Article

# Panium - Number Twelve

Panium – Nummer tolv

Daniel 11:40 and the Three Unsealings of Prophecy

Daniel 11:40 og de tre åpningene av profetien

Author

Jeff Pippenger

Published

September 12, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

Verse forty of Daniel eleven is one of the most profound verses in the Bible. It represents the unsealing of the book of Daniel in 1798, 1989 and 2023. The three times the book was unsealed mark the conclusion of a scattering of “seven times.” 1798 marked the conclusion of the twenty-five hundred and twenty years of scattering that began in 723 BC when Assyria carried the northern ten tribes into captivity. 1989 marked the conclusion of 126 years since the rebellion of 1863, when the Seventh-day Adventist Church officially set aside the “seven times” of Leviticus twenty-six. 2023 marked the conclusion of the three and a half days of Revelation eleven’s two witnesses being dead in the street. At the conclusion of the 2,520 years, (the 126 years and the 3½ days—all symbols of the “seven times”) the book of Daniel was unsealed.

Det førtiende verset i Daniel elleve er et av de mest dyptgripende versene i Bibelen. Det representerer avforseglingen av Daniels bok i 1798, 1989 og 2023. De tre gangene boken ble avforseglet, markerer avslutningen på en adspredelse på «sju tider». 1798 markerte avslutningen på de to tusen fem hundre og tjue årene med adspredelse som begynte i 723 f.Kr., da Assyria førte de nordlige ti stammene i fangenskap. 1989 markerte avslutningen på 126 år siden opprøret i 1863, da Syvendedags Adventistsamfunnet offisielt tilsidesatte «de sju tider» i Tredje Mosebok tjueseks. 2023 markerte avslutningen på de tre og en halv dagene da de to vitnene i Åpenbaringen elleve lå døde på gaten. Ved avslutningen av de 2 520 årene (de 126 årene og de 3½ dagene – alle symboler på «de sju tider») ble Daniels bok avforseglet.

Sister White informs us that in 1798 it was needful that men be presented with the events connected with the close of probation. When she records this fact, she is identifying parallel histories, for she also represents the message of the last days as the events connected with the close of probation. Speaking of Millerite history she records:

Søster White forteller oss at det i 1798 var nødvendig at menneskene ble gjort kjent med de begivenheter som er forbundet med prøvetidens avslutning. Når hun nedtegner dette forhold, identifiserer hun parallelle historiske forløp, for hun fremstiller også budskapet for de siste dager som de begivenheter som er forbundet med prøvetidens avslutning. Når hun taler om den millerittiske historie, skriver hun:

> “It was needful that men should be awakened to their danger; that they should be roused to prepare for the solemn events connected with the close of probation.” The Great Controversy, 310.

> «Det var nødvendig at menneskene ble vekket til bevissthet om sin fare; at de ble oppvakt til å forberede seg på de høytidelige begivenheter som er forbundet med nådetidens avslutning.» The Great Controversy, 310.

Speaking of the last days she records:

Når hun taler om de siste dager, skriver hun:

> “Before His crucifixion the Saviour explained to His disciples that He was to be put to death and to rise again from the tomb, and angels were present to impress His words on minds and hearts. But the disciples were looking for temporal deliverance from the Roman yoke, and they could not tolerate the thought that He in whom all their hopes centered should suffer an ignominious death. T he words which they needed to remember were banished from their minds; and when the time of trial came, it found them unprepared. The death of Jesus as fully destroyed their hopes as if He had not forewarned them. So in the prophecies the future is opened before us as plainly as it was opened to the disciples by the words of Christ. The events connected with the close of probation and the work of preparation for the time of trouble, are clearly presented. But multitudes have no more understanding of these important truths than if they had never been revealed. Satan watches to catch away every impression that would make them wise unto salvation, and the time of trouble will find them unready.” The Great Controversy, 595.

> «Før sin korsfestelse forklarte Frelseren sine disipler at Han skulle bli drept og oppstå igjen fra graven, og engler var til stede for å feste Hans ord i sinn og hjerter. Men disiplene så fram til timelig utfrielse fra det romerske åk, og de kunne ikke bære tanken på at Han, i hvem alle deres håp var samlet, skulle lide en vanærende død. Ordene som de trengte å huske, ble fortrengt fra deres sinn; og da prøvelsens time kom, fant den dem uforberedt. Jesu død tilintetgjorde deres håp like fullstendig som om Han ikke hadde advart dem på forhånd. Slik blir framtiden i profetiene åpnet for oss like tydelig som den ble åpnet for disiplene ved Kristi ord. Hendelsene som er knyttet til nådetidens avslutning og forberedelsesverket for trengselens tid, blir klart framstilt. Men skarer har ikke større forståelse av disse viktige sannhetene enn om de aldri var blitt åpenbart. Satan våker for å rive bort hvert inntrykk som ville gjøre dem vise til frelse, og trengselens tid vil finne dem uforberedt.» The Great Controversy, 595.

The Millerite message was unsealed in 1798 and it presented “the events connected with the close of probation.” When speaking of the last days, she applies the history of the disciples to illustrate the fact that “the events connected with the close of probation” are what make men wise unto salvation, but are not understood. The messages that were unsealed in 1798, 1989 and 2023 were messages that identified the “events connected with the close of probation.”

Millerittbudskapet ble åpnet i 1798, og det fremstilte «de begivenheter som er knyttet til prøvetidens avslutning». Når hun taler om de siste dager, anvender hun disiplenes historie for å illustrere det faktum at «de begivenheter som er knyttet til prøvetidens avslutning» er det som gjør mennesker vise til frelse, men ikke blir forstått. Budskapene som ble åpnet i 1798, 1989 og 2023, var budskap som identifiserte «de begivenheter som er knyttet til prøvetidens avslutning».

Verse forty represents a historical line when the book of Daniel is unsealed three times. In 1798 Daniel’s vision of the Ulai River representing chapters seven through nine was unsealed. In 1989 Daniel’s vision of the Hiddekel River representing chapter ten through twelve was unsealed. In 2023 the hidden history of verse forty of Daniel eleven was unsealed.

Førtiende vers representerer en historisk linje hvor Daniels bok blir avseglet tre ganger. I 1798 ble Daniels syn ved Ulai-elven, som representerer kapittel sju til ni, avseglet opp. I 1989 ble Daniels syn ved Hiddekel-elven, som representerer kapittel ti til tolv, avseglet opp. I 2023 ble den skjulte historien i Daniel elleve, vers førti, avseglet opp.

The history of verse forty represents 1798 unto the Sunday law of verse forty-one, which is the history of the United States that is also the earth beast of Revelation thirteen, the false prophet of Revelation sixteen and the sixth kingdom of Bible prophecy. The same history represented in verse forty of Daniel eleven is also represented in one verse in the book of Revelation.

Historien i vers førti strekker seg fra 1798 til søndagsloven i vers førtien, hvilket er De forente staters historie, som også er jorddyret i Åpenbaringen tretten, den falske profet i Åpenbaringen seksten og det sjette riket i Bibelens profeti. Den samme historien som er fremstilt i vers førti i Daniel elleve, er også fremstilt i ett vers i Åpenbaringens bok.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. Revelation 13:11.

> Og jeg så et annet dyr stige opp av jorden; og det hadde to horn lik et lam, og det talte som en drage. Åpenbaringen 13:11.

This verse, as in verse forty is the history that begins with the Alien and Sedition Acts of 1798 and ends with the Sunday law when the nation speaks as a dragon, a history that begins when papal Rome is taken off the throne and ends when papal Rome is restored to the throne. The history represented by both Revelation 13:11 and Daniel 11:40 begins with the removal of the fifth kingdom of Bible prophecy and ends with the removal of the sixth kingdom of Bible prophecy.

Dette verset er, likesom vers førti, den historien som begynner med Alien and Sedition Acts av 1798 og ender med søndagsloven når nasjonen taler som en drage, en historie som begynner når det pavelige Roma blir tatt ned fra tronen og ender når det pavelige Roma blir gjenopprettet på tronen. Historien som fremstilles i både Åpenbaringen 13:11 og Daniel 11:40, begynner med borttagelsen av det femte riket i Bibelens profeti og ender med borttagelsen av det sjette riket i Bibelens profeti.

The “seventy” years which Babylon reigned as the first kingdom of Bible prophecy unto the second kingdom of Bible prophecy represents the history of verse forty from 1798 unto the Sunday law.

De «sytti» årene da Babylon hersket som det første riket i Bibelens profeti frem til det andre riket i Bibelens profeti, representerer historien i vers førti fra 1798 og frem til søndagsloven.

> And it shall come to pass in that day, that Tyre shall be forgotten seventy years, according to the days of one king: after the end of seventy years shall Tyre sing as an harlot. Take an harp, go about the city, thou harlot that hast been forgotten; make sweet melody, sing many songs, that thou mayest be remembered. And it shall come to pass after the end of seventy years, that the Lord will visit Tyre, and she shall turn to her hire, and shall commit fornication with all the kingdoms of the world upon the face of the earth. Isaiah 23:15–17.

> Og det skal skje på den dag at Tyrus skal være glemt i sytti år, etter dagene til én konge; ved enden av sytti år skal det gå Tyrus som i en skjøgesang. Ta en harpe, gå omkring i byen, du glemte skjøge; spill vakkert, syng mange sanger, for at du må bli husket. Og det skal skje etter enden av sytti år, at Herren skal hjemsøke Tyrus, og hun skal vende tilbake til sin skjøgelønn og drive hor med alle rikene på jordens overflate. Jesaja 23:15–17.

The history of 1798 unto the Sunday law is also the history when the whore of Tyre is forgotten as recorded in Isaiah twenty-three, which expresses the period as “seventy years” and as the “days of one king.” From Nebuchadnezzar to Belshazzar the first kingdom of Bible prophecy reigned, thus typifying the sixth kingdom of Bible prophecy who began as a lamb but ends up speaking as a dragon. Nebuchadnezzar represents a follower of the lamb and Belshazzar a follower of the dragon.

Historien fra 1798 og frem til søndagsloven er også historien om når skjøgen fra Tyrus blir glemt, slik det er nedtegnet i Jesaja tjuetre, hvor perioden uttrykkes som «sytti år» og som «én konges dager». Fra Nebukadnesar til Belsasar hersket det første riket i Bibelens profeti, og typifiserte således det sjette riket i Bibelens profeti, som begynte som et lam, men ender opp med å tale som en drage. Nebukadnesar representerer en etterfølger av lammet og Belsasar en etterfølger av dragen.

The history of 1798 unto the Sunday law is also the history of the three angels of Revelation fourteen, beginning with the reformation of the Millerites and ending with the reformation of the one hundred and forty-four thousand. The message of the three angels is the judgment hour message. The Millerites announced the events connected with the opening of the judgment and the one hundred and forty-four thousand announce the events connected with the close of probation.

Historien fra 1798 og fram til søndagsloven er også historien om de tre englene i Åpenbaringen fjorten, som begynner med millerittenes reformasjon og ender med de hundre og førtifire tusens reformasjon. De tre englenes budskap er domstidens budskap. Millerittene kunngjorde begivenhetene knyttet til åpningen av dommen, og de hundre og førtifire tusen kunngjør begivenhetene knyttet til nådetidens avslutning.

The events connected with the close of probation are portrayed upon internal and external lines of prophecy, and the events take place primarily in the history represented by verse forty of Daniel eleven. The events of verse forty end at the Sunday law in the United States, so the events of the final ingathering of God’s other children who are still in Babylon is not represented in verse forty; still the crisis that then confronts the world has just finished in the United States. Those events represent the judgment upon the United States and the purification of God’s church in advance of the church being lifted up as an ensign.

Begivenhetene som er knyttet til prøvetidens avslutning, fremstilles på profetiens indre og ytre linjer, og begivenhetene finner sted primært i den historien som er fremstilt ved vers førti i Daniel elleve. Begivenhetene i vers førti ender ved søndagsloven i De forente stater, så begivenhetene omkring den siste innhøstningen av Guds andre barn, som fremdeles er i Babylon, er ikke fremstilt i vers førti; likevel er den krisen som da møter verden, nettopp blitt fullført i De forente stater. Disse begivenhetene representerer dommen over De forente stater og renselsen av Guds menighet forut for at menigheten blir opphøyd som et banner.

The internal events connected with the close of probation identify Christ’s work as High Priest in finishing the mystery of God among His last day people. The external events identify the role of the United States in restoring power to the papacy. The entire history of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy, the entire history of Laodicea occurs during the history represented by verse forty.

De indre begivenhetene knyttet til nådetidens avslutning identifiserer Kristi gjerning som Yppersteprest i fullendelsen av Guds mysterium blant Hans folk i de siste dager. De ytre begivenhetene identifiserer De forente staters rolle i å gjenopprette makt til pavedømmet. Hele De forente staters historie som det sjette riket i Bibelens profeti, hele Laodikeas historie, finner sted i løpet av den historien som er fremstilt ved vers førti.

The internal and external lines within verse forty are represented by the two horns of the earth beast. The horn of Republicanism is the external line and the horn of Protestantism is the internal line. Both lines exist within the history of the sixth kingdom, and at the conclusion of the history of the sixth kingdom God’s judgment is brought upon both the Protestant and Republican horns. The message that identifies the events connected with the close of probation is the message that identifies the events that are brought upon the United States as it fills up its cup of probationary time. The message that identifies the events connected with the close of probation is also the message that identifies the events that are brought upon Seventh-day Adventism as it fills up its cup of probationary time.

De indre og ytre linjene innenfor vers førti fremstilles ved de to hornene på dyret fra jorden. Republikanismens horn er den ytre linjen, og protestantismens horn er den indre linjen. Begge linjer eksisterer innenfor det sjette rikets historie, og ved avslutningen av det sjette rikets historie kommer Guds dom over både det protestantiske og det republikanske horn. Budskapet som identifiserer hendelsene knyttet til nådetidens avslutning, er det samme budskapet som identifiserer de hendelser som kommer over Amerikas forente stater idet det fyller sitt beger av prøvetid. Budskapet som identifiserer hendelsene knyttet til nådetidens avslutning, er også det budskapet som identifiserer de hendelser som kommer over syvendedagsadventismen idet den fyller sitt beger av prøvetid.

Within the history of verse forty there are three times the book of Daniel is unsealed, and each of the three times produces an internal and external line that presents the events connected with the close of probation. Each of the three waymarks is preceded by a scattering of seven times. Verse forty therefore represents the history of 1798 unto the Sunday law, and the prophetic waymarks within that history are the “events connected with the close of probation.” Within the history of verse forty the internal line represents a transition from Philadelphia unto Laodicea at the beginning and a transition from Laodicea to Philadelphia at the ending. The beginning represented a reformatory movement as illustrated by the parable of the ten virgins which typified a reformatory movement at the ending that also fulfilled the parable to the very letter.

Innenfor historien i vers førti blir Daniels bok avforseglet tre ganger, og hver av de tre gangene frembringer en indre og en ytre linje som fremstiller begivenhetene knyttet til nådetidens avslutning. Hvert av de tre veimerkene blir forutgått av en spredning på sju ganger. Vers førti representerer derfor historien fra 1798 og frem til søndagsloven, og de profetiske veimerkene innenfor den historien er de «begivenheter knyttet til nådetidens avslutning». Innenfor historien i vers førti representerer den indre linjen en overgang fra Filadelfia til Laodikea ved begynnelsen og en overgang fra Laodikea til Filadelfia ved avslutningen. Begynnelsen representerte en reformatorisk bevegelse, slik det illustreres ved lignelsen om de ti jomfruer, som var et forbilde på en reformatorisk bevegelse ved avslutningen, som også oppfylte lignelsen til minste bokstav.

The Philadelphian Millerite movement began with a fulfillment of the “seven times” of Leviticus twenty-six in 1798, and then another fulfillment of the “seven times” on October 22, 1844. At least by 1856 both James White and Sister White identified the movement as in a Laodicean condition. In the same year new light on the “seven times” was presented in the official church publication that was never finished. “Seven times” was fulfilled in 1798, and thereafter William Miller discovered the “commencement of the chain of truth” as Sister White called it, and the commencement of the chain of truth was the “seven times.” 1798 was a fulfillment of the “seven times,” thereafter Miller makes his foundational discovery of the “seven times” as the book of Daniel is unsealed. After that October 22, 1844 marks another fulfillment of the “seven times, which is in turn followed by a transition in the movement from Philadelphia unto Laodicea in the same year that new light upon the “seven times” is left unfinished. In 1863 what had been the Millerite Philadelphian movement until 1856 when it transitioned into the Millerite Laodicean movement became an legally registered church, largely under the premises and pressures of the Civil War and protecting the youth of the church. The movement ended in 1863 when it became a church. Seven years prior, in 1856 Laodicea set aside a message of new light upon the very topic which was William Miller’s first prophetic discovery.

Den filadelfiske millerittbevegelsen begynte med en oppfyllelse av de «sju tider» i 3. Mosebok 26 i 1798, og deretter enda en oppfyllelse av de «sju tider» den 22. oktober 1844. Senest i 1856 identifiserte både James White og søster White bevegelsen som værende i en laodikeisk tilstand. Samme år ble nytt lys om de «sju tider» lagt frem i kirkens offisielle publikasjon, som aldri ble fullført. De «sju tider» ble oppfylt i 1798, og deretter oppdaget William Miller «begynnelsen på sannhetens kjede», slik søster White kalte det, og begynnelsen på sannhetens kjede var de «sju tider». 1798 var en oppfyllelse av de «sju tider», og deretter gjør Miller sin grunnleggende oppdagelse av de «sju tider» idet Daniels bok blir avseglet. Deretter markerer den 22. oktober 1844 enda en oppfyllelse av de «sju tider», som i sin tur etterfølges av en overgang i bevegelsen fra Filadelfia til Laodikea i det samme året da nytt lys over de «sju tider» blir etterlatt ufullendt. I 1863 ble det som hadde vært den millerittiske filadelfiske bevegelsen frem til 1856, da den gikk over til den millerittiske laodikeiske bevegelsen, til en lovlig registrert kirke, i stor grad under forutsetningene og presset fra borgerkrigen og for å beskytte kirkens ungdom. Bevegelsen endte i 1863 da den ble en kirke. Sju år tidligere, i 1856, tilsidesatte Laodikea et budskap med nytt lys om selve det emnet som var William Millers første profetiske oppdagelse.

The Millerite movement and the light that is called “the commencement of the chain of truth,” the light of the “seven times” was opened up to the leadership of the Laodicean movement who gradually set aside a desire to uphold the “seven times” and at the end of seven years (“seven times”) in 1863, a new chart and prophetic message is produced without any reference to the “seven times.”

Millerittbevegelsen og lyset som kalles «begynnelsen av sannhetens kjede», lyset om «de sju tider», ble åpenbart for lederskapet i den laodikeiske bevegelsen, som gradvis la til side ønsket om å fastholde «de sju tider», og ved slutten av sju år («sju tider») i 1863 ble et nytt kart og et nytt profetisk budskap frembrakt uten noen henvisning til «de sju tider».

In 1863 the conclusion of Isaiah’s sixty-five year prophecy concluded right where it started, with a civil war between north and south. The issue of slavery in 1863 had been typified by the carrying away of both the northern and southern kingdoms in fulfillment of the “seven times,” and the slavery into which Israel was carried into fitly represented the issues of slavery at the end. 1863 represents the end of the prophetic structure based upon Isaiah’s sixty-five year prophecy.

I 1863 nådde avslutningen på Jesajas sekstifemårige profeti sin fullendelse nettopp der den begynte, med en borgerkrig mellom nord og sør. Spørsmålet om slaveriet i 1863 var blitt forbildet ved bortførelsen av både det nordlige og det sørlige riket i oppfyllelse av «de syv tider», og det slaveriet som Israel ble ført inn i, representerte på treffende vis spørsmålene omkring slaveriet ved enden. 1863 representerer enden på den profetiske strukturen som er basert på Jesajas sekstifemårige profeti.

> Thus saith the Lord God, It shall not stand, neither shall it come to pass. For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. And the head of Ephraim is Samaria, and the head of Samaria is Remaliah’s son. If ye will not believe, surely ye shall not be established. Isaiah 7:7–9.

> Så sier Herren Gud: Dette skal ikke bli stående, og det skal ikke skje. For Syrias hode er Damaskus, og Damaskus’ hode er Resin; og innen sekstifem år skal Efraim bli knust, så det ikke lenger er et folk. Og Efraims hode er Samaria, og Samarias hode er Remaljas sønn. Dersom dere ikke vil tro, skal dere sannelig ikke bli stående. Jesaja 7:7–9.

Rightly understood this prophecy beginning in 742 BC identifies three waymarks within a sixty-five year span. Two of the waymarks identify the starting points of twenty-five hundred and twenty years of captivity and slavery for both the northern and southern kingdoms of Israel. In 742 BC the northern and southern kingdoms were involved in a civil war, and the northern ten tribes had formed an alliance with Syria to invade the southern kingdom of Judah. Nineteen years later in 723 BC the northern ten tribes were carried into slavery by the Assyrians. Forty-six years later in 677 BC the Assyrians captured Manasseh and took him to Babylon. Twenty-five hundred and twenty years after 723 BC arrives at 1798, the time of the end and beginning of verse forty. Forty-six years later the “seven times” against the southern kingdom that began in 677 BC ended in 1844. Nineteen years later in 1863 the prophetic characteristics of 742 BC are represented to the very letter. A civil war between the northern and southern kingdoms is under way in 742 BC and 1863. In 742 BC the prediction given by Isaiah to wicked King Ahaz was concerning the impending enslavement of both the northern and southern kingdoms, and in 1863, the very center point of the Civil War President Lincoln proclaimed the Emancipation Proclamation beginning the process of ending slavery. The warning given to wicked King Ahaz in 742 BC was given in the literal glorious land typifying the message given by Lincoln in the spiritual glorious land.

Rett forstått identifiserer denne profetien, som begynner i 742 f.Kr., tre veimerker innenfor et tidsrom på sekstifem år. To av veimerkene identifiserer begynnelsespunktene for to tusen fem hundre og tjue år med fangenskap og slaveri for både det nordlige og det sørlige riket i Israel. I 742 f.Kr. var det nordlige og det sørlige riket involvert i en borgerkrig, og de nordlige ti stammene hadde inngått en allianse med Syria for å invadere det sørlige riket Juda. Nitten år senere, i 723 f.Kr., ble de nordlige ti stammene ført i slaveri av assyrerne. Førtiseks år senere, i 677 f.Kr., tok assyrerne Manasse til fange og førte ham til Babylon. To tusen fem hundre og tjue år etter 723 f.Kr. kommer man til 1798, endetiden og begynnelsen av vers førti. Førtiseks år senere endte de «sju tider» mot det sørlige riket, som begynte i 677 f.Kr., i 1844. Nitten år senere, i 1863, blir de profetiske kjennetegnene ved 742 f.Kr. gjengitt til punkt og prikke. En borgerkrig mellom det nordlige og det sørlige riket pågår i 742 f.Kr. og i 1863. I 742 f.Kr. gjaldt forutsigelsen som ble gitt av Jesaja til den ugudelige kong Akas, den forestående trelldommen for både det nordlige og det sørlige riket, og i 1863, selve midtpunktet i borgerkrigen, kunngjorde president Lincoln Emansipasjonserklæringen og innledet prosessen med å få slutt på slaveriet. Advarselen som ble gitt til den ugudelige kong Akas i 742 f.Kr., ble gitt i det bokstavelige herlige land, som er et forbilde på budskapet gitt av Lincoln i det åndelige herlige land.

Seven years after the messages of the “seven times” by Hiram Edson were published in 1856 Adventism produced the 1863 chart which removed the Millerite teaching of the seven times, thus calling into question multitudes of passages where Ellen White teaches that we are to repeat the messages of the Millerites, and also that we are to defend against those messages being attacked. The same year they became a legally registered church. There is more which can be written about 1863 and its prophetic implications, but what I am here noting is that there are several witnesses, both internal and external that identify the rebellion of 1863, whether it be the rebellion of the external with the southern states, or the rebellion of the internal with the rejection of the first foundational truth. 1863 is one of the events within the history of verse forty that represents a waymark that makes up the “events connected with the close of probation.”

Sju år etter at budskapene om de «sju tider» ved Hiram Edson ble utgitt i 1856, frembrakte adventismen tavlen av 1863, som fjernet den millerittiske læren om de sju tider, og satte således i tvil mengder av utsagn hvor Ellen White lærer at vi skal gjenta millerittenes budskaper, og også at vi skal forsvare dem mot angrep. Samme år ble de en lovlig registrert kirke. Det er mer som kan skrives om 1863 og dets profetiske implikasjoner, men det jeg her påpeker, er at det finnes flere vitner, både indre og ytre, som identifiserer opprøret i 1863, enten det er det ytre opprøret med sørstatene, eller det indre opprøret ved forkastelsen av den første grunnleggende sannhet. 1863 er en av begivenhetene innenfor historien til vers førti som representerer et waymark som utgjør «begivenhetene knyttet til prøvetidens avslutning».

1863 aligns with the beginning of forty years in the wilderness for ancient literal Israel. At the end of the forty years Joshua led ancient Israel into the Promised Land and they brought down Jericho and pronounced a curse upon any who would rebuild Jericho. In 1863 the leadership of Laodicean Adventism rebuilt Jericho. 1863 is represented in the beginning and ending of the forty years in the wilderness. 1863 is a prophetic waymark that ties together history of the external and internal lines of verse forty’s history. There is the seventh church, “a church judged” as the word “Laodicea” means, entering into a period represented by an entire generation dying in the wilderness. At the same point, the first Republican president is beginning the work of freeing the slaves, thus typifying the last Republican Presidents who will implement martial law in a period of crisis leading to what inspiration calls “national ruin.”

1863 samsvarer med begynnelsen på førti år i ørkenen for det gamle, bokstavelige Israel. Ved slutten av de førti årene førte Josva det gamle Israel inn i det lovede land, og de rev Jeriko ned og uttalte en forbannelse over enhver som ville gjenoppbygge Jeriko. I 1863 gjenoppbygde lederskapet i laodikeisk adventisme Jeriko. 1863 er representert både ved begynnelsen og avslutningen av de førti årene i ørkenen. 1863 er et profetisk veimerke som knytter sammen historien til de ytre og indre linjene i historien til vers førti. Der er den syvende menighet, «en dømt menighet», slik ordet «Laodikea» betyr, som går inn i en periode representert ved at en hel generasjon dør i ørkenen. På samme tidspunkt begynner den første republikanske presidenten arbeidet med å frigjøre slavene, og typifiserer således de siste republikanske presidentene som vil innføre militærlov under en kriseperiode som leder til det inspirasjonen kaller «nasjonal ruin».

In the waymarks of the beginning the waymarks of the end are represented and the events connected with the close of the judgment were typified in the events connected with the opening of the judgment. The rebellion at Kadesh in rejecting the message of Joshua and Caleb at the beginning of the forty years typified the rebellion of Moses’ in striking the Rock at Kadesh at the end of the forty years. 1863 identifies the Sunday law where Laodicea is spewed out of the mouth of the Lord, and where the twenty-five ancient men in Jerusalem are bowing to the sun in Ezekiel chapter eight, and where Shiloh is repeated upon those who trust in the lying words, “the temple of the Lord are we.”

I begynnelsens veimerker er avslutningens veimerker fremstilt, og hendelsene forbundet med dommens avslutning ble forbilledlig fremstilt i hendelsene forbundet med dommens begynnelse. Opprøret ved Kadesj, da budskapet fra Josva og Kaleb ble forkastet ved begynnelsen av de førti årene, var et forbilde på Moses’ opprør da han slo på Klippen ved Kadesj ved slutten av de førti årene. 1863 identifiserer søndagsloven, hvor Laodikea blir utspydd av Herrens munn, og hvor de tjuefem eldste menn i Jerusalem bøyer seg for solen i Esekiel kapittel åtte, og hvor Silo gjentas over dem som stoler på de løgnaktige ord: «Herrens tempel er vi.»

We will continue this study of Panium in the next article.

Vi vil fortsette denne studien av Panium i den neste artikkelen.

Back to Articles