Article

# Rome Establishes the Vision - Number Ten

Roma stadfester synet – nummer ti

The Last Controversy: The Book of Joel, the Fall of New York, and the Symbol of Rome in Advent History

Den siste striden: Joels bok, New Yorks fall og symbolet Roma i adventhistorien

Author

Jeff Pippenger

Published

August 26, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The final controversy I wish to bring together with the other historical arguments over the symbol of Rome within Advent history is the book of Joel. That controversy took place after September 11, 2001, and without considering the circumstances of that period a few subtle points might very well be missed. To place those circumstances into context requires a consideration of the Millerite history. On August 11, 1840 the time prophecy of Revelation chapter nine, verse fifteen was fulfilled.

Den siste striden jeg ønsker å sammenholde med de andre historiske argumentene om symbolet Roma innenfor adventhistorien, er Joels bok. Den striden fant sted etter 11. september 2001, og uten å ta hensyn til omstendighetene i den perioden kan noen få subtile poenger meget lett bli oversett. For å sette disse omstendighetene inn i sin sammenheng kreves en betraktning av millerittisk historie. Den 11. august 1840 ble tidsprofetien i Åpenbaringen kapittel ni, vers femten, oppfylt.

> And the four angels were loosed, which were prepared for an hour, and a day, and a month, and a year, for to slay the third part of men. Revelation 9:15.

> Og de fire englene ble løst, de som var gjort rede til time og dag og måned og år, for å drepe den tredje delen av menneskene. Åpenbaringen 9:15.

The verse identifies the “hour, and a day, and a month, and a year,” as equating to three hundred ninety-one years and fifteen days. The four angels represented when Islam rose to power and brought warfare against Rome, beginning on July 27, 1449. The starting point was determined by employing the ending point of another time prophecy of one hundred and fifty years. The first time prophecy of one hundred and fifty years was set forth in the history of the first woe, which is also the fifth trumpet of Revelation chapter nine. When the one-hundred-and-fifty-year prophecy concluded on July 27, 1449, the time prophecy we are now considering began, and three hundred and ninety-one years and fifteen days later the prophecy ended on August 11, 1840.

Verset identifiserer «en time og en dag og en måned og et år» som tilsvarende tre hundre og nittién år og femten dager. De fire englene representerte tiden da islam steg til makt og førte krig mot Roma, med begynnelse den 27. juli 1449. Utgangspunktet ble fastsatt ved å benytte endepunktet for en annen tidsprofeti på hundre og femti år. Den første tidsprofetien på hundre og femti år ble framstilt i historien om det første ve, som også er den femte basun i Åpenbaringen kapittel ni. Da profetien om de hundre og femti årene utløp den 27. juli 1449, begynte den tidsprofetien vi nå betrakter, og tre hundre og nittién år og femten dager senere endte profetien den 11. august 1840.

William Miller had understood the powers of Revelation nine to represent Islam, and prior to the date of August 11, 1840, a Millerite named Josiah Litch set forth a prediction based upon the prophecy identifying that in 1840, the Ottoman Supremacy would cease. Ten days before August 11, 1840, Litch fine-tuned and updated his prediction to identify not simply the year the prophecy would be fulfilled, but the very year, day and month. Sister White comments on the effect of Litch’s prediction upon the religious world of the Millerites when the event was fulfilled.

William Miller hadde forstått maktene i Åpenbaringen ni som å representere islam, og før datoen 11. august 1840 fremsatte en milleritt ved navn Josiah Litch en forutsigelse, grunnlagt på profetien, som fastslo at den osmanske overhøyhet ville opphøre i 1840. Ti dager før 11. august 1840 finjusterte og oppdaterte Litch sin forutsigelse slik at den ikke bare angav året da profetien ville bli oppfylt, men selve året, dagen og måneden. Søster White kommenterer virkningen av Litchs forutsigelse på millerittenes religiøse verden da hendelsen ble oppfylt.

> “In the year 1840 another remarkable fulfillment of prophecy excited widespread interest. two years before, Josiah Litch, one of the leading ministers preaching the second advent, published an exposition of Revelation 9, predicting the fall of the Ottoman Empire. According to his calculations, this power was to be overthrown . . . on the 11th of August, 1840, when the Ottoman power in Constantinople may be expected to be broken. And this, I believe, will be found to be the case.’

> «I året 1840 vakte enda en bemerkelsesverdig oppfyllelse av profetien utbredt interesse. To år tidligere hadde Josiah Litch, en av de ledende forkynnerne av det annet advent, utgitt en utleggelse av Åpenbaringen 9, hvor han forutsa det osmanske rikets fall. Ifølge hans beregninger skulle denne makt bli styrtet … den 11. august 1840, da den osmanske makt i Konstantinopel kan ventes å bli brutt. Og dette, tror jeg, vil vise seg å være tilfelle.»

> “At the very time specified, Turkey, through her ambassadors, accepted the protection of the allied powers of Europe, and thus placed herself under the control of Christian nations. The event exactly fulfilled the prediction. When it became known, multitudes were convinced of the correctness of the principles of prophetic interpretation adopted by Miller and his associates, and a wonderful impetus was given to the advent movement. Men of learning and position united with Miller, both in preaching and in publishing his views, and from 1840 to 1844 the work rapidly extended.” The Great Controversy, 334, 335.

> «På nettopp den tid som var angitt, godtok Tyrkia gjennom sine sendebud beskyttelsen fra Europas allierte makter, og stilte seg således under de kristne nasjoners kontroll. Begivenheten oppfylte forutsigelsen nøyaktig. Da dette ble kjent, ble mengder overbevist om riktigheten av de prinsipper for profetisk fortolkning som var antatt av Miller og hans medarbeidere, og adventbevegelsen fikk en forunderlig framdrift. Lærde og innflytelsesrike menn sluttet seg til Miller, både i forkynnelsen og i utgivelsen av hans synspunkter, og fra 1840 til 1844 bredte arbeidet seg raskt ut.» The Great Controversy, 334, 335.

Her endorsement of this event has through the years been attacked repeatedly through a variety of ways by Laodicean Seventh-day Adventists. As with the seven times and “the daily”, to attack this truth is to reject the foundations as represented upon the two sacred tables, and also the authority of the Spirit of Prophecy. The reason Satan has worked to destroy confidence in this history is multifaceted.

Hennes stadfestelse av denne begivenheten har gjennom årene gjentatte ganger blitt angrepet på ulike måter av laodikeiske syvendedagsadventister. Som med de syv tider og «det daglige» er det å angripe denne sannheten å forkaste grunnvollene slik de er fremstilt på de to hellige tavler, og også autoriteten til Profetiens Ånd. Grunnen til at Satan har virket for å ødelegge tilliten til denne historien, er sammensatt.

Litch’s prediction employed “the principles of prophetic interpretation adopted by Miller.” Miller was given insight to the element of prophetic time, and any who doubt that Miller’s message was based upon prophetic time, only needs to review the 1843 and 1850 pioneer charts to confirm that this was true. Before August 11, 1840, those opposing Miller’s prediction of the return of Christ would argue that prophetic time could not be employed to understand when Christ would return. They often used the Bible’s statement about not knowing the day nor hour, to resist his message and work.

Litchs forutsigelse benyttet «de prinsipper for profetisk tolkning som Miller hadde tatt i bruk». Miller fikk innsikt i elementet av profetisk tid, og enhver som tviler på at Millers budskap var basert på profetisk tid, trenger bare å gjennomgå pionerkartene fra 1843 og 1850 for å få bekreftet at dette var tilfellet. Før 11. august 1840 ville de som motsatte seg Millers forutsigelse om Kristi gjenkomst, hevde at profetisk tid ikke kunne benyttes for å forstå når Kristus ville komme tilbake. De brukte ofte Bibelens utsagn om at ingen kjenner dagen eller timen, til å stå imot hans budskap og gjerning.

> But of that day and hour knoweth no man, no, not the angels of heaven, but my Father only. But as the days of Noe were, so shall also the coming of the Son of man be. For as in the days that were before the flood they were eating and drinking, marrying and giving in marriage, until the day that Noe entered into the ark, And knew not until the flood came, and took them all away; so shall also the coming of the Son of man be. Then shall two be in the field; the one shall be taken, and the other left. Matthew 24:36–40.

> Men om den dag og time vet ingen, ikke engang himmelens engler, men bare min Far. Og som Noas dager var, slik skal også Menneskesønnens komme være. For som de i dagene før flommen åt og drakk, giftet seg og ble giftet bort, inntil den dag da Noa gikk inn i arken, og ikke visste noe før flommen kom og tok dem alle bort, slik skal også Menneskesønnens komme være. Da skal to være ute på marken; den ene skal bli tatt med, og den andre bli latt tilbake. Matteus 24:36–40.

In spite of this passage the Millerites found too much biblical evidence to support their predictions and carried on and operated upon a principle later identified by Sister White.

Til tross for dette avsnittet fant millerittene altfor mange bibelske beviser til å støtte sine forutsigelser, og de fortsatte og handlet ut fra et prinsipp som senere ble identifisert av søster White.

> “‘No man knoweth the day nor the hour’ was the argument most often brought forward by rejecters of the advent faith. The scripture is: ‘Of that day and hour knoweth no man, no not the angels of heaven, but My Father only.’ Matthew 24:36. A clear and harmonious explanation of this text was given by those who were looking for the Lord, and the wrong use made of it by their opponents was clearly shown. The words were spoken by Christ in that memorable conversation with His disciples upon Olivet after He had for the last time departed from the temple. The disciples had asked the question: ‘What shall be the sign of Thy coming, and of the end of the world?’ Jesus gave them signs, and said: ‘When ye shall see all these things, know that it is near, even at the doors.’ Verses 3, 33. One saying of the Saviour must not be made to destroy another. Though no man knoweth the day nor the hour of His coming, we are instructed and required to know when it is near. We are further taught that to disregard His warning, and refuse or neglect to know when His advent is near, will be as fatal for us as it was for those who lived in the days of Noah not to know when the flood was coming. And the parable in the same chapter, contrasting the faithful and the unfaithful servant, and giving the doom of him who said in his heart, ‘My Lord delayeth His coming,’ shows in what light Christ will regard and reward those whom He finds watching, and teaching His coming, and those denying it. ‘Watch therefore,’ He says. ‘Blessed is that servant, whom his Lord when He cometh shall find so doing.’ Verses 42, 46. ‘If therefore thou shalt not watch, I will come on thee as a thief, and thou shalt not know what hour I will come upon thee.’ Revelation 3:3.” The Great Controversy, 370.

> «‘Ingen kjenner dagen eller timen’ var det argumentet som oftest ble ført frem av dem som forkastet adventtroen. Skriftstedet lyder: ‘Men om den dag og time vet ingen, ikke engang himmelens engler, men bare Min Far.’ Matteus 24:36. En klar og samstemmig forklaring på denne teksten ble gitt av dem som ventet på Herren, og den uriktige bruken deres motstandere gjorde av den, ble tydelig påvist. Ordene ble talt av Kristus i den minneverdige samtalen med Hans disipler på Oljeberget etter at Han for siste gang hadde forlatt tempelet. Disiplene hadde stilt spørsmålet: ‘Hva skal være tegnet på Ditt komme og på verdens ende?’ Jesus ga dem tegn og sa: ‘Når dere ser alt dette, da vit at det er nær, for døren.’ Vers 3, 33. Ett utsagn av Frelseren må ikke brukes til å oppheve et annet. Selv om ingen kjenner dagen eller timen for Hans komme, blir vi undervist om og pålagt å vite når det er nær. Vi blir videre lært at det å se bort fra Hans advarsel og nekte eller unnlate å vite når Hans gjenkomst er nær, vil være like skjebnesvangert for oss som det var for dem som levde på Noahs tid ikke å vite når vannflommen kom. Og lignelsen i samme kapittel, som setter den trofaste og den utro tjener opp mot hverandre, og kunngjør dommen over ham som sa i sitt hjerte: ‘Min Herre dryger med å komme,’ viser i hvilket lys Kristus vil betrakte og lønne dem som Han finner våkende og undervisende om Hans komme, og dem som fornekter det. ‘Våk derfor,’ sier Han. ‘Salig er den tjener som hans herre finner i ferd med dette når han kommer.’ Vers 42, 46. ‘Dersom du altså ikke våker, vil jeg komme over deg som en tyv, og du skal slett ikke vite i hvilken time jeg kommer over deg.’ Åpenbaringen 3:3.» The Great Controversy, 370.

When Litch’s prediction was fulfilled men “of learning and position united with Miller, both in preaching and in publishing his views, and from 1840 to 1844 the work rapidly extended.” Miller’s message was empowered when his rules of prophetic interpretation were confirmed as valid rules. In response to the fulfillment of the time prophecy, not only was Miller’s rule's confirmed, and many then joined the Millerite movement, but just as prophetically significant was that it was the primary rule of Miller’s rules that had been confirmed. Also, the fact that the confirmation was accomplished by the application of a prophecy of the second of three woes, which are also the fifth, sixth and seventh trumpet.

Da Litchs forutsigelse ble oppfylt, sluttet menn «av lærdom og anseelse seg til Miller, både i forkynnelsen og i utgivelsen av hans synspunkter, og fra 1840 til 1844 utbredte arbeidet seg raskt.» Millers budskap ble gitt kraft da hans regler for profetisk tolkning ble stadfestet som gyldige regler. Som svar på oppfyllelsen av tidsprofetien ble ikke bare Millers regler stadfestet, og mange sluttet seg da til millerittbevegelsen, men like profetisk betydningsfullt var det at det var den fremste regelen blant Millers regler som var blitt stadfestet. Også det forhold at stadfestelsen ble tilveiebrakt ved anvendelsen av en profeti om den andre av tre veer, som også er den femte, sjette og sjuende basun.

The empowerment of Miller’s message became one of the most significant waymarks of the Millerite reform movement. It had been typified by Jesus’ baptism. It marked that the final testing process of the former covenant people (the Protestants) had begun. It became the focus of Satan’s attack against the overall Millerite movement and message.

Bemyndigelsen av Millers budskap ble et av de mest betydningsfulle landemerkene i den millerittiske reformbevegelsen. Den var blitt forutbildet ved Jesu dåp. Den markerte at den endelige prøvingsprosessen for det tidligere paktsfolket (protestantene) hadde begynt. Den ble sentrum for Satans angrep mot den samlede millerittiske bevegelsen og dens budskap.

> “Any question that Satan can arouse in the mind to create doubt in regard to the grand history of the past travels of the people of God will please his satanic majesty and is an offense to God. The tidings of the Lord’s soon coming in power and great glory to our world is truth, and in 1840 many voices were raised in its proclamation.” Manuscript Releases, volume 9, 134.

> «Ethvert spørsmål som Satan kan vekke i sinnet for å skape tvil med hensyn til den storslagne historien om Guds folks vandringer i fortiden, vil behage hans sataniske majestet og er en krenkelse mot Gud. Budskapet om Herrens snare komme til vår verden i kraft og stor herlighet er sannhet, og i 1840 ble mange røster løftet i forkynnelsen av det.» Manuscript Releases, bind 9, 134.

On September 11, 2001 the third woe arrived into prophetic history. The event confirmed the primary rule of prophetic interpretation adopted by the movement of the third angel that began in 1989. The first truth opened up to the messenger of that reform movement was opened up in 1989, and it was not the last six verses of Daniel eleven. It was the truth that all the reform movements run parallel to each other and are to be brought together line upon line in order to identify the characteristics of the movement of the one hundred and forty-four thousand which is the movement of the third angel. The first public presentation I ever gave was at a camp meeting in 1994, or perhaps 1995. The presentation was not on the last six verses of Daniel eleven, it was on the reform lines running parallel to each other.

Den 11. september 2001 inntrådte det tredje ve i den profetiske historien. Hendelsen bekreftet den grunnleggende regelen for profetisk tolkning som ble antatt av den tredje engels bevegelse, som begynte i 1989. Den første sannheten som ble åpnet for budbæreren i den reformbevegelsen, ble åpnet i 1989, og det var ikke de siste seks versene i Daniel elleve. Det var sannheten om at alle reformbevegelsene løper parallelt med hverandre og skal føres sammen, linje på linje, for å identifisere kjennetegnene ved de hundre og førtifire tusens bevegelse, som er den tredje engels bevegelse. Den første offentlige framstillingen jeg noen gang holdt, var på et leirmøte i 1994, eller kanskje 1995. Framstillingen handlet ikke om de siste seks versene i Daniel elleve; den handlet om reformlinjene som løper parallelt med hverandre.

When the prophecy of Islam of the third woe was fulfilled on September 11, 2001, it paralleled August 11, 1840. In 1840 a prophecy of the first and second woes confirmed the message of the Millerites, and on September 11, 2001 a prophecy of the third woe confirmed the message of Future for America. The recognition of that fact brought a multitude into the movement, where it had previously been primarily one individual. The message of the movement and the messenger then became under attack, just as the history of 1840 had become the focus of satanic attack through the decades that followed.

Da islams profeti om det tredje ve ble oppfylt den 11. september 2001, løp den parallelt med 11. august 1840. I 1840 stadfestet en profeti om det første og det andre ve millerittenes budskap, og den 11. september 2001 stadfestet en profeti om det tredje ve budskapet til Future for America. Erkjennelsen av dette faktum førte en mengde inn i bevegelsen, der det tidligere i hovedsak hadde vært ett enkelt individ. Bevegelsens budskap og budbæreren kom deretter under angrep, akkurat slik historien om 1840 hadde blitt fokus for satans angrep gjennom de tiårene som fulgte.

Those who joined the movement of Future for America adopted the rules of prophetic interpretation assembled by the messenger of that history. One of those rules, perhaps the most significant of those rules was and is a triple application of prophecy. The messenger had come to understand that certain prophetic truths were illustrated upon three specific fulfillments. Believing that the Millerite history was repeated in the history of the one hundred and forty-four thousand it was seen that August 11, 1840 typified September 11, 2001, and that the other sacred reform lines also possessed that very same waymark.

De som sluttet seg til Future for America-bevegelsen, tok til seg de reglene for profetisk fortolkning som var sammenstilt av budbæreren for den historien. En av disse reglene, kanskje den mest betydningsfulle av dem, var og er en tredobbel anvendelse av profeti. Budbæreren var kommet til å forstå at visse profetiske sannheter ble illustrert gjennom tre bestemte oppfyllelser. I den tro at milleritt-historien ble gjentatt i de hundre og førtifire tusens historie, ble det sett at 11. august 1840 var et forbilde på 11. september 2001, og at de øvrige hellige reformlinjene også hadde det selvsamme veimerket.

The evidence of the repetition of every sacred reform line in the line of the third angel was then opened up by the Lion of the tribe of Judah. It was seen that just as the Millerite history fulfilled the parable of the ten virgins to the very letter, so too did the history of Future for America.

Beviset for gjentakelsen av enhver hellig reformlinje i den tredje engels linje ble da åpnet av Løven av Juda stamme. Det ble sett at likesom milleritthistorien oppfylte lignelsen om de ti jomfruene til punkt og prikke, således gjorde også Future for Americas historie det.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> «Jeg blir ofte henvist til lignelsen om de ti jomfruene, hvorav fem var kloke og fem uforstandige. Denne lignelsen er blitt og vil bli oppfylt til punkt og prikke, for den har en særskilt anvendelse på denne tid, og er, lik den tredje engels budskap, blitt oppfylt og vil fortsette å være nåværende sannhet inntil tidens ende.» Review and Herald, 19. august 1890.

The seven thunders of Revelation ten were recognized to identify that the experience of the Millerites from August 11, 1840 to October 22, 1844, and also the history of September 11, 2001 unto the soon-coming Sunday law.

De syv tordener i Åpenbaringen 10 ble erkjent som en identifikasjon av millerittenes erfaring fra 11. august 1840 til 22. oktober 1844, og også historien fra 11. september 2001 og frem til den snart kommende søndagsloven.

> “The special light given to John which was expressed in the seven thunders was a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages. . . .

> «Det særlige lys som ble gitt Johannes, og som kom til uttrykk i de sju tordener, var en fremstilling av begivenheter som ville finne sted under den første og den andre engels budskap....»

> “After these seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’ These relate to future events which will be disclosed in their order.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> «Etter at disse sju tordener hadde latt sine røster lyde, kommer påbudet til Johannes, likesom til Daniel, angående den lille boken: ‘Besegl de ting som de sju tordener talte.’ Disse angår framtidige hendelser som skal bli åpenbart i sin orden.» The Seventh-day Adventist Bible Commentary, bind 7, 971.

It was recognized that Sister White directly said that the movement of the third angel runs parallel with the movement of the first and second angels.

Det ble erkjent at søster White direkte sa at den tredje engels bevegelse løper parallelt med den første og den andre engels bevegelse.

> “God has given the messages of Revelation 14 their place in the line of prophecy, and their work is not to cease till the close of this earth’s history. The first and second angel’s messages are still truth for this time, and are to run parallel with this which follows. The third angel proclaims his warning with a loud voice. ‘After these things,’ said John, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power, and the earth was lightened with his glory.’ In this illumination, the light of all the three messages is combined.” The 1888 Materials, 803, 804.

> «Gud har gitt budskapene i Åpenbaringen 14 deres plass i profetiens linje, og deres gjerning skal ikke opphøre før slutten på denne jords historie. Den første og den andre engels budskap er fremdeles sannhet for denne tid, og skal løpe parallelt med dette som følger. Den tredje engel forkynner sin advarsel med høy røst. ‘Etter dette,’ sa Johannes, ‘så jeg en annen engel komme ned fra himmelen, med stor makt, og jorden ble opplyst av hans herlighet.’ I denne opplysningen er lyset fra alle de tre budskapene forent.» The 1888 Materials, 803, 804.

The movement of the first and second angels runs parallel with the movement of the third angel. The prophecy that empowered the movement of the first and second angel, was empowered by a fulfillment of a time prophecy of the first and second woe, and the empowerment of the movement of the third angel was empowered by a fulfillment of a prophecy of the third woe.

Bevegelsen til den første og den andre engel løper parallelt med bevegelsen til den tredje engel. Profetien som gav kraft til den første og den andre engels bevegelse, ble gitt kraft ved oppfyllelsen av en tidsprofeti om det første og det andre ve, og styrkingen av den tredje engels bevegelse ble gitt kraft ved oppfyllelsen av en profeti om det tredje ve.

As with August 11, 1840, when the message of Future for America was confirmed “multitudes were convinced of the correctness of the principles of prophetic interpretation adopted” by Future for America, and “a wonderful impetus was given to the advent movement.” “Men of learning and position united” with Future for America, “both in preaching and in publishing” the prophetic message of Future for America. The specific rule of Future for America which clearly confirmed September 11, 2001 as a fulfillment of prophecy was a “triple application of prophecy.”

Som med 11. august 1840, da Future for America sitt budskap ble bekreftet, ble «mengder overbevist om riktigheten av de prinsipper for profetisk fortolkning som var antatt» av Future for America, og «en vidunderlig framdrift ble gitt til adventbevegelsen». «Lærde menn og menn i fremtredende stillinger forente seg» med Future for America, «både i forkynnelsen og i utgivelsen» av Future for America sitt profetiske budskap. Den spesifikke regelen hos Future for America som klart bekreftet 11. september 2001 som en oppfyllelse av profetien, var en «tredobbel anvendelse av profetien».

When we accept the foundational view of Islam of the first and second woes, as represented on both sacred charts, in conjunction with the written testimony of those who taught the message, we recognize specific prophetic characteristics associated with the first woe, and the second woe. The Bible repeatedly teaches, in a variety of ways, that truth is established upon the testimony of two. The prophetic characteristics of the first woe, combined with the prophetic characteristics of the second woe, establishes the prophetic characteristics of the third woe. The triple application of Islam is so specific in identifying the arrival of the third woe on September 11, 2001, that it is impossible not to see, though most choose to close their eyes to the evidence.

Når vi godtar islams grunnleggende fremstilling av den første og den andre ve, slik den er fremstilt på begge de hellige kartene, i sammenheng med det skriftlige vitnesbyrdet fra dem som forkynte budskapet, erkjenner vi bestemte profetiske kjennetegn knyttet til den første ve og den andre ve. Bibelen lærer gjentatte ganger, på forskjellige måter, at sannheten blir stadfestet ved vitnesbyrdet fra to. De profetiske kjennetegnene ved den første ve, sammen med de profetiske kjennetegnene ved den andre ve, stadfester de profetiske kjennetegnene ved den tredje ve. Islams tredobbelte anvendelse er så spesifikk i sin identifisering av den tredje ves ankomst den 11. september 2001 at det er umulig ikke å se det, selv om de fleste velger å lukke øynene for bevisene.

The triple application of prophecy firmly established that the third woe arrived on September 11, 2001. It was then seen that the rule had been directly associated with the second angel’s message, which in the time of the Millerites and also in the time of the one hundred and forty-four thousand is the period when the Holy Spirit is poured out. Both histories are a fulfillment of the parable of the ten virgins, and in the parable the message of the Midnight Cry is where the distinction between the wise and foolish is manifested, and it is where the message of the second angel is empowered.

Profetiens tredobbelte anvendelse fastslo med sikkerhet at det tredje ve kom den 11. september 2001. Da ble det sett at regelen hadde vært direkte knyttet til den andre engels budskap, som i millerittenes tid og også i de hundre og førtifire tusens tid er den perioden da Den Hellige Ånd blir utøst. Begge histories er en oppfyllelse av lignelsen om de ti jomfruer, og i lignelsen er budskapet om midnattsropet det sted hvor skillet mellom de vise og de dårlige blir åpenbart, og det er der den andre engels budskap får kraft.

> “Near the close of the second angel’s message, I saw a great light from heaven shining upon the people of God. The rays of this light seemed bright as the sun. And I heard the voices of angels crying, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’

> «Nær slutten av den annen engels budskap så jeg et stort lys fra himmelen skinne over Guds folk. Strålene fra dette lyset syntes klare som solen. Og jeg hørte englers røster rope: ‘Se, Brudgommen kommer; gå ut for å møte ham!’»

> “This was the midnight cry, which was to give power to the second angel’s message. Angels were sent from heaven to arouse the discouraged saints and prepare them for the great work before them. The most talented men were not the first to receive this message. Angels were sent to the humble, devoted ones, and constrained them to raise the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’” Early Writings, 238.

> «Dette var midnattsropet, som skulle gi kraft til den andre engels budskap. Engler ble sendt fra himmelen for å vekke de motløse hellige og forberede dem på det store verket som lå foran dem. De mest begavede menn var ikke de første til å motta dette budskapet. Engler ble sendt til de ydmyke, hengivne, og drev dem til å løfte ropet: ‘Se, Brudgommen kommer; gå ut for å møte Ham!’» Early Writings, 238.

In the history of the first and second angels, the outpouring of the Holy Spirit is accomplished by the Midnight Cry joining the second angels’ message. This is repeated in the history of the third angel.

I historien om den første og den andre engel fullbyrdes Den Hellige Ånds utgytelse ved at Midnattsropet forenes med den andre engels budskap. Dette gjentas i den tredje engels historie.

> “Angels were sent to aid the mighty angel from heaven, and I heard voices which seemed to sound everywhere, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues; for her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. This message seemed to be an addition to the third message, and joined it, as the midnight cry joined the second angel’s message in 1844. The glory of God rested upon the patient, waiting saints, and they fearlessly gave the last solemn warning, proclaiming the fall of Babylon, and calling upon God’s people to come out of her; that they might escape her fearful doom.” Spiritual Gifts, volume 1, 195.

> «Engler ble sendt for å bistå den mektige engelen fra himmelen, og jeg hørte røster som syntes å lyde overalt: Gå ut fra henne, mitt folk, for at dere ikke skal bli delaktige i hennes synder, og for at dere ikke skal få del i hennes plager; for hennes synder har nådd opp til himmelen, og Gud har kommet hennes misgjerninger i hu. Dette budskapet syntes å være et tillegg til det tredje budskap og sluttet seg til det, slik midnattsropet sluttet seg til den annen engels budskap i 1844. Guds herlighet hvilte over de tålmodige, ventende hellige, og fryktløst ga de den siste høytidelige advarsel idet de forkynte Babylons fall og kalte på Guds folk til å gå ut fra henne, så de kunne unnfly hennes fryktelige dom.» Spiritual Gifts, bind 1, 195.

In terms of a triple application of prophecy, the second angel’s message represents a triple application of prophecy, for the message in either history is Babylon twice fallen.

Når det gjelder en tredobbel anvendelse av profetien, representerer den andre engels budskap en tredobbel anvendelse av profetien, for budskapet i begge historiene er at Babylon er falt to ganger.

> And there followed another angel, saying, Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication. Revelation 14:8.

> Og en annen engel fulgte etter og sa: Babylon er falt, er falt, den store by, fordi hun lot alle folkeslag drikke av vinen av sin horedoms vrede. Åpenbaringen 14:8.

The mighty angel of Revelation ten descended with the fulfillment of a prophecy of the first and second woe on August 11, 1840, and in so doing it typified the descent of the mighty angel of Revelation chapter eighteen on September 11, 2001. That angel who lightens the earth with His glory then made a proclamation.

Den mektige engelen i Åpenbaringen 10 steg ned med oppfyllelsen av en profeti om det første og det annet ve på den 11. august 1840, og ved å gjøre dette var han et forbilde på den mektige engelens nedstigning i Åpenbaringen kapittel atten den 11. september 2001. Den engelen, som opplyser jorden med sin herlighet, fremsatte deretter en kunngjøring.

> And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. Revelation 18:2.

> Og han ropte med mektig røst og sa: Falt, falt er Babylon, den store, og er blitt et tilholdssted for djevler og et fengsel for hver uren ånd og et bur for hver uren og avskyelig fugl. Åpenbaringen 18:2.

The message of the second angel of chapter fourteen, and of the mighty angel of chapter eighteen is identifying that Babylon has twice fallen, and the message is identifying Babylon of the last days. It identifies Babylon of the last days, for the two times Babylon previously fell in the time of Nimrod, and in the time of Nebuchadnezzar unto Belshazzar establishes the prophetic characteristics of the fall of the whore of Revelation seventeen who has written on her forehead, “Babylon the Great.” To identify that fall of Babylon in the last days requires the two witnesses of the two previous falls of Babylon, for the message of the last days is Babylon is fallen, is fallen. When the mighty angel descended when the great buildings of New York City were brought down by a touch of God, by His proclamation He identifies the rule of a triple application of prophecy. The triple application of prophecy that established September 11, 2001 as a fulfillment of God’s prophetic Word was the triple application of the three woes.

Budskapet fra den andre engelen i kapittel fjorten, og fra den veldige engelen i kapittel atten, identifiserer at Babylon er falt to ganger, og budskapet identifiserer Babylon i de siste dager. Det identifiserer Babylon i de siste dager, for de to gangene Babylon tidligere falt, på Nimrods tid og fra Nebukadnesars tid til Belsasars, fastslår de profetiske kjennetegnene ved den prostituerte i Åpenbaringen sytten sitt fall, hun som har skrevet på sin panne: «Babylon den store.» Å identifisere dette Babylons fall i de siste dager krever de to vitnene om de to foregående fallene av Babylon, for budskapet i de siste dager er: Babylon er falt, er falt. Da den veldige engelen steg ned da de store bygningene i New York City ble styrtet ved Guds berøring, identifiserer han ved sin kunngjøring regelen om en tredobbel anvendelse av profetien. Den tredobbelte anvendelsen av profetien som stadfestet 11. september 2001 som en oppfyllelse av Guds profetiske Ord, var den tredobbelte anvendelsen av de tre ve-ropene.

At that fulfillment many joined the movement of Future for America, and they were convinced of the principles of prophetic interpretation that had been employed by Future for America. August 11, 1840 repeated, and in so doing the repetition did not confirm the primary rule of Miller, that being that a day represents a year in Bible prophecy, for the primary rule of Future for America was that the Millerite history of the first and second angels’ messages is repeated in the history of the movement of the third angel.

Ved denne oppfyllelsen sluttet mange seg til Future for America-bevegelsen, og de ble overbevist om de prinsippene for profetisk fortolkning som var blitt anvendt av Future for America. 11. august 1840 gjentok seg, og ved dette stadfestet ikke gjentakelsen Millers primære regel, nemlig at en dag representerer et år i bibelsk profeti; for Future for Americas primære regel var at Millerittenes historie om den første og den andre engels budskap gjentas i historien til den tredje engels bevegelse.

It seems self-evident that if the year 1840 became a specific attack of his satanic majesty, as Sister White identifies Satan, then the history of September 11, 2001 would also be subject to a similar attack. Thus, we find conspiracy theories identifying the role of the globalist, or the Jesuits, or the CIA, or the Bushes or some combination of those powers. Those theories, though containing some elements of truth are designed to refute the idea that it was a touch from God that brought down the great buildings of New York City, thus marking the arrival of the third woe into the history of the movement of the one hundred and forty-four thousand.

Det synes selvinnlysende at dersom året 1840 ble gjenstand for et særskilt angrep fra hans sataniske majestet, slik Søster White omtaler Satan, da ville også historien om 11. september 2001 være utsatt for et lignende angrep. Derfor finner vi konspirasjonsteorier som påviser globalistenes, eller jesuittenes, eller CIAs, eller Bush-familiens, eller en eller annen kombinasjon av disse maktenes rolle. Disse teoriene, selv om de inneholder visse elementer av sannhet, er utformet for å tilbakevise tanken om at det var et berøring fra Gud som felte de store bygningene i New York City, og slik markerte den tredje woes ankomst i historien til bevegelsen med de ett hundre og førtifire tusen.

> “Now comes the word that I have declared that New York is to be swept away by a tidal wave? This I have never said. I have said, as I looked at the great buildings going up there, story after story, ‘What terrible scenes will take place when the Lord shall arise to shake terribly the earth! Then the words of Revelation 18:1–3 will be fulfilled.’ The whole of the eighteenth chapter of Revelation is a warning of what is coming on the earth. But I have no light in particular in regard to what is coming on New York, only that I know that one day the great buildings there will be thrown down by the turning and overturning of God’s power. From the light given me, I know that destruction is in the world. One word from the Lord, one touch of his mighty power, and these massive structures will fall. Scenes will take place the fearfulness of which we cannot imagine.” Review and Herald, July 5, 1906.

> «Hvordan er det kommet ord ut om at jeg har erklært at New York skal skylles bort av en flodbølge? Dette har jeg aldri sagt. Jeg har sagt, idet jeg så de store bygningene reise seg der, etasje over etasje: ‘For noen fryktelige scener som vil finne sted når Herren reiser seg for å forferdelig ryste jorden! Da vil ordene i Åpenbaringen 18:1–3 bli oppfylt.’ Hele det attende kapittel i Åpenbaringen er en advarsel om det som kommer over jorden. Men jeg har ikke fått noe særlig lys med hensyn til hva som skal komme over New York, bortsett fra at jeg vet at de store bygningene der en dag vil bli styrtet ned ved Guds makts vending og omveltning. Av det lys som er gitt meg, vet jeg at ødeleggelse er i verden. Ett ord fra Herren, ett berøring av hans veldige makt, og disse massive byggverkene vil falle. Scener vil finne sted hvis fryktelighet vi ikke kan forestille oss.» Review and Herald, 5. juli 1906.

The conspiracy theories, whether containing no truth or partial truths all undermine the truth that it was God’s providential activity that brought about the events of that date. Those various conspiracy theories are Satan’s attack from the outside of the movement against the truth, but he also worked to undermine the truth from within the movement. One of those internal attacks is based upon a rejection of Rome as the subject of the book of Joel.

Konspirasjonsteoriene, enten de ikke inneholder noen sannhet eller bare delvise sannheter, undergraver alle den sannhet at det var Guds forsynsmessige virksomhet som frembrakte begivenhetene på den dato. Disse ulike konspirasjonsteoriene er Satans angrep utenfra på bevegelsen mot sannheten, men han arbeidet også for å undergrave sannheten innenfra i bevegelsen. Ett av disse indre angrepene bygger på en forkastelse av Roma som emnet i Joels bok.

We will consider that controversy in the next article.

Vi vil behandle den striden i den neste artikkelen.

> The word of the Lord that came to Joel the son of Pethuel. Hear this, ye old men, and give ear, all ye inhabitants of the land. Hath this been in your days, or even in the days of your fathers? Tell ye your children of it, and let your children tell their children, and their children another generation. That which the palmerworm hath left hath the locust eaten; and that which the locust hath left hath the cankerworm eaten; and that which the cankerworm hath left hath the caterpiller eaten. Awake, ye drunkards, and weep; and howl, all ye drinkers of wine, because of the new wine; for it is cut off from your mouth. For a nation is come up upon my land, strong, and without number, whose teeth are the teeth of a lion, and he hath the cheek teeth of a great lion. Joel 1:1–6.

> Dette er Herrens ord som kom til Joel, Petuels sønn. Hør dette, dere gamle menn, og lytt, alle dere som bor i landet. Har slikt hendt i deres dager, eller i deres fedres dager? Fortell deres barn om det, og la deres barn fortelle sine barn, og deres barn en annen slekt. Det som gnageren lot tilbake, åt gresshoppen opp; og det som gresshoppen lot tilbake, åt slikeren opp; og det som slikeren lot tilbake, åt fortæreren opp. Våkn opp, dere drukkenbolter, og gråt! Jamre dere, alle dere som drikker vin, over den nye vinen, for den er tatt bort fra deres munn. For et folk er dratt opp over mitt land, mektig og uten tall; dets tenner er som en løves tenner, og det har jeksler som en stor løve. Joel 1:1–6.

Back to Articles