Article

# Panium - Number Fourteen

Panium – Nummer fjorten

The Disappointment as the Key to the Temple Test

Skuffelsen som nøkkelen til tempelprøven

Author

Jeff Pippenger

Published

February 18, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

The subject of the sanctuary was the “key” that unlocked the disappointment of October 22, 1844 at the beginning of the third angel’s message, and it is the subject of the disappointment that is the “key” to unlock the sanctuary message of the temple test at the end of the third angel.

Helligdommens emne var den «nøkkel» som åpnet forståelsen av skuffelsen den 22. oktober 1844 ved begynnelsen av den tredje engels budskap, og det er emnet om skuffelsen som er den «nøkkel» som åpner helligdomsbudskapet om tempelprøven ved avslutningen av den tredje engel.

> And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Matthew 16:19.

> Og jeg vil gi deg nøklene til himmelriket; og hva som helst du binder på jorden, skal være bundet i himmelen; og hva som helst du løser på jorden, skal være løst i himmelen. Matteus 16:19.

The fact that September 11, 2001 is understood as “9/11” in agreement with “911” being the symbol of an emergency call in the United States, was designed by the One who designed all things. Understanding the disappointment of July 18, 2020 is what allows the movement of the one hundred and forty-four thousand to be recognized as such; but only by those who wish to see that Jesus represents the spiritual with the natural today no differently than He did two thousand years ago. “20/20” vision is the best you can have, and the disappointment of 2020 is the waymark that allows the temple to be recognized in the prophetic history of the ten virgins.

Det forhold at 11. september 2001 forstås som «9/11», i samsvar med at «911» er symbolet på et nødanrop i De forente stater, ble utformet av Ham som utformet alle ting. Forståelsen av skuffelsen den 18. juli 2020 er det som gjør det mulig at bevegelsen til de hundre og førtifire tusen kan gjenkjennes som sådan; men bare av dem som ønsker å se at Jesus representerer det åndelige med det naturlige i dag ikke annerledes enn Han gjorde for to tusen år siden. «20/20»-syn er det beste synet man kan ha, og skuffelsen i 2020 er veimerket som gjør det mulig at tempelet kan gjenkjennes i jomfruenes profetiske historie.

> “The parable of the ten virgins of Matthew 25 also illustrates the experience of the Adventist people.” The Great Controversy, 393.

> «Lignelsen om de ti jomfruene i Matteus 25 illustrerer også adventfolkets erfaring.» The Great Controversy, 393.

Twenty 20 vision is even better when combined with the hindsight represented by the foundational truths. Paul teaches that “the spirits of the prophets are subject to the spirits of the prophets,” and Matthew’s virgins are therefore the same virgins that John identifies as the one hundred and forty-four thousand, and John identifies them as virgins in—Revelation 144.

20/20-syn er enda bedre når det kombineres med det tilbakeblikk som er representert ved de grunnleggende sannhetene. Paulus lærer at «profetenes ånder er underordnet profetene», og Matteus’ jomfruer er derfor de samme jomfruene som Johannes identifiserer som de hundre og førtifire tusen, og Johannes identifiserer dem som jomfruer i – Åpenbaringen 144.

> These are they which were not defiled with women; for they are virgins. These are they which follow the Lamb whithersoever he goeth. These were redeemed from among men, being the firstfruits unto God and to the Lamb. Revelation 14:4.

> Dette er de som ikke ble gjort urene med kvinner; for de er jomfruer. Dette er de som følger Lammet hvor enn det går. Disse ble gjenløst blant menneskene, som en førstegrøde for Gud og for Lammet. Åpenbaringen 14:4.

The first fruits of the fall season are the virgins who follow the Lamb into the temple, and the “key” to understanding the temple is the disappointment of 2020.

Førstegrøden i høsttiden er jomfruene som følger Lammet inn i tempelet, og «nøkkelen» til å forstå tempelet er skuffelsen i 2020.

> And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open. Isaiah 22:22.

> Og nøkkelen til Davids hus vil jeg legge på hans skulder; og han skal åpne, og ingen skal lukke; og han skal lukke, og ingen skal åpne. Jesaja 22:22.

If an Adventist is to be among the 144,000, they will of prophetic necessity have suffered a disappointment that was caused by the presentation of a public prediction that failed.

Dersom en adventist skal være blant de 144 000, vil vedkommende av profetisk nødvendighet ha gjennomgått en skuffelse som ble forårsaket av fremsettelsen av en offentlig kunngjort forutsigelse som slo feil.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> «Jeg blir ofte henvist til lignelsen om de ti jomfruene, hvorav fem var kloke og fem uforstandige. Denne lignelsen er blitt og vil bli oppfylt til punkt og prikke, for den har en særlig anvendelse på denne tid, og er, lik den tredje engels budskap, blitt oppfylt og vil fortsatt være sannhet for denne tid inntil tidens ende.» Review and Herald, 19. august 1890.

The battle of Panium in verse fifteen of Daniel eleven is the battle that leads to verse sixteen, which identifies the Sunday law in the United States.

Slaget ved Panium i vers femten i Daniel elleve er slaget som leder til vers seksten, som identifiserer søndagsloven i De forente stater.

> So the king of the north shall come, and cast up a mount, and take the most fenced cities: and the arms of the south shall not withstand, neither his chosen people, neither shall there be any strength to withstand. Daniel 11:15.

> Så skal kongen i nord komme og kaste opp en voll og innta de sterkest befestede byene; og sørens armer skal ikke kunne stå imot, heller ikke hans utvalgte folk, og det skal ikke være noen styrke til å stå imot. Daniel 11:15.

In this verse the United States defeats Russia, along with Russia’s chosen people. But in the next verse. No one can stand against the rise of Rome, which marks Judah and Jerusalem as the first step in its conquest of the world; as Rome rose up as the fourth kingdom of Bible prophecy. By standing in the literal glorious land in verse sixteen, the symbol of literal Rome’s authority was within the literal glorious land; thus, typifying verse forty-one, when the mark of spiritual Rome’s authority is enforced upon the spiritual glorious land of the United States.

I dette verset beseirer De forente stater Russland, sammen med Russlands utvalgte folk. Men i det neste verset kan ingen stå imot Roms fremvekst, som merker Juda og Jerusalem som det første skritt i dets erobring av verden, idet Roma stod frem som det fjerde riket i Bibelens profeti. Ved å stå i det bokstavelige herlige land i vers seksten var symbolet på det bokstavelige Romas myndighet innenfor det bokstavelige herlige land; og således foregriper dette vers førtien, når merket på det åndelige Romas myndighet håndheves over det åndelige herlige land, De forente stater.

The two horns of the earth-beast of Revelation thirteen represent Republicanism and Protestantism. In verse fifteen of Daniel eleven Antiochus Magnus, known as Antiochus III and Antiochus the Great defeats the southern kingdom, represented by the Ptolemaic dynasty. Antiochus represents Donald Trump and the southern king represents Russia. The battle of Panium is the battle between the United States and Russia and Russia’s chosen people, a battle which Antiochus prevailed, but thereafter saw his kingdom conquered by literal Rome—the power of verse fourteen, that establishes the external vision of the Republican horn of the earth beast. The internal vision is represented by the Protestant horn of the earth beast. Both horns are at the battle of Panium, for Peter is there as a Protestant with his message from the book of Joel.

De to hornene på jorddyret i Åpenbaringen tretten representerer republikanisme og protestantisme. I vers femten i Daniel elleve beseirer Antiokus Magnus, kjent som Antiokus III og Antiokus den store, det sørlige riket, representert ved det ptolemeiske dynastiet. Antiokus representerer Donald Trump, og kongen i sør representerer Russland. Slaget ved Panium er slaget mellom De forente stater og Russland og Russlands utvalgte folk, et slag som Antiokus vant, men deretter så han sitt rike erobret av det bokstavelige Roma — makten i vers fjorten, som etablerer det ytre synet av det republikanske hornet på jorddyret. Det indre synet er representert ved det protestantiske hornet på jorddyret. Begge hornene er ved slaget ved Panium, for Peter er der som protestant med sitt budskap fra Joels bok.

## 250 Years

250 år

When we consider the two lines of the earth beast, we find that in 1776 the earth beast began its rise, and by 1798, (twenty-two years later) the sea beast of Revelation thirteen received its deadly wound, and the earth beast began its rule as the sixth kingdom of Bible prophecy. Two hundred and fifty years later, in 2026 we have awakened to the internal temple test that began May 8, 2025.

Når vi betrakter de to linjene til jorddyret, finner vi at jorddyret i 1776 begynte sin oppstigning, og at sjødyret i Åpenbaringen tretten innen 1798 (tjue to år senere) mottok sitt dødelige sår, og jorddyret begynte sitt herredømme som det sjette riket i Bibelens profeti. To hundre og femti år senere, i 2026, har vi våknet til den indre tempelprøven som begynte 8. mai 2025.

Those “250” years are also connected with Antiochus Magnus. Beginning with the decree in 457 BC and projecting from that decree two hundred and fifty years we arrive at 207, seven years before the battle of Panium, and ten years after Ptolemy defeated Antiochus at the battle of Raphia, which is represented in verse eleven of Daniel eleven. Daniel 11:11 is of course the external line of the Republican horn that aligns with Revelation 11:11, which is the internal line of the Protestant horn. Daniel and the Revelation are the same book, and Revelation employs the seals as symbols of external prophecy and the churches as symbols of the parallel internal prophecy.

Disse «250» årene er også knyttet til Antiokus Magnus. Med utgangspunkt i dekretet i 457 f.Kr. og ved å regne to hundre og femti år fra dette dekretet, kommer vi til 207, syv år før slaget ved Panium og ti år etter at Ptolemaios beseiret Antiokus i slaget ved Rafia, noe som er fremstilt i vers elleve i Daniel elleve. Daniel 11:11 er selvsagt den ytre linjen til det republikanske hornet, som samsvarer med Åpenbaringen 11:11, som er den indre linjen til det protestantiske hornet. Daniel og Åpenbaringen er den samme boken, og Åpenbaringen benytter seglene som symboler på ytre profeti og menighetene som symboler på den parallelle indre profetien.

Cyrus represents all three decrees, for you cannot have a third without a first and a second.

Kyros representerer alle tre dekretene, for man kan ikke ha et tredje uten et første og et andre.

> “In the seventh chapter of Ezra the decree is found. Verses 12–26. In its completest form it was issued by Artaxerxes, king of Persia, 457 BC. But in Ezra 6:14 the house of the Lord at Jerusalem is said to have been built ‘according to the commandment [“decree,” margin] of Cyrus, and Darius, and Artaxerxes king of Persia.’ These three kings, in originating, reaffirming, and completing the decree, brought it to the perfection required by the prophecy to mark the beginning of the 2300 years. Taking 457 BC, the time when the decree was completed, as the date of the commandment, every specification of the prophecy concerning the seventy weeks was seen to have been fulfilled.” The Great Controversy, 326.

> «I Esras sjuende kapittel finnes dekretet. Versene 12–26. I sin mest fullstendige form ble det utstedt av Artaxerxes, Persias konge, 457 f.Kr. Men i Esra 6,14 sies det at Herrens hus i Jerusalem ble bygd «etter befaling [«dekret», margen] fra Kyros og Darius og Artaxerxes, Persias konge». Disse tre kongene, ved å gi opphav til, stadfeste på ny og fullføre dekretet, brakte det til den fullkommenhet som profetien krevde for å markere begynnelsen på de 2300 år. Når man tok 457 f.Kr., tiden da dekretet ble fullført, som tidspunktet for befalingen, så man at enhver enkelt bestemmelse i profetien om de sytti ukene var blitt oppfylt.» The Great Controversy, 326.

From the three decrees that are represented by Cyrus in 457 BC, “250” years concludes in the history between the battle of Raphia in 217 BC, when Ptolemy IV defeated Antiochus the Great and 200 BC when Antiochus then defeated Ptolemy at the battle of Panium in verse fifteen. The line aligns Antiochus Magnus with Donald Trump. At the beginning of the sixth kingdom of Bible prophecy in 1776 unto 1798 there is a period of “22” years that represent the rise of the sixth kingdom. Those “22” years also illustrate the history represented by the number “22” at the end of the history of the sixth kingdom from 2001 unto 2023. “22” is the symbol of the combination of Divinity with humanity which is accomplished within the history of the sixth kingdom of Bible prophecy, who is the earth beast with an external horn of Republicanism and an internal horn of Protestantism.

Fra de tre dekretene som representeres ved Kyros i 457 f.Kr., avsluttes «250» år i historien mellom slaget ved Rafia i 217 f.Kr., da Ptolemaios IV beseiret Antiokhos den store, og 200 f.Kr., da Antiokhos deretter beseiret Ptolemaios i slaget ved Panion i vers femten. Linjen sammenstiller Antiokhos Magnus med Donald Trump. Ved begynnelsen av det sjette riket i Bibelens profeti, fra 1776 til 1798, finnes det en periode på «22» år som representerer fremveksten av det sjette riket. Disse «22» årene illustrerer også historien representert ved tallet «22» ved slutten av historien til det sjette riket, fra 2001 til 2023. «22» er symbolet på foreningen av guddommelighet med menneskelighet, som fullbyrdes innenfor historien til det sjette riket i Bibelens profeti, som er jorddyret med et ytre horn av republikanisme og et indre horn av protestantisme.

The work Christ accomplishes with the union represented by “22” is the final work of Christ in the Most Holy Place, that is represented by the blotting out of sin, which according to Joel accompanied with Peter’s inspired commentary takes place during the outpouring of the latter rain.

Det verk Kristus fullbyrder ved den foreningen som er framstilt ved «22», er Kristi siste verk i Det Aller Helligste, og dette er framstilt ved utslettelsen av synd, som ifølge Joel, sammen med Peters inspirerte kommentar, finner sted under utgytelsen av senregnet.

> Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord. Acts 3:19.

> Omvend dere derfor, og vend om, så deres synder kan bli utslettet, når tider med vederkvegelse skal komme fra Herrens åsyn. Apostlenes gjerninger 3,19.

The blotting out of sin is the last work of the heavenly High Priest.

Utslettelsen av synd er den himmelske øversteprestens siste gjerning.

> “As anciently the sins of the people were by faith placed upon the sin offering and through its blood transferred, in figure, to the earthly sanctuary, so in the new covenant the sins of the repentant are by faith placed upon Christ and transferred, in fact, to the heavenly sanctuary. And as the typical cleansing of the earthly was accomplished by the removal of the sins by which it had been polluted, so the actual cleansing of the heavenly is to be accomplished by the removal, or blotting out, of the sins which are there recorded. But before this can be accomplished, there must be an examination of the books of record to determine who, through repentance of sin and faith in Christ, are entitled to the benefits of His atonement. The cleansing of the sanctuary therefore involves a work of investigation—a work of judgment. This work must be performed prior to the coming of Christ to redeem His people; for when He comes, His reward is with Him to give to every man according to his works. Revelation 22:12.” The Great Controversy, 421.

> «Slik ble i gammel tid folkets synder ved tro lagt på syndofferet og gjennom dets blod overført, i forbilde, til den jordiske helligdom; slik blir i den nye pakt de angrendes synder ved tro lagt på Kristus og overført, i virkeligheten, til den himmelske helligdom. Og slik den forbilledlige renselsen av den jordiske ble fullbyrdet ved at syndene som hadde besmittet den, ble fjernet, slik skal den egentlige renselsen av den himmelske fullbyrdes ved at syndene som er oppført der, blir fjernet eller utslettet. Men før dette kan fullbyrdes, må det foretas en gransking av protokollene for å fastslå hvem som, ved omvendelse fra synd og tro på Kristus, er berettiget til fordelene av Hans soning. Renselsen av helligdommen innebærer derfor et granskningsverk – et domsverk. Dette verket må utføres før Kristi gjenkomst for å forløse sitt folk; for når Han kommer, har Han sin lønn med seg for å gi enhver etter hans gjerninger. Åpenbaringen 22:12.» The Great Controversy, 421.

The work that began on October 22, 1844, began at the climax of the Midnight Cry and the work is finished at the climax of the Midnight Cry, which Peter identifies as the period of the blotting out sin, which marks the period of the judgment of the living, when the “times of refreshing” arrives.

Verket som begynte den 22. oktober 1844, begynte ved høydepunktet av Midnattsropet, og verket fullføres ved høydepunktet av Midnattsropet, en periode som Peter identifiserer som syndens utslettelse, og som markerer tiden for dommen over de levende, når «vederkvegelsens tider» kommer.

> “The work of the investigative judgment and the blotting out of sins is to be accomplished before the second advent of the Lord. Since the dead are to be judged out of the things written in the books, it is impossible that the sins of men should be blotted out until after the judgment at which their cases are to be investigated. But the apostle Peter distinctly states that the sins of believers will be blotted out ‘when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; and He shall send Jesus Christ.’ Acts 3:19, 20. When the investigative judgment closes, Christ will come, and His reward will be with Him to give to every man as his work shall be.” The Great Controversy, 485.

> «Arbeidet med den undersøkende dom og utslettelsen av synder skal fullføres før Herrens annet komme. Siden de døde skal dømmes ut fra det som er skrevet i bøkene, er det umulig at menneskenes synder skulle bli utslettet før etter den dom hvor deres saker skal undersøkes. Men apostelen Peter sier uttrykkelig at de troendes synder skal bli utslettet ‘når vederkvegelsens tider kommer fra Herrens åsyn, og han sender Jesus Kristus.’ Apg. 3:19, 20. Når den undersøkende dom avsluttes, vil Kristus komme, og hans lønn er med ham for å gi enhver etter som hans gjerning skal være.» The Great Controversy, 485.

The “times of refreshing” are also the “times of the restitution of all things.”

«Tider med fornyelse» er også «tider da alt det blir gjenopprettet som Gud har talt om».

> Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; And he shall send Jesus Christ, which before was preached unto you: Whom the heaven must receive until the times of restitution of all things, which God hath spoken by the mouth of all his holy prophets since the world began. Acts 3:19–21.

> Omvend eder derfor og vend om, for at eders synder kan bli utslettet, så fornyelsens tider kan komme fra Herrens åsyn, og han kan sende Jesus Kristus, han som forut ble forkynt for eder, han som himmelen må ta imot inntil tidene da alle ting skal gjenopprettes, slik Gud har talt ved munnen til alle sine hellige profeter fra eldgamle dager. Apostlenes gjerninger 3:19–21.

The “times of refreshing” comes “from the presence of the Lord” that occurs when “Jesus Christ” is sent. When the angel of Revelation ten descended on August 11, 1840, Sister White identified that the angel “was no less a personage than Jesus Christ.” The work Christ began on October 22, 1844 was ushered in by the history of 1840 to 1844; a history which Sister White says was “a glorious manifestation of the power of God,” while aligning that very history with the Pentecostal season in the time of Peter, and then using those two lines of prophetic history to point forward to the descent of the angel of Revelation eighteen who lightens the earth with His glory.

«Vederkvegelsens tider» kommer «fra Herrens åsyn» når «Jesus Kristus» blir sendt. Da engelen i Åpenbaringen ti steg ned den 11. august 1840, identifiserte Søster White at engelen «var intet mindre enn Jesus Kristus selv». Det verk Kristus begynte den 22. oktober 1844, ble innledet ved historien fra 1840 til 1844; en historie som Søster White sier var «en herlig åpenbarelse av Guds kraft», samtidig som hun knytter nettopp denne historien til pinsetiden på Peters tid, og deretter bruker disse to linjene av profetisk historie til å peke frem mot nedstigningen av engelen i Åpenbaringen atten, som opplyser jorden med sin herlighet.

> “The angel who unites in the proclamation of the third angel’s message is to lighten the whole earth with his glory. A work of world-wide extent and unwonted power is here foretold. The advent movement of 1840–44 was a glorious manifestation of the power of God; the first angel’s message was carried to every missionary station in the world, and in some countries there was the greatest religious interest which has been witnessed in any land since the Reformation of the sixteenth century; but these are to be exceeded by the mighty movement under the last warning of the third angel.

> «Den engelen som forener seg i forkynnelsen av den tredje engels budskap, skal opplyse hele jorden med sin herlighet. Her forutsies et verk av verdensomspennende omfang og uvanlig kraft. Adventbevegelsen i 1840–44 var en herlig åpenbaring av Guds kraft; den første engels budskap ble brakt til hver misjonsstasjon i verden, og i noen land var den største religiøse interesse som er blitt sett i noe land siden reformasjonen i det sekstende århundre; men disse skal overgås av den mektige bevegelsen under den siste advarsel fra den tredje engel.»

> “The work will be similar to that of the Day of Pentecost. As the ‘former rain’ was given, in the outpouring of the Holy Spirit at the opening of the gospel, to cause the upspringing of the precious seed, so the ‘latter rain’ will be given at its close for the ripening of the harvest. ‘Then shall we know, if we follow on to know the Lord: His going forth is prepared as the morning; and He shall come unto us as the rain, as the latter and former rain unto the earth.’ Hosea 6:3. ‘Be glad then, ye children of Zion, and rejoice in the Lord your God: for He hath given you the former rain moderately, and He will cause to come down for you the rain, the former rain, and the latter rain.’ Joel 2:23. ‘In the last days, saith God, I will pour out of My Spirit upon all flesh.’ ‘And it shall come to pass, that whosoever shall call on the name of the Lord shall be saved.’ Acts 2:17, 21.

> Verket vil ligne det som fant sted på pinsedagen. Likesom «det første regn» ble gitt ved Den Hellige Ånds utgytelse ved evangeliets begynnelse for å få den dyrebare sæd til å spire opp, slik vil «det sene regn» bli gitt ved dets avslutning for å modne høsten. «Da skal vi kjenne, ja, jage etter å kjenne Herren. Hans fremgang er viss som morgenrøden, og Han skal komme til oss som regnet, som det sene og det første regn over jorden.» Hosea 6:3. «Fryd dere da, Sions barn, og gled dere i Herren deres Gud! For Han gir dere læreren til rettferdighet; og Han lar regn falle ned for dere, første regn og sene regn som før.» Joel 2:23. «I de siste dager, sier Gud, vil Jeg utgyte av Min Ånd over alt kjød.» «Og det skal skje: Hver den som påkaller Herrens navn, skal bli frelst.» Apostlenes gjerninger 2:17, 21.

> “The great work of the gospel is not to close with less manifestation of the power of God than marked its opening. The prophecies which were fulfilled in the outpouring of the former rain at the opening of the gospel are again to be fulfilled in the latter rain at its close. Here are ‘the times of refreshing’ to which the apostle Peter looked forward when he said: ‘Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; and He shall send Jesus.’ Acts 3:19, 20.” The Great Controversy, 611.

> «Evangeliets store verk skal ikke avsluttes med en mindre åpenbarelse av Guds kraft enn den som kjennetegnet dets begynnelse. De profetiene som ble oppfylt i utgytelsen av den første regn ved evangeliets begynnelse, skal igjen bli oppfylt i den sene regn ved dets avslutning. Her er «vederkvegelsens tider» som apostelen Peter så fram til da han sa: «Gjør derfor bot og omvend dere, for at deres synder må bli utslettet, når vederkvegelsens tider kommer fra Herrens åsyn; og Han skal sende Jesus.» Apg. 3:19, 20.» Den store strid, 611.

The Advent movement of 1840 to 1844 was a glorious manifestation of the power of God that ushered in the opening of the work of Christ in cleansing His sanctuary. That history began when Jesus, represented as the first angel of Revelation fourteen, descended on August 11, 1840 as represented in chapter ten of Revelation. The manifestation of the power of God that then began escalated to the opening of the investigative judgment, and therefore typified a manifestation of the power of God which would escalate to the close of the investigative judgment. The period at the end began at 9/11, when Jesus again descended as the angel of Revelation eighteen when the great buildings of New York were brought down by the touch of God, and the work of the investigative judgment changed from the dead, unto the living. The rains arrive when Jesus is sent.

Adventbevegelsen fra 1840 til 1844 var en herlig åpenbaring av Guds kraft som innledet åpningen av Kristi verk med å rense sin helligdom. Denne historien begynte da Jesus, fremstilt som den første engelen i Åpenbaringen fjorten, steg ned den 11. august 1840, slik det er fremstilt i Åpenbaringen kapittel ti. Åpenbaringen av Guds kraft som da begynte, tiltok frem til åpningen av undersøkelsesdommen, og foregrep derfor en åpenbaring av Guds kraft som skulle tilta frem til avslutningen av undersøkelsesdommen. Tidsperioden ved enden begynte den 11. september, da Jesus igjen steg ned som engelen i Åpenbaringen atten, da de store bygningene i New York ble felt ved Guds berøring, og undersøkelsesdommens verk gikk over fra de døde til de levende. Regnskyllene kommer når Jesus blir sendt.

Jesus taught that we are to ask in order to receive, and Zechariah says we are to ask for the latter rain, in the time of the latter rain. It is therefore evident you must know that you are in the time of the latter rain, in order to fulfill Zechariah’s direction.

Jesus lærte at vi skal be for å få, og Sakarja sier at vi skal be om seinregnet, i seinregnets tid. Det er derfor tydelig at du må vite at du lever i seinregnets tid, for å kunne oppfylle Sakarjas påbud.

> Ask ye of the Lord rain in the time of the latter rain; so the Lord shall make bright clouds, and give them showers of rain, to every one grass in the field. Zechariah 10:1.

> Bed Herren om regn i tiden for den sene regn; så skal Herren gjøre lyse skyer og gi dem regnskurer, til hver mann gress på marken. Sakarja 10:1.

At 9/11 Jesus descended as the angel of Revelation eighteen and the latter rain began to sprinkle, but it only falls on those who meet Zechariah’s command to “ask for the latter rain,” when you have the genuine understanding that “the times of refreshing” and restoration of all things has arrived. The soul must “recognize” that the prophetic period of the latter rain has arrived.

Ved 9/11 steg Jesus ned som engelen i Åpenbaringen 18, og sildigregnet begynte å dryppe, men det faller bare på dem som oppfyller Sakarjas befaling om å «be om sildigregn», når man har den ekte forståelsen av at «vederkvegelsens tider» og gjenopprettelsen av alle ting er kommet. Sjelen må «erkjenne» at den profetiske perioden for sildigregnet er kommet.

> “We must not wait for the latter rain. It is coming upon all who will recognize and appropriate the dew and showers of grace that fall upon us. When we gather up the fragments of light, when we appreciate the sure mercies of God, who loves to have us trust Him, then every promise will be fulfilled. [Isaiah 61:11 quoted.] The whole earth is to be filled with the glory of God.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 984.

> «Vi må ikke vente på sildigregnet. Det kommer over alle som vil erkjenne og ta til seg den nådens dugg og de nådens regnskurer som faller over oss. Når vi samler opp lysets fragmenter, når vi verdsetter Guds visse miskunn, han som gjerne vil at vi skal stole på ham, da vil hvert løfte bli oppfylt. [Jesaja 61,11 sitert.] Hele jorden skal fylles med Guds herlighet.» The Seventh-day Adventist Bible Commentary, bind 7, 984.

At 9/11 the times of refreshing began, and the blotting out of the sins of the living began. That judgment is aligned with the very first tenant of the three-step covenant of Abraham. That first tenant was that when the Lord brought Israel out of Egyptian bondage He would judge both His covenant people, and the nation where they had been living as pilgrims and strangers. The first covenant people typified the last covenant people who are the one hundred and forty-four thousand. Those prophetic people will be judged as the Protestant horn of the earth beast, while the Republican horn of the earth beast is simultaneously judged.

Ved 9/11 begynte tider med fornyelse, og utslettelsen av de levendes synder begynte. Denne dommen er i samsvar med selve den første grunnsetningen i Abrahams tredelte pakt. Denne første grunnsetningen var at da Herren førte Israel ut av det egyptiske trellehuset, ville Han dømme både sitt paktsfolk og den nasjonen hvor de hadde levd som pilegrimer og fremmede. Det første paktsfolket var et forbilde på det siste paktsfolket, som er de hundre og førtifire tusen. Dette profetiske folket vil bli dømt som landdyrets protestantiske horn, mens landdyrets republikanske horn samtidig blir dømt.

The judgment of the Republican horn comes at the end of its history, which is the Sunday law. The Sunday law is represented in verse sixteen’s fulfillment of Rome taking control of Judah in 63 BC—on the Day of Atonement according to some historians.

Dommen over det republikanske hornet kommer ved slutten av dets historie, hvilket er søndagsloven. Søndagsloven er fremstilt i oppfyllelsen av vers seksten, der Roma tok kontroll over Juda i 63 f.Kr. — på forsoningsdagen, ifølge noen historikere.

Antiochus Magnus, represents the United States in verses ten through fifteen. Ronald Reagan prevailed in the battle of verse ten, that typified verse forty’s collapse of the Soviet Union. Isaiah 8:8 identifies the same battle represented in verses ten and forty of Daniel eleven, and those three parallel verses allow Russia to be identified as the victor in verse eleven’s battle of Raphia.

Antiochus Magnus representerer De forente stater i vers ti til femten. Ronald Reagan seiret i slaget i vers ti, som var et forbilde på vers førtis sammenbrudd av Sovjetunionen. Jesaja 8,8 identifiserer det samme slaget som er fremstilt i vers ti og førti i Daniel elleve, og disse tre parallelle versene gjør det mulig å identifisere Russland som seiersherren i slaget ved Rafia i vers elleve.

The battle of Raphia in verse eleven prefigured the war in Ukraine between the king of the south (Russia) and the papacy’s proxy power (the Ukraine). The war was initiated by the Obama Administration in the time of the first pope from the southern hemisphere, who was also the first pope from the America’s, though it was south America. “South” is a symbol of globalism, spiritualism and communism, and the first southern pope from the America’s aligned with the globalist president Obama, when the war of verse eleven arrived. Reagan as the United States in verse ten entered into a secret alliance with a conservative pope; then the Nazi’s of Ukraine were employed by a globalist president in a period of a globalist pope. The United States under Trump, is now in an open relationship with the first north American, and so-called conservative pope.

Slaget ved Rafia i vers elleve var et forbilde på krigen i Ukraina mellom sørens konge (Russland) og pavemaktens stedfortredende makt (Ukraina). Krigen ble igangsatt av Obama-administrasjonen på den tid da den første paven fra den sørlige halvkule satt, som også var den første paven fra Amerika, skjønt det var Sør-Amerika. «Sør» er et symbol på globalisme, spiritualisme og kommunisme, og den første sørlige paven fra Amerika stilte seg på linje med den globalistiske presidenten Obama da krigen i vers elleve kom. Reagan, som De forente stater i vers ti, gikk inn i en hemmelig allianse med en konservativ pave; deretter ble Ukrainas nazister tatt i bruk av en globalistisk president i en periode med en globalistisk pave. De forente stater under Trump står nå i et åpent forhold til den første nordamerikanske og såkalte konservative paven.

Reagan had a secret alliance with the antichrist of Bible prophecy in the battle of verse ten, and Obama initiated the battle of verse eleven, in a period when the pope was also a globalist, like unto Obama. Trump is now in an open relationship with a parallel pope to Reagan, with the exception that the initial secret alliance, is now an open alliance. The three popes, and the three presidents, align with the three battles of verses ten, eleven and fifteen.

Reagan hadde en hemmelig allianse med antikristen i Bibelens profeti i slaget i vers ti, og Obama innledet slaget i vers elleve, i en periode da paven også var globalist, lik Obama. Trump er nå i et åpent forhold til en pave som er parallell til Reagan, med det unntak at den opprinnelige hemmelige alliansen nå er en åpen allianse. De tre pavene og de tre presidentene svarer til de tre slagene i versene ti, elleve og femten.

> “Marvelous in her shrewdness and cunning is the Roman Church. She can read what is to be. She bides her time, seeing that the Protestant churches are paying her homage in their acceptance of the false sabbath and that they are preparing to enforce it by the very means which she herself employed in bygone days. Those who reject the light of truth will yet seek the aid of this self-styled infallible power to exalt an institution that originated with her. How readily she will come to the help of Protestants in this work it is not difficult to conjecture. Who understands better than the papal leaders how to deal with those who are disobedient to the church?

> «Forunderlig i sin sluhet og list er den romerske kirke. Hun kan lese hva som skal komme. Hun venter sin tid, idet hun ser at de protestantiske kirkene hyller henne ved å godta den falske sabbat, og at de forbereder seg på å håndheve den ved nettopp de midler som hun selv benyttet i svunne dager. De som forkaster sannhetens lys, vil likevel søke hjelp hos denne selvbestaltede ufeilbarlige makt for å opphøye en institusjon som hadde sitt opphav hos henne. Hvor villig hun vil komme protestantene til hjelp i dette arbeidet, er det ikke vanskelig å ane. Hvem forstår bedre enn de pavelige ledere hvordan man skal behandle dem som er ulydige mot kirken?»

> “The Roman Catholic Church, with all its ramifications throughout the world, forms one vast organization under the control, and designed to serve the interests, of the papal see. Its millions of communicants, in every country on the globe, are instructed to hold themselves as bound in allegiance to the pope. Whatever their nationality or their government, they are to regard the authority of the church as above all other. Though they may take the oath pledging their loyalty to the state, yet back of this lies the vow of obedience to Rome, absolving them from every pledge inimical to her interests.

> Den romersk-katolske kirke, med alle sine forgreninger over hele verden, utgjør én vidtspennende organisasjon under pavestolens kontroll og innrettet på å tjene dens interesser. Dens millioner av kirkemedlemmer, i alle land på jorden, blir undervist om å betrakte seg som bundet i troskap til paven. Uansett deres nasjonalitet eller deres styreform skal de anse kirkens myndighet som hevet over all annen. Selv om de måtte avlegge ed og derved love sin lojalitet til staten, ligger det likevel bak dette et løfte om lydighet mot Roma, som løser dem fra enhver forpliktelse som er fiendtlig mot hennes interesser.

> “History testifies of her artful and persistent efforts to insinuate herself into the affairs of nations; and having gained a foothold, to further her own aims, even at the ruin of princes and people. In the year 1204, Pope Innocent III extracted from Peter II, king of Arragon, the following extraordinary oath: ‘I, Peter, king of Arragonians, profess and promise to be ever faithful and obedient to my lord, Pope Innocent, to his Catholic successors, and the Roman Church, and faithfully to preserve my kingdom in his obedience, defending the Catholic faith, and persecuting heretical pravity.’—John Dowling, The History of Romanism, b. 5, ch. 6, sec. 55. This is in harmony with the claims regarding the power of the Roman pontiff ‘that it is lawful for him to depose emperors’ and ‘that he can absolve subjects from their allegiance to unrighteous rulers.’—Mosheim, b. 3, cent. 11, pt. 2, ch. 2, sec. 9, note 17.

> «Historien vitner om hennes listige og vedvarende bestrebelser på å insinuere seg inn i nasjonenes anliggender; og når hun først hadde fått fotfeste, å fremme sine egne mål, selv om det førte til fyrsters og folks ruin. I året 1204 avkrevde pave Innocent III Peter II, konge av Arragon, følgende ekstraordinære ed: ‘Jeg, Peter, arragonernes konge, bekjenner og lover alltid å være trofast og lydig mot min herre, pave Innocent, mot hans katolske etterfølgere og den romerske kirke, og trofast å bevare mitt kongerike i lydighet mot ham, idet jeg forsvarer den katolske tro og forfølger kjettersk fordervelse.’—John Dowling, The History of Romanism, b. 5, ch. 6, sec. 55. Dette er i samsvar med påstandene om den romerske pontifs makt, ‘at det er lovlig for ham å avsette keisere’ og ‘at han kan løse undersåtter fra deres troskapsplikt mot urettferdige herskere.’—Mosheim, b. 3, cent. 11, pt. 2, ch. 2, sec. 9, note 17.»

> “And let it be remembered, it is the boast of Rome that she never changes. The principles of Gregory VII and Innocent III are still the principles of the Roman Catholic Church. And had she but the power, she would put them in practice with as much vigor now as in past centuries. Protestants little know what they are doing when they propose to accept the aid of Rome in the work of Sunday exaltation. While they are bent upon the accomplishment of their purpose, Rome is aiming to re-establish her power, to recover her lost supremacy. Let the principle once be established in the United States that the church may employ or control the power of the state; that religious observances may be enforced by secular laws; in short, that the authority of church and state is to dominate the conscience, and the triumph of Rome in this country is assured.

> «Og la det bli erindret at det er Romas skryt at hun aldri forandrer seg. Prinsippene til Gregor VII og Innocens III er fremdeles den romersk-katolske kirkes prinsipper. Og dersom hun bare hadde makten, ville hun sette dem ut i livet med like stor kraft nå som i tidligere århundrer. Protestantene vet lite om hva de gjør når de foreslår å ta imot Romas hjelp i arbeidet med å opphøye søndagen. Mens de er opptatt av å gjennomføre sitt formål, tar Roma sikte på å gjenopprette sin makt, å vinne tilbake sitt tapte overherredømme. La først prinsippet bli fastslått i De forente stater at kirken kan bruke eller kontrollere statens makt; at religiøse skikker kan håndheves ved verdslige lover; kort sagt, at kirke og stats myndighet skal herske over samvittigheten, så er Romas seier i dette landet sikret.»

> “God’s word has given warning of the impending danger; let this be unheeded, and the Protestant world will learn what the purposes of Rome really are, only when it is too late to escape the snare. She is silently growing into power. Her doctrines are exerting their influence in legislative halls, in the churches, and in the hearts of men. She is piling up her lofty and massive structures in the secret recesses of which her former persecutions will be repeated. Stealthily and unsuspectedly she is strengthening her forces to further her own ends when the time shall come for her to strike. All that she desires is vantage ground, and this is already being given her. We shall soon see and shall feel what the purpose of the Roman element is. Whoever shall believe and obey the word of God will thereby incur reproach and persecution.” The Great Controversy, 580, 581.

> «Guds ord har gitt advarsel om den overhengende fare; dersom dette ikke blir tatt til følge, vil den protestantiske verden lære hva Romas hensikter virkelig er, først når det er for sent å unnslippe snaren. Hun vokser stille frem til makt. Hennes læresetninger gjør sin innflytelse gjeldende i lovgivende forsamlinger, i kirkene og i menneskers hjerter. Hun reiser sine høye og mektige byggverk, i hvis hemmelige skjulesteder hennes tidligere forfølgelser vil bli gjentatt. Snikende og ubemerket styrker hun sine krefter for å fremme sine egne mål når tiden kommer for at hun skal slå til. Alt hun ønsker, er et fordelaktig fotfeste, og dette blir henne allerede gitt. Vi skal snart se og skal føle hva hensikten med det romerske element er. Den som vil tro og adlyde Guds ord, vil derved pådra seg vanære og forfølgelse.» The Great Controversy, 580, 581.

In 2016 Trump was elected, then the globalists represented by Biden stole the election of 2020, but that is only recognized by those who have 20/20 vision. In verse thirteen Donald Trump “returns” in 2024, with more power than ever, and begins his preparation for the golden age as well as the battle of Panium in verse fifteen. Then Leo the pope arrived to establish the vision in 2025, the third pope associated with the three battles of verses ten through fifteen, and also with the three presidents of those battles. The first and third popes and presidents are considered conservative, and the middle pope and president were globalists. The first alliance was secret, the last is open, for it is represented in verse fourteen as the symbol that establishes the external vision of the prophecies of the latter days.

I 2016 ble Trump valgt, deretter stjal globalistene, representert ved Biden, valget i 2020, men det er bare anerkjent av dem som har 20/20-syn. I vers tretten «vender» Donald Trump tilbake i 2024, med mer makt enn noen gang, og begynner sin forberedelse til gullalderen så vel som slaget ved Panium i vers femten. Deretter ankom Leo paven for å stadfeste synet i 2025, den tredje paven knyttet til de tre slagene i vers ti til og med femten, og også til de tre presidentene i disse slagene. Den første og den tredje paven og presidenten regnes som konservative, og den midterste paven og presidenten var globalister. Den første alliansen var hemmelig, den siste er åpen, for den er fremstilt i vers fjorten som symbolet som stadfester det ytre synet i profetiene om de siste dager.

On December 31, 2023 the work of the first angel, as typified by the work of the first decree began laying the foundation. The foundational test was over whether William Miller was correct or incorrect in his identification that it was Rome that establishes the vision in verse fourteen. Miller’s identification of Rome as the symbol that established the prophetic vision of the latter days is in some aspects the most significant of all of Miller’s foundational truths. How Miller arrived at certain understandings can only be derived from applying sanctified logic to his time and circumstances, but with some of his prophetic discoveries there is very specific testimony as to why he came to his understandings. The most fundamental of his understandings was his identification that it is Rome that establishes the vision.

Den 31. desember 2023 begynte den første engels gjerning, slik den var forbildet ved den første forordningens gjerning, å legge grunnvollen. Den grunnleggende prøven gjaldt hvorvidt William Miller hadde rett eller tok feil i sin identifikasjon av at det var Roma som fastsetter synet i vers fjorten. Millers identifikasjon av Roma som symbolet som fastsatte det profetiske synet om de siste dager, er i noen henseender den mest betydningsfulle av alle Millers grunnleggende sannheter. Hvordan Miller kom frem til visse forståelser, kan bare utledes ved å anvende helliggjort logikk på hans tid og omstendigheter, men når det gjelder noen av hans profetiske oppdagelser, finnes det svært spesifikt vitnesbyrd om hvorfor han kom til sine forståelser. Den mest grunnleggende av hans forståelser var hans identifikasjon av at det er Roma som fastsetter synet.

Miller directly testifies how he searched to understand what it was that was “taken away” in the book of Daniel. He not only identifies where he found his answer, but he speaks of his excitement when he discovered the jewel, he had been searching for. Apollos Hale records a commentary upon Miller’s own writings, and in the following passage Hale is identifying how Miller became a student of prophecy. Miller, as the messenger of the light which was unsealed in 1798, is a sacred example of those who Daniel called the “wise” who “understand” when the book is “unsealed.” Miller’s testimony of how he was led into studying the Bible is a purposeful example by the One who controls all things. Pay attention to Miller’s development, for he is the example of the wise who understand the increase of knowledge, even if they, as Miller, come out from the darkness of error.

Miller vitner direkte om hvordan han gransket for å forstå hva det var som var «tatt bort» i Daniels bok. Han angir ikke bare hvor han fant sitt svar, men han taler også om sin begeistring da han oppdaget den juvelen han hadde lett etter. Apollos Hale nedtegner en kommentar til Millers egne skrifter, og i det følgende avsnittet påviser Hale hvordan Miller ble en profetiens student. Miller, som budbringeren for lyset som ble avforseglet i 1798, er et hellig eksempel på dem som Daniel kalte de «vise» som «forstår» når boken blir «avforseglet». Millers vitnesbyrd om hvordan han ble ledet inn i studiet av Bibelen, er et tilsiktet eksempel fra Ham som styrer alle ting. Gi akt på Millers utvikling, for han er eksempelet på de vise som forstår kunnskapens tilvekst, selv om de, som Miller, kommer ut fra villfarelsens mørke.

> “‘In the month of May, 1816, I was brought under conviction, and O, what horror filled my soul! I forgot to eat. The heavens appeared like brass, and the earth like iron. Thus I continued till October, when God opened my eyes; and O, my soul, what a Saviour I discovered Jesus to be! My sins fell like a burden from my soul: and then how plain the Bible seemed to me! It all spoke of Jesus; he was in every page and every line. O, that was a happy day! I wanted to go right home to heaven; Jesus was all to me, and I thought I could make everybody else see him as I saw him, but I was mistaken.

> «I mai måned 1816 ble jeg vakt til syndserkjennelse, og å, hvilken gru fylte min sjel! Jeg glemte å spise. Himmelen syntes som kobber, og jorden som jern. Slik fortsatte jeg inntil oktober, da Gud åpnet mine øyne; og å, min sjel, hvilken Frelser oppdaget jeg ikke at Jesus var! Mine synder falt som en byrde fra min sjel; og da, hvor klar Bibelen syntes for meg! Alt talte om Jesus; han var på hver side og i hver linje. Å, det var en lykkelig dag! Jeg ønsket å gå rett hjem til himmelen; Jesus var alt for meg, og jeg tenkte at jeg kunne få alle andre til å se ham slik jeg så ham, men der tok jeg feil.»

> “‘During, the twelve years I was a deist, I read all histories I could find; but now I loved the Bible. It taught of Jesus! But still there was a good deal of the Bible that was dark to me. In 1818 or 19, while conversing with a friend! To whom I made a visit, and who had known and heard me talk while I was a deist, he inquired, in rather a significant manner, “What do you think of this text, and that?” referring to the old texts I objected to while a deist. I understood what he was about, and replied—If you will give me time, I will tell you what they mean. “How long time do you want?” I don’t know, but I will tell you, I replied, for I could not believe that God had given a revelation that could not be understood. I then resolved to study my Bible, believing I could find out what the Holy Spirit meant. But as soon as I had formed this resolution the thought came to me—“Suppose you find a passage that you cannot understand, what will you do?”

> «I løpet av de tolv årene jeg var deist, leste jeg alle historiske verk jeg kunne finne; men nå elsket jeg Bibelen. Den lærte om Jesus! Men fremdeles var det en god del av Bibelen som var mørkt for meg. I 1818 eller 1819, mens jeg samtalte med en venn som jeg besøkte, og som hadde kjent meg og hørt meg tale mens jeg var deist, spurte han på en temmelig betydningsfull måte: «Hva mener du om dette tekststedet, og om det?» idet han henviste til de gamle tekstene jeg hadde gjort innvendinger mot mens jeg var deist. Jeg forstod hva han siktet til og svarte: Dersom du vil gi meg tid, skal jeg fortelle deg hva de betyr. «Hvor lang tid ønsker du?» Jeg vet ikke, men jeg skal si deg det, svarte jeg, for jeg kunne ikke tro at Gud hadde gitt en åpenbaring som ikke kunne forstås. Jeg besluttet da å studere min Bibel, i den tro at jeg kunne finne ut hva Den Hellige Ånd mente. Men så snart jeg hadde fattet denne beslutningen, kom tanken til meg: «Anta at du finner et avsnitt som du ikke kan forstå; hva vil du da gjøre?»»

> “This mode of studying the Bible then came to my mind:—I will take the words of such passages, and trace them through the Bible, and find out their meaning in this way. I had Cruden’s Concordance, [purchased in 1798] which I think is the best in the world; so I took that and my Bible, and set down to my desk, and read nothing else, except the newspapers a little, for I was determined to know what my Bible meant. I began at Genesis, and read on slowly; and when I came to a text that I could not understand, I searched through the Bible to find out what it meant. After I had gone through the Bible in this way, O, how bright and glorious the truth appeared! I found what I have been preaching to you. I was satisfied that the seven times terminated in 1843. Then I came to the 2300 days; they brought me to the same conclusion; but I had no thought of finding out when the Saviour was coming, and I could not believe it; but the light struck me so forcibly I did not know what to do. Now, I thought, I must put on spurs and breeching; I will not go faster than the Bible, and I will not fall behind it. Whatever the Bible teaches, I will hold on to it. But still there were some texts that I could nor understand.”

> «Denne måten å studere Bibelen på kom da i mine tanker:—Jeg vil ta ordene i slike skriftsteder og følge dem gjennom Bibelen og på denne måten finne ut deres betydning. Jeg hadde Crudens konkordans, [kjøpt i 1798], som jeg mener er den beste i verden; så tok jeg den og min Bibel og satte meg ved skrivebordet mitt, og leste intet annet, bortsett fra litt i avisene, for jeg var fast bestemt på å få vite hva min Bibel betydde. Jeg begynte i 1 Mosebok og leste videre langsomt; og når jeg kom til et tekststed som jeg ikke kunne forstå, gransket jeg Bibelen for å finne ut hva det betydde. Etter at jeg hadde gått gjennom Bibelen på denne måten, å, hvor klart og herlig sannheten fremtrådte! Jeg fant det som jeg har forkynt for dere. Jeg ble overbevist om at de sju tider endte i 1843. Deretter kom jeg til de 2300 dager; de førte meg til den samme konklusjon; men jeg hadde ingen tanke om å finne ut når Frelseren kom, og jeg kunne ikke tro det; men lyset traff meg så sterkt at jeg ikke visste hva jeg skulle gjøre. Nå tenkte jeg: Jeg må spenne på meg sporer og ridebukser; jeg vil ikke gå fortere enn Bibelen, og jeg vil ikke bli stående tilbake for den. Hva enn Bibelen lærer, vil jeg holde fast ved. Men fremdeles var det noen tekststeder som jeg ikke kunne forstå.»

> “So much for his general mode of studying the Bible. On another occasion he stated his mode of settling the meaning of the text before us—the meaning of ‘the daily.’ ‘I read on,’ said he, ‘And could find no other case in which it was found, but in Daniel. I then took those words which stood in connection with it, “take away.” “He shall take away the daily,” “from the time the daily shall be taken away,” etc. I read on, and thought I should find no light on the text; finally I came to 2 Thessalonians 2:7, 8. ‘For the mystery of iniquity doth already work, only he who now letteth, will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed,’ etc. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! that is “the daily!” Well, now, what does Paul mean by “he who now letteth,” or hindereth? By “the man of sin,” and “the wicked,” Popery is meant. Well, what is it which hinders Popery from being revealed? Why, it is Paganism; well, then, “the daily” must mean Paganism.’” Apollos Hale, The Second Advent Manual, 66.

> «Så mye om hans alminnelige måte å studere Bibelen på. Ved en annen anledning redegjorde han for sin måte å fastslå betydningen av teksten som ligger foran oss—betydningen av «det daglige». «Jeg leste videre,» sa han, «og kunne ikke finne noe annet tilfelle hvor det forekom, enn i Daniel. Jeg tok da de ordene som stod i forbindelse med det, «ta bort». «Han skal ta bort det daglige», «fra den tid da det daglige blir tatt bort», osv. Jeg leste videre og tenkte at jeg ikke skulle finne noe lys over teksten; til slutt kom jeg til 2 Tessalonikerne 2:7, 8. «For lovløshetens hemmelighet er allerede virksom, bare at den som nå holder igjen, skal holde igjen inntil han blir tatt av veien, og da skal den lovløse bli åpenbart,» osv. Og da jeg var kommet til den teksten, å, hvor klar og herlig sannheten fremstod! Der er det! det er «det daglige»! Vel, hva mener nå Paulus med «den som nå holder igjen», eller hindrer? Med «syndens menneske» og «den lovløse» menes pavedømmet. Vel, hva er det som hindrer at pavedømmet blir åpenbart? Jo, det er hedenskapet; vel, da må «det daglige» bety hedenskap.»» Apollos Hale, The Second Advent Manual, 66.

The Providential guidance of Miller’s study by both human and Divine is in the record. His old friend pushed him, and the thoughts which came to him were the voice of the angel Gabriel, who Sister White identifies “line upon line” as the angel who repeatedly visited Miller. He identifies the seven times as his first discovery and then identifies the 2,300 as the second witness to the seven times, for they both ended in 1843, (he initially believed). Those two prophecies are his alpha and omega discoveries, and within the prophetic relationship to Miller they identify the mistake that would be corrected by Samuel Snow with the message of the Midnight Cry that initiated the “seventh-month movement.” The movement of the Midnight Cry was the “seventh-month movement” when it left the Exeter camp meeting, for it was identifying the coming of the Lord on the tenth day of the seventh month, which in 1844 fell on October 22.

Den forsynsmessige ledelsen av Millers studium ved både menneskelige og guddommelige midler fremgår av beretningen. Hans gamle venn drev ham frem, og tankene som kom til ham, var stemmen til engelen Gabriel, som Søster White «linje på linje» identifiserer som den engelen som gjentatte ganger besøkte Miller. Han identifiserer de syv tider som sin første oppdagelse og identifiserer deretter de 2 300 som det annet vitne til de syv tider, for de endte begge i 1843, (slik han opprinnelig trodde). Disse to profetiene er hans alfa- og omega-oppdagelser, og innenfor den profetiske relasjonen til Miller identifiserer de den feilen som skulle bli korrigert av Samuel Snow med Midnattsropets budskap, som innledet «syvende-måned-bevegelsen». Midnattsropets bevegelse var «syvende-måned-bevegelsen» da den forlot leirmøtet i Exeter, for den identifiserte Herrens komme på den tiende dag i den syvende måned, som i 1844 falt på 22. oktober.

The mistake that produces the empowerment of the second angel is represented by Miller’s initial understanding that the seven times and the 2,300 years concluded together in 1843. In the passage the next doctrine that is discussed is how Miller came to identify Rome as the symbol that establishes the vision. The Adventist history teachers identify that all of William Miller’s prophetic understandings were based upon his identifying two desolating powers. He understood those two desolating powers to be pagan and papal Rome, and he saw those two powers in 2 Thessalonians when he came to understand that the “daily” in the book of Daniel is pagan Rome. Every prophetic model set forth by Miller, who Sister White informs us was repeatedly visited by angels, was based upon his understanding that Rome establishes the vision. Every one!

Feilen som frembringer den andre engels bemyndigelse, er fremstilt ved Millers første forståelse av at de syv tider og de 2 300 årene endte samtidig i 1843. I avsnittet er den neste læren som drøftes, hvordan Miller kom til å identifisere Roma som symbolet som stadfester synet. Lærerne i adventhistorie påpeker at alle William Millers profetiske forståelser var basert på at han identifiserte to ødeleggende makter. Han forstod disse to ødeleggende maktene som det hedenske og det pavelige Roma, og han så disse to maktene i 2 Tessalonikerbrev da han kom til å forstå at «det daglige» i Daniels bok er det hedenske Roma. Hver profetisk modell som ble fremsatt av Miller, som søster White forteller oss gjentatte ganger ble besøkt av engler, var basert på hans forståelse av at Roma stadfester synet. Hver eneste én!

From December 31, 2023 the Lion of the tribe of Judah has been unsealing the Revelation of Jesus Christ. From that point the foundational test had begun, and it reached its conclusion when the first pope from the United States began his reign on May 8, 2025. At that point, the temple test began.

Fra og med 31. desember 2023 har Løven av Judas stamme åpnet seglene på Jesu Kristi åpenbaring. Fra det tidspunkt hadde den grunnleggende prøven begynt, og den nådde sin avslutning da den første paven fra De forente stater begynte sitt pontifikat den 8. mai 2025. På det tidspunkt begynte tempelprøven.

We will continue these things in the next article and employ the “250” years as a witness to uphold our identification that the foundational test ended with the current pope.

Vi vil fortsette med disse tingene i den neste artikkelen og benytte de «250» årene som et vitnesbyrd for å underbygge vår identifikasjon av at den grunnleggende prøven endte med den nåværende paven.

Back to Articles