Article

# The Hidden History of Verse Forty - Number Fifteen

Den skjulte historien om vers førti – nummer femten

The Second Woe - Part Two

Det annet ve – del to

Author

Jeff Pippenger

Published

June 11, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

Sister White addresses several times that the passage in Isaiah which Jesus read in the synagogue at Nazareth, not only announced His work, but typified our work. The perfect fulfillment of that anointed work is accomplished by those who make up the ensign of the one hundred and forty-four thousand.

Søster White påpeker flere ganger at avsnittet i Jesaja som Jesus leste i synagogen i Nasaret, ikke bare kunngjorde Hans gjerning, men også var et forbilde på vår gjerning. Den fullkomne oppfyllelsen av den salvede gjerningen blir fullbyrdet av dem som utgjør banneret til de hundre og førtifire tusen.

> The spirit of the Lord God is upon me; because the Lord hath anointed me to preach good tidings unto the meek; he hath sent me to bind up the brokenhearted, to proclaim liberty to the captives, and the opening of the prison to them that are bound; To proclaim the acceptable year of the Lord, and the day of vengeance of our God; to comfort all that mourn; To appoint unto them that mourn in Zion, to give unto them beauty for ashes, the oil of joy for mourning, the garment of praise for the spirit of heaviness; that they might be called trees of righteousness, the planting of the Lord, that he might be glorified. And they shall build the old wastes, they shall raise up the former desolations, and they shall repair the waste cities, the desolations of many generations. And strangers shall stand and feed your flocks, and the sons of the alien shall be your plowmen and your vinedressers. But ye shall be named the Priests of the Lord: men shall call you the Ministers of our God: ye shall eat the riches of the Gentiles, and in their glory shall ye boast yourselves. For your shame ye shall have double; and for confusion they shall rejoice in their portion: therefore in their land they shall possess the double: everlasting joy shall be unto them. Isaiah 61:1–7.

> Herren Guds Ånd er over meg, fordi Herren har salvet meg til å forkynne et godt budskap for de saktmodige; han har sendt meg for å forbinde dem som har et sønderbrutt hjerte, for å utrope frihet for de fangne og åpning av fengselet for dem som er bundet; for å forkynne Herrens velbehagelige år og vår Guds hevns dag; for å trøste alle sørgende; for å gi dem som sørger i Sion, hodepryd i stedet for aske, gledens olje i stedet for sorg, lovprisningens drakt i stedet for en motløs ånd; for at de skal kalles rettferdighets trær, Herrens planting, så han kan bli herliggjort. Og de skal bygge opp de gamle ruiner, de skal reise opp igjen de tidligere ødeleggelser, og de skal gjenreise de ødelagte byene, de steder som har ligget øde gjennom mange slekter. Fremmede skal stå og gjete flokkene deres, og utlendingers sønner skal være deres plogmenn og vingårdsarbeidere. Men dere skal kalles Herrens prester; de skal kalle dere vår Guds tjenere. Dere skal ete folkeslagenes rikdom, og i deres herlighet skal dere rose dere. For deres skam skal dere få dobbelt, og i stedet for vanære skal de fryde seg over sin del; derfor skal de eie dobbelt i sitt land; evig glede skal tilhøre dem. Jesaja 61:1–7.

In the previous article we began to identify the “hour, month, day and year” that made up the time prophecy of three hundred and ninety-one years and fifteen days. Time is no longer, so the four expressions of time must be applied symbolically in the latter days, when the prophetic characteristics of the first and second woes are repeated in the third woe. The “year” is “the acceptable year of the Lord,” and it is also “the day of vengeance of our God.”

I den foregående artikkelen begynte vi å identifisere den «time, måned, dag og år» som utgjorde tidsprofetien på tre hundre og nittién år og femten dager. Tiden er ikke lenger, så de fire tidsuttrykkene må anvendes symbolsk i de siste dager, når de profetiske kjennetegnene ved det første og det andre ve gjentas i det tredje ve. «Året» er «Herrens velbehagelige år», og det er også «vår Guds hevns dag».

The “day,” is “the day of calamity,” a day of recompense, and vengeance, as set forth by Moses.

«Dagen» er «ulykkens dag», en gjengjeldelsens og hevnens dag, slik den er fremstilt av Moses.

> To me belongeth vengeance, and recompense; their foot shall slide in due time: for the day of their calamity is at hand, and the things that shall come upon them make haste. Deuteronomy 32:35.

> Hevnen hører meg til, og gjengjeldelsen; deres fot skal gli når tiden er inne; for deres ulykkes dag er nær, og det som skal komme over dem, haster fram. 5 Mosebok 32:35.

In Isaiah it is the “acceptable year” and the “day of vengeance,” and the day of vengeance is Moses’ “day of calamity” where Laodicea’s foot slides as they receive recompense and vengeance. The hour of the great earthquake, the day of calamity, the acceptable year and the first month all align with the Sunday law. The word “month” in Joel is an added word, but the added word is correct. The translators added the word “month” in agreement with the truth that the latter rain came in the first month.

Hos Jesaja er det «nådens år» og «hevnens dag», og hevnens dag er Moses’ «ulykkesdag», da Laodikeas fot glir idet de får gjengjeldelse og hevn. Timen for det store jordskjelvet, ulykkesdagen, nådens år og den første måned faller alle sammen med søndagsloven. Ordet «måned» i Joel er et tilføyet ord, men det tilføyde ordet er korrekt. Oversetterne føyde til ordet «måned» i samsvar med sannheten om at sildigregnet kom i den første måned.

> Be glad then, ye children of Zion, and rejoice in the Lord your God: for he hath given you the former rain moderately, and he will cause to come down for you the rain, the former rain, and the latter rain in the first month. Joel 2:23.

> Gled dere da, Sions barn, og fryd dere i Herren deres Gud; for han har gitt dere det første regn i rett mål, og han lar regn falle ned for dere, både det første regn og det sene regn, i den første måned. Joel 2:23.

The word “month” is an interpretation, not part of the original inspired text. The Hebrew simply says the rains will come “in the first” or “as at the first”—meaning God will restore the rains in their proper season, just like in former times. Sister White repeatedly aligns the Millerite movement of 1840 to 1844 with Pentecost to describe the latter rain in the latter days. The latter rain comes “as at the first,” which was Pentecost, which Sister White repeatedly aligns with the Sunday law.

Ordet «måned» er en fortolkning, ikke en del av den opprinnelige inspirerte teksten. Hebraisk sier ganske enkelt at regnene skal komme «i den første» eller «som ved den første» — det vil si at Gud vil gjenopprette regnene i deres rette tid, slik som i fordums dager. Søster White knytter gjentatte ganger millerittbevegelsen fra 1840 til 1844 til pinsen for å beskrive sildigregnet i de siste dager. Sildigregnet kommer «som ved den første», hvilket var pinsen, som Søster White gjentatte ganger knytter til søndagsloven.

> “The angel who unites in the proclamation of the third angel’s message is to lighten the whole earth with his glory. A work of world-wide extent and unwonted power is here foretold. The advent movement of 1840–44 was a glorious manifestation of the power of God; the first angel’s message was carried to every missionary station in the world, and in some countries there was the greatest religious interest which has been witnessed in any land since the Reformation of the sixteenth century; but these are to be exceeded by the mighty movement under the last warning of the third angel.

> «Engelen som forener seg i forkynnelsen av den tredje engels budskap, skal opplyse hele jorden med sin herlighet. Her forutsies et verk av verdensomspennende utstrekning og uvanlig kraft. Adventbevegelsen i 1840–44 var en herlig åpenbarelse av Guds kraft; den første engels budskap ble båret til hver misjonsstasjon i verden, og i noen land var den største religiøse interesse som er blitt vitnet i noe land siden reformasjonen i det sekstende århundre; men disse skal overgås av den mektige bevegelsen under den siste advarselen fra den tredje engel.»

> “The work will be similar to that of the Day of Pentecost. As the ‘former rain’ was given, in the outpouring of the Holy Spirit at the opening of the gospel, to cause the upspringing of the precious seed, so the ‘latter rain’ will be given at its close for the ripening of the harvest. ‘Then shall we know, if we follow on to know the Lord: His going forth is prepared as the morning; and He shall come unto us as the rain, as the latter and former rain unto the earth.’ Hosea 6:3. ‘Be glad then, ye children of Zion, and rejoice in the Lord your God: for He hath given you the former rain moderately, and He will cause to come down for you the rain, the former rain, and the latter rain.’ Joel 2:23. ‘In the last days, saith God, I will pour out of My Spirit upon all flesh.’ ‘And it shall come to pass, that whosoever shall call on the name of the Lord shall be saved.’ Acts 2:17, 21.

> Verket vil være likt det på pinsedagen. Slik «den første regn» ble gitt, ved Den Hellige Ånds utgytelse ved evangeliets begynnelse, for å få den dyrebare sæd til å spire frem, slik vil «den sene regn» bli gitt ved dets avslutning for å modne høsten. «Da skal vi kjenne, ja, jage etter å kjenne Herren. Hans fremtreden er så vis som morgenrøden; og Han skal komme til oss som regnet, som den sene og den første regn over jorden.» Hosea 6:3. «Fryd dere da, Sions barn, og gled dere i Herren deres Gud; for Han har gitt dere den første regn i rett mål, og Han lar regn falle ned for dere, både første regn og sene regn.» Joel 2:23. «I de siste dager, sier Gud, vil Jeg utgyte av Min Ånd over alt kjød.» «Og det skal skje at hver den som påkaller Herrens navn, skal bli frelst.» Apostlenes gjerninger 2:17, 21.

> “The great work of the gospel is not to close with less manifestation of the power of God than marked its opening. The prophecies which were fulfilled in the outpouring of the former rain at the opening of the gospel are again to be fulfilled in the latter rain at its close. Here are ‘the times of refreshing’ to which the apostle Peter looked forward when he said: ‘Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; and He shall send Jesus.’ Acts 3:19, 20.” The Great Controversy, 611.

> «Evangeliets store verk skal ikke avsluttes med en mindre åpenbarelse av Guds kraft enn den som kjennetegnet dets begynnelse. De profetiene som ble oppfylt ved utgytelsen av den tidligere regn ved evangeliets åpning, skal igjen oppfylles ved den sildige regn ved dets avslutning. Her er «vederkvegelsens tider», som apostelen Peter så fram til da han sa: «Gjør derfor bot og omvend dere, så deres synder kan bli utslettet, for at vederkvegelsens tider kan komme fra Herrens åsyn, og han skal sende Jesus.» Apg 3:19, 20.» The Great Controversy, 611.

Pentecost was the "opening" or the "beginning" of the gospel work and the latter rain at the "close" is the "ending." The first represents the last. The first month is identifying the outpouring of the Holy Spirit at the Sunday law.

Pinse var «åpningen» eller «begynnelsen» på evangeliets verk, og den sene regn ved «avslutningen» er «fullendelsen». Det første representerer det siste. Den første måneden identifiserer Den Hellige Ånds utgytelse ved søndagsloven.

> “Not one of us will ever receive the seal of God while our characters have one spot or stain upon them. It is left with us to remedy the defects in our characters, to cleanse the soul temple of every defilement. Then the latter rain will fall upon us as the early rain fell upon the disciples on the Day of Pentecost. …

> «Ikke én av oss vil noensinne motta Guds segl så lenge vår karakter har én eneste flekk eller lyte. Det er overlatt til oss å rette på manglene i vår karakter, å rense sjelens tempel for all urenhet. Da vil den sene regn falle på oss, slik den tidlige regn falt på disiplene på pinsefestens dag. …»

> “What are you doing, brethren, in the great work of preparation? Those who are uniting with the world are receiving the worldly mold and preparing for the mark of the beast. Those who are distrustful of self, who are humbling themselves before God and purifying their souls by obeying the truth these are receiving the heavenly mold and preparing for the seal of God in their foreheads. When the decree goes forth and the stamp is impressed, their character will remain pure and spotless for eternity.” Testimonies, volume 5, 214, 216.

> «Hva gjør dere, brødre, i det store forberedelsesverket? De som forener seg med verden, mottar verdens preg og forbereder seg på dyrets merke. De som mistror seg selv, som ydmyker seg for Gud og renser sine sjeler ved å lyde sannheten, disse mottar det himmelske preg og forbereder seg på Guds segl i sine panner. Når dekretet går ut og stempelet blir påtrykt, vil deres karakter forbli ren og plettfri i all evighet.» Testimonies, bind 5, 214, 216.

The first “month” is the Sunday law, the “hour” of the great earthquake is the Sunday law, the “day” of calamity, recompense and vengeance is the Sunday law and the acceptable “year” is the Sunday law. The one hundred and fifty years of the prophecy of the first woe concludes at the Sunday law, where the three hundred and ninety-one years and fifteen days begins.

Den første «måned» er søndagsloven, den store jordskjelvets «time» er søndagsloven, ulykkens, gjengjeldelsens og hevnens «dag» er søndagsloven, og det velbehagelige «år» er søndagsloven. De ett hundre og femti år i profetien om det første ve avsluttes ved søndagsloven, hvor de tre hundre og nittien år og femten dager begynner.

> Saying to the sixth angel which had the trumpet, Loose the four angels which are bound in the great river Euphrates. And the four angels were loosed, which were prepared for an hour, and a day, and a month, and a year, for to slay the third part of men. Revelation 9:14, 15.

> Og det ble sagt til den sjette engelen, han som hadde basunen: Løs de fire englene som er bundet ved den store elven Eufrat. Og de fire englene ble løst, de som var holdt rede til time og dag og måned og år, for å drepe tredjedelen av menneskene. Åpenbaringen 9:14, 15.

The “four angels” that were “bound in the great river Euphrates” are “loosed” at the hour of the Sunday law. They have been prophetically “prepared” for the hour, day, month and year of the second woe to slay the third part of men. The United States is slain as the sixth kingdom of Bible prophecy at the Sunday law, and the United States is one third of the three fold union that is established at the Sunday law. The second woe is repeated in the third woe, just as the second angel is repeated in the third angel.

De «fire englene» som var «bundet ved den store elven Eufrat», blir «løst» i den time da søndagsloven innføres. De er profetisk blitt «beredt» til timen, dagen, måneden og året for det annet ve, for å drepe tredjedelen av menneskene. De forente stater blir drept som det sjette rike i Bibelens profeti ved søndagsloven, og De forente stater er en tredjedel av den trefoldige union som opprettes ved søndagsloven. Det annet ve gjentas i det tredje ve, slik den annen engel gjentas i den tredje engel.

Those four winds were released at 9/11, marking the beginning of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, and immediately thereafter restrained. When those represented in Isaiah sixty-one who mourn are comforted, they are comforted with the full out pouring of the Comforter at the Sunday law, which is also the “hour” of the great earthquake. Those who mourn in the acceptable year, are the very same who are mourning in Ezekiel nine who receive the seal of God. Jesus began His ministry by citing Isaiah sixty-one, and Sister White aligns His pronouncement with our work.

Disse fire vindene ble sluppet løs ved 11. september, og markerte begynnelsen på beseglingen av de hundre og førtifire tusen, og ble umiddelbart deretter holdt tilbake. Når de som er framstilt i Jesaja sekstién, og som sørger, blir trøstet, blir de trøstet ved den fulle utgytelsen av Trøsteren ved søndagsloven, som også er «timen» for det store jordskjelvet. De som sørger i nådeåret, er de selvsamme som sørger i Esekiel ni og mottar Guds segl. Jesus begynte sin tjeneste ved å sitere Jesaja sekstién, og søster White sammenstiller Hans kunngjøring med vårt arbeid.

> “Christ announced his mission to the world when, in the synagogue at Nazareth, he read from the prophecy of Isaiah: ‘The Spirit of the Lord is upon me, because he hath anointed me to preach the Gospel to the poor; he hath sent me to heal the broken-hearted, to preach deliverance to the captives, and recovering of sight to the blind, to set at liberty them that are bruised, to preach the acceptable year of the Lord.’ What a work was before him!—To preach the acceptable year of the Lord. This period embraces age after age, extends from century to century, while probation shall last. God is waiting to hear the asking and knocking; watching to see humanity draw nigh unto him, who alone can help us. He longs to forgive their sins, to receive them as his own. He will receive every contrite soul who comes to him; for it was to do this work that God anointed his only-begotten Son.

> «Kristus kunngjorde sitt oppdrag for verden da han i synagogen i Nasaret leste fra profeten Jesajas profeti: ‘Herrens Ånd er over meg, fordi han har salvet meg til å forkynne evangeliet for de fattige; han har sendt meg for å lege dem som har et sønderknust hjerte, til å forkynne frigivelse for fangene og synet igjen for de blinde, til å sette de undertrykte fri, til å forkynne Herrens velbehagelige år.’ Hvilket verk lå ikke foran ham! — Å forkynne Herrens velbehagelige år. Denne perioden omfatter tidsalder etter tidsalder, strekker seg fra århundre til århundre, så lenge nådetiden varer. Gud venter på å høre bønnen og bankingen; han våker for å se menneskeheten komme nær til ham, han som alene kan hjelpe oss. Han lengter etter å tilgi deres synder, etter å ta imot dem som sine egne. Han vil ta imot hver angrende sjel som kommer til ham; for det var for å utføre dette verk at Gud salvet sin enbårne Sønn.»

> “But why did not Christ finish the statement recorded in Isaiah? Why did he omit the clause, ‘and the day of vengeance of our God’? The latter portion of this sentence was just as much truth as the first part; and Christ did not deny the truth by his silence, by withholding a portion of his own words given to his chosen prophet. But this last clause was that upon which his hearers delighted to dwell, and which they were inclined to practice, pronouncing judgment upon all who were not of their religious faith. Instead of giving to the people words of truth and righteousness and forgiveness, they had taught them that God hated all the heathen world. The paternal character of God had been misrepresented, and buried beneath human traditions. Signs of the Times, January 14, 1897.

> «Men hvorfor fullførte ikke Kristus utsagnet som er nedtegnet hos Jesaja? Hvorfor utelot han leddet: ‘og vår Guds hevns dag’? Den siste delen av denne setningen var like fullt sannhet som den første delen; og Kristus fornektet ikke sannheten ved sin taushet, ved å holde tilbake en del av sine egne ord som var gitt til hans utvalgte profet. Men dette siste leddet var det som hans tilhørere frydet seg over å dvele ved, og som de var tilbøyelige til å praktisere, idet de felte dom over alle som ikke tilhørte deres religiøse tro. I stedet for å gi folket ord om sannhet og rettferdighet og tilgivelse, hadde de lært dem at Gud hatet hele hedningeverdenen. Guds faderlige karakter var blitt fremstilt på en uriktig måte og begravet under menneskelige tradisjoner. Signs of the Times, 14. januar 1897.»

> “The mission of the people of God in this age is outlined in the words of inspiration that describe the work of the Messiah: ‘The spirit of the Lord God is upon me, because the Lord hath anointed me to preach good tidings unto the meek; he hath sent me to heal the brokenhearted, to proclaim liberty to the captives, and the opening of the prison to them that are bound; to proclaim the acceptable year of the Lord, and the day of vengeance of our God; to comfort all that mourn, to appoint unto them that mourn in Zion, to give unto them beauty for ashes, the oil of joy for mourning, the garment of praise for the spirit of heaviness; that they might be called trees of righteousness, the planting of the Lord, that he might be glorified.’

> Guds folks oppdrag i denne tid er skissert i inspirasjonens ord som beskriver Messias’ gjerning: «Herren Guds Ånd er over meg, fordi Herren har salvet meg til å forkynne et godt budskap for de saktmodige; han har sendt meg for å forbinde dem som har et sønderbrutt hjerte, til å utrope frihet for de fangne og åpning av fengselet for dem som er bundet; til å forkynne et velbehagelig år fra Herren og vår Guds hevns dag; til å trøste alle som sørger, til å gi dem som sørger i Sion, hodepryd i stedet for aske, gledens olje i stedet for sorg, lovprisningens kappe i stedet for en motløs ånd; for at de kan kalles rettferdighets trær, Herrens planting, for at han kan bli herliggjort.»

> “‘And they shall build up the old wastes, they shall raise up the former desolations, and they shall repair the waste cities, the desolations of many generations.’” Lake Union Herald, November 11, 1908.

> «‘Og de skal bygge opp igjen de gamle ruiner, de skal reise opp igjen de tidligere ødeleggelser, og de skal gjenreise de ødelagte byer, de ødeleggelser som skriver seg fra mange slektledd.’» Lake Union Herald, 11. november 1908.

Before we proceed further into the repetition of the second woe in the third woe, we should remind ourselves that the message is to be understood by bringing “line upon line.” This identifies that every “hour,” “day,” “month” and “year” in the inspired Word that fits the context of the Sunday law is also to be applied to the preparation of Islam striking at the Sunday law.

Før vi går videre inn i gjentakelsen av det andre ve i det tredje ve, bør vi minne oss selv om at budskapet skal forstås ved å bringe «linje på linje». Dette viser at hver «time», «dag», «måned» og «år» i det inspirerte Ord som passer inn i sammenhengen med søndagsloven, også skal anvendes på forberedelsen til at islam slår til mot søndagsloven.

As an example: the word “hour” is only found in one book of the Old Testament, and that book is the book of Daniel. In Daniel, “hour” is mentioned five times.

Som et eksempel: Ordet «time» finnes bare i én bok i Det gamle testamentet, og den boken er Daniels bok. I Daniel nevnes «time» fem ganger.

> And whoso falleth not down and worshippeth shall the same hour be cast into the midst of a burning fiery furnace. … Now if ye be ready that at what time ye hear the sound of the cornet, flute, harp, sackbut, psaltery, and dulcimer, and all kinds of music, ye fall down and worship the image which I have made; well: but if ye worship not, ye shall be cast the same hour into the midst of a burning fiery furnace; and who is that God that shall deliver you out of my hands? Daniel 3:6, 15.

> Og hver den som ikke faller ned og tilber, skal i samme stund kastes midt inn i en brennende ildovn. … Dersom dere nå er rede til, når dere hører lyden av horn, fløyte, harpe, sekkepipe, psalter og dulcimer, og all slags musikk, å falle ned og tilbe det bildet som jeg har laget, så vel; men dersom dere ikke tilber, skal dere i samme stund kastes midt inn i en brennende ildovn; og hvem er den Gud som skal utfri dere av mine hender? Daniel 3:6, 15.

Sister White repeatedly applies Daniel three, and therefore “the same hour” to the Sunday law. In Daniel chapter four, Daniel is perplexed for “one hour” as he struggles to explain the coming judgment upon Nebuchadnezzar.

Søster White anvender gjentatte ganger Daniel 3, og derfor også «i samme stund», på søndagsloven. I Daniel kapittel 4 er Daniel forferdet «en stund» mens han kjemper med å forklare den kommende dommen over Nebukadnesar.

> Then Daniel, whose name was Belteshazzar, was astonied for one hour, and his thoughts troubled him. The king spake, and said, Belteshazzar, let not the dream, or the interpretation thereof, trouble thee. Belteshazzar answered and said, My lord, the dream be to them that hate thee, and the interpretation thereof to thine enemies. Daniel 4:19.

> Da ble Daniel, han som hette Beltsasar, forferdet en stund, og hans tanker uroet ham. Kongen tok til orde og sa: «Beltsasar, la ikke drømmen eller tydningen av den uroe deg.» Beltsasar svarte og sa: «Herre, måtte drømmen gjelde dem som hater deg, og tydningen av den dine fiender!» Daniel 4:19.

Daniel is astonished for “one hour” as he seeks to understand how to inform Nebuchadnezzar of his coming judgment. Daniel is representing the messenger of the first angel who announces the “hour” of judgment has come. His prediction is given to Nebuchadnezzar, and a year later the judgment upon Babylon is brought upon Nebuchadnezzar.

Daniel er forferdet i «én time» idet han søker å forstå hvordan han skal underrette Nebukadnesar om den forestående dommen over ham. Daniel fremstiller budbæreren for den første engel, som forkynner at dommens «time» er kommet. Hans forutsigelse blir gitt til Nebukadnesar, og ett år senere blir dommen over Babylon fullbyrdet over Nebukadnesar.

> The same hour was the thing fulfilled upon Nebuchadnezzar: and he was driven from men, and did eat grass as oxen, and his body was wet with the dew of heaven, till his hairs were grown like eagles’ feathers, and his nails like birds’ claws. Daniel 4:33.

> I samme stund ble dette fullbyrdet over Nebukadnesar; og han ble drevet bort fra menneskene og åt gress som oksene, og hans legeme ble fuktet av himmelens dugg, inntil hans hår var vokst som ørnefjær og hans negler som fugleklør. Daniel 4:33.

Daniel is predicting the soon-coming Sunday law, and when it arrives, it is the “hour” of judgment upon Babylon. Both “hours” are identifying the Sunday law, which is the hour of the great earthquake. Nebuchadnezzar is the alpha and Belshazzar is the omega of the story of Babylon, and Belshazzar is slain in the very night that the hand writing came upon the wall.

Daniel forutsier den snart kommende søndagsloven, og når den kommer, er den dommens «time» over Babylon. Begge «timer» identifiserer søndagsloven, som er den store jordskjelvets time. Nebukadnesar er alfaen og Belsasar er omegaen i fortellingen om Babylon, og Belsasar blir drept den samme natten som håndskriften kom til syne på veggen.

> In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaster of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Daniel 5:5.

> I samme stund kom fingre av en menneskehånd til syne og skrev like overfor lysestaken på kalkpussen på veggen i kongens palass; og kongen så den delen av hånden som skrev. Daniel 5:5.

The “same hour” the writing came upon the wall identifies when the written Sunday law destroys the “wall” of separation of church and state at the Sunday law, and then Babylon ended as does the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy. As the sixth kingdom the United States is the power who reigns for seventy symbolic years in Isaiah twenty-three when the whore of Tyre is forgotten. The kingdom or king that Isaiah refers to are the days of seventy years and the kingdom that reigned for seventy years in Bible prophecy was Babylon. The fall of Belshazzar’s Babylon typifies the fall of the United States, at the Sunday law, where the handwriting upon the wall aligns with the speaking as a dragon of Revelation thirteen.

I «samme stund» skriften kom til syne på veggen, angis tidspunktet da den skrevne søndagsloven ødelegger «muren» som skiller kirke og stat ved søndagsloven, og da Babylon tok ende, slik også De forente stater gjør det som det sjette riket i Bibelens profeti. Som det sjette riket er De forente stater den makt som hersker i sytti symbolske år i Jesaja tjuetre når Tyrus’ skjøge blir glemt. Det riket eller den kongen som Jesaja viser til, er de sytti årenes dager, og det riket som hersket i sytti år i Bibelens profeti, var Babylon. Belsasars Babylons fall er et forbilde på De forente staters fall ved søndagsloven, der håndskriften på veggen svarer til det å tale som en drage i Åpenbaringen tretten.

In Revelation eighteen the judgment upon Babylon begins at the Sunday law in verse four when the second voice identifies that her judgment comes in one hour and also in one day.

I Åpenbaringen atten begynner dommen over Babylon ved søndagsloven i vers fire, når den andre stemmen identifiserer at hennes dom kommer på én time og også på én dag.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Reward her even as she rewarded you, and double unto her double according to her works: in the cup which she hath filled fill to her double. How much she hath glorified herself, and lived deliciously, so much torment and sorrow give her: for she saith in her heart, I sit a queen, and am no widow, and shall see no sorrow. Therefore shall her plagues come in one day, death, and mourning, and famine; and she shall be utterly burned with fire: for strong is the Lord God who judgeth her. And the kings of the earth, who have committed fornication and lived deliciously with her, shall bewail her, and lament for her, when they shall see the smoke of her burning, Standing afar off for the fear of her torment, saying, Alas, alas, that great city Babylon, that mighty city! for in one hour is thy judgment come. Revelation 18:4–10.

> Og jeg hørte en annen røst fra himmelen si: Gå ut fra henne, mitt folk, for at dere ikke skal bli delaktige i hennes synder, og for at dere ikke skal få del i hennes plager. For hennes synder har nådd opp til himmelen, og Gud har kommet hennes misgjerninger i hu. Gjengjeld henne slik som hun har gjengjeldt dere, og gi henne dobbelt igjen etter hennes gjerninger; fyll dobbelt for henne i det beger som hun har fylt. Så meget som hun har herliggjort seg selv og levd i luksus, så meget pine og sorg skal dere gi henne. For hun sier i sitt hjerte: Jeg sitter som dronning og er ingen enke, og sorg skal jeg aldri se. Derfor skal hennes plager komme på én dag: død og sorg og hungersnød; og hun skal bli fullstendig oppbrent med ild. For sterk er Herren Gud, han som dømmer henne. Og jordens konger, som har drevet hor med henne og levd i luksus med henne, skal gråte over henne og jamre over henne når de ser røyken av hennes brann, mens de står langt borte av frykt for hennes pine og sier: Ve, ve, du store by Babylon, du mektige by! For på én time er din dom kommet. Åpenbaringen 18:4–10.

Clearly the progressive judgment upon Babylon begins at the Sunday law of verse four when God’s other flock is called out of Babylon. John identifies the time of her judgment as both a “day” and “hour,” confirming that the symbols of time are to be understood symbolically.

Det er tydelig at den progressive dommen over Babylon begynner ved søndagsloven i vers fire, når Guds andre hjord blir kalt ut av Babylon. Johannes angir tiden for hennes dom både som en «dag» og en «time», og bekrefter dermed at tidssymbolene skal forstås symbolsk.

Passover was to be kept in the first month, and Passover aligns with the cross, which in turn aligns with the Sunday law.

Påsken skulle holdes i den første måneden, og påsken svarer til korset, som igjen svarer til søndagsloven.

> And the Lord spake unto Moses and Aaron in the land of Egypt, saying, This month shall be unto you the beginning of months: it shall be the first month of the year to you. Speak ye unto all the congregation of Israel, saying, In the tenth day of this month they shall take to them every man a lamb, according to the house of their fathers, a lamb for an house: And if the household be too little for the lamb, let him and his neighbour next unto his house take it according to the number of the souls; every man according to his eating shall make your count for the lamb. Your lamb shall be without blemish, a male of the first year: ye shall take it out from the sheep, or from the goats: And ye shall keep it up until the fourteenth day of the same month: and the whole assembly of the congregation of Israel shall kill it in the evening. Exodus 12:1–6.

> Og Herren talte til Moses og Aron i landet Egypt og sa: Denne måneden skal være begynnelsen på månedene for dere; den skal være den første måneden i året for dere. Tal til hele Israels menighet og si: På den tiende dagen i denne måneden skal hver mann ta seg ut et lam, etter sine fedres hus, ett lam for hver husstand. Men dersom husstanden er for liten til et lam, da skal han og hans nærmeste nabo ta ett etter tallet på sjelene; etter hva hver enkelt kan ete, skal dere beregne det til lammet. Lammet deres skal være uten lyte, et årsgammelt hannkjønn; dere skal ta det enten av sauene eller av geitene. Og dere skal holde det inntil den fjortende dagen i den samme måneden; da skal hele Israels menighets forsamling slakte det mellom de to aftenstunder. 2 Mosebok 12:1–6.

Passover was the beginning of the Pentecostal season, and it therefore typifies Pentecost, which in turn aligns with the Sunday law. The tabernacle was reared up on the first day of the first month, thus typifying the raising up of the church triumphant as an ensign at the Sunday law. The “hour,” “day,” “month” and “year” of the second woe is identifying the Sunday law, and line upon line, each of those expressions of time align with the Sunday law when the context agrees. At the Sunday law, the second period of papal persecution begins, the first being the 1,260 years that brought about the martyrs of that period crying to the Lord in the fifth seal with the question of “how long,” until the papal power would be judged. In the second papal blood bath Jesus has informed His people that they need not worry about what they will say when persecuted.

Påsken var begynnelsen på pinsetiden, og den er derfor et forbilde på pinse, som i sin tur samsvarer med søndagsloven. Tabernaklet ble reist opp på den første dagen i den første måneden og er således et forbilde på oppreisningen av den triumferende menighet som et banner ved søndagsloven. «Timen», «dagen», «måneden» og «året» i det andre ve betegner søndagsloven, og linje på linje samsvarer hvert av disse tidsuttrykkene med søndagsloven når sammenhengen tillater det. Ved søndagsloven begynner den andre perioden med pavelig forfølgelse, den første var de 1 260 år som førte til at martyrerne fra den perioden ropte til Herren i det femte segl med spørsmålet «hvor lenge», inntil den pavelige makt ville bli dømt. I det andre pavelige blodbadet har Jesus underrettet sitt folk om at de ikke behøver å bekymre seg for hva de skal si når de blir forfulgt.

> But when they shall lead you, and deliver you up, take no thought beforehand what ye shall speak, neither do ye premeditate: but whatsoever shall be given you in that hour, that speak ye: for it is not ye that speak, but the Holy Ghost. Mark 13:11.

> Men når de fører dere bort og overgir dere, så vær ikke på forhånd bekymret for hva dere skal tale, og grubl heller ikke over det på forhånd; men det som blir gitt dere i den stund, det skal dere tale. For det er ikke dere som taler, men Den Hellige Ånd. Markus 13:11.

In the first woe, men were tormented for one hundred and fifty years. Those years began on July 27, 1299 and ended on July 27, 1449 when the four angels released the four winds that had been prepared for the hour, day, month, and year, for to slay a third part of men. The period of torment represents the period of the setting up of the image of the beast in the United States. That period is the fifteen days represented in Leviticus twenty-three from the feast of trumpets to Pentecost. The period of the formation of the image of the beast is from 9/11 unto the Sunday law, but the period of the proclamation of the message of the midnight cry is a fractal of the image of the beast formation from 9/11 unto the Sunday law.

I det første ve ble menneskene pint i ett hundre og femti år. Disse årene begynte den 27. juli 1299 og endte den 27. juli 1449, da de fire englene løste de fire vindene som var gjort rede for timen og dagen og måneden og året, for å drepe tredjedelen av menneskene. Tidsrommet med pine representerer perioden da dyrets bilde blir opprettet i De forente stater. Denne perioden er de femten dagene som er fremstilt i Tredje Mosebok tjuetre fra basunhøytiden til pinse. Perioden for dannelsen av dyrets bilde er fra 11. september og frem til søndagsloven, men perioden for forkynnelsen av midnattsropets budskap er en fraktal av dannelsen av dyrets bilde fra 11. september og frem til søndagsloven.

The beginning and ending of the sealing are also the alpha and omega of the image of the beast formation. One class is forming a character for the seal of God; the other is forming an image of the beast. That period in the United States aligns with the same period in the world that begins at the Sunday law. The “month” is a symbol of the torment that forces the setting up of the image, so the month at the Sunday law as represented by verse fifteen in Revelation nine also represents the Islamic torment during the setting up of the image of the beast in the world.

Begynnelsen og avslutningen av beseglingen er også alfa og omega for dannelsen av dyrets bilde. Den ene klassen danner en karakter for Guds segl; den andre danner et bilde av dyret. Den perioden i De forente stater er sammenfallende med den samme perioden i verden som begynner ved søndagsloven. «Måneden» er et symbol på den pine som tvinger fram opprettelsen av bildet, så måneden ved søndagsloven, slik den er fremstilt i vers femten i Åpenbaringen ni, representerer også den islamske pine under opprettelsen av dyrets bilde i verden.

There are other prophetic applications of how the prophecy of the second woe, and its hour, day, month and year represent the Sunday law and the release of Islam to strike the United States, but we must proceed on to other points.

Det finnes andre profetiske anvendelser av hvordan profetien om det annet ve, og dets time, dag, måned og år, representerer søndagsloven og Islams løslatelse til å ramme De forente stater, men vi må gå videre til andre punkter.

In the recent period of time, over the last six months or so I have been emphasizing that Islam of the three woes is prophetically connected with the three angels. From Jacob’s latter day prediction of Judah being the “vine” that is attached to the “ass,” to Christ releasing the ass in advance of His triumphal entry and other lines of Islam of the first and second woe represents the prophetic message that empowered the first and second angel’s messages, and Islam of the third woe represents the prophetic message of the third angel.

I den senere tid, gjennom de siste seks månedene eller deromkring, har jeg understreket at islams tre veer profetisk er forbundet med de tre englene. Fra Jakobs endetidsforutsigelse om Juda som «vinranken» som er festet til «eselet», til Kristus som løser eselet før sitt triumferende inntog, og andre bevislinjer, representerer islam i den første og annen ve den profetiske budskapsforkynnelsen som gav kraft til den første og den annen engels budskap, og islam i den tredje ve representerer den profetiske budskapsforkynnelsen til den tredje engel.

Recently a chapter from a book written by A. T. Jones was referenced and it identifies the same fact, but from a different approach. Jones uses the grammar and the structure of Revelation to show how it is impossible to separate the last three woe trumpets from the three angels’ messages. He is emphasizing that the first angel cannot be separated from the second, and that the third cannot be separated from the previous two. Jones’ focus is on the three angels and while he makes his case about the inseparable relationship of the three angels, he proves by the very same logic that neither can the trumpets of Revelation nine be separated from the three angels of Revelation fourteen. We will close this article with Jones’ chapter.

Nylig ble det henvist til et kapittel fra en bok skrevet av A. T. Jones, og det påviser det samme faktum, men ut fra en annen tilnærming. Jones bruker grammatikken og strukturen i Åpenbaringen for å vise hvordan det er umulig å skille de tre siste ve-basunene fra de tre englers budskap. Han understreker at den første engel ikke kan skilles fra den andre, og at den tredje ikke kan skilles fra de to foregående. Jones’ fokus er på de tre englene, og mens han argumenterer for det uatskillelige forholdet mellom de tre englene, beviser han ved nøyaktig den samme logikken at heller ikke basunene i Åpenbaringen ni kan skilles fra de tre englene i Åpenbaringen fjorten. Vi vil avslutte denne artikkelen med Jones’ kapittel.

## CHAPTER XI. THE THIRD ANGEL'S MESSAGE

KAPITTEL XI. DEN TREDJE ENGELS BUDSKAPET

> “THE answer to that important question for today, ‘What shall we do?’ can be given with certainty upon the basis of the Seven Trumpets and the place of the great nations of today; because the answer is given by the word of God, upon this very basis.

> «SVARET på dette viktige spørsmålet for vår tid, ‘Hva skal vi gjøre?’, kan gis med sikkerhet på grunnlag av de sju basuner og de store nasjonenes plass i dag; for svaret gis av Guds ord på nettopp dette grunnlag.»

> “We have seen that inseparably connected with the last three of the Seven Trumpets, are the Three Woes. In the very midst of the Seven Trumpets—after the ending of the Fourth Trumpet, and before the beginning of the Fifth Trumpet—it is written: ‘And I beheld, and heard an angel flying through the midst of heaven, saying with a loud voice, Woe, woe, woe, to the inhabiters of the earth by reason of the other voices of the trumpet of the three angels which are yet to sound.’ Revelation 8:13.

> «Vi har sett at de tre veene er uløselig forbundet med de siste tre av de sju basunene. Midt iblant de sju basunene — etter avslutningen av den fjerde basunen og før begynnelsen av den femte basunen — står det skrevet: ‘Og jeg så, og hørte en engel fly midt over himmelen og si med høy røst: Ve, ve, ve over dem som bor på jorden, på grunn av de øvrige basunrøster fra de tre englene som ennå skal blåse.’ Åpenbaringen 8:13.»

> “That the Three Woes are inseparably connected with the last three of the Seven Trumpets, one with each, is put beyond all question by the fact that, when the Fifth Angel’s sounding is ended, it is written: ‘One woe is past; and, behold, there come two woes more hereafter.’ Revelation 9:12. And when the Sixth trumpet is ended, it is written: ‘The second woe is past; and, behold, the third woe cometh quickly. And the seventh angel sounded.’ Revelation 11:15.

> «At de tre ve-ropene er uløselig knyttet til de tre siste av de sju basunene, ett til hver, blir hevet over enhver tvil ved det faktum at det, når den femte engels basunlyd er til ende, står skrevet: «Det ene ve er over; og se, heretter kommer ennå to veer.» Åpenbaringen 9:12. Og når den sjette basun er til ende, står det skrevet: «Det andre ve er over; og se, det tredje ve kommer snart. Og den sjuende engel blåste i basunen.» Åpenbaringen 11:15.»

> “Now, inseparably connected with this angel which proclaims the coming of the Three Woes, which are inseparably connected with the last three of the Seven Trumpets, is the ‘Third Angel’ of Revelation 14.

> «Nå, uløselig forbundet med denne engelen som forkynner de tre veenes komme, hvilke uløselig er forbundet med de siste tre av de syv basunene, er den «tredje engel» i Åpenbaringen 14.

> “That this may be seen as also certain beyond all question, let us begin with the Third Angel’s Message of Revelation 14, and trace backward its direct connections to their beginning.

> For at dette også kan ses som sikkert hevet over all tvil, la oss begynne med den tredje engels budskap i Åpenbaringen 14 og følge dets direkte forbindelser bakover til deres begynnelse.

> “The first words in the record concerning ‘the Third Angel’ are: ‘And the third angel followed them.’ Revelation 14:9. This shows that some have gone before, whom the Third Angel ‘followed.’

> De første ordene i beretningen om «den tredje engel» er: «Og den tredje engel fulgte etter dem.» Åpenbaringen 14:9. Dette viser at noen har gått foran, som den tredje engel «fulgte etter».

> “Take, then, the preceding verse: ‘And there followed another angel.’ This shows that an angel has also preceded this one, which, when this one follows, makes it ‘another.’

> «Ta da det foregående verset: ‘Og en annen engel fulgte etter.’ Dette viser at også en engel har gått foran denne, hvilket, idet denne følger etter, gjør den til ‘en annen’.»

> “Go back now to the sixth verse: ‘And I saw another angel.’ This also certifies that an angel has gone before, which causes this one, as he flies in the midst of heaven, to be ‘another.’

> «Gå nå tilbake til det sjette verset: ‘Og jeg så en annen engel.’ Også dette bevitner at en engel har gått forut, noe som gjør at denne, idet han flyr midt over himmelen, er ‘en annen’.»

> “Following back further in the book of Revelation, we find no angel, except the Seventh Trumpet angel, until we come to the first verse of chapter ten; and there we read: ‘And I saw another mighty angel.’ This expression, as before, certifies that, before this one, there is an angel, which, when this one comes forth, causes him to be spoken of as ‘another.’

> «Når vi går lenger tilbake i Åpenbaringsboken, finner vi ingen engel, unntatt den syvende basunengelen, før vi kommer til det første verset i kapittel ti; og der leser vi: ‘Og jeg så en annen veldig engel.’ Dette uttrykket stadfester, som før, at det før denne finnes en engel, hvilket, når denne trer frem, gjør at han omtales som ‘en annen’.»

> “Following yet further back, we find no angels, except the Sixth and the Fifth Trumpet angels, until we reach the last verse of chapter eight; and there we reach the primal, for we read: ‘And I beheld, and heard an angel’—not ‘another angel,’ but, primarily, ‘an angel.’

> Når vi følger endnu længere tilbage, finder vi ingen engle, bortset fra den sjette og den femte basunengel, før vi når til det sidste vers i kapitel otte; og dér når vi det oprindelige, for vi læser: »Og jeg så, og hørte en engel« — ikke »en anden engel«, men i første række »en engel«.

> “Thus, beginning with Revelation 8:13, there is an unbroken series of angels connected by the word ‘another,’ straight through to the Third Angel of Revelation 14, with his message. Thus:

> «Fra og med Åpenbaringen 8,13 er det således en ubrutt rekke av engler, forbundet ved ordet «en annen», helt frem til den tredje engelen i Åpenbaringen 14, med hans budskap. Slik:»

> “‘I beheld, and heard an angel." Revelation 8:13.

> «Og jeg så, og hørte en engel.» Åpenbaringen 8:13.

> “‘And I saw another mighty angel.’ Revelation 10:1.

> «Og jeg så en annen mektig engel.» Åpenbaringen 10:1.

> “‘And I saw another angel.’ Revelation 14:6.

> «Og jeg så en annen engel.» Åpenbaringen 14:6.

> “‘And there followed another angel.’ Verse 8.

> «Og en annen engel fulgte etter.» Vers 8.

> “‘And the third angel followed them.’ Verse 9.

> «Og den tredje engelen fulgte dem.» Vers 9.

> “Perhaps the following simple diagram will aid in making plain the connection between the angel that announces the Three Woes of the last three of the Seven Trumpets, and the Third Angel’s Message of Revelation 14:

> «Kanskje det følgende enkle diagrammet vil bidra til å tydeliggjøre forbindelsen mellom engelen som forkynner de tre veene ved de siste tre av de sju basunene, og den tredje engels budskap i Åpenbaringen 14:»

> “1st Trumpet Revelation 8:7

> «Første basun Åpenbaringen 8:7»

> “2nd Trumpet Revelation 8:8

> «Den andre basunen Åpenbaringen 8,8»

> “3rd Trumpet Revelation 8:10

> «Den tredje basun» Åpenbaringen 8:10

> “4th Trumpet Revelation 8:12 ‘An angel’—Woe, woe, woe. Revelation 8:13.

> «Den fjerde basun» Åpenbaringen 8:12: «En engel» – Ve, ve, ve. Åpenbaringen 8:13.

> “5th Trumpet Revelation 9:1–11/ First Woe

> «Den femte basun Åpenbaringen 9,1–11 / Det første ve»

> “6th Trumpet Revelation 9:13 to 11:13 Second Woe ‘Another mighty angel.’ Revelation 10:1

> «Den 6. basun Åpenbaringen 9:13 til 11:13 Andre ve «En annen mektig engel.» Åpenbaringen 10:1»

> “7th Trumpet Revelation 11:13–19 Third Woe ‘Another angel. Revelation 14:6

> «Den sjuende basun Åpenbaringen 11:13–19 Tredje ve ‘En annen engel.’ Åpenbaringen 14:6»

> “‘There followed another.’ Revelation 14:6

> «Deretter fulgte en annen.» Åpenbaringen 14,6

> “‘The third angel followed them.’ Revelation 14:9.

> «Den tredje engel fulgte dem.» Åpenbaringen 14:9.

> “The bearing of all this may now be more fully seen through a consideration of what the Third Angel’s Message really is in itself: On its face the expression ‘the Third Angel,’ clearly has reference to the third in a series of three angels. As already signified, this series of three angels, each one bearing a message, is found in the fourteenth chapter of Revelation, verses 6–12. The messages of these three angels blend and culminate in the third, which does not cease to sound until the harvest of the earth is ripe, and made ready for the coming of the Lord to reap it.

> Betydningen av alt dette kan nå sees klarere gjennom en overveielse av hva den tredje engels budskap virkelig er i seg selv: På sitt eget ansikt har uttrykket «den tredje engel» åpenbart henvisning til den tredje i en rekke av tre engler. Som allerede antydet finnes denne rekken av tre engler, hver med et budskap, i Åpenbaringens fjortende kapittel, vers 6–12. Disse tre englers budskap flyter sammen og kulminerer i det tredje, som ikke opphører å lyde før jordens høst er moden og gjort rede for Herrens komme for å høste den.

> “The Third Angel's Message itself, as it is announced in the words of the Third Angel, is as follows: ‘And the third angel followed them, saying with a loud voice, If any man worship the beast and his image, and receive his mark in his forehead, or in his hand, the same shall drink of the wine of the wrath of God, which is poured out without mixture into the cup of his indignation; and he shall be tormented with fire and brimstone in the presence of the holy angels, and in the presence of the Lamb: and the smoke of their torment ascendeth up forever and ever: and they have no rest day nor night, who worship the beast and his image, and whosoever receiveth the mark of his name. Here is the patience of the saints: here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus.’

> «Den tredje engels budskap selv, slik det kunngjøres i den tredje engels ord, er som følger: ‘Og den tredje engel fulgte etter dem og sa med høy røst: Dersom noen tilber dyret og dets bilde og tar dets merke på sin panne eller på sin hånd, da skal også han drikke av Guds vredes vin, som er skjenket ublandet i hans harmes beger; og han skal pines med ild og svovel for de hellige englers åsyn og for Lammets åsyn. Og røyken av deres pine stiger opp i all evighet, og de har ingen hvile dag eller natt, de som tilber dyret og dets bilde, og hver den som tar dets navns merke. Her er de helliges tålmodighet; her er de som holder Guds bud og Jesu tro.’»

> “This is the Third Angel’s Message as it stands, separated from the other two. But, in fact, it can not be regarded as separate; and cannot be made to stand apart as if it alone were a single, separate message to the world; for the very first words concerning it are: ‘The Third Angel followed THEM.’ Thus, by the very first words of the message itself we are referred not only to the one, but to the two, which preceded it. And the Greek word translated ‘followed’ signifies not following apart, nor only following, but ‘following with,’ as soldiers follow their captain, or servants their master; therefore, ‘to follow one in a thing; to let one’s self be led.’ When spoken of things, it signifies to follow as a result; to follow ‘as a consequence of something which had gone before.’ Thus, as to persons, the Third Angel follows with the two which have preceded; and his message, as a thing, follows as a result, or consequence, of the which have gone before.

> «Dette er den tredje engels budskap slik det står, adskilt fra de to andre. Men i virkeligheten kan det ikke betraktes som adskilt; og det kan ikke få stå for seg selv som om det alene var et enkelt, særskilt budskap til verden; for de aller første ordene om det er: ‘Den tredje engel fulgte DEM.’ Således blir vi ved selve de første ordene i budskapet henvist ikke bare til den ene, men til de to som gikk forut for det. Og det greske ordet som er oversatt med ‘fulgte’, betyr ikke å følge atskilt, heller ikke bare å følge, men ‘å følge med’, slik soldater følger sin kaptein, eller tjenere sin herre; derfor, ‘å følge en i en sak; å la seg lede av en.’ Når det brukes om ting, betyr det å følge som et resultat; å følge ‘som en konsekvens av noe som hadde gått forut.’ Slik følger den tredje engel, når det gjelder personer, med de to som har gått forut; og hans budskap, som en ting, følger som et resultat, eller en konsekvens, av det som har gått forut.»

> “But of the Second one also it is written: ‘And there followed another angel.’ As with the Third Angel following the Second, so it is with the Second Angel following the First. And of the First one it is written: ‘And I saw another angel fly,’ etc. This is the first in this series of three. There follows with him another; and the Third Angel follows with them. There is a succession in the order of their rise; but, when the three have in succession risen, then they go on together as one. The First one sounds forth his message; the Second one follows and joins with the First; the Third follows them, and joins with them; so that, when the three are joined, and go on together in their united power, they form a mighty, threefold, loud-voiced message. It takes all to make the Third Angel's Message complete; and the Third Angel’s Message cannot be truly given without the giving of all.

> «Men også om den andre er det skrevet: ‘Og en annen engel fulgte etter.’ Som med den tredje engel som følger etter den andre, slik er det også med den andre engel som følger etter den første. Og om den første er det skrevet: ‘Og jeg så en annen engel fly,’ osv. Dette er den første i denne rekke av tre. En annen følger med ham; og den tredje engel følger med dem. Det er en rekkefølge i den orden de trer fram i; men når de tre i rekkefølge har trådt fram, da går de videre sammen som én. Den første lar sitt budskap lyde; den andre følger og slutter seg til den første; den tredje følger dem og slutter seg til dem; slik at når de tre er forenet og går videre sammen i sin forente kraft, danner de et mektig, trefoldig, høytrøstet budskap. Alt hører med for å gjøre den tredje engels budskap fullstendig; og den tredje engels budskap kan ikke gis sant uten at alt gis.»

> “What, then, is the threefold message in its respective parts?—Here is the First: ‘And I saw another angel fly in the midst of heaven, having the everlasting gospel to preach unto them that dwell on the earth, and to every nation, and kindred, and tongue, and people, saying with a loud voice, Fear God, and give glory to Him; for the hour of His judgment is come: and worship Him that made heaven, and earth, and the sea, and the fountains of waters.’

> «Hva er da det trefoldige budskap i dets enkelte deler?—Her er det første: ‘Og jeg så en annen engel fly midt gjennom himmelen; han hadde et evig evangelium å forkynne for dem som bor på jorden, for hver nasjon og stamme og tungemål og folk, og han sa med høy røst: Frykt Gud og gi Ham ære; for timen for Hans dom er kommet. Og tilbe Ham som gjorde himmelen og jorden og havet og vannkildene.’»

> “Here is the Second: ‘And there followed another angel, saying, Babylon is fallen, is fallen, that great city, because the made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication.’

> «Her er det andre: ‘Og en annen engel fulgte etter og sa: Falt er Babylon, falt er den store stad, fordi hun har latt alle folkeslag drikke av sin horeis vredes vin.’»

> “And here is the Third: ‘And the Third Angel followed them, saying with a loud voice, If any man worship the beast and his image, and receive his mark in his forehead, or in his hand, the same shall drink of the wine of the wrath of God, which is poured out without mixture into the cup of his indignation; and he shall be tormented with fire and brimstone in the presence of the holy angels, and in the presence of the Lamb: and the smoke of their torment ascendeth up forever and ever: and they have no rest day nor night, who worship the Beast and his Image, and whosoever receiveth the mark of his name. Here is the patience of the saints: here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus.’

> «Og her er den tredje: ‘Og den tredje engel fulgte dem og sa med høy røst: Dersom noen tilber dyret og dets bilde, og tar dets merke på sin panne eller på sin hånd, da skal også han drikke av Guds vredes vin, som er skjenket ublandet i hans harmes beger; og han skal pines med ild og svovel for de hellige englers åsyn og for Lammets åsyn. Og røyken av deres pine stiger opp i all evighet; og de har ingen hvile dag eller natt, de som tilber dyret og dets bilde, og enhver som tar dets navns merke. Her er de helliges tålmodighet; her er de som holder Guds bud og Jesu tro.’»

> “A glance at the wording of each of these messages will discover that thought in the Greek word ‘followed,’ which signifies ‘following as a consequence.’ The First bears the everlasting gospel, to preach to every creature, calling upon all to fear God and give glory to Him, and to worship Him; because the hour of His judgment is come. the rejection of this message produces a condition of things which, as the consequence of such rejection, is described in the words of the Second Angel, which follows. And because of the rejection of the First Message; and because of the consequences of that rejection, as announced in the Second; a condition of things is produced, as a further consequence, which requires that the Third Angel shall follow them, proclaiming with a loud voice his dreadful warning against the terrible evils that have been produced as the double consequence of the rejection of the First Message.

> «Et blikk på ordlyden i hvert av disse budskapene vil avdekke den tanken som ligger i det greske ordet «fulgte», hvilket betegner «å følge som en konsekvens». Den første bærer det evige evangelium, for å forkynne det for hver skapning, idet den kaller alle til å frykte Gud og gi Ham ære, og til å tilbe Ham; fordi timen for Hans dom er kommet. Forkastelsen av dette budskap frembringer en tilstand som, som konsekvens av en slik forkastelse, beskrives i den annen engels ord, som følger. Og på grunn av forkastelsen av det første budskap; og på grunn av følgene av denne forkastelse, slik de kunngjøres i den annen; frembringes en tilstand, som som en ytterligere konsekvens krever at den tredje engel skal følge dem, idet han med høy røst forkynner sin fryktelige advarsel mot de forferdelige onder som er blitt frembrakt som den dobbelte konsekvens av forkastelsen av det første budskap.»

> “And that the voice and work of the Third Angel blend with that of the First, is plain from his closing words: ‘Here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus;’ because this is ever the object of the preaching of the everlasting gospel. It is the substance of fearing God and giving glory to him, and of worshiping ‘him that made heaven, and earth, and the sea, and the fountains of waters.’ The keeping of the commandments of God and the faith of Jesus is the only thing that will enable any soul to stand in the hour of his judgment, which the first angel declares ‘is come.’

> «Og at den tredje engels røst og verk smelter sammen med den førstes, er tydelig av hans avsluttende ord: ‘Her er de som holder Guds bud og Jesu tro;’ for dette er til enhver tid hensikten med forkynnelsen av det evige evangelium. Det er innholdet i å frykte Gud og gi ham ære, og i å tilbe ‘ham som gjorde himmelen og jorden og havet og vannkildene.’ Å holde Guds bud og Jesu tro er det eneste som vil sette noen sjel i stand til å bli stående i hans doms time, som den første engel erklærer ‘er kommet.’»

> “Immediately following the closing words of the Third Angel is ‘heard a voice from heaven saying unto me, Write, Blessed are the dead which die in the Lord from henceforth’—from this time forward. Revelation 14:13. And immediately following this are the words, ‘And I looked, and behold a white cloud, and upon the cloud one sat like unto the Son of man, having on his head a golden crown, and in his hand a sharp sickle. And another angel came out of the temple, crying with a loud voice to him that sat on the cloud, Thrust in thy sickle, and reap: for the time is come for thee to reap; for the harvest of earth is ripe. And he that sat on the cloud thrust in his sickle on the earth; and the earth was reaped.’ Revelation 14:14–16. And ‘the harvest is the end of the world.’ Matthew 13:39.

> «Umiddelbart etter avslutningsordene til den tredje engel blir det ‘hørt en røst fra himmelen som sa til meg: Skriv: Salige er de døde som dør i Herren fra nå av’ — fra denne tid av. Åpenbaringen 14:13. Og umiddelbart etter dette kommer ordene: ‘Og jeg så, og se, en hvit sky, og på skyen satt en som lignet Menneskesønnen, med en gullkrone på sitt hode og en skarp sigd i sin hånd. Og en annen engel kom ut av templet og ropte med høy røst til ham som satt på skyen: Sving din sigd og høst inn; for timen er kommet for deg til å høste, for jordens høst er moden. Og han som satt på skyen, svingte sin sigd over jorden; og jorden ble høstet.’ Åpenbaringen 14:14–16. Og ‘høsten er verdens ende.’ Matteus 13:39.»

> “Again: the Third Angel particularly warns all people against the worship of the beast and his image, whatever these may be; and, from Revelation 19:11–21, we find that the beast and his image are ‘alive’ when the Lord comes in the clouds of heaven, and are ‘both’ destroyed with the brightness of his coming.

> «Videre: Den tredje engel advarer særlig alle mennesker mot tilbedelsen av dyret og dets bilde, hva disse enn måtte være; og av Åpenbaringen 19:11–21 finner vi at dyret og dets bilde er ‘levende’ når Herren kommer på himmelens skyer, og at ‘begge’ blir ødelagt ved glansen av hans komme.

> “These facts show that the Third Angel’s Message is a mighty, threefold, loud-voiced message, which goes forth to every nation and kindred and tongue and people, just before the second coming of the Lord; and which ripens the harvest of the earth, and makes ready a people prepared for the Lord, just as the message of John the Baptist prepared the way for the first coming of the Lord. And so it is the last, the closing, message of God to the world.

> Disse fakta viser at den tredje engels budskap er et mektig, trefoldig budskap med høy røst, som går ut til hver nasjon og stamme og tunge og folk, like før Herrens annet komme; og som modner jordens høst og gjør et folk rede, beredt for Herren, slik Johannes Døperens budskap beredte veien for Herrens første komme. Og således er det Guds siste, avsluttende, budskap til verden.

> “And now, having thus an understanding of what the Third Angel’s Message is in itself, the relation of that message to the great nations of today can be better discerned by a consideration of The Time of the Third Angel’s Message.” A. T. Jones, The Great Nations of Today, 114.

> «Og nå, idet vi således har en forståelse av hva den tredje engels budskap er i seg selv, kan forholdet mellom dette budskapet og vår tids store nasjoner bedre erkjennes ved en betraktning av tidspunktet for den tredje engels budskap.» A. T. Jones, The Great Nations of Today, 114.

Back to Articles