Controversy, 50.

The miracle of Fatima, and its satanic prophecy is what Satan has employed to prepare a prophetic setting that allows Catholicism to quickly surrender their church into His control, when he appears, and personates Christ. His personation of Christ begins at the soon coming Sunday law, represented in verse sixteen, verse twenty-two, verse thirty-one and verse forty-one of Daniel chapter eleven.

Miraklet i Fatima, og dets sataniske profeti, er det Satan har benyttet for å forberede en profetisk ramme som gjør det mulig for katolisismen raskt å overgi sin kirke til hans kontroll når han åpenbarer seg og utgir seg for å være Kristus. Hans etterligning av Kristus begynner ved den snart kommende søndagsloven, fremstilt i vers seksten, vers tjueto, vers trettien og vers førtien i Daniel kapittel elleve.

> “By the decree enforcing the institution of the Papacy in violation of the law of God, our nation will disconnect herself fully from righteousness. When Protestantism shall stretch her hand across the gulf to grasp the hand of the Roman power, when she shall reach over the abyss to clasp hands with Spiritualism, when, under the influence of this threefold union, our country shall repudiate every principle of its Constitution as a Protestant and republican government, and shall make provision for the propagation of papal falsehoods and delusions, then we may know that the time has come for the marvelous working of Satan and that the end is near.” Testimonies, volume 5, 451.

> «Ved det påbud som håndhever opprettelsen av pavedømmet i strid med Guds lov, vil vår nasjon fullstendig skille seg fra rettferdigheten. Når protestantismen skal strekke sin hånd over kløften for å gripe den romerske makts hånd, når den skal rekke over avgrunnen for å slutte hånd med spiritismen, når vårt land, under innflytelsen av denne trefoldige forening, skal forkaste ethvert prinsipp i sin forfatning som en protestantisk og republikansk regjering, og skal legge til rette for utbredelsen av pavelige usannheter og villfarelser, da kan vi vite at tiden er kommet for Satans forunderlige virksomhet, og at enden er nær.» Testimonies, bind 5, 451.

At the Sunday law in the United States, the “time has come for the marvelous working of Satan.” In Revelation chapter thirteen, verse eleven, the United States “speaks” as a dragon, and then in verse thirteen, which is simply identifying what happens when the United States “speaks,” by passing the Sunday law, Satan appears to call fire down out of heaven.

Ved søndagsloven i De forente stater er «tiden kommet for Satans underfulle virksomhet». I Åpenbaringen kapittel tretten, vers elleve, «taler» De forente stater som en drage, og deretter i vers tretten, som ganske enkelt identifiserer hva som skjer når De forente stater «taler» ved å vedta søndagsloven, fremtrer Satan som om han kaller ild ned fra himmelen.

> “Servants of God, with their faces lighted up and shining with holy consecration, will hasten from place to place to proclaim the message from heaven. By thousands of voices, all over the earth, the warning will be given. Miracles will be wrought, the sick will be healed, and signs and wonders will follow the believers. Satan also works, with lying wonders, even bringing down fire from heaven in the sight of men. Revelation 13:13. Thus the inhabitants of the earth will be brought to take their stand.” The Great Controversy, 611, 612.

> «Guds tjenere, med ansikter opplyst og strålende av hellig innvielse, vil skynde seg fra sted til sted for å forkynne budskapet fra himmelen. Ved tusener av stemmer, over hele jorden, vil advarselen bli gitt. Mirakler vil bli utført, de syke vil bli helbredet, og tegn og under vil følge de troende. Satan virker også, med løgnaktige under, ja, han lar til og med ild fare ned fra himmelen like for menneskenes øyne. Åpenbaringen 13:13. Slik vil jordens innbyggere bli ført til å ta sitt standpunkt.» The Great Controversy, 611, 612.

The messages of Fatima were confirmed by a miracle that was testified to by the atheistic government newspapers that attended the event in order to refute the claims that had been made about the so-called Virgin Mary visiting the three children on the thirteenth day of the month from May until the miracle on October 13, 1917. Every atheistic news organization that was at Fatima at the time of the miracle confirmed the event. It was a genuine miracle (of Satan).

Budskapene fra Fatima ble bekreftet ved et mirakel som det ateistiske regjeringspressen avla vitnesbyrd om, idet den hadde møtt frem til hendelsen for å tilbakevise påstandene som var blitt fremsatt om at den såkalte Jomfru Maria besøkte de tre barna den trettende dagen i måneden fra mai og frem til miraklet den 13. oktober 1917. Hvert ateistisk nyhetsorgan som var til stede i Fatima på tidspunktet for miraklet, bekreftet hendelsen. Det var et ekte mirakel (fra Satan).

As Malachi Martin identified in his book, Pope John Paul was guided by his devotion to Mary of Fatima. The secret prophecy of Fatima, that was not revealed until the year 2000, was of course a satanic prophecy, but in the last days Jesus repeats the first days. The oldest book in the Bible, the first book that Moses wrote is the book of Job, and it identifies that Job, who represents the one hundred and forty-four thousand, for all the prophecies are fulfilled most perfectly in the last days. Satan, in the story of Job, is allowed to bring death and destruction upon Job, for the purpose of testing Job. The miracles that Satan is allowed to accomplish in the last days, are genuine miracles. They are satanic miracles, but God has allowed Satan to accomplish his crowning act, for the same purpose that he allowed Satan to test Job.

Som Malachi Martin påpekte i sin bok, ble pave Johannes Paul ledet av sin hengivenhet til Maria av Fatima. Den hemmelige profetien fra Fatima, som ikke ble åpenbart før i år 2000, var selvsagt en satanisk profeti, men i de siste dager gjentar Jesus de første dager. Den eldste boken i Bibelen, den første boken Moses skrev, er Jobs bok, og den viser at Job, som representerer de hundre og førtifire tusen, for alle profetiene oppfylles aller mest fullkomment i de siste dager. Satan får i fortellingen om Job lov til å bringe død og ødeleggelse over Job, med det formål å prøve Job. De mirakler Satan får lov til å utføre i de siste dager, er ekte mirakler. De er sataniske mirakler, men Gud har tillatt Satan å fullbyrde sin kronende gjerning, med det samme formål som da han lot Satan prøve Job.

> “Many endeavor to account for spiritual manifestations by attributing them wholly to fraud and sleight of hand on the part of the medium. But while it is true that the results of trickery have often been palmed off as genuine manifestations, there have been, also, marked exhibitions of supernatural power. The mysterious rapping with which modern spiritualism began was not the result of human trickery or cunning, but was the direct work of evil angels, who thus introduced one of the most successful of soul-destroying delusions. Many will be ensnared through the belief that spiritualism is a merely human imposture; when brought face to face with manifestations which they cannot but regard as supernatural, they will be deceived, and will be led to accept them as the great power of God.

> «Mange søker å forklare åndelige manifestasjoner ved å tilskrive dem utelukkende bedrageri og fingerferdighet fra mediets side. Men selv om det er sant at resultatene av knep ofte er blitt utgitt for å være ekte manifestasjoner, har det også forekommet tydelige åpenbaringer av overnaturlig kraft. Den mystiske banking som den moderne spiritualismen begynte med, var ikke et resultat av menneskelig bedrag eller list, men onde englers direkte verk, som således innførte en av de mest vellykkede sjelødeleggende villfarelser. Mange vil bli fanget i snaren ved den tro at spiritualismen bare er et menneskelig bedrag; når de blir stilt ansikt til ansikt med manifestasjoner som de ikke kan annet enn å betrakte som overnaturlige, vil de bli bedratt og bli ledet til å godta dem som Guds store kraft.»

> “These persons overlook the testimony of the Scriptures concerning the wonders wrought by Satan and his agents. It was by satanic aid that Pharaoh’s magicians were enabled to counterfeit the work of God. Paul testifies that before the second advent of Christ there will be similar manifestations of satanic power. The coming of the Lord is to be preceded by ‘the working of Satan with all power and signs and lying wonders, and with all deceivableness of unrighteousness.’ 2 Thessalonians 2:9,10. And the apostle John, describing the miracle-working power that will be manifested in the last days, declares: ‘He doeth great wonders, so that he maketh fire come down from heaven on the earth in the sight of men, and deceiveth them that dwell on the earth by the means of those miracles which he had power to do.’ Revelation 13:13, 14. No mere impostures are here foretold. Men are deceived by the miracles which Satan’s agents have power to do, not which they pretend to do.” The Great Controversy, 553.

> «Disse menneskene overser Skriftens vitnesbyrd om de undergjerninger som ble utført av Satan og hans redskaper. Det var ved satanisk hjelp at faraos trollmenn ble satt i stand til å etterligne Guds verk. Paulus vitner om at det før Kristi annet komme vil forekomme lignende åpenbaringer av satanisk makt. Herrens komme skal bli forutgått av «Satans virksomhet med all makt og tegn og løgnens undergjerninger, og med all urettferdighetens forførelse». 2 Tessalonikerne 2:9,10. Og apostelen Johannes, som beskriver den mirakelgjørende makt som skal bli åpenbart i de siste dager, erklærer: «Og det gjør store tegn, så det endog lar ild fare ned fra himmelen til jorden for menneskenes øyne, og det forfører dem som bor på jorden ved hjelp av de tegn som det fikk makt til å gjøre.» Åpenbaringen 13:13, 14. Her er det ikke bare bedrag som er forutsagt. Mennesker blir forført ved de mirakler som Satans redskaper har makt til å gjøre, ikke ved slike som de bare gir seg ut for å gjøre.» The Great Controversy, 553.

The messages of Fatima in Malachi Martin’s book are represented as the prophetic structure of Catholicism in the last days, in relation to an internal struggle within the church, that can be represented as either the good pope versus the bad pope, or the conservative pope versus the liberal pope. The conservative, and according to Martin’s reading of the miracle, the good pope, bases his understanding upon the First Vatican Council, also known as Vatican I, which took place from December 8, 1869 to July 20, 1870, convened by Pope Pius IX and primarily focused on defining the dogma of papal infallibility and addressing various theological and doctrinal issues facing the Catholic Church at the time. The Second Vatican Council, commonly known as Vatican II, was held much later, from October 11, 1962 to December 8, 1965. It was convened by Pope John XXIII and continued by Pope Paul VI after John XXIII’s death.

Budskapene fra Fatima i Malachi Martins bok fremstilles som katolisismens profetiske struktur i de siste dager, i relasjon til en indre kamp innen kirken, som kan fremstilles enten som den gode paven mot den onde paven, eller som den konservative paven mot den liberale paven. Den konservative, og ifølge Martins lesning av mirakelet den gode paven, bygger sin forståelse på Det første Vatikankonsil, også kjent som Vatican I, som fant sted fra 8. desember 1869 til 20. juli 1870, sammenkalt av pave Pius IX og med hovedvekt på å definere dogmet om pavens ufeilbarlighet og å behandle ulike teologiske og læremessige spørsmål som den katolske kirke stod overfor på den tiden. Det annet Vatikankonsil, alminnelig kjent som Vatican II, ble holdt langt senere, fra 11. oktober 1962 til 8. desember 1965. Det ble sammenkalt av pave Johannes XXIII og videreført av pave Paul VI etter Johannes XXIIIs død.

The last days of Catholicism, as Martin expressed it, identifies the struggle between the infallibility and primacy of the church of Rome as set forth in Vatican I, versus the liberalism that is currently on display by Francis the woke-pope, and represented in the documents of Vatican II. Martin suggests that within the struggle for these two approaches of controlling the church, the third world war breaks out, and Jesus returns, comes down to earth and places his blessing upon the good pope and takes the throne of the Catholic church.

Katolisismens siste dager, slik Martin uttrykte det, identifiserer kampen mellom Romerkirkens ufeilbarlighet og primat, slik dette ble fastsatt i Det første Vatikankonsil, på den ene side, og den liberalisme som for tiden kommer til uttrykk hos Frans, den «woke-paven», og som er representert i dokumentene fra Det annet Vatikankonsil, på den annen. Martin antyder at midt i kampen mellom disse to tilnærmingene til å styre kirken bryter den tredje verdenskrig ut, og Jesus vender tilbake, stiger ned til jorden, legger sin velsignelse på den gode paven og inntar Den katolske kirkes trone.

In verses thirteen through fifteen, of Daniel eleven, the history that immediately precedes the Sunday law of verse sixteen, describes the third and final battle of the proxy wars. It is the battle that follows Putin’s victory in verses eleven and twelve, but in the middle of those three verses, verse fourteen identifies when Catholicism enters into the history of the last days.

I vers tretten til og med femten i Daniel 11 beskriver den historien som umiddelbart går forut for søndagsloven i vers seksten, det tredje og siste slaget i stedfortrederkrigene. Det er slaget som følger Putins seier i vers elleve og tolv, men midt i disse tre versene angir vers fjorten når katolisismen trer inn i de siste dagers historie.

According to Isaiah the whore of Rome is forgotten during the symbolic seventy-year reign of the sixth kingdom of Bible prophecy. The first time the papacy was enthroned upon the earth in 538, the waymark that preceded her enthronement was the decree of Justinian in 533.

Ifølge Jesaja er Romas skjøge glemt under det symbolske syttiårige herredømmet til det sjette riket i Bibelens profeti. Den første gang pavedømmet ble innsatt på jorden i 538, var veimerket som gikk forut for hennes tronbestigelse, Justinians dekret i 533.

The history surrounding Justinian’s decree identifies that Justinian sought to consolidate his control over his kingdom by bringing an end to the religious argument that had been causing turmoil in the kingdom. That argument was whether the church in Constantinople in the east, or the church in Rome in the west was the head of the so-called Christian church. In verse thirteen, the last president of the United States will be confronted with a controversy that forces him to parallel the history of Justinian, and declare that the Catholic church is the head of the churches, and the corrector of heretics, in order to establish the necessary political support to consolidate his power.

Historien omkring Justinians dekret viser at Justinian søkte å konsolidere sin kontroll over sitt rike ved å få slutt på den religiøse striden som hadde skapt uro i riket. Denne striden gjaldt hvorvidt kirken i Konstantinopel i øst, eller kirken i Roma i vest, var overhode for den såkalte kristne kirke. I vers tretten vil De forente staters siste president bli konfrontert med en strid som tvinger ham til å parallellisere Justinians historie og erklære at den katolske kirke er kirkens overhode og kjetternes tuktmester, for å sikre den nødvendige politiske støtte til å konsolidere sin makt.

We should not place any confidence in the satanic predictions of Fatima, but we are required to see what is revealed in God’s Word. In the beginning of the twentieth century both horns of the earth beast entered into their third generation, which is the generation of compromise. The Republican horn surrendered its financial system to the world bankers, which trace their origins back to the house of the Red Shield, the Rothschilds, and its mysterious connection with the Illuminati, Freemasonry, secret societies and the Jesuit order. Sister White directly warns of these entities. During the same period of time Laodicean Adventism, as the Protestant horn, surrendered its educational and religious institutions to the governing of the world.

Vi bør ikke sette noen lit til Fatimas sataniske forutsigelser, men vi er forpliktet til å se hva som er åpenbart i Guds Ord. Ved begynnelsen av det tjuende århundre gikk begge hornene på jorddyret inn i sin tredje generasjon, som er kompromissets generasjon. Det republikanske horn overgav sitt finansielle system til verdens bankierer, som fører sitt opphav tilbake til huset med det røde skjold, Rothschild-familien, og dets mystiske forbindelse med Illuminati, frimureriet, hemmelige selskaper og jesuittordenen. Søster White advarer direkte mot disse enhetene. I samme tidsrom overgav laodikeisk adventisme, som det protestantiske horn, sine utdannelses- og religiøse institusjoner til verdens styre.

In that very time period, the modern king of the south begins its history with the Russian Revolution, and the modern king of the north begins its history with the miracle of Fatima. As Malachi Martin emphasizes in his book, beyond the internal struggle of the good and bad pope, the Fatima messages identified the struggle of Catholicism against atheism in general, but more specifically against the atheism of Russia. The secret that the pope in 1917 was to act upon contained the (satanic) promise, that if the pope would call a conclave and dedicate Russia to the Virgin Mary, then there would not be a second world war. It also identified that if the pope refused Russia would spread its philosophy far and wide and there would then be another world war.

I nettopp denne tidsperioden begynner den moderne kongen i sør sin historie med den russiske revolusjon, og den moderne kongen i nord begynner sin historie med mirakelet i Fatima. Slik Malachi Martin understreker i sin bok, identifiserte Fatima-budskapene, utover den indre kampen mellom den gode og den onde paven, katolisismens kamp mot ateismen i sin alminnelighet, men mer spesifikt mot Russlands ateisme. Hemmeligheten som paven i 1917 skulle handle på grunnlag av, inneholdt det (sataniske) løftet om at dersom paven ville sammenkalle et konklave og vie Russland til jomfru Maria, da ville det ikke bli en annen verdenskrig. Den fastslo også at dersom paven nektet, ville Russland spre sin filosofi vidt og bredt, og det ville da komme enda en verdenskrig.

The second world war included the war of Catholicism against the Communism of Russia. Catholicism’s proxy army in that war was Nazi Germany. The papacy always employs proxy armies. In 1933 the Catholic church, through the work of Cardinal Pacelli, signed a concordat with Adolph Hitler that allowed Hitler to take control of Germany, and by Hitler’s own testimony, that contract (concordat), was what allowed Hitler to solve the Jewish question. The Nazi’s were the papacy’s proxy against atheistic Russia in World War II, and in the second battle of the proxy wars, now being accomplished in the Ukraine, it is being carried out by another Nazi proxy army.

Den andre verdenskrig omfattet katolisismens krig mot Russlands kommunisme. Katolisismens stedfortredende hær i den krigen var Nazi-Tyskland. Pavestolen benytter seg alltid av stedfortredende hærer. I 1933 undertegnet den katolske kirke, gjennom kardinal Pacellis arbeid, et konkordat med Adolf Hitler som gjorde det mulig for Hitler å ta kontroll over Tyskland, og etter Hitlers eget vitnesbyrd var denne avtalen (konkordatet) det som gjorde det mulig for Hitler å løse jødespørsmålet. Nazistene var pavestolens stedfortredere mot det ateistiske Russland under den andre verdenskrig, og i det andre slaget i stedfortrederkrigene, som nå fullbyrdes i Ukraina, blir dette utført av en annen nazistisk stedfortredende hær.

We will continue this study in the next article.

Vi vil fortsette denne studien i neste artikkel.

> “Through the two great errors, the immortality of the soul and Sunday sacredness, Satan will bring the people under his deceptions. While the former lays the foundation of spiritualism, the latter creates a bond of sympathy with Rome. The Protestants of the United States will be foremost in stretching their hands across the gulf to grasp the hand of spiritualism; they will reach over the abyss to clasp hands with the Roman power; and under the influence of this threefold union, this country will follow in the steps of Rome in trampling on the rights of conscience.

> «Gjennom de to store villfarelsene, sjelens udødelighet og søndagens hellighet, vil Satan føre folket inn under sine bedrag. Mens den første legger grunnlaget for spiritismen, skaper den siste et sympatibånd med Roma. Protestantene i De forente stater vil være de fremste til å strekke hendene sine over kløften for å gripe spiritismens hånd; de vil rekke over avgrunnen for å slutte hender med den romerske makt; og under innflytelsen av denne trefoldige union vil dette landet følge i Romas fotspor ved å trampe på samvittighetens rettigheter.»

> “As spiritualism more closely imitates the nominal Christianity of the day, it has greater power to deceive and ensnare. Satan himself is converted, after the modern order of things. He will appear in the character of an angel of light. Through the agency of spiritualism, miracles will be wrought, the sick will be healed, and many undeniable wonders will be performed. And as the spirits will profess faith in the Bible, and manifest respect for the institutions of the church, their work will be accepted as a manifestation of divine power.

> «Etter hvert som spiritualismen i stadig større grad etterligner vår tids navnkristendom, får den større makt til å bedra og besnære. Satan selv blir omvendt, etter den moderne tingenes orden. Han vil fremtre i skikkelse av en lysets engel. Ved spiritualismens mellomkomst vil mirakler bli gjort, de syke vil bli helbredet, og mange ubestridelige undergjerninger vil bli utført. Og fordi åndene vil bekjenne tro på Bibelen og vise respekt for kirkens institusjoner, vil deres virksomhet bli godtatt som en åpenbarelse av guddommelig kraft.»

> “The line of distinction between professed Christians and the ungodly is now hardly distinguishable. Church members love what the world loves and are ready to join with them, and Satan determines to unite them in one body and thus strengthen his cause by sweeping all into the ranks of spiritualism. Papists, who boast of miracles as a certain sign of the true church, will be readily deceived by this wonder-working power; and Protestants, having cast away the shield of truth, will also be deluded. Papists, Protestants, and worldlings will alike accept the form of godliness without the power, and they will see in this union a grand movement for the conversion of the world and the ushering in of the long-expected millennium.

> «Skillelinjen mellom bekjennende kristne og de ugudelige er nå knapt til å skjelne. Menighetsmedlemmer elsker det verden elsker og er rede til å slutte seg til dem, og Satan er fast bestemt på å forene dem til ett legeme og slik styrke sin sak ved å føre alle inn i spiritualismens rekker. Papister, som roser seg av mirakler som et sikkert tegn på den sanne kirke, vil lett bli bedratt av denne undergjørende makt; og protestanter, som har kastet bort sannhetens skjold, vil også bli ført vill. Papister, protestanter og verdslige mennesker vil alle godta gudsfryktens skinn uten dens kraft, og de vil i denne foreningen se en storartet bevegelse for verdens omvendelse og innledningen av det lenge forventede tusenårsriket.»

> “Through spiritualism, Satan appears as a benefactor of the race, healing the diseases of the people, and professing to present a new and more exalted system of religious faith; but at the same time he works as a destroyer. His temptations are leading multitudes to ruin. Intemperance dethrones reason; sensual indulgence, strife, and bloodshed follow. Satan delights in war, for it excites the worst passions of the soul and then sweeps into eternity its victims steeped in vice and blood. It is his object to incite the nations to war against one another, for he can thus divert the minds of the people from the work of preparation to stand in the day of God.

> «Gjennom spiritismen fremstår Satan som menneskeslektens velgjører; han helbreder folks sykdommer og gir seg ut for å fremlegge et nytt og mer opphøyd system for religiøs tro; men samtidig virker han som en ødelegger. Hans fristelser fører mengder av mennesker til undergang. Utuktighet avsetter fornuften fra tronen; sanselig hengivelse, strid og blodsutgytelse følger. Satan fryder seg over krig, for den oppildner sjelens verste lidenskaper og river deretter sine ofre, gjennomsyret av last og blod, med inn i evigheten. Det er hans hensikt å egge nasjonene til krig mot hverandre, for på den måten kan han avlede folkets sinn fra forberedelsens verk til å bestå på Guds dag.»

> “Satan works through the elements also to garner his harvest of unprepared souls. He has studied the secrets of the laboratories of nature, and he uses all his power to control the elements as far as God allows. When he was suffered to afflict Job, how quickly flocks and herds, servants, houses, children, were swept away, one trouble succeeding another as in a moment. It is God that shields His creatures and hedges them in from the power of the destroyer. But the Christian world have shown contempt for the law of Jehovah; and the Lord will do just what He has declared that He would—He will withdraw His blessings from the earth and remove His protecting care from those who are rebelling against His law and teaching and forcing others to do the same. Satan has control of all whom God does not especially guard. He will favor and prosper some in order to further his own designs, and he will bring trouble upon others and lead men to believe that it is God who is afflicting them.” The Great Controversy, 588, 589.

> «Satan arbeider også gjennom naturkreftene for å sanke sin høst av uforberedte sjeler. Han har gransket hemmelighetene i naturens laboratorier, og han bruker all sin makt til å beherske naturkreftene så langt Gud tillater. Da han fikk lov til å hjemsøke Job, hvor raskt ble ikke småfe og storfe, tjenere, hus og barn revet bort, den ene ulykken avløste den andre som i et øyeblikk. Det er Gud som verner sine skapninger og setter et vern omkring dem mot ødeleggerens makt. Men den kristne verden har vist forakt for Jehovas lov; og Herren vil gjøre nettopp det som Han har erklært at Han ville gjøre—Han vil trekke sine velsignelser tilbake fra jorden og fjerne sitt beskyttende omsorg fra dem som gjør opprør mot Hans lov og lærer og tvinger andre til å gjøre det samme. Satan har herredømme over alle som Gud ikke særlig verner. Noen vil han begunstige og la ha framgang for å fremme sine egne planer, og over andre vil han føre ulykke og få mennesker til å tro at det er Gud som hjemsøker dem.» The Great Controversy, 588, 589.

Back to Articles