Article

# The Book of Daniel - Number Thirty-One

Daniels bok - nummer trettién

America’s Warning: The Significance of Daniel’s Interpretation for Today

Amerikas advarsel: Betydningen av Daniels tolkning for vår tid

Author

Jeff Pippenger

Published

December 26, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The writing on the wall, and Daniel’s interpretation to Belshazzar, represents the final pronouncement against both the apostate Republican horn and the apostate Protestant horn of the United States. The beginning history of both the founding fathers of the United States and the pioneers of Adventism are clearly recorded, yet the lessons and warnings contained therein have been set aside over “four generations”. Belshazzar perfectly represents this truth.

Skriften på veggen og Daniels tydning for Belsasar representerer den endelige domsuttalelsen mot både det frafalne republikanske horn og det frafalne protestantiske horn i Amerikas forente stater. Den tidlige historien både til Amerikas forente staters grunnlovsfedre og til adventismens pionerer er tydelig nedtegnet, men lærdommene og advarslene som finnes der, er blitt satt til side gjennom «fire generasjoner». Belsasar representerer denne sannheten på fullkomment vis.

It is not necessary to define a precise period of time to decide what a generation amounts to, for God’s Word never fails, and it speaks directly that it is in the fourth generation when God closes up the books on nations who have rebelled against His revealed will.

Det er ikke nødvendig å fastsette et nøyaktig tidsrom for å avgjøre hva en generasjon utgjør, for Guds Ord slår aldri feil, og det taler klart om at det er i den fjerde generasjon Gud avslutter oppgjøret med nasjoner som har gjort opprør mot Hans åpenbarte vilje.

> And God spake all these words, saying, I am the Lord thy God, which have brought thee out of the land of Egypt, out of the house of bondage. Thou shalt have no other gods before me. Thou shalt not make unto thee any graven image, or any likeness of anything that is in heaven above, or that is in the earth beneath, or that is in the water under the earth: Thou shalt not bow down thyself to them, nor serve them: for I the Lord thy God am a jealous God, visiting the iniquity of the fathers upon the children unto the third and fourth generation of them that hate me; And showing mercy unto thousands of them that love me, and keep my commandments. Exodus 20:1.

> Og Gud talte alle disse ord og sa: Jeg er Herren din Gud, som førte deg ut av landet Egypt, ut av trellehuset. Du skal ikke ha andre guder enn meg. Du skal ikke gjøre deg noe utskåret bilde eller noen avbildning av noe som er oppe i himmelen, eller nede på jorden, eller i vannet under jorden. Du skal ikke bøye deg ned for dem og ikke dyrke dem. For jeg, Herren din Gud, er en nidkjær Gud, som hjemsøker fedrenes misgjerning på barna i tredje og fjerde ledd hos dem som hater meg, og som viser miskunn mot tusen slektsledd av dem som elsker meg og holder mine bud. 2 Mosebok 20:1.

In the final generation, and therefore the prophetic “fourth generation” of ancient Israel, both John the Baptist and Christ identified that generation, as a generation of vipers.

I den siste generasjon, og derfor den profetiske «fjerde generasjon» i det gamle Israel, identifiserte både Johannes Døperen og Kristus denne generasjon som en ormeyngel.

> O generation of vipers, how can ye, being evil, speak good things? for out of the abundance of the heart the mouth speaketh. A good man out of the good treasure of the heart bringeth forth good things: and an evil man out of the evil treasure bringeth forth evil things. But I say unto you, That every idle word that men shall speak, they shall give account thereof in the day of judgment. For by thy words thou shalt be justified, and by thy words thou shalt be condemned. Matthew 12:34–37.

> Ormeyngel, korleis kan de, som er vonde, tala gode ting? For det hjarta er fullt av, det talar munnen. Eit godt menneske ber fram gode ting av sitt gode hjartelager, og eit vondt menneske ber fram vonde ting av sitt vonde hjartelager. Men eg seier dykk at for kvart fåfengt ord som menneske talar, skal dei gjera rekneskap for det på domens dag. For etter dine ord skal du verta rettferdiggjord, og etter dine ord skal du verta fordømd. Matteus 12:34–37.

In the final generation of the earth beast, it speaks as a dragon (a viper). From 1863, through until the Sunday law, the Republican horn has turned away from the Constitution of the United States. The blessings that God bestowed upon the nation turned the hearts of the citizens and leaders away from their responsibility to protect the principles that produced the wealth and affluence they had come to enjoy, and they forgot the motivation that directed the founding fathers in producing the sacred document that produced the wealth and affluence that they thereafter allowed to seduce them. They not only forgot the purpose of the sacred document, but they also forgot their responsibility to preserve the principles contained within the document.

I jorddyrets siste generasjon taler det som en drage (en huggorm). Fra 1863 og frem til søndagsloven har det republikanske hornet vendt seg bort fra De forente staters grunnlov. De velsignelser som Gud skjenket nasjonen, vendte borgernes og ledernes hjerter bort fra deres ansvar for å verne de prinsipper som frembrakte den rikdom og velstand de var kommet til å nyte, og de glemte den drivkraft som ledet grunnlovsfedrene da de utarbeidet det hellige dokumentet som frembrakte den rikdom og velstand som de siden lot forføre dem. De glemte ikke bare hensikten med det hellige dokumentet, men de glemte også sitt ansvar for å bevare de prinsipper som er nedfelt i dokumentet.

From 1863, through until the Sunday law, the true Protestant horn (Adventism), has turned away from its foundational truths established by God through the ministry of William Miller. The blessings that God bestowed upon Adventism, turned the hearts of the citizens and leaders away from their responsibility to protect the principles that produced the spiritual wealth they had come to enjoy, and they forgot the purpose of the pioneers in producing the message represented upon the two sacred charts, that was designed to establish the prophetic wealth they were to guard and proclaim.

Fra 1863 og frem til søndagsloven har det sanne protestantiske horn (adventismen) vendt seg bort fra sine grunnleggende sannheter, slik de ble grunnfestet av Gud gjennom William Millers tjeneste. De velsignelser som Gud skjenket adventismen, vendte borgernes og ledernes hjerter bort fra deres ansvar for å beskytte de prinsipper som frembrakte den åndelige rikdom de var kommet til å nyte, og de glemte pionerenes hensikt med å frembringe det budskap som er fremstilt på de to hellige kartene, og som var utformet for å grunnfeste den profetiske rikdom som de skulle vokte og forkynne.

When the Lord entered into covenant with ancient Israel at Mount Sinai, He provided two sacred tables containing His ten laws, that were to be the symbol of His covenant relationship with His people. When He instituted the annual festivals, He directed that at Pentecost there was to be an offering of two loaves, that were to be lifted up. The wave offering of the two loaves was the only offering in the sanctuary service that was to have leaven (a symbol of human sin, malice, wickedness and hypocrisy), included in its preparation.

Da Herren inngikk pakt med det gamle Israel ved Sinai-fjellet, gav Han to hellige steintavler som inneholdt Hans ti lover; disse skulle være symbolet på Hans paktsforhold til sitt folk. Da Han innstiftet de årlige høytidene, påbød Han at det ved pinse skulle bæres fram et offer av to brød, som skulle løftes opp. Vifteofferet av de to brødene var det eneste offeret i helligdomstjenesten som skulle tilberedes med surdeig (et symbol på menneskelig synd, ondskap, ugudelighet og hykleri).

> Your glorying is not good. Know ye not that a little leaven leaveneth the whole lump? Purge out therefore the old leaven, that ye may be a new lump, as ye are unleavened. For even Christ our passover is sacrificed for us: Therefore let us keep the feast, not with old leaven, neither with the leaven of malice and wickedness; but with the unleavened bread of sincerity and truth. 1 Corinthians 5:6–8.

> Deres ros er ikke god. Vet dere ikke at en liten surdeig syrer hele deigen? Rens derfor ut den gamle surdeigen, for at dere kan være en ny deig, likesom dere er usyret. For også Kristus, vårt påskelam, er slaktet for oss. La oss derfor holde høytid, ikke med gammel surdeig, heller ikke med ondskapens og ugudelighetens surdeig, men med oppriktighetens og sannhetens usyrede brød. 1 Korinterbrev 5:6–8.

> In the mean time, when there were gathered together an innumerable multitude of people, insomuch that they trode one upon another, he began to say unto his disciples first of all, Beware ye of the leaven of the Pharisees, which is hypocrisy. Luke 12:1.

> I mellomtiden, da en talløs menneskemengde hadde samlet seg, så de trådte på hverandre, begynte han først og fremst å si til sine disipler: Vokt dere for fariseernes surdeig, som er hykleri. Lukas 12:1.

The two wave loaves that were lifted up as a wave offering, were the symbol of the ensign of the one hundred and forty-four thousand, who, though sinners, had, through the power of God, purged out their leaven of malice, wickedness and hypocrisy. The leaven that was in the loaves represented men (sinners), who had overcome sin through the purification process represented as being “baked” by the furnace fire of the messenger of the covenant in Malachi chapter three. The loaves also represented the “bread of heaven”, for when offered, they were to be lifted up to heaven as a wave offering.

De to svingebrødene som ble løftet opp som et svingeoffer, var symbolet på fanen til de ett hundre og førtifire tusen, som, skjønt syndere, ved Guds kraft hadde renset ut sin surdeig av ondskap, ugudelighet og hykleri. Surdeigen som var i brødene, representerte mennesker (syndere) som hadde overvunnet synd gjennom den renselsesprosess som ble fremstilt ved å bli «bakt» av paktsbudets ovnsild i Malaki kapittel tre. Brødene representerte også «himmelens brød», for når de ble ofret, skulle de løftes opp til himmelen som et svingeoffer.

At Pentecost, when the fulfillment of the typification of the two loaves that had been offered through the years at the Pentecostal festival arrived, Christ’s disciples began the work of calling another group (the second loaf) out from the Gentile world. There would then be two loaves that were both purified from sin (leaven).

Ved pinse, da oppfyllelsen av forbilledligheten i de to brødene som gjennom årene var blitt frambåret ved pinsehøytiden, inntraff, begynte Kristi disipler arbeidet med å kalle en annen gruppe (det andre brødet) ut fra hedningeverdenen. Da ville det være to brød som begge var renset fra synd (surdeig).

The two tables of the Ten Commandments became the symbol of the covenant relationship of ancient Israel, and the two wave loaves represent the covenant relationship with the early Christian church. In the beginning of the history of the earth beast, the two sacred tables of Habakkuk were given as the symbol of the covenant relationship of modern Israel, the true Protestant horn, just as the sacred Constitution was given to the Republican horn. The Lord is now calling the one hundred and forty-four thousand to stand up as a mighty army, and when they do, they will be lifted up as a wave offering (ensign) as they are thrown into the furnace heated seven times hotter.

De to steintavlene med De ti bud ble symbolet på paktsforholdet til det gamle Israel, og de to skuebrødene representerer paktsforholdet til den tidlige kristne menighet. I begynnelsen av historien til jorddyret ble Habakkuks to hellige tavler gitt som symbolet på paktsforholdet til det moderne Israel, det sanne protestantiske horn, likesom den hellige grunnloven ble gitt til det republikanske horn. Herren kaller nå de hundre og førtifire tusen til å reise seg som en mektig hær, og når de gjør det, skal de bli løftet opp som et svingoffer (banner) idet de kastes inn i ovnen som er gjort sju ganger hetere.

That ensign represents the law of the Ten Commandments, it also represents those who walk in the furnace fire with the living Bread of Heaven beside them, and also those who uphold the foundational teachings symbolized on Habakkuk’s two sacred tables. Those emblems are all represented in the two witnesses of Revelation chapter eleven.

Dette banneret representerer loven med de ti bud; det representerer også dem som vandrer i ildovnen med det levende Brød fra himmelen ved sin side, og dessuten dem som opprettholder de grunnleggende læresetningene som er symbolisert på Habakkuks to hellige tavler. Alle disse symbolene er representert i de to vitnene i Åpenbaringen kapittel elleve.

Belshazzar’s judgment represents the testimony against both horns of the earth beast. In the time of that judgment, there was one woman (a church), that understood that the only man in the kingdom that could recognize and interpret the handwriting was Daniel.

Belsasars dom representerer vitnesbyrdet mot begge hornene på dyret fra jorden. På den tiden da denne dommen fant sted, var det én kvinne (en menighet) som forstod at den eneste mannen i riket som kunne kjenne igjen og tyde skriften på veggen, var Daniel.

> And I have heard of thee, that thou canst make interpretations, and dissolve doubts: now if thou canst read the writing, and make known to me the interpretation thereof, thou shalt be clothed with scarlet, and have a chain of gold about thy neck, and shalt be the third ruler in the kingdom. Then Daniel answered and said before the king, Let thy gifts be to thyself, and give thy rewards to another; yet I will read the writing unto the king, and make known to him the interpretation.

> Og jeg har hørt om deg at du kan gi tydninger og løse tvilsspørsmål. Nå, dersom du kan lese skriften og kunngjøre meg dens tydning, skal du bli kledd i purpur og bære et gullkjede om din hals, og du skal være den tredje hersker i riket. Da svarte Daniel og sa foran kongen: Behold dine gaver selv, og gi dine belønninger til en annen; men jeg vil likevel lese skriften for kongen og kunngjøre ham tydningen.

> O thou king, the most high God gave Nebuchadnezzar thy father a kingdom, and majesty, and glory, and honour: And for the majesty that he gave him, all people, nations, and languages, trembled and feared before him: whom he would he slew; and whom he would he kept alive; and whom he would he set up; and whom he would he put down. But when his heart was lifted up, and his mind hardened in pride, he was deposed from his kingly throne, and they took his glory from him: And he was driven from the sons of men; and his heart was made like the beasts, and his dwelling was with the wild asses: they fed him with grass like oxen, and his body was wet with the dew of heaven; till he knew that the most high God ruled in the kingdom of men, and that he appointeth over it whomsoever he will.

> Du konge, den høyeste Gud gav Nebukadnesar, din far, kongedømme og storhet og ære og heder. Og på grunn av den storhet som han gav ham, skalv og fryktet alle folk, folkeslag og tungemål for ham. Dem han ville, drepte han; og dem han ville, lot han leve; og dem han ville, opphøyde han; og dem han ville, fornedret han. Men da hans hjerte opphøyet seg, og hans sinn ble forherdet i overmot, ble han styrtet ned fra sin kongelige trone, og de tok hans herlighet fra ham. Og han ble drevet bort fra menneskenes barn, og hans hjerte ble gjort lik dyrenes, og hans bolig var hos villeslene. De gav ham gress å ete som oksene, og hans legeme ble vætet av himmelens dugg, inntil han erkjente at den høyeste Gud råder over menneskenes rike, og at han setter over det hvem han vil.

> And thou his son, O Belshazzar, hast not humbled thine heart, though thou knewest all this; But hast lifted up thyself against the Lord of heaven; and they have brought the vessels of his house before thee, and thou, and thy lords, thy wives, and thy concubines, have drunk wine in them; and thou hast praised the gods of silver, and gold, of brass, iron, wood, and stone, which see not, nor hear, nor know: and the God in whose hand thy breath is, and whose are all thy ways, hast thou not glorified: Then was the part of the hand sent from him; and this writing was written. And this is the writing that was written, MENE, MENE, TEKEL, UPHARSIN. This is the interpretation of the thing: MENE; God hath numbered thy kingdom, and finished it. TEKEL; Thou art weighed in the balances, and art found wanting. PERES; Thy kingdom is divided, and given to the Medes and Persians.

> Og du, hans sønn, Belsasar, har ikke ydmyket ditt hjerte, enda du visste alt dette; men du har opphøyd deg mot himmelens Herre; og de har båret karene fra hans hus fram for deg, og du og dine stormenn, dine hustruer og dine medhustruer har drukket vin av dem; og du har lovprist guder av sølv og gull, bronse, jern, tre og stein, som verken ser eller hører eller forstår; men den Gud som har din ånde i sin hånd, og som alle dine veier tilhører, har du ikke æret. Da ble hånden sendt fra ham, og denne skriften skrevet. Og dette er skriften som ble skrevet: MENE, MENE, TEKEL, UPHARSIN. Dette er tydningen av ordene: MENE: Gud har talt ditt kongerikes dager og gjort ende på det. TEKEL: Du er veid på vekten og funnet for lett. PERES: Ditt kongerike er delt og gitt til mederne og perserne.

> Then commanded Belshazzar, and they clothed Daniel with scarlet, and put a chain of gold about his neck, and made a proclamation concerning him, that he should be the third ruler in the kingdom. In that night was Belshazzar the king of the Chaldeans slain. And Darius the Median took the kingdom, being about threescore and two years old. Daniel 5:16–31.

> Da befalte Belsasar, og de kledde Daniel i purpur og hengte et gullkjede om hans hals og lot utrope om ham at han skulle være den tredje hersker i riket. Samme natt ble Belsasar, kaldeerkongen, drept. Og mederen Dareios tok riket, sekstito år gammel. Daniel 5,16–31.

At the Sunday law in the United States the cup of iniquity and the cup of probationary time will be full, for the nation and for the apostate Republican horn and the apostate Protestant horn, for God will have “numbered” (the sixth) “kingdom, and finished it.” Both horns, and the nation will have been “weighed in the balances” (of the judgment taking place in the sanctuary) “and found wanting”. The United States will then be “divided,” as civil war and despotism ensues, and then be given to the seventh and eighth kingdoms of Bible prophecy.

Ved søndagsloven i De forente stater vil misgjerningens beger og prøvetidens beger være fullt, både for nasjonen og for det frafalne republikanske horn og det frafalne protestantiske horn, for Gud vil ha «talt» (det sjette) «riket, og gjort ende på det». Begge hornene, og nasjonen, vil ha blitt «veid på vektskålene» (i den dom som finner sted i helligdommen) «og funnet for lette». De forente stater vil da bli «delt», idet borgerkrig og despoti følger, og deretter bli gitt til det sjuende og åttende riket i Bibelens profeti.

> “Of the Amorites the Lord said: ‘In the fourth generation they shall come hither again: for the iniquity of the Amorites is not yet full.’ Although this nation was conspicuous because of its idolatry and corruption, it had not yet filled up the cup of its iniquity, and God would not give command for its utter destruction. The people were to see the divine power manifested in a marked manner, that they might be left without excuse. The compassionate Creator was willing to bear with their iniquity until the fourth generation. Then, if no change was seen for the better, His judgments were to fall upon them.

> «Om amorittene sa Herren: ‘I det fjerde slektsledd skal de vende tilbake hit; for amorittenes misgjerning har ennå ikke nådd sitt fulle mål.’ Selv om denne nasjonen var iøynefallende på grunn av sitt avguderi og sin fordervelse, hadde den ennå ikke fylt sitt misgjerningsbeger, og Gud ville ikke gi befaling om dens fullstendige tilintetgjørelse. Folket skulle få se den guddommelige makt åpenbart på en særlig tydelig måte, slik at de kunne være uten unnskyldning. Den medlidende Skaper var villig til å bære over med deres misgjerning inntil det fjerde slektsledd. Dersom det da ikke viste seg noen forandring til det bedre, skulle hans dommer komme over dem.»

> “With unerring accuracy the Infinite One still keeps an account with all nations. While His mercy is tendered with calls to repentance, this account will remain open; but when the figures reach a certain amount which God has fixed, the ministry of His wrath commences. The account is closed. Divine patience ceases. There is no more pleading of mercy in their behalf.

> «Med ufeilbarlig nøyaktighet fører den Uendelige fremdeles regnskap med alle nasjoner. Mens hans barmhjertighet tilbys med kall til omvendelse, vil dette regnskapet forbli åpent; men når tallene når en viss sum som Gud har fastsatt, begynner hans vredes tjeneste. Regnskapet avsluttes. Den guddommelige tålmodigheten opphører. Det er ikke lenger noen bønn om miskunn på deres vegne. »

> “The prophet, looking down the ages, had this time presented before his vision. The nations of this age have been the recipients of unprecedented mercies. The choicest of heaven’s blessings have been given them, but increased pride, covetousness, idolatry, contempt of God, and base ingratitude are written against them. They are fast closing up their account with God.

> «Profeten, idet han skuet ned gjennom tidene, fikk denne tiden framstilt for sitt syn. Folkene i denne tidsalder har vært mottakerne av enestående barmhjertighet. Himmelens ypperste velsignelser er blitt gitt dem, men økende stolthet, havesyke, avgudsdyrkelse, forakt for Gud og lav utakknemlighet er oppskrevet mot dem. De holder raskt på å avslutte sitt regnskap med Gud. »

> “But that which causes me to tremble is the fact that those who have had the greatest light and privileges have become contaminated by the prevailing iniquity. Influenced by the unrighteous around them, many, even of those who profess the truth, have grown cold and are borne down by the strong current of evil. The universal scorn thrown upon true piety and holiness leads those who do not connect closely with God to lose their reverence for His law. If they were following the light and obeying the truth from the heart, this holy law would seem even more precious to them when thus despised and set aside. As the disrespect for God’s law becomes more manifest, the line of demarcation between its observers and the world becomes more distinct. Love for the divine precepts increases with one class according as contempt for them increases with another class.

> «Men det som får meg til å skjelve, er det faktum at de som har hatt det største lys og de største forrettigheter, er blitt besmittet av den rådende misgjerning. Påvirket av de urettferdige omkring dem er mange, selv blant dem som bekjenner sannheten, blitt kalde og blir revet med av den sterke strømmen av ondskap. Den allmenne forakt som blir kastet over sann gudsfrykt og hellighet, fører dem som ikke knytter seg nær til Gud, til å miste sin ærbødighet for hans lov. Dersom de fulgte lyset og adlød sannheten av hjertet, ville denne hellige lov synes dem enda mer dyrebar når den således blir foraktet og satt til side. Etter hvert som vanæren mot Guds lov blir mer åpenbar, blir skillelinjen mellom dem som holder den, og verden, tydeligere. Kjærligheten til de guddommelige forskrifter øker hos den ene klasse i samme grad som forakten for dem øker hos den andre klasse.»

> “The crisis is fast approaching. The rapidly swelling figures show that the time for God’s visitation has about come. Although loath to punish, nevertheless He will punish, and that speedily. Those who walk in the light will see signs of the approaching peril; but they are not to sit in quiet, unconcerned expectancy of the ruin, comforting themselves with the belief that God will shelter His people in the day of visitation. Far from it. They should realize that it is their duty to labor diligently to save others, looking with strong faith to God for help. ‘The effectual fervent prayer of a righteous man availeth much.’

> «Krisen nærmer seg raskt. De hurtig voksende tall viser at tiden for Guds heimsøkelse nesten er kommet. Selv om Han nødig straffer, vil Han likevel straffe, og det snart. De som vandrer i lyset, vil se tegn på den forestående fare; men de skal ikke sitte i stille, ubekymret forventning om ødeleggelsen og trøste seg med den tro at Gud vil verne sitt folk på heimsøkelsens dag. Langt derifra. De bør innse at det er deres plikt å arbeide flittig for å frelse andre, idet de med sterk tro ser opp til Gud om hjelp. ‘En rettferdig manns virksomme bønn har stor kraft.’»

> “The leaven of godliness has not entirely lost its power. At the time when the danger and depression of the church are greatest, the little company who are standing in the light will be sighing and crying for the abominations that are done in the land. But more especially will their prayers arise in behalf of the church because its members are doing after the manner of the world.

> «Gudsfryktens surdeig har ikke helt mistet sin kraft. På den tid da menighetens fare og nedtrykthet er størst, vil den lille skaren som står i lyset, sukke og rope over de vederstyggeligheter som blir gjort i landet. Men særlig vil deres bønner stige opp til beste for menigheten, fordi dens medlemmer handler etter verdens vis.»

> “The earnest prayers of this faithful few will not be in vain. When the Lord comes forth as an avenger, He will also come as a protector of all those who have preserved the faith in its purity and kept themselves unspotted from the world. It is at this time that God has promised to avenge His own elect which cry day and night unto Him, though He bear long with them.

> «De inderlige bønnene fra denne trofaste lille skaren skal ikke være forgjeves. Når Herren trer fram som en hevner, vil Han også komme som en beskytter for alle dem som har bevart troen i dens renhet og holdt seg ubesmittet av verden. Det er på denne tid at Gud har lovt å gi sine utvalgte rett, de som roper til Ham dag og natt, enda Han drøyer med dem.»

> “The command is: ‘Go through the midst of the city, through the midst of Jerusalem, and set a mark upon the foreheads of the men that sigh and that cry for all the abominations that be done in the midst thereof.’ These sighing, crying ones had been holding forth the words of life; they had reproved, counseled, and entreated. Some who had been dishonoring God repented and humbled their hearts before Him. But the glory of the Lord had departed from Israel; although many still continued the forms of religion, His power and presence were lacking.” Testimonies, volume 5, 208–210.

> «Befalingen lyder: ‘Gå gjennom byen, gjennom Jerusalem, og sett et merke på pannen til de menn som sukker og roper over alle de vederstyggeligheter som blir gjort midt i den.’ Disse sukkende og ropende hadde holdt livets ord fram; de hadde refset, rådet og formanet. Noen som hadde vanæret Gud, omvendte seg og ydmyket sine hjerter for Ham. Men Herrens herlighet hadde veket bort fra Israel; selv om mange fortsatt holdt fast ved religionens former, manglet Hans kraft og nærvær.» Testimonies, bind 5, 208–210.

Those represented by Daniel as he stood before Belshazzar, who know the “Future for America“, will then receive Daniel’s “scarlet robe”, a “necklace of gold”, and be proclaimed as “the third ruler in the kingdom.” Scarlet is the sign and color of the first born, who receive a double portion of the Father’s inheritance, who are the one hundred and forty-four thousand.

De som er fremstilt ved Daniel idet han stod fram for Belsasar, og som kjenner «Amerikas framtid», skal da motta Daniels «skarlagensrøde kappe», et «gullkjede om halsen», og bli utropt til å være «den tredje hersker i riket». Skarlagen er tegnet og fargen på den førstefødte, som mottar en dobbel del av Faderens arv, som er de hundre og førtifire tusen.

> These are they which were not defiled with women; for they are virgins. These are they which follow the Lamb whithersoever he goeth. These were redeemed from among men, being the firstfruits unto God and to the Lamb. Revelation 14:4.

> Dette er de som ikke ble gjort urene med kvinner; for de er jomfruer. Dette er de som følger Lammet hvor enn det går. Disse ble gjenløst fra menneskene som en førstegrøde for Gud og for Lammet. Åpenbaringen 14:4.

Of the two loaves that are lifted up as an ensign, it is the first born (the first fruits), who has a scarlet thread placed upon their hand.

Av de to brødene som løftes opp som et banner, er det den førstefødte (førstegrøden) som får en skarlagenrød tråd lagt på sin hånd.

> And it came to pass, when she travailed, that the one put out his hand: and the midwife took and bound upon his hand a scarlet thread, saying, This came out first. And it came to pass, as he drew back his hand, that, behold, his brother came out: and she said, How hast thou broken forth? this breach be upon thee: therefore his name was called Pharez. And afterward came out his brother, that had the scarlet thread upon his hand: and his name was called Zarah. Genesis 38:28–30.

> Og det skjedde, da hun var i fødselsveer, at den ene rakte hånden ut; og jordmoren tok og bandt en skarlagenrød tråd om hånden hans og sa: Denne kom ut først. Men det skjedde, idet han trakk hånden tilbake, at se, hans bror kom ut; og hun sa: Hvordan har du brutt deg fram? Dette bruddet komme over deg. Derfor ble hans navn kalt Peres. Deretter kom hans bror ut, han som hadde den skarlagenrøde tråden om hånden; og hans navn ble kalt Serah. 1 Mosebok 38:28–30.

The first mention of “scarlet” in the Scriptures is when “Zarah,” who is the first born, and whose name means ‘a rising light,’ came out first, from the twins that were fathered by Judah. The mother, Tamar (who had played the harlot), was the wife of Judah’s deceased, wicked son. Zarah, the ‘rising light,’ came from the tribe of Judah, and had a scarlet thread upon his hand. “Pharez” means to break out, and he represents those that break away from the papacy, and come out of Babylon during the Sunday law crisis.

Den første omtalen av «skarlagen» i Skriftene er når «Zerah», som er den førstefødte, og hvis navn betyr «et gryende lys», kom ut først blant tvillingene som var avlet av Juda. Moren, Tamar (som hadde drevet hor), var hustru til Judas avdøde, ugudelige sønn. Zerah, det «gryende lys», kom fra Judas stamme og hadde en skarlagenrød tråd på hånden. «Peres» betyr å bryte fram, og han representerer dem som bryter med pavedømmet og kommer ut av Babylon under søndagslovskrisen.

The “scarlet line” was also the sign that protected the harlot of Jericho, when the city of Jericho was destroyed.

Den «skaragensrøde snoren» var også tegnet som beskyttet skjøgen i Jeriko da byen Jeriko ble ødelagt.

> Behold, when we come into the land, thou shalt bind this line of scarlet thread in the window which thou didst let us down by: and thou shalt bring thy father, and thy mother, and thy brethren, and all thy father’s household, home unto thee. And it shall be, that whosoever shall go out of the doors of thy house into the street, his blood shall be upon his head, and we will be guiltless: and whosoever shall be with thee in the house, his blood shall be on our head, if any hand be upon him. And if thou utter this our business, then we will be quit of thine oath which thou hast made us to swear. And she said, According unto your words, so be it. And she sent them away, and they departed: and she bound the scarlet line in the window. Joshua 2:18–21.

> Se, når vi kommer inn i landet, da skal du binde denne snoren av skarlagenrød tråd i vinduet som du lot oss fire oss ned gjennom; og du skal føre din far og din mor og dine brødre og hele din fars husfolk hjem til deg. Og det skal skje at hver den som går ut gjennom dørene i ditt hus og ut på gaten, hans blod skal være over hans eget hode, og vi skal være uten skyld; men hver den som er hos deg i huset, hans blod skal være over vårt hode dersom noen hånd legges på ham. Men dersom du røper dette vårt ærend, da skal vi være løst fra den eden som du har latt oss sverge. Og hun sa: Etter deres ord, så skje. Så sendte hun dem bort, og de dro av sted; og hun bandt den skarlagenrøde snoren i vinduet. Josva 2:18–21.

Daniel’s scarlet garment identifies that he then represents the one hundred and forty-four thousand, the first of two wave loaves that are lifted up. As loaves of bread they represent the Bread of heaven, who was given a scarlet robe in the common hall on His way to the crucifixion. In Belshazzar’s banquet hall, which typified the common hall where Jesus was given a robe of scarlet, it is given to those that understand the crisis that is just ahead in the “Future for America”.

Daniels skarlagensrøde klesdrakt identifiserer at han da representerer de hundre og førtifire tusen, det første av to svingebrød som løftes opp. Som brød representerer de himmelens Brød, som fikk en skarlagensrød kappe i borgen på vei til korsfestelsen. I Belsasars festsal, som var et forbilde på borgen der Jesus fikk en skarlagensrød kappe, gis den til dem som forstår krisen som ligger like foran i «Future for America».

> Then the soldiers of the governor took Jesus into the common hall, and gathered unto him the whole band of soldiers. And they stripped him, and put on him a scarlet robe. Matthew 27:27, 28.

> Da tok landshøvdingens soldater Jesus med seg inn i borgen og samlet hele vaktstyrken omkring ham. Og de kledde av ham og hengte en skarlagenrød kappe om ham. Matteus 27:27, 28.

The robe given to those represented by Daniel is Christ’s robe of righteousness, which is white.

Kappen som gis til dem som Daniel representerer, er Kristi rettferdighets kappe, som er hvit.

> Let us be glad and rejoice, and give honour to him: for the marriage of the Lamb is come, and his wife hath made herself ready. And to her was granted that she should be arrayed in fine linen, clean and white: for the fine linen is the righteousness of saints. Revelation 19:7, 8.

> La oss glede og fryde oss og gi ham ære; for Lammets bryllup er kommet, og hans hustru har gjort seg rede. Og det ble gitt henne å kle seg i fint lin, rent og hvitt; for det fine linet er de helliges rettferdighet. Åpenbaringen 19:7, 8.

The robe given to those represented as Daniel is both scarlet and white, for their robes have been washed with fuller’s soap, by the fuller of Malachi chapter three, when he purifies the sons of Levi.

Kappen som gis til dem som er fremstilt som Daniel, er både skarlagenrød og hvit, for deres kapper er blitt tvettet med valkersåpe av valkeren i Malaki kapittel tre, når han renser Levis sønner.

> But who may abide the day of his coming? and who shall stand when he appeareth? for he is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Malachi 3:2, 3.

> Men hvem kan utholde dagen for hans komme? og hvem kan bli stående når han åpenbarer seg? For han er lik smelterens ild og lik vaskernes såpe. Han skal sitte som en som smelter og renser sølv; han skal rense Levis sønner og lutre dem som gull og sølv, så de kan bære fram for Herren et offer i rettferdighet. Malaki 3:2, 3.

The robe is white, but only because it was washed in the scarlet blood of the lamb.

Kappen er hvit, men bare fordi den ble vasket i lammets skarlagensrøde blod.

> And from Jesus Christ, who is the faithful witness, and the first begotten of the dead, and the prince of the kings of the earth. Unto him that loved us, and washed us from our sins in his own blood, And hath made us kings and priests unto God and his Father; to him be glory and dominion for ever and ever. Amen. Revelation 1:5, 6.

> Og fra Jesus Kristus, som er det trofaste vitne, den førstefødte av de døde og fyrsten over jordens konger. Ham som elsket oss og renset oss fra våre synder i sitt eget blod, og som har gjort oss til konger og prester for Gud og sin Far – ham tilhører æren og herredømmet i all evighet. Amen. Åpenbaringen 1:5, 6.

The first mention of a golden chain, is when Joseph is appointed to the leadership of Egypt.

Den første omtalen av et gullkjede er når Josef blir innsatt i ledelsen over Egypt.

> And Pharaoh said unto Joseph, See, I have set thee over all the land of Egypt. And Pharaoh took off his ring from his hand, and put it upon Joseph’s hand, and arrayed him in vestures of fine linen, and put a gold chain about his neck; And he made him to ride in the second chariot which he had; and they cried before him, Bow the knee: and he made him ruler over all the land of Egypt. And Pharaoh took off his ring from his hand, and put it upon Joseph’s hand, and arrayed him in vestures of fine linen, and put a gold chain about his neck. Genesis 41:41–43.

> Og Farao sa til Josef: Se, jeg har satt deg over hele landet Egypt. Og Farao tok ringen av sin hånd og satte den på Josefs hånd, og kledde ham i klær av fint lin og la en gullkjede om hans hals; og han lot ham fare i den nest høyeste vognen som han hadde; og de ropte foran ham: Fall på kne! Og han satte ham til hersker over hele landet Egypt. Og Farao tok ringen av sin hånd og satte den på Josefs hånd, og kledde ham i klær av fint lin og la en gullkjede om hans hals. 1. Mosebok 41:41–43.

The reason Joseph was appointed by Pharaoh as the ruler over Egypt, was that Joseph could interpret Pharaoh’s dream of “seven times,” in connection with the destructive blast of the “east wind.”

Grunnen til at Josef ble innsatt av farao som hersker over Egypt, var at Josef kunne tyde faraos drøm om «sju tider» i forbindelse med den ødeleggende stormen fra «østavinden».

> And Pharaoh said unto Joseph, In my dream, behold, I stood upon the bank of the river: And, behold, there came up out of the river seven kine, fatfleshed and well favoured; and they fed in a meadow: And, behold, seven other kine came up after them, poor and very ill favoured and leanfleshed, such as I never saw in all the land of Egypt for badness: And the lean and the ill favoured kine did eat up the first seven fat kine: And when they had eaten them up, it could not be known that they had eaten them; but they were still ill favoured, as at the beginning. So I awoke. And I saw in my dream, and, behold, seven ears came up in one stalk, full and good: And, behold, seven ears, withered, thin, and blasted with the east wind, sprung up after them: And the thin ears devoured the seven good ears: and I told this unto the magicians; but there was none that could declare it to me. And Joseph said unto Pharaoh, The dream of Pharaoh is one: God hath showed Pharaoh what he is about to do. Genesis 41:17–25.

> Og Farao sa til Josef: I min drøm, se, jeg stod på elvebredden. Og se, opp av elven steg sju kyr, fete og velfødde og vakre å se til; og de beitet i sivgresset. Og se, sju andre kyr steg opp etter dem, magre og svært stygge å se til og utmerglede, slike som jeg aldri har sett maken til i hele landet Egypt for elendighet. Og de magre og stygge kyrne åt opp de sju første, de fete kyrne. Og da de hadde ett dem opp, kunne en ikke merke at de hadde ett dem; men de var fremdeles stygge å se til, som i begynnelsen. Så våknet jeg. Og jeg så i min drøm, og se, sju aks skjøt opp på ett strå, fulle og gode. Og se, sju aks, visne, tynne og svidd av østavinden, skjøt opp etter dem. Og de tynne aksene slukte de sju gode aksene. Og jeg fortalte dette til spåmennene, men det var ingen som kunne tyde det for meg. Og Josef sa til Farao: Faraos drøm er én. Gud har vist Farao hva han vil gjøre. 1 Mosebok 41:17–25.

Joseph interpreted Pharaoh’s dream with the principle of “line upon line”, for he first informed Pharaoh the two dreams were one. He then interpreted the word “seven,” that was associated with the “kine,” and the “ears,” as symbols. The word “seven” in the passage is the same word translated as “seven times,” in Leviticus twenty-six. Joseph interpreted the “seven” as a symbol of seven years, or twenty-five hundred and twenty days. Joseph and Daniel were both interpreting a symbol of the “seven times” of Leviticus twenty-six.

Josef tydet Faraos drøm ut fra prinsippet om «linje på linje», for han gjorde først Farao oppmerksom på at de to drømmene var én. Deretter tydet han ordet «sju», som var knyttet til «kyrene» og «aksene», som symboler. Ordet «sju» i dette avsnittet er det samme ordet som er oversatt med «sju tider» i 3. Mosebok tjueseks. Josef tydet «sju» som et symbol på sju år, eller to tusen fem hundre og tjue dager. Josef og Daniel tydet begge et symbol på «de sju tider» i 3. Mosebok tjueseks.

In Pharaoh’s dream, the famine was produced by the ears of corn being “blasted with the east wind.” Line upon line, as Joseph directly employs, the “east wind” identifies that it is Islam that produces the period of famine and economic crash that begins when Joseph and Daniel are given the golden necklace, representing the lifting up of the ensign to the world (Joseph’s Egypt), and to call God’s other flock out of (Daniel’s) Babylon.

I Faraos drøm ble hungersnøden frembrakt ved at kornaksene ble «svidd av østavinden». Bud på bud, slik Josef anvender det direkte, identifiserer «østavinden» at det er islam som frembringer den perioden med hungersnød og økonomisk sammenbrudd som begynner når Josef og Daniel blir gitt gullkjedet, som representerer oppreisningen av banneret for verden (Josefs Egypt), og for å kalle Guds andre hjord ut av (Daniels) Babylon.

The two horns of the United States are represented by all the powers of Bible prophecy that are represented as two nations. This would include France, which consists prophetically of Sodom and Egypt, and of Israel that consisted of the northern and southern kingdoms, and also of the Medo-Persian Empire. The two horns of Medo-Persia in Daniel chapter eight, identify that one of the horns of the kingdom comes up last.

De to hornene på De forente stater er representert ved alle de makter i Bibelens profetier som fremstilles som to nasjoner. Dette ville innbefatte Frankrike, som profetisk består av Sodoma og Egypt, og av Israel, som besto av det nordlige og det sørlige riket, og også av det medisk-persiske riket. De to hornene på Medo-Persia i Daniel kapittel åtte identifiserer at ett av hornene i riket kommer opp sist.

> Then I lifted up mine eyes, and saw, and, behold, there stood before the river a ram which had two horns: and the two horns were high; but one was higher than the other, and the higher came up last. Daniel 8:3.

> Da løftet jeg mine øyne og så, og se, der sto det en vær ved elven som hadde to horn; og de to hornene var høye, men det ene var høyere enn det andre, og det høyeste kom opp sist. Daniel 8:3.

The two horns of Medo-Persia represent the two horns of the earth beast, and one of the horns of the earth beast must therefore be higher and come up last. At the time of the end in 1798, the reign of the earth beast began, and the horn of Protestantism was taken to Mount Carmel by Elijah the prophet, represented by William Miller. There was to be a contest that manifested a distinction between the true prophet and false prophet, which would be accomplished at the test of Mount Carmel, that took place from August 11, 1840 through to October 22, 1844.

De to hornene hos Medo-Persia representerer de to hornene på jorddyret, og ett av hornene på jorddyret må derfor være høyere og komme opp sist. Ved endens tid i 1798 begynte jorddyrets herredømme, og protestantismens horn ble ført til Karmel-fjellet av profeten Elia, representert ved William Miller. Det skulle finne sted en strid som åpenbarte et skille mellom den sanne profet og den falske profet, noe som skulle fullbyrdes ved prøven på Karmel-fjellet, som fant sted fra 11. august 1840 til 22. oktober 1844.

Millerite Adventism was providentially identified as the true prophet, at the same time that the Protestant denominations of the United States returned to, and became the daughters of papal Rome. In 1863, the true Protestant horn of Millerite Adventism returned to the same communion as apostate Protestantism by returning to the corrupt method of Bible study as apostate Protestantism, as they began their progressive work of rejecting the message of Elijah. In the same period of time the U.S. Civil War began. (Note that when the Holy Spirit is rejected, then the other spirit takes over, and war is always the result.) The nation was then literally, politically and prophetically divided. The horn of Republicanism, from that point on, would be in an escalating struggle between two primary political parties.

Millerittisk adventisme ble ved Guds forsyn identifisert som den sanne profeten, samtidig som de protestantiske kirkesamfunnene i Amerikas forente stater vendte tilbake til og ble døtre av det pavelige Roma. I 1863 vendte det sanne protestantiske hornet, den millerittiske adventismen, tilbake til det samme samfunn som den frafalne protestantismen ved å vende tilbake til den samme fordervede metoden for bibelstudium som den frafalne protestantismen, idet de begynte sitt gradvise verk med å forkaste Elias’ budskap. I den samme tidsperioden begynte den amerikanske borgerkrigen. (Legg merke til at når Den Hellige Ånd blir forkastet, da overtar den andre ånden, og krig er alltid resultatet.) Nasjonen var da bokstavelig, politisk og profetisk delt. Hornet av republikanismen skulle fra det tidspunkt av befinne seg i en tiltagende strid mellom to primære politiske partier.

From 1863, a symbol of division, for the year was the very center of the civil war between North and South, there was brought about two political factions of the Republican horn and two factions of the Protestant horn that consisted of the Democratic and Republican parties, and Sunday-keeping and Sabbath-keeping apostate Protestants. The two-fold division of either horn was typified in the days of Christ by the Sadducees and the Pharisees. One class outright rejected the founding principles, and the other professed to uphold the founding principles, but ultimately replaced them with human traditions and customs.

Fra 1863, et symbol på splittelse, for året var selve sentrum i borgerkrigen mellom nord og sør, ble det frembrakt to politiske fraksjoner av det republikanske horn og to fraksjoner av det protestantiske horn, som bestod av det demokratiske og det republikanske parti, og søndagsholdende og sabbatsholdende frafalne protestanter. Den todelte splittelsen i hvert av hornene ble forbilledlig fremstilt i Kristi dager ved saddukeerne og fariseerne. Den ene klasse forkastet åpent grunnleggingsprinsippene, og den andre bekjente seg til å opprettholde grunnleggingsprinsippene, men erstattet dem til sist med menneskelige tradisjoner og skikker.

On September 11, 2001, the image of the beast testing period was prophetically initiated, and it reaches its climax at the Sunday law, or at Belshazzar’s drunken feast. The Sunday law is the mark that identifies that the combination of church and state is fully developed. At that point, the two horns of apostate Republicanism and apostate Protestantism become one apostate horn, and it is then that Daniel is made the third horn, or third ruler, or the true Protestant horn that comes up last and is higher, for it is then that he is lifted up as an ensign.

Den 11. september 2001 ble prøvetiden for dyrets bilde profetisk innledet, og den når sitt klimaks ved søndagsloven, eller ved Belsasars drikkegilde. Søndagsloven er det merket som identifiserer at kombinasjonen av kirke og stat er fullt utviklet. På det tidspunkt blir de to hornene, frafalt republikanisme og frafalt protestantisme, til ett frafalt horn, og det er da Daniel blir gjort til det tredje horn, eller tredje hersker, eller det sanne protestantiske hornet som kommer opp sist og er høyere, for det er da han blir løftet opp som et banner.

Joseph and Daniel are the same line of prophecy, for line upon line, all the prophets are identifying the last days. They both recognized the “seven times,” when they saw it. The “east wind” of Islam is coming in under the wall, as they provide their interpretation to Belshazzar and Pharaoh of what the “Future for America” is. They are wearing the “scarlet robe” of Christ’s righteousness, which is the “white robe” that is made so, by the blood of Christ. They are lifted up as an ensign and represented as a crown, or a golden chain, as they become the third ruler that comes up higher and comes up last.

Josef og Daniel er den samme profetiske linje, for linje på linje identifiserer alle profetene de siste dager. Begge erkjente de «sju tider» da de så det. Islams «østavind» kommer inn under muren, idet de gir Belsasar og Farao sin tydning av hva «Amerikas fremtid» er. De er ikledd Kristi rettferdighets «skarlagensrøde kappe», som er den «hvite kledning» som blir gjort slik ved Kristi blod. De blir løftet opp som et banner og fremstilt som en krone, eller en gullkjede, idet de blir den tredje hersker som stiger høyere opp og stiger fram til sist.

We will continue with Daniel chapter six, in the next article.

Vi vil fortsette med Daniel kapittel seks i den neste artikkelen.

> “In that last night of mad folly, Belshazzar and his lords had filled up the measure of their guilt and the guilt of the Chaldean kingdom. No longer could God’s restraining hand ward off the impending evil. Through manifold providences, God had sought to teach them reverence for His law. ‘We would have healed Babylon,’ He declared of those whose judgment was now reaching unto heaven, ‘but she is not healed.’ Jeremiah 51:9. Because of the strange perversity of the human heart, God had at last found it necessary to pass the irrevocable sentence. Belshazzar was to fall, and his kingdom was to pass into other hands.” Prophets and Kings, 530.

> «I den siste natten med vanvittig dårskap hadde Belsasar og hans stormenn fylt opp målet for sin skyld og det kaldeiske rikets skyld. Guds tilbakeholdende hånd kunne ikke lenger avverge det forestående onde. Gjennom mangfoldige forsynshandlinger hadde Gud søkt å lære dem ærbødighet for sin lov. ‘Vi ville ha legt Babylon,’ erklærte Han om dem hvis dom nå rakte helt til himmelen, ‘men hun er ikke legt.’ Jeremia 51:9. På grunn av menneskehjertets underlige forherdelse hadde Gud til sist funnet det nødvendig å avsi den ugjenkallelige dom. Belsasar skulle falle, og hans rike skulle gå over i andre hender.» Profeter og konger, 530.

Back to Articles