Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Forty

Daniels bok – nummer hundre og førti

The Last Promise: Unveiling the Role of Elijah Before the Day of the Lord

Det siste løftet: Åpenbaringen av Elias’ rolle før Herrens dag

Author

Jeff Pippenger

Published

March 16, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The last promise of the Old Testament is that before the great and terrible day of the Lord, Elijah would come.

Det siste løftet i Det gamle testamente er at før Herrens store og forferdelige dag kommer, skal Elia komme.

> Remember ye the law of Moses my servant, which I commanded unto him in Horeb for all Israel, with the statutes and judgments. Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord: And he shall turn the heart of the fathers to the children, and the heart of the children to their fathers, lest I come and smite the earth with a curse. Malachi 4:4–5.

> Kom i hu loven til Moses, min tjener, den som eg baud han på Horeb for heile Israel, med forskrifter og domar. Sjå, eg sender dykk profeten Elia før Herrens store og fryktelege dag kjem. Han skal venda hjarta åt fedrane til borna og hjarta åt borna til fedrane, så eg ikkje skal koma og slå landet med bann. Malaki 4:4–5.

The Elijah that comes in advance of “the great and dreadful day of the Lord,” is an individual messenger, and also the movement associated with the message the messenger proclaims. The Elijah that is sent is therefore the one hundred and forty-four thousand who do not taste death, just as Enoch and Elijah represent. They are those who are lifted up as an ensign at the soon-coming Sunday law.

Den Elia som kommer forut for «Herrens store og forferdelige dag», er et individuelt sendebud, og også den bevegelse som er knyttet til budskapet sendebudet forkynner. Den Elia som blir sendt, er derfor de hundre og førtifire tusen som ikke smaker døden, slik Enok og Elia representerer. De er dem som blir løftet opp som et banner ved den snart kommende søndagsloven.

The last day Elijah was also represented by John the Baptist, but John did not represent the one hundred and forty-four thousand. He represented those who join the movement and accept the message of the last day messenger, who are then murdered by the papacy in the hour of the Sunday law crisis that begins at the soon coming Sunday law and ends when Michael stands up and the papacy comes to its end with none to help.

Elia på den siste dag ble også representert ved døperen Johannes, men Johannes representerte ikke de hundre og førtifire tusen. Han representerte dem som slutter seg til bevegelsen og tar imot den siste dags budbærers budskap, og som deretter blir drept av pavedømmet i timen med søndagslovkrisen, som begynner ved den nært forestående søndagsloven og ender når Mikael står opp og pavedømmet kommer til sin ende uten noen til å hjelpe.

Elijah is represented on Mount Carmel and John is represented in Herod’s banquet hall. Those two historical witnesses identify the two groups of God’s last day people represented in Revelation chapter seven. The one hundred and forty-four thousand and the great multitude align with Mount Carmel and Herod’s birthday party. Those two prophetic lines provide a sound point of reference to carefully identify the elements of the eighth head, that is of the seven heads in Revelation seventeen, with enough prophetic detail to clarify how and why the last president, which is the eighth president that is of the seven, becomes the great dictator of the United States in the last movements of the sixth kingdom of Bible prophecy.

Elia er fremstilt på Karmel-fjellet, og Johannes er fremstilt i Herodes’ bankettsal. Disse to historiske vitnene identifiserer de to gruppene av Guds folk i de siste dager som er fremstilt i Åpenbaringen kapittel sju. De hundre og førtifire tusen og den store skare svarer til Karmel-fjellet og Herodes’ fødselsdagsfest. Disse to profetiske linjene gir et sikkert referansepunkt for nøye å identifisere elementene ved det åttende hodet, det vil si av de sju hodene i Åpenbaringen sytten, med tilstrekkelig profetisk detalj til å klargjøre hvordan og hvorfor den siste presidenten, som er den åttende presidenten som er av de sju, blir Amerikas forente staters store diktator i de siste bevegelser av det sjette riket i Bibelens profeti.

At the Sunday law the threefold union is accomplished.

Ved søndagsloven blir den trefoldige forening fullbyrdet.

> “By the decree enforcing the institution of the Papacy in violation of the law of God, our nation will disconnect herself fully from righteousness. When Protestantism shall stretch her hand across the gulf to grasp the hand of the Roman power, when she shall reach over the abyss to clasp hands with Spiritualism, when, under the influence of this threefold union, our country shall repudiate every principle of its Constitution as a Protestant and republican government, and shall make provision for the propagation of papal falsehoods and delusions, then we may know that the time has come for the marvelous working of Satan and that the end is near.” Testimonies, volume 5, 451.

> «Ved det dekret som håndhever innstiftelsen av pavedømmet i strid med Guds lov, vil vår nasjon fullstendig løsrive seg fra rettferdigheten. Når protestantismen skal strekke sin hånd over kløften for å gripe den romerske makts hånd, når den skal rekke over avgrunnen for å slutte hånd med spiritismen, når vårt land, under innflytelsen av denne trefoldige union, skal forkaste ethvert prinsipp i sin grunnlov som en protestantisk og republikansk regjering, og skal treffe tiltak for utbredelsen av pavelige usannheter og villfarelser, da kan vi vite at tiden er kommet for Satans forunderlige virksomhet, og at enden er nær.» Testimonies, bind 5, 451.

Yet in this illustration there is a sequence, and that sequence is a subject of the inspired word. It is an event that happens at the decree, which in one sense is a singular event, but it is actually a very careful sequence of events. At the “decree” the United States ceases to be the sixth kingdom of Bible prophecy, which means that it is there that the seventh kingdom begins, but the seventh kingdom agrees to give their kingdom unto the beast. When the false prophet is defeated, the dragon takes its position, and immediately gives half its kingdom to the beast.

Likevel finnes det i denne illustrasjonen en rekkefølge, og denne rekkefølgen er et emne i det inspirerte ord. Det er en hendelse som inntreffer ved dekretet, som i én forstand er en enkeltstående hendelse, men som i virkeligheten er en meget nøye ordnet rekke av hendelser. Ved «dekretet» opphører De forente stater å være det sjette riket i Bibelens profeti, noe som betyr at det er der det sjuende riket begynner, men det sjuende riket samtykker i å gi sitt rike til dyret. Når den falske profeten blir beseiret, inntar dragen sin posisjon og gir umiddelbart halvparten av sitt rike til dyret.

At Mount Carmel, there were four hundred and fifty prophets of Baal, and there four hundred prophets of the grove who were in Samaria eating at Jezebel’s table.

På Karmelfjellet var det fire hundre og femti Ba’als profeter, og der fire hundre lundprofeter som var i Samaria og åt ved Jesabels bord.

> Now therefore send, and gather to me all Israel unto mount Carmel, and the prophets of Baal four hundred and fifty, and the prophets of the groves four hundred, which eat at Jezebel’s table. 1 Kings 18:19.

> Send derfor bud og kall nå hele Israel sammen til meg på Karmel-fjellet, likeså de fire hundre og femti Ba’alsprofetene og de fire hundre Asjera-profetene, som eter ved Jesabels bord. 1 Kongebok 18:19.

Elijah identifies the confrontation at Mount Carmel as a controversy, not only the question of who was the true God, but also that it was a controversy over who was the true prophet.

Elia identifiserer konfrontasjonen på Karmelfjellet som en strid, ikke bare om hvem som var den sanne Gud, men også om hvem som var den sanne profeten.

> Then said Elijah unto the people, I, even I only, remain a prophet of the Lord; but Baal’s prophets are four hundred and fifty men. 1 Kings 18:22.

> Da sa Elia til folket: Jeg, ja jeg alene, står igjen som en profet for Herren; men Ba’als profeter er fire hundre og femti mann. 1 Kongebok 18:22.

When Elijah’s offering was consumed by the fire that came down out of heaven, he then slew the four hundred and fifty prophets of Baal with his own hands.

Da Elias’ offer ble fortært av ilden som fór ned fra himmelen, drepte han deretter med sine egne hender de fire hundre og femti Ba’al-profetene.

> And Elijah said unto them, Take the prophets of Baal; let not one of them escape. And they took them: and Elijah brought them down to the brook Kishon, and slew them there. 1 Kings 18:40.

> Og Elia sa til dem: Grip Ba'als profeter; la ikke én av dem slippe unna. Og de grep dem; og Elia førte dem ned til bekken Kison og drepte dem der. 1 Kongebok 18:40.

Baal was a false masculine deity, and the four hundred prophets of the grove, who were still with Jezebel, eating at her table in the city of Samaria were the prophets of the female deity, Ashtaroth. The female deity survived Elijah’s slaughter of the prophets of Mount Carmel.

Baal var en falsk mannlig guddom, og de fire hundre lundprofetene, som fremdeles var hos Jesabel og åt ved hennes bord i byen Samaria, var profetene for den kvinnelige guddommen Astarte. Den kvinnelige guddommen overlevde Elias’ nedslakting av profetene på Karmelfjellet.

> “The people upon the mountain prostrate themselves in terror and awe before the unseen God. They cannot look upon the bright, consuming fire sent from Heaven. They fear that they will be consumed in their apostasy and sins. They cry out with one voice, which resounds over the mountain, and echoes to the plains below them with terrible distinctness, ‘The Lord, he is the God; the Lord, he is the God.’ Israel is at last aroused and undeceived. They see their sin and how greatly they have dishonored God. Their anger is aroused against the prophets of Baal. With fearful terror, Ahab and Baal’s priests witnessed the wonderful exhibition of Jehovah’s power. Again is heard, in startling words of command, the voice of Elijah to the people, ‘Take the prophets of Baal; let not one of them escape.’ And the people were ready to obey the word of Elijah. They seized the false prophets who had deluded them, and brought them to the brook Kishon, and there Elijah, with his own hand, slew these idolatrous priests.” Review and Herald, October 7, 1873.

> «Folket på fjellet kaster seg ned i frykt og ærefrykt for den usynlige Gud. De kan ikke se på den klare, fortærende ilden som er sendt fra himmelen. De frykter at de skal bli fortært i sitt frafall og sine synder. Med én røst roper de, og ropet gjenlyder over fjellet og kastes tilbake til slettene nedenfor dem med fryktinngytende tydelighet: «Herren, han er Gud; Herren, han er Gud.» Israel er endelig vekket og avført sin villfarelse. De ser sin synd og hvor dypt de har vanæret Gud. Deres vrede opptennes mot Ba’als profeter. Med forferdelig skrekk var Ahab og Ba’als prester vitne til den underfulle åpenbarelsen av Jehovas makt. Igjen høres Elias’ røst til folket, i forbløffende myndige ord: «Grip Ba’als profeter; la ikke én av dem slippe unna.» Og folket var rede til å adlyde Elias’ ord. De grep de falske profetene som hadde forført dem, og førte dem ned til bekken Kisjon, og der drepte Elia med sin egen hånd disse avgudsprestene.» Review and Herald, 7. oktober 1873.

Mount Carmel typifies the soon-coming Sunday law in the United States. It is then that the ensign of the one hundred and forty-four thousand (typified by Elijah), is lifted up. It is there that the genuine Protestant horn is distinctly manifested in contrast with the counterfeit Protestant horn, who is in Samaria, eating Jezebel’s diet. It is there that the Republican horn that had become the horn of both church and state leading up to Mount Carmel comes to its end as the sixth kingdom of Bible prophecy. What remains then is Ahab, and his tenfold nation, and Jezebel, who has been hiding in Samaria, while she dines with apostate Protestants. The sixth kingdom is finished, and the rain then comes without measure.

Karmelberget er et forbilde på den snart kommende søndagsloven i De forente stater. Det er da banneret til de hundre og førtifire tusen (forbildet ved Elia) blir løftet opp. Det er der det ekte protestantiske horn tydelig blir åpenbart i kontrast til det forfalskede protestantiske horn, som er i Samaria og eter Jesabels kost. Det er der det republikanske horn, som var blitt hornet for både kirke og stat fram mot Karmelberget, kommer til sin ende som det sjette riket i Bibelens profeti. Det som da står igjen, er Akab og hans tifoldige nasjon, og Jesabel, som har skjult seg i Samaria mens hun holder måltid med frafalne protestanter. Det sjette riket er fullendt, og regnet kommer da uten mål.

At Herod’s birthday party, Elijah, represented by John the Baptist is in the Roman prison awaiting deliverance or death. There are no prophets of Baal to accomplish the dance of deception, just Salome, Jezebel’s daughter. Herod and his royal friends are drunk with the wine of Babylon, for his birthday also represents the Sunday law, and all nations began to drink the wine of Babylon on September 11, 2001, well before the soon coming Sunday law.

Ved Herodes’ fødselsdagsfest befinner Elia, representert ved Johannes døperen, seg i det romerske fengselet og venter på utfrielse eller død. Det finnes ingen Ba’als profeter til å utføre bedragets dans, bare Salome, Jesabels datter. Herodes og hans kongelige venner er drukne av Babylons vin, for hans fødselsdag representerer også søndagsloven, og alle nasjoner begynte å drikke Babylons vin den 11. september 2001, lenge før den snart kommende søndagsloven.

> And after these things I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. For all nations have drunk of the wine of the wrath of her fornication, and the kings of the earth have committed fornication with her, and the merchants of the earth are waxed rich through the abundance of her delicacies. Revelation 18:1–3.

> Og etter dette så jeg en annen engel fare ned fra himmelen; han hadde stor makt, og jorden ble opplyst av hans herlighet. Og han ropte med mektig røst og sa: Falt, falt er Babylon, den store, og er blitt en bolig for onde ånder og et tilholdssted for enhver uren ånd og et bur for enhver uren og avskyelig fugl. For alle folkeslag har drukket av hennes hordoms vredes vin, og kongene på jorden har drevet hor med henne, og kjøpmennene på jorden er blitt rike av overfloden av hennes vellyst. Åpenbaringen 18:1–3.

These three verses were fulfilled when the great buildings of New York, the twin towers were thrown down by a touch of God.

Disse tre versene ble oppfylt da de store bygningene i New York, tvillingtårnene, ble styrtet ned ved et Guds berøring.

> “Now comes the word that I have declared that New York is to be swept away by a tidal wave? This I have never said. I have said, as I looked at the great buildings going up there, story after story, ‘What terrible scenes will take place when the Lord shall arise to shake terribly the earth! Then the words of Revelation 18:1–3 will be fulfilled.’ The whole of the eighteenth chapter of Revelation is a warning of what is coming on the earth. But I have no light in particular in regard to what is coming on New York, only that I know that one day the great buildings there will be thrown down by the turning and overturning of God’s power. From the light given me, I know that destruction is in the world. One word from the Lord, one touch of his mighty power, and these massive structures will fall. Scenes will take place the fearfulness of which we cannot imagine.” Review and Herald, July 5, 1906.

> «Hvordan er det nå blitt til at det er blitt sagt at jeg har erklært at New York skal skylles bort av en flodbølge? Dette har jeg aldri sagt. Jeg har sagt, idet jeg så de store bygningene reise seg der, etasje på etasje: ‘For noen fryktelige scener som vil finne sted når Herren reiser seg for å ryste jorden forferdelig! Da vil ordene i Åpenbaringen 18:1–3 bli oppfylt.’ Hele det attende kapittel i Åpenbaringen er en advarsel om det som skal komme over jorden. Men jeg har ikke fått noe særlig lys angående det som skal komme over New York, bare at jeg vet at de store bygningene der en dag vil bli styrtet ned ved Guds makts vending og omveltning. Av det lys som er gitt meg, vet jeg at ødeleggelse er i verden. Ett ord fra Herren, ett berøring av hans veldige makt, og disse veldige konstruksjonene vil falle. Scener vil finne sted hvis fryktelighet vi ikke kan forestille oss.» Review and Herald, 5. juli 1906.

The soon coming Sunday law is represented by the second voice of Revelation chapter eighteen, and it represents Ahab’s Mount Carmel, and Herod’s birthday party. Herodias, who is also Jezebel, is not present at Herod’s drunken party, just as Jezebel was absent from Mount Carmel. Until the Sunday law, she has been forgotten during the seventy symbolic years of the reign of the earth beast, the sixth kingdom of Bible prophecy. When Jezebel received her deadly wound in 1798 and 1799, the sixth kingdom (the United States) began its term as the sixth kingdom of Bible prophecy. When the sixth kingdom ends, she then returns and begins to sing her songs and commits fornication with all the nations on earth.

Den snart kommende søndagsloven er fremstilt ved den andre røsten i Åpenbaringen kapittel atten, og den representerer Akabs Karmelfjell og Herodes’ fødselsdagsfest. Herodias, som også er Jesabel, er ikke til stede ved Herodes’ drukne fest, slik Jesabel var fraværende fra Karmelfjellet. Inntil søndagsloven har hun vært glemt under de sytti symbolske årene av jorddyrets herredømme, det sjette riket i Bibelens profeti. Da Jesabel mottok sitt dødelige sår i 1798 og 1799, begynte det sjette riket (De forente stater) sin tid som det sjette riket i Bibelens profeti. Når det sjette riket tar slutt, vender hun så tilbake og begynner å synge sine sanger og driver hor med alle jordens nasjoner.

Her songs of fornication and wine was prophetically initiated on September 11, 2001, but that was simply the period of preparation, as had been represented by the thirty years from 508, unto 538, the first time she took the throne. Up until the Sunday law, when the sixth kingdom is slain by the hands of Elijah, she has been hidden in Samaria. At that point John the Baptist is being held in her prison, awaiting either deliverance or death.

Hennes sanger om hor og vin ble profetisk innledet den 11. september 2001, men det var ganske enkelt beredelsestiden, slik dette hadde vært fremstilt ved de tretti årene fra 508 til 538, den første gangen hun besteg tronen. Inntil søndagsloven, når det sjette riket blir drept ved Elias’ hender, har hun vært skjult i Samaria. På det tidspunkt blir Johannes Døperen holdt i hennes fengsel, i påvente av enten utfrielse eller død.

Herod and his noble friends were drunk with the wine of Babylon, when Salome, the daughter of Herodias (Jezebel), performed her highly seductive dance, and Herod manifests his lustful and incestual desires. He is fully captivated by his step-daughters’ sexual overtures, and offers her up to half his kingdom.

Herodes og hans fornemme venner var beruset av Babylons vin, da Salome, datter av Herodias (Jesabel), fremførte sin høyst forførende dans, og Herodes gir uttrykk for sine lystne og incestuøse begjær. Han er fullstendig betatt av sin stedatters seksuelle tilnærmelser og tilbyr henne inntil halve sitt kongerike.

> And when a convenient day was come, that Herod on his birthday made a supper to his lords, high captains, and chief estates of Galilee; And when the daughter of the said Herodias came in, and danced, and pleased Herod and them that sat with him, the king said unto the damsel, Ask of me whatsoever thou wilt, and I will give it thee. And he sware unto her, Whatsoever thou shalt ask of me, I will give it thee, unto the half of my kingdom. And she went forth, and said unto her mother, What shall I ask? And she said, The head of John the Baptist. And she came in straightway with haste unto the king, and asked, saying, I will that thou give me by and by in a charger the head of John the Baptist. And the king was exceeding sorry; yet for his oath’s sake, and for their sakes which sat with him, he would not reject her. And immediately the king sent an executioner, and commanded his head to be brought: and he went and beheaded him in the prison, And brought his head in a charger, and gave it to the damsel: and the damsel gave it to her mother. Mark 6:21–28.

> Og da en beleilig dag kom, da Herodes på sin fødselsdag gjorde et gjestebud for sine stormenn, høvedsmenn og de fremste i Galilea, og da datteren til den nevnte Herodias kom inn og danset og behaget Herodes og dem som satt til bords med ham, sa kongen til piken: Be meg om hva du vil, så vil jeg gi deg det. Og han sverget for henne: Hva du enn ber meg om, vil jeg gi deg, inntil halvdelen av mitt rike. Og hun gikk ut og sa til sin mor: Hva skal jeg be om? Og hun sa: Hodet til Johannes Døperen. Og hun kom straks inn med hast til kongen og ba og sa: Jeg vil at du med det samme gir meg hodet til Johannes Døperen på et fat. Og kongen ble dypt bedrøvet; men for sin eds skyld og for deres skyld som satt til bords med ham, ville han ikke avslå henne. Og kongen sendte straks en bøddel og befalte at hans hode skulle bringes. Og han gikk og halshugde ham i fengselet og brakte hodet hans på et fat og gav det til piken, og piken gav det til sin mor. Markus 6:21–28.

The first voice of Revelation eighteen sounded on September 11, 2001, and the second voice sounds at the soon coming Sunday law. In the history represented in John chapter six, the first voice of 2001 was the voice of Christ informing His disciples that they must eat His flesh and drink His blood, for He was the true Bread of Heaven. That period began in Galilee and ended with a purging of His disciples who turned away from Him in John chapter SIX, verse SIXTY-SIX. That history began at Galilee with a dietary test, and ended at the enforcement of the mark of the beast, as typified by the number of the pope’s name, which is SIX, SIX, SIX. Galilee means “turning point,” and September 11, 2001 was a prophetic “turning point” (Galilee), and Herod’s birthday was with the leadership of Galilee. The beginning voice of Revelation chapter eighteen, and the ending voice of Revelation eighteen, are both represented by Galilee, which is a turning point.

Den første røst i Åpenbaringen atten lød den 11. september 2001, og den andre røst lyder ved den snart kommende søndagslov. I den historien som fremstilles i Johannes kapittel seks, var den første røst i 2001 Kristi røst som underrettet sine disipler om at de måtte ete Hans kjød og drikke Hans blod, for Han var Himmelens sanne Brød. Denne perioden begynte i Galilea og endte med en utrenskning av Hans disipler som vendte seg bort fra Ham i Johannes kapittel SEKS, vers SEKSTISEKS. Denne historien begynte i Galilea med en kostprøve og endte ved håndhevelsen av dyrets merke, slik dette er forbildet ved tallet på pavens navn, som er SEKS, SEKS, SEKS. Galilea betyr «vendepunkt», og den 11. september 2001 var et profetisk «vendepunkt» (Galilea), og Herodes’ fødselsdag var knyttet til lederskapet i Galilea. Den innledende røst i Åpenbaringen kapittel atten, og den avsluttende røst i Åpenbaringen atten, er begge fremstilt ved Galilea, som er et vendepunkt.

> “There are lessons to be learned from the history of the past; and attention is called to these, that all may understand that God works on the same lines now that He ever has done. His hand is seen in His work and among the nations now, just the same as it has been ever since the gospel was first proclaimed to Adam in Eden.

> «Det er lærdommer å hente fra fortidens historie; og oppmerksomheten rettes mot disse, for at alle må forstå at Gud virker etter de samme linjer nå som Han alltid har gjort. Hans hånd sees i Hans verk og blant nasjonene nå, på samme måte som den har vært synlig helt siden evangeliet først ble forkynt for Adam i Eden.

> “There are periods which are turning points in the history of nations and of the church. In the providence of God, when these different crises arrive, the light for that time is given. If it is received, there is spiritual progress; if it is rejected, spiritual declension and shipwreck follow. The Lord in His word has opened up the aggressive work of the gospel as it has been carried on in the past, and will be in the future, even to the closing conflict, when Satanic agencies will make their last wonderful movement.” Bible Echo, August 26, 1895.

> «Det finnes perioder som er vendepunkter i nasjoners og menighetens historie. I Guds forsyn, når disse ulike krisene inntreffer, blir lyset for den tiden gitt. Dersom det blir mottatt, følger åndelig fremgang; dersom det blir forkastet, følger åndelig tilbakegang og skipbrudd. Herren har i sitt ord åpenbart evangeliets fremadstormende verk, slik det er blitt ført videre i fortiden, og slik det vil bli i fremtiden, helt til den avsluttende konflikten, da sataniske makter vil gjøre sin siste forunderlige bevegelse.» Bible Echo, 26. august 1895.

Galilee at 2001, and Galilee at the soon coming Sunday law, identify when the light of the latter rain is poured out. In 2001 it was a measured outpouring, but at the second voice it is poured out without measure, as represented by the tremendous outpouring after Elijah slew the prophets of Baal, which occurred at Herod’s birthday party. Herod’s birthday identifies the birth of the seventh kingdom of Bible prophecy, which immediately follows the death of the preceding kingdom. The United States began to reign in 1798, at the death of the fifth kingdom, and at the death of the prophets of Baal, the seventh kingdom’s birthday has arrived. That seventh kingdom is represented by Ahab’s tenfold kingdom of the north, and by Herod, a representative of the tenfold northern kingdom of pagan Rome.

Galilea i 2001, og Galilea ved den snart kommende søndagsloven, angir når lyset fra den sene regn blir utøst. I 2001 var det en tilmålt utgytelse, men ved den andre røst blir det utøst uten mål, slik det fremstilles ved den veldige utgytelsen etter at Elia drepte Ba’als profeter, noe som fant sted ved Herodes’ fødselsdagsfest. Herodes’ fødselsdag angir fødselen av det sjuende riket i Bibelens profeti, som umiddelbart følger døden til det foregående riket. De forente stater begynte å regjere i 1798, ved det femte rikets død, og ved Ba’als profeters død er det sjuende rikets fødselsdag kommet. Dette sjuende riket er representert ved Akabs tidelte nordrike, og ved Herodes, en representant for det tidelte nordriket i det hedenske Roma.

> And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:16–18.

> Og de ti horn som du så på dyret, disse skal hate skjøgen og gjøre henne øde og naken, og de skal ete hennes kjød og brenne henne opp med ild. For Gud har lagt det i deres hjerter å fullbyrde hans vilje, og å være samstemte og gi sitt rike til dyret, inntil Guds ord er blitt oppfylt. Og kvinnen som du så, er den store stad, som har kongedømme over jordens konger. Åpenbaringen 17:16–18.

Herod agrees to fulfill the oath he made to Salome, and give her the head of John, and his oath was represented as up to half his kingdom. The ten kings of the United Nations, in spite of hating the whore, agree to give their seventh kingdom unto the eighth head, that is of the seven previous heads. They agree to a kingdom that is premised upon the combination of the worldwide State, being combined with her worldwide Church. But the marriage is a Latin marriage, not an English marriage, for their marriage is represented by the “woman” reigning “over the kings.” In a Latin marriage the family retains the woman’s surname, not the mans’, and the name of this twofold marriage is an important element of the prophetic narrative.

Herodes samtykker i å oppfylle eden han ga Salome, og gi henne Johannes’ hode, og hans ed ble fremstilt som å gjelde inntil halvdelen av hans rike. De ti kongene i De forente nasjoner, til tross for at de hater skjøgen, samtykker i å gi sitt syvende rike til det åttende hodet, som er av de sju foregående hodene. De samtykker i et rike som bygger på sammenslutningen av den verdensomspennende staten med hennes verdensomspennende kirke. Men ekteskapet er et latinsk ekteskap, ikke et engelsk ekteskap, for deres ekteskap blir fremstilt ved at «kvinnen» hersker «over kongene». I et latinsk ekteskap beholder familien kvinnens etternavn, ikke mannens, og navnet på dette dobbelte ekteskapet er et viktig element i den profetiske fortellingen.

> “Kings and rulers and governors have placed upon themselves the brand of antichrist, and are represented as the dragon who goes to make war with the saints—with those who keep the commandments of God and who have the faith of Jesus.” Testimonies to Ministers, 38.

> «Konger og herskere og stattholdere har satt på seg antikrists merke, og fremstilles som dragen som går ut for å føre krig mot de hellige—mot dem som holder Guds bud og har Jesu tro.» Testimonies to Ministers, 38.

We will continue this study in the next article.

Vi vil fortsette denne studien i den neste artikkelen.

> The word that Isaiah the son of Amoz saw concerning Judah and Jerusalem. And it shall come to pass in the last days, that the mountain of the Lord’s house shall be established in the top of the mountains, and shall be exalted above the hills; and all nations shall flow unto it. And many people shall go and say, Come ye, and let us go up to the mountain of the Lord, to the house of the God of Jacob; and he will teach us of his ways, and we will walk in his paths: for out of Zion shall go forth the law, and the word of the Lord from Jerusalem. . .. And in that day seven women shall take hold of one man, saying, We will eat our own bread, and wear our own apparel: only let us be called by thy name, to take away our reproach. In that day shall the branch of the Lord be beautiful and glorious, and the fruit of the earth shall be excellent and comely for them that are escaped of Israel. And it shall come to pass, that he that is left in Zion, and he that remaineth in Jerusalem, shall be called holy, even every one that is written among the living in Jerusalem: When the Lord shall have washed away the filth of the daughters of Zion, and shall have purged the blood of Jerusalem from the midst thereof by the spirit of judgment, and by the spirit of burning. Isaiah 2:1–3, 4:1–4.

> Det ord som Jesaja, Amos’ sønn, skuet om Juda og Jerusalem. Og det skal skje i de siste dager at fjellet der Herrens hus står, skal være grunnfestet på toppen av fjellene og opphøyd over haugene; og alle folkeslag skal strømme til det. Og mange folk skal gå av sted og si: Kom, la oss gå opp til Herrens fjell, til Jakobs Guds hus; og han skal lære oss sine veier, og vi vil vandre på hans stier. For fra Sion skal lov utgå, og Herrens ord fra Jerusalem.... Og på den dag skal sju kvinner gripe fatt i én mann og si: Vi vil ete vårt eget brød og kle oss i våre egne klær; la oss bare få bære ditt navn, så vår vanære blir tatt bort. På den dag skal Herrens spire være til pryd og herlighet, og jordens frukt skal være til storhet og skjønnhet for dem av Israel som er sluppet unna. Og det skal skje at den som er tilbake i Sion, og den som blir igjen i Jerusalem, skal kalles hellig, hver den som er oppskrevet blant de levende i Jerusalem: når Herren har tvettet bort urenheten hos Sions døtre og renset Jerusalems blodskyld bort fra dets midte ved dommens ånd og ved fortæringens ånd. Jesaja 2:1–3, 4:1–4.

Back to Articles