Article

# The Book of Daniel - Number Seventeen

Daniels bok – nummer sytten

Prophetic Connections: Nebuchadnezzar’s Golden Image and the Sunday Law

Profetiske forbindelser: Nebukadnesars gullbilde og søndagsloven

Author

Jeff Pippenger

Published

December 12, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Sister White often identifies the golden image on the plain of Dura as the Sunday law.

Søster White identifiserer ofte gullstatuen på Dura-sletten som søndagsloven.

> “An idol sabbath has been set up, as the golden image was set up in the plains of Dura. And as Nebuchadnezzar, the king of Babylon, issued a decree that all who would not bow down and worship this image should be killed, so a proclamation will be made that all who will not reverence the Sunday institution will be punished with imprisonment and death. Thus the Sabbath of the Lord is trampled underfoot. But the Lord has declared, ‘Woe unto them that decree unrighteous decrees, and write grievousness which they have prescribed’ [Isaiah 10:1]. [Zephaniah 1:14–18; 2:1–3, quoted.]” Manuscript Releases, volume 14, 91.

> «En avgudssabbat er blitt opprettet, slik gullbildet ble reist opp på Durasletten. Og slik Nebukadnesar, kongen i Babylon, utstedte et dekret om at alle som ikke ville falle ned og tilbe dette bildet, skulle drepes, slik vil det bli kunngjort at alle som ikke vil ære søndagsinstitusjonen, skal straffes med fengsel og død. Slik blir Herrens sabbat trampet under fot. Men Herren har erklært: ‘Ve dem som gir urettferdige lover, og dem som skriver ned den plage de har foreskrevet’ [Jesaja 10:1]. [Sefanja 1:14–18; 2:1–3, sitert.]» Manuscript Releases, bind 14, 91.

In this particular passage Sister White references the book of Zephaniah, and in so doing she adds to the prophetic connection of Daniel chapter two and chapter three. Zephaniah identifies that God’s people are to gather together before the decree. He also identifies a trumpet message, which is a symbol of a warning message that is directed against the cities (States) and towers (Churches). He identifies a gathering, which is the element of the “seven times,” that occurs when the Leviticus twenty-six prayer is offered. He identifies a “nation that is not desired,” all the while emphasizing the arrival of God’s executive judgment that begins at the Sunday law and escalates through to the Second Coming of Christ.

I dette særlige avsnittet henviser søster White til Sefanjas bok, og ved å gjøre dette føyer hun noe til den profetiske forbindelsen mellom Daniels bok kapittel to og kapittel tre. Sefanja fastslår at Guds folk skal samle seg før forordningen. Han angir også et basunbudskap, som er et symbol på et advarselsbudskap som er rettet mot byene (statene) og tårnene (menighetene). Han angir en samling, som er det elementet av de «sju tider» som finner sted når bønnen i Tredje Mosebok tjueseks blir frembåret. Han peker på et «folk som ingen ønsker», samtidig som han understreker ankomsten av Guds utøvende dom, som begynner ved søndagsloven og tiltar helt frem til Kristi annet komme.

What precedes the decree of the Sunday law is the formation of the image of the beast. The formation of the image of the beast is the visual test that confronts those of God’s people, who have previously passed the dietary test. Before the decree, which is the third (the litmus test), God’s people, who Zephaniah identifies as a “nation that is not desired,” are called to gather together. The first prophecy of Ezekiel is the gathering message, but it is only accomplished for those who recognize their scattered condition and pray the Leviticus twenty-six prayer, as did Daniel, in chapter nine.

Det som går forut for søndagslovens dekret, er dannelsen av dyrets bilde. Dannelsen av dyrets bilde er den synlige prøven som møter dem av Guds folk som tidligere har bestått kostholds-prøven. Før dekretet, som er den tredje (lakmustesten), kalles Guds folk, som Sefanja identifiserer som en «nasjon som ikke er ønsket», til å samle seg sammen. Esekiels første profeti er innsamlingsbudskapet, men det fullbyrdes bare for dem som erkjenner sin adspredte tilstand og ber bønnen i Tredje Mosebok tjueseks, slik Daniel gjorde i kapittel ni.

> The great day of the Lord is near, it is near, and hasteth greatly, even the voice of the day of the Lord: the mighty man shall cry there bitterly. That day is a day of wrath, a day of trouble and distress, a day of wasteness and desolation, a day of darkness and gloominess, a day of clouds and thick darkness, A day of the trumpet and alarm against the fenced cities, and against the high towers. And I will bring distress upon men, that they shall walk like blind men, because they have sinned against the Lord: and their blood shall be poured out as dust, and their flesh as the dung. Neither their silver nor their gold shall be able to deliver them in the day of the Lord’s wrath; but the whole land shall be devoured by the fire of his jealousy: for he shall make even a speedy riddance of all them that dwell in the land. Gather yourselves together, yea, gather together, O nation not desired; Before the decree bring forth, before the day pass as the chaff, before the fierce anger of the Lord come upon you, before the day of the Lord’s anger come upon you. Seek ye the Lord, all ye meek of the earth, which have wrought his judgment; seek righteousness, seek meekness: it may be ye shall be hid in the day of the Lord’s anger. Zephaniah 1:14–2:3.

> Herrens store dag er nær, den er nær og kommer hastig, ja, lyden av Herrens dag; den veldige mann skal der rope bittert. Den dagen er en vredens dag, en dag med trengsel og angst, en dag med ødeleggelse og fordervelse, en dag med mørke og mulm, en dag med skyer og tykt mørke, en dag med basun og krigsrop mot de befestede byene og mot de høye tårnene. Og jeg vil føre trengsel over menneskene, så de skal gå omkring som blinde, fordi de har syndet mot Herren; og deres blod skal øses ut som støv, og deres kjøtt som skarn. Verken deres sølv eller deres gull skal kunne redde dem på Herrens vredes dag; men hele landet skal fortæres ved hans nidkjærhets ild; for han skal gjøre ende, ja, en hastig ende, på alle dem som bor i landet. Kom sammen, ja, kom sammen, du folk som ingen attrår; før domsordet føder, før dagen farer forbi som agner, før Herrens brennende vrede kommer over dere, før Herrens vredes dag kommer over dere. Søk Herren, alle dere jordens saktmodige, som har øvet hans rett; søk rettferdighet, søk saktmodighet: kanskje dere skal skjules på Herrens vredes dag. Sefanja 1:14–2:3.

A “mighty man” in the Scriptures is a man of power, and the first reference to a “mighty man” is Gideon.

En «mektig mann» i Skriftene er en mann med makt, og den første omtalen av en «mektig mann» er Gideon.

> And there came an angel of the Lord, and sat under an oak which was in Ophrah, that pertained unto Joash the Abiezrite: and his son Gideon threshed wheat by the winepress, to hide it from the Midianites. And the angel of the Lord appeared unto him, and said unto him, The Lord is with thee, thou mighty man of valour. And Gideon said unto him, Oh my Lord, if the Lord be with us, why then is all this befallen us? and where be all his miracles which our fathers told us of, saying, Did not the Lord bring us up from Egypt? but now the Lord hath forsaken us, and delivered us into the hands of the Midianites. And the Lord looked upon him, and said, Go in this thy might, and thou shalt save Israel from the hand of the Midianites: have not I sent thee? And he said unto him, Oh my Lord, wherewith shall I save Israel? behold, my family is poor in Manasseh, and I am the least in my father’s house. And the Lord said unto him, Surely I will be with thee, and thou shalt smite the Midianites as one man. Judges 6:11–16.

> Og Herrens engel kom og satte seg under eiken i Ofra, som tilhørte abiesritten Joas. Og hans sønn Gideon tresket hvete i vinpressen for å skjule den for midianittene. Da åpenbarte Herrens engel seg for ham og sa til ham: Herren er med deg, du djerve stridsmann. Og Gideon sa til ham: Å, min herre, dersom Herren er med oss, hvorfor har da alt dette hendt oss? Og hvor er alle hans undergjerninger som våre fedre fortalte oss om da de sa: Førte ikke Herren oss opp fra Egypt? Men nå har Herren forlatt oss og gitt oss i midianittenes hånd. Da vendte Herren seg til ham og sa: Gå i denne din kraft, og du skal frelse Israel av midianittenes hånd. Har ikke jeg sendt deg? Men han sa til ham: Å, min herre, hvordan skal jeg kunne frelse Israel? Se, min slekt er den ringeste i Manasse, og jeg er den yngste i min fars hus. Og Herren sa til ham: Sannelig, jeg vil være med deg, og du skal slå midianittene som én mann. Dommerne 6:11–16.

In Zephaniah the mighty man, who is also Gideon, is to cry bitterly. The word “cry” is a symbol of the Midnight Cry in the last days, and the word “bitter” represents righteous indignation. Gideon, or Zephaniah’s “mighty man,” is a symbol of the Elijah message that has the responsibility of showing God’s people their sins, and of course the sins of their fathers.

I Sefanja skal den veldige mann, som også er Gideon, rope bittert. Ordet «rope» er et symbol på Midnattsropet i de siste dager, og ordet «bittert» representerer rettferdig indignasjon. Gideon, eller Sefanjas «veldige mann», er et symbol på Elias-budskapet, som har ansvaret for å vise Guds folk deres synder, og selvfølgelig også deres fedres synder.

> Cry aloud, spare not, lift up thy voice like a trumpet, and show my people their transgression, and the house of Jacob their sins. Isaiah 58:1.

> Rop høyt, spar ikke, løft din røst som en basun og kunngjør mitt folk deres overtredelse og Jakobs hus deres synder. Jesaja 58,1.

All the prophets align with one another in the last days, so the trumpet message of Isaiah is also the “cry” of the mighty man of Zephaniah, who is Gideon, and they all are identifying the Elijah messenger and his work in the last days. In Isaiah the following verses identify their sins as presumption, for they believe they are actually worshipping and serving the Lord.

Alle profetene er samstemte med hverandre i de siste dager, så trompetbudskapet hos Jesaja er også «ropet» fra den veldige mannen hos Sefanja, som er Gideon, og de identifiserer alle Elias-budbæreren og hans verk i de siste dager. Hos Jesaja identifiserer de følgende vers deres synder som formastelse, for de tror at de faktisk tilber og tjener Herren.

> Yet they seek me daily, and delight to know my ways, as a nation that did righteousness, and forsook not the ordinance of their God: they ask of me the ordinances of justice; they take delight in approaching to God. Isaiah 58:2.

> Likevel søker de meg daglig og har sin lyst i å kjenne mine veier, lik et folk som øvde rettferdighet og ikke forlot sin Guds bud: de ber meg om rettferdighetens bud; de har sin lyst i å komme nær til Gud. Jesaja 58:2.

The bitter cry of the mighty man is the message of the Midnight Cry, which includes the revelation that July 18, 2020 was a presumptuous sin against the Lord that must be repented of and confessed. The nuts and bolts of the message of the Midnight Cry is the formation of the image of the beast, and the subsequent judgment brought upon the United States, and then the world, by Islam.

Den mektige manns bitre rop er budskapet i Midnattsropet, som innbefatter åpenbaringen om at 18. juli 2020 var en formastelig synd mot Herren som må omvendes fra og bekjennes. Kjerneinnholdet i Midnattsropets budskap er dannelsen av dyrets bilde og den påfølgende dommen som ved islam bringes over De forente stater, og deretter over verden.

When the Leviticus twenty-six prayer is accomplished at the end of the wilderness of the three and a half days of Revelation eleven, the precious and vile will be separated. The wise and foolish will either have the golden oil or they will not, and at that time they will be as Gideon’s “one man.” According to Zephaniah, before the Sunday law decree, Gideon, who is Elijah, who is Ezekiel, who is the mighty man will present the message of the Midnight Cry, in conjunction with the bitterness of showing God’s people their sin of participating in the prediction of July 18, 2020, and their unjustified attempt to vindicate their prediction after it utterly failed.

Når bønnen i 3 Mosebok tjueseks fullbyrdes ved slutten av de tre og en halv dagenes ørken i Åpenbaringen elleve, vil det kostbare og det usle bli skilt fra hverandre. De kloke og de dårlige jomfruene vil enten ha den gyldne oljen eller ikke, og på den tiden vil de være som Gideons «én mann». Ifølge Sefanja skal Gideon, som er Elia, som er Esekiel, som er den mektige mannen, før søndagslovsdekretet frembære Midnattsropets budskap, i forbindelse med bitterheten ved å vise Guds folk deres synd i å ha deltatt i forutsigelsen om 18. juli 2020, og deres uberettigede forsøk på å rettferdiggjøre sin forutsigelse etter at den fullstendig slo feil.

Zephaniah identifies a gathering together of God’s people in the last days that precedes the Sunday law decree. The gathering together is also represented by Ezekiel’s first prophecy in chapter thirty-seven.

Sefanja identifiserer en sammenkomst av Guds folk i de siste dager som går forut for søndagslovdekretet. Sammenkomsten er også fremstilt ved Esekiels første profeti i kapittel trettisju.

> So I prophesied as I was commanded: and as I prophesied, there was a noise, and behold a shaking, and the bones came together, bone to his bone. And when I beheld, lo, the sinews and the flesh came up upon them, and the skin covered them above: but there was no breath in them. Ezekiel 37:7, 8.

> Så profeterte jeg slik jeg var blitt befalt; og mens jeg profeterte, hørtes en lyd, og se, det ble en rystelse, og benene kom sammen, hvert ben til sitt ben. Og da jeg så til, se, sener og kjøtt kom over dem, og huden dekket dem ovenfra; men det var ikke ånde i dem. Esekiel 37:7, 8.

Ezekiel prophesied to the dry bones that lay dead in the street of that city of Revelation chapter eleven, where also our Lord was crucified. They are first gathered together.

Esekiel profeterte til de tørre ben som lå døde i gaten i den byen i Åpenbaringen kapittel elleve, hvor også vår Herre ble korsfestet. Først blir de samlet sammen.

> And their dead bodies shall lie in the street of the great city, which spiritually is called Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified. And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. Revelation 11:8–10.

> Og deres døde legemer skal ligge på gaten i den store stad, som i åndelig forstand kalles Sodoma og Egypt, hvor også vår Herre ble korsfestet. Og folk av stammer og ætter og tungemål og nasjoner skal se deres døde legemer i tre og en halv dag, og ikke tillate at deres døde legemer blir lagt i grav. Og de som bor på jorden, skal glede seg over dem og fryde seg, og de skal sende gaver til hverandre; for disse to profetene plaget dem som bodde på jorden. Åpenbaringen 11:8–10.

They are gathered as the three and a half days are coming to a conclusion. The three and a half days represents the tarrying time of Matthew chapter twenty-five, but it is also the scattering of the “seven times” of Leviticus twenty-six. Those that are gathered have previously been scattered, and Zephaniah identifies them as a “nation not desired.” The nation that is not desired are those who have been dead in the streets while the world rejoiced over their dead bodies, but who are gathered together and then become the nation that is the point of attack of the dragon power of the last days, who lift up the whore of Tyre as their head.

De er samlet idet de tre og en halv dagene går mot sin avslutning. De tre og en halv dagene representerer ventetiden i Matteus kapittel tjuefem, men de er også adspredelsen i de «sju tider» i Tredje Mosebok tjueseks. De som er samlet, har tidligere vært spredt, og Sefanja identifiserer dem som et «folk som ingen attrår». Folket som ingen attrår, er dem som har vært døde på gatene mens verden gledet seg over deres døde legemer, men som blir samlet sammen og deretter blir det folk som er angrepsmålet for de siste dagers dragemakt, de som opphøyer Tyrus’ skjøge som sitt hode.

> A Song or Psalm of Asaph. Keep not thou silence, O God: hold not thy peace, and be not still, O God. For, lo, thine enemies make a tumult: and they that hate thee have lifted up the head. They have taken crafty counsel against thy people, and consulted against thy hidden ones. They have said, Come, and let us cut them off from being a nation; that the name of Israel may be no more in remembrance. For they have consulted together with one consent: they are confederate against thee. Psalm 83:1–5.

> En sang eller salme av Asaf. Ti ikke, Gud; vær ikke taus, og vær ikke stille, Gud! For se, dine fiender lar det storme, og de som hater deg, løfter hodet. Med svikefullt rådslag har de lagt planer mot ditt folk, og de rådslår mot dine skjulte. De sier: Kom, la oss utrydde dem, så de ikke mer er et folk, så Israels navn ikke lenger blir husket. For de har rådført seg sammen med ett sinn; de har sluttet forbund mot deg. Salme 83:1–5.

Their intent is to take spiritual Israel of the last days and throw them into Nebuchadnezzar’s fiery furnace. When the dead bones first hear Isaiah’s “voice,” crying the message of the Midnight Cry, they are still in the wilderness of the three and a half days. They then must choose to receive or reject the Comforter that Christ promised to send which convicts them of their sin of July 18, 2020.

Deres hensikt er å ta det åndelige Israel i de siste dager og kaste dem inn i Nebukadnesars brennende ovn. Når de døde ben først hører Jesajas «røst», som roper budskapet i Midnattsropet, befinner de seg fremdeles i ørkenen i de tre og en halv dagene. Deretter må de velge om de vil ta imot eller forkaste Trøsteren som Kristus lovet å sende, og som overbeviser dem om deres synd den 18. juli 2020.

> Comfort ye, comfort ye my people, saith your God. Speak ye comfortably to Jerusalem, and cry unto her, that her warfare is accomplished, that her iniquity is pardoned: for she hath received of the Lord’s hand double for all her sins. The voice of him that crieth in the wilderness, Prepare ye the way of the Lord, make straight in the desert a highway for our God. Every valley shall be exalted, and every mountain and hill shall be made low: and the crooked shall be made straight, and the rough places plain: And the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together: for the mouth of the Lord hath spoken it. Isaiah 40:1–5.

> Trøst, trøst mitt folk, sier deres Gud. Tal vennlig til Jerusalem, og rop til henne at hennes strid er fullendt, at hennes misgjerning er tilgitt; for av Herrens hånd har hun fått dobbelt for alle sine synder. En røst lyder: I ørkenen: Rydd Herrens vei, gjør i ødemarken en jevn vei for vår Gud! Hver dal skal heves, og hvert fjell og hver haug skal senkes; det krokete skal bli rett, og de ulendte steder til slette marker. Og Herrens herlighet skal åpenbares, og alt kjød skal se det sammen; for Herrens munn har talt. Jesaja 40:1–5.

The passage identifying the work of the voice crying in the wilderness has some very detailed information. His message will be based upon a revelation of Christ’s character, as represented by the fact that the “glory,” which is Christ’s character, will be revealed. The Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before the close of probation is an unsealing of Christ’s character as represented by the element of His character that is represented as Alpha and Omega. It will also be revealed that His character is “truth.”

Avsnittet som identifiserer arbeidet til røsten som roper i ødemarken, inneholder svært detaljerte opplysninger. Hans budskap vil være basert på en åpenbaring av Kristi karakter, slik dette fremstilles ved det forhold at «herligheten», som er Kristi karakter, skal åpenbares. Jesu Kristi åpenbaring, som blir avforseglet like før nådetidens avslutning, er en avforsegling av Kristi karakter, slik den fremstilles ved det element i Hans karakter som betegnes som Alfa og Omega. Det vil også bli åpenbart at Hans karakter er «sannhet».

Another detail is that when the voice begins to cry, he is still in the wilderness of the three and a half days, for he is crying in the wilderness. Prophetically when his work begins the two witnesses are still dead in the street that runs through Ezekiel’s valley. Another specific fact is that when the voice begins his work, the entire world shall have access to the message. Another observation is that the message is given in the period of the last days when Christ is blotting out the sins of the one hundred and forty-four thousand, for their iniquity has been pardoned. The sad fact that is also revealed “line upon line,” is that only those who meet the requirements of the gospel will receive the pardon that is being accomplished in that history.

En annen detalj er at når røsten begynner å rope, er han fremdeles i ødemarken under de tre og en halv dagene, for han roper i ødemarken. Profetisk sett, når hans verk begynner, er de to vitnene fremdeles døde i gaten som går gjennom Esekiels dal. Et annet særskilt faktum er at når røsten begynner sitt verk, skal hele verden ha tilgang til budskapet. En annen iakttagelse er at budskapet gis i de siste dagers periode, når Kristus utsletter syndene til de hundre og førtifire tusen, for deres misgjerning er tilgitt. Det sørgelige faktum som også åpenbares «linje på linje», er at bare de som oppfyller evangeliets krav, vil motta den tilgivelsen som fullbyrdes i denne historien.

Only those that respond to the demands associated with the Leviticus twenty-six prayer will have their sins and their father’s sins blotted out, for they will have received “double for all her sins.” The Lord’s “hand” that is associated with their sins and the sins of their fathers is a symbol of the first disappointment, where the Lord held His hand over a mistake that produced the first disappointment. In Millerite history His hand prevented God’s people from seeing a hidden truth. His hand in that history represented His divine providence. In the last days His hand represents God’s peoples rejection of a revealed truth by God’s people, and His hand then represents His divine judgment.

Bare de som reagerer på de krav som er knyttet til bønnen i 3. Mosebok 26, vil få sine synder og sine fedres synder utslettet, for de skal ha mottatt «dobbelt for alle hennes synder». Herrens «hånd», som er knyttet til deres synder og deres fedres synder, er et symbol på den første skuffelsen, da Herren holdt sin hånd over en feil som frembrakte den første skuffelsen. I millerittisk historie hindret Hans hånd Guds folk i å se en skjult sannhet. Hans hånd i denne historien representerte Hans guddommelige forsyn. I de siste dager representerer Hans hånd Guds folks forkastelse av en åpenbart sannhet ved Guds folk, og Hans hånd representerer da Hans guddommelige dom.

With the voice of Ezekiel’s first prophecy the dead are formed together, but not yet standing as a mighty army. The second prophecy of Ezekiel chapter thirty-seven, accomplishes that by bringing the breath that comes from the four winds.

Med stemmen i Esekiels første profeti blir de døde føyd sammen, men står ennå ikke som en veldig hær. Den andre profetien i Esekiel kapittel trettisju fullbyrder dette ved å bringe ånden som kommer fra de fire vinder.

> Then said he unto me, Prophesy unto the wind, prophesy, son of man, and say to the wind, Thus saith the Lord God; Come from the four winds, O breath, and breathe upon these slain, that they may live. So I prophesied as he commanded me, and the breath came into them, and they lived, and stood up upon their feet, an exceeding great army. Then he said unto me, Son of man, these bones are the whole house of Israel: behold, they say, Our bones are dried, and our hope is lost: we are cut off for our parts. Therefore prophesy and say unto them, Thus saith the Lord God; Behold, O my people, I will open your graves, and cause you to come up out of your graves, and bring you into the land of Israel. And ye shall know that I am the Lord, when I have opened your graves, O my people, and brought you up out of your graves, And shall put my spirit in you, and ye shall live, and I shall place you in your own land: then shall ye know that I the Lord have spoken it, and performed it, saith the Lord. Ezekiel 37:9–14.

> Da sa han til meg: Profeter til vinden, profeter, menneskesønn, og si til vinden: Så sier Herren Gud: Kom fra de fire vinder, du åndepust, og blås på disse drepte, så de kan bli levende. Så profeterte jeg slik han hadde befalt meg, og åndepusten kom inn i dem, og de ble levende og reiste seg opp på sine føtter, en overmåte stor hær. Da sa han til meg: Menneskesønn, disse ben er hele Israels hus. Se, de sier: Våre ben er fortørket, og vårt håp er gått tapt; vi er avskåret. Profeter derfor og si til dem: Så sier Herren Gud: Se, mitt folk, jeg vil åpne deres graver og føre dere opp av deres graver og bringe dere inn i Israels land. Og dere skal kjenne at jeg er Herren, når jeg har åpnet deres graver, mitt folk, og ført dere opp av deres graver. Og jeg skal gi min Ånd i dere, og dere skal bli levende, og jeg skal la dere bo i deres eget land. Da skal dere kjenne at jeg, Herren, har talt det og fullført det, sier Herren. Esekiel 37:9–14.

That breath of Ezekiel’s prophecy is the sealing message, for it comes from the four winds.

Den ånd i Esekiels profeti er beseglingsbudskapet, for den kommer fra de fire vinder.

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> Og etter dette så jeg fire engler stå på jordens fire hjørner, og de holdt jordens fire vinder tilbake, for at ingen vind skulle blåse over jorden, heller ikke over havet, heller ikke over noe tre. Og jeg så en annen engel stige opp fra øst, med den levende Guds segl; og han ropte med høy røst til de fire englene, som det var gitt å skade jorden og havet, og sa: Skad ikke jorden, heller ikke havet, heller ikke trærne, før vi har beseglet vår Guds tjenere på deres panner. Åpenbaringen 7:1–3.

The four winds arise from the east, and prophetically, Islam is both “the east wind” and “the children of the east.” Ezekiel’s “breath,” which transforms the formed bodies into “a great and exceeding army” is the message that seals the one hundred and forty-four thousand. The sealing message of Revelation chapter seven, arises from the east. That message is the message of the Midnight Cry, and Zephaniah identifies it as the trumpet “alarm against the fenced cities, and against the high towers.”

De fire vinder kommer fra øst, og profetisk er islam både «østvinden» og «Østens barn». Esekiels «åndepust», som forvandler de formede legemene til «en stor, overmåte stor hær», er budskapet som besegler de hundre og førtifire tusen. Beseglingsbudskapet i Åpenbaringen kapittel syv kommer fra øst. Dette budskapet er Midnattsropsbudskapet, og Sefanja identifiserer det som basunens «krigsrop mot de befestede byer og mot de høye tårn».

A tower is a symbol of the church.

Et tårn er et symbol på kirken.

> “In the parable the householder represented God, the vineyard the Jewish nation, and the hedge the divine law which was their protection. The tower was a symbol of the temple.” The Desire of Ages, 597.

> «I lignelsen representerte husbonden Gud, vingården det jødiske folket, og gjerdet den guddommelige lov som var deres beskyttelse. Tårnet var et symbol på tempelet.» Alfa og Omega, 597.

A city is a kingdom in Bible prophecy. The papacy is “Babylon,” “that great city.” France and thereafter the United States are “the great city,” of “Sodom and Egypt.” Jerusalem is the “great city,” that comes down out of heaven. Zephaniah’s message is against the cities and towers, or against the combination of church and state, which by definition is the image of the beast. It is the “secret” message of Daniel chapter two.

En by er et rike i Bibelens profeti. Pavemakten er «Babylon», «den store by». Frankrike og deretter Amerikas forente stater er «den store by» med «Sodoma og Egypt». Jerusalem er «den store by» som kommer ned fra himmelen. Sefanjas budskap er rettet mot byene og tårnene, eller mot foreningen av kirke og stat, som per definisjon er dyrets bilde. Det er det «hemmelige» budskapet i Daniels bok kapittel to.

Just before the Sunday law decree, that is Nebuchadnezzar’s golden image test of Daniel chapter three, the dead bodies awaken and are transformed into a mighty army to proclaim the message identifying and opposing the formation of the combination of church and state, while also identifying that Islam is the providential tool which God employs to exercise His judgment upon those who enforce Sunday worship as He has in past history. The message identifies that when the image is fully developed, and enforces the mark of the beast, the judgment will be delivered.

Like før søndagslovsdekretet, det vil si Nebukadnesars prøve med gullstøtten i Daniels bok kapittel tre, våkner de døde legemene og blir forvandlet til en mektig hær for å forkynne budskapet som identifiserer og motsetter seg dannelsen av forbindelsen mellom kirke og stat, samtidig som det også identifiserer at islam er det forsynets redskap som Gud benytter for å fullbyrde sin dom over dem som håndhever søndagshelligholdelse, slik han har gjort i tidligere historie. Budskapet identifiserer at når bildet er fullt utviklet og håndhever dyrets merke, vil dommen bli fullbyrdet.

There is no direct reference in Daniel chapter three to the image of the beast that leads to and reaches its maturity at the Sunday law, but there cannot be a third message without a first and second, for chapter two of Daniel must be included in the revelation of the truths represented in Daniel chapter three. The “secret” of the image dream of chapter two identifies God’s people coming to recognize the life and death implications of Nebuchadnezzar’s image of the beast.

Det finnes ingen direkte henvisning i Daniel kapittel tre til dyrets bilde, som leder frem til og når sin modenhet ved søndagsloven, men det kan ikke finnes et tredje budskap uten et første og et annet, for Daniel kapittel to må inngå i åpenbaringen av de sannheter som er framstilt i Daniel kapittel tre. «Hemmeligheten» i bildedrømmen i kapittel to identifiserer Guds folk idet de kommer til å erkjenne de livs- og dødsmessige konsekvensene av Nebukadnesars bilde av dyret.

Sanctified logic requires that when Nebuchadnezzar determined that he was going to have a dedication ceremony to his golden idol, that the idol must first be built, and the musicians would need to practice the music they would play at the ceremony. There had to be advance preparation of construction going on over a period of time with excavation, a foundation laid, scaffolding, and workmen coming and going, and that preparation was the formation of the image of Nebuchadnezzar’s dream, but Nebuchadnezzar’s pride determined to make an image of only one beast, not all the kingdoms of Bible prophecy. The construction of that image is the test that God’s people must pass before probation closes, and before they are sealed, before the music plays.

Helliggjort logikk krever at når Nebukadnesar bestemte at han skulle holde en innvielsesseremoni for sitt gullbilde, måtte bildet først bygges, og musikerne måtte øve på musikken de skulle spille ved seremonien. Det måtte foregå forberedende byggearbeid over en viss tid med utgravning, et fundament lagt, stillaser og arbeidere som kom og gikk, og denne forberedelsen var dannelsen av bildet fra Nebukadnesars drøm; men Nebukadnesars stolthet bestemte seg for å lage et bilde av bare ett dyr, ikke av alle rikene i Bibelens profeti. Oppføringen av dette bildet er den prøven som Guds folk må bestå før nådetiden avsluttes, og før de blir beseglet, før musikken spiller.

Sanctified logic also identifies that Shadrach, Meshach and Abednego were not the only Hebrew slaves that witnessed the advance preparation for the dedication of the golden image. They were simply the only Hebrews that understood the implications of those preparations as a life and death warning, and made their own personal preparation for the coming crisis.

Helliggjort logikk viser også at Sjadrak, Mesjak og Abed-Nego ikke var de eneste hebraiske slavene som var vitne til de forberedelser som på forhånd ble gjort til innvielsen av gullstøtten. De var ganske enkelt de eneste hebreerne som forstod rekkevidden av disse forberedelsene som en advarsel om liv og død, og som gjorde sine egne personlige forberedelser til den kommende krisen.

In the passage from Sister White at the beginning of this article, she not only aligns Zephaniah’s decree with Nebuchadnezzar’s golden image and the Sunday law, she also identifies Isaiah’s unrighteous decree.

I avsnittet fra Søster White i begynnelsen av denne artikkelen knytter hun ikke bare Sefanjas påbud til Nebukadnesars gullbilde og søndagsloven, hun identifiserer også Jesajas urettferdige påbud.

> Woe unto them that decree unrighteous decrees, and that write grievousness which they have prescribed; To turn aside the needy from judgment, and to take away the right from the poor of my people, that widows may be their prey, and that they may rob the fatherless! And what will ye do in the day of visitation, and in the desolation which shall come from far? to whom will ye flee for help? and where will ye leave your glory? Isaiah 10:1–3.

> Ve dem som fastsetter urettferdige lover, og som nedskriver undertrykkelse som de har foreskrevet, for å bøye de trengende bort fra retten og ta retten fra de fattige blant mitt folk, så enkene kan bli deres bytte, og de kan plyndre de farløse! Og hva vil dere gjøre på hjemsøkelsens dag, og i den ødeleggelse som skal komme langveisfra? Til hvem vil dere flykte for hjelp? Og hvor vil dere gjøre av deres herlighet? Jesaja 10:1–3.

Isaiah’s “unrighteous decree,” is the Sunday law, and it is “the day of visitation” and “desolation,” for the United States, for “national apostasy” is followed by “national ruin.” According to Isaiah, at the Sunday law, which is also Nebuchadnezzar’s golden image, the “desolation” “shall come from far.”

Jesajas «urettferdige lovbud» er søndagsloven, og den er «hjemsøkelsens dag» og «ødeleggelse» for De forente stater, for «nasjonalt frafall» blir etterfulgt av «nasjonal ruin». Ifølge Jesaja skal ved søndagsloven, som også er Nebukadnesars gullbilde, «ødeleggelsen» «komme fra det fjerne».

> Remember this, and show yourselves men: bring it again to mind, O ye transgressors. Remember the former things of old: for I am God, and there is none else; I am God, and there is none like me, Declaring the end from the beginning, and from ancient times the things that are not yet done, saying, My counsel shall stand, and I will do all my pleasure: Calling a ravenous bird from the east, the man that executeth my counsel from a far country: yea, I have spoken it, I will also bring it to pass; I have purposed it, I will also do it. Hearken unto me, ye stouthearted, that are far from righteousness: I bring near my righteousness: it shall not be far off, and my salvation shall not tarry: and I will place salvation in Zion for Israel my glory. Isaiah 46:8–13.

> Kom dette i hu, og vis dere som menn; ta det igjen til hjertet, dere overtredere. Kom de tidligere ting i hu, fra fordums tid; for jeg er Gud, og det er ingen annen; jeg er Gud, og det er ingen som meg, jeg som forkynner enden fra begynnelsen, og fra fordums tid det som ennå ikke er skjedd, og sier: Mitt råd skal bli stående, og all min vilje vil jeg fullbyrde; jeg som kaller en rovfugl fra øst, den mann som fullbyrder mitt råd, fra et fjernt land. Ja, jeg har talt det, og jeg vil også føre det ut i livet; jeg har fattet planen, og jeg vil også gjøre det. Hør på meg, dere hårdhjertede, dere som er langt borte fra rettferdigheten: Jeg lar min rettferdighet komme nær; den skal ikke være langt borte, og min frelse skal ikke drøye; og jeg vil gi frelse i Sion, for Israel, min herlighet. Jesaja 46:8–13.

Isaiah places this passage at the end of the tarrying time, for then his “salvation shall” no longer “tarry.” It is at the end of Revelation eleven’s three and a half days. The end of the tarrying time is marked by the arrival of the message of the Midnight Cry, when Ezekiel’s great army stands up. When they stand up, they are lifted up as an ensign in Revelation chapter eleven.

Jesaja plasserer dette avsnittet ved slutten av ventetiden, for da skal hans «frelse» ikke lenger «dryge». Det er ved slutten av de tre og en halv dagene i Åpenbaringen 11. Slutten på ventetiden markeres ved ankomsten av budskapet om midnattsropet, når Esekiels store hær reiser seg opp. Når de reiser seg opp, blir de løftet opp som et banner i Åpenbaringen kapittel 11.

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. The second woe is past; and, behold, the third woe cometh quickly. Revelation 11:11–14.

> Og etter tre og en halv dag kom livets Ånd fra Gud inn i dem, og de stod på sine føtter; og stor frykt falt på dem som så dem. Og de hørte en høy røst fra himmelen som sa til dem: Kom hit opp. Og de fór opp til himmelen i en sky; og deres fiender så dem. Og i samme stund kom det et stort jordskjelv, og tiendedelen av byen falt, og i jordskjelvet ble sju tusen mennesker drept; og de som var igjen, ble grepet av frykt og gav himmelens Gud ære. Det andre ve er over; og se, det tredje ve kommer snart. Åpenbaringen 11:11–14.

The two witnesses of Revelation eleven ascend to heaven as the ensign, in the same hour as the earthquake, which is the Sunday law. At that time, or as John says, “in that hour,” according to Isaiah, chapter forty-six, God calls “the man” who executes His counsel, who is also “a ravenous bird from the east”. The ravenous bird, that is “the man” God employs to execute His counsel comes from “a far country”. In Isaiah chapter ten, at the time of the “unrighteous decree” which is the Sunday law, the “desolation” of the United States comes from “far.” “East” is a symbol of Islam, for in prophecy they are both “the children of the east,” and “the east wind.” A “bird” in prophecy is a religion, as represented by Babylon being a cage full of hateful and unclean birds. The “ravenous bird” that comes from a far country in the east, is the religion of Islam.

De to vitner i Åpenbaringen kapittel elleve stiger opp til himmelen som banneret, i samme stund som jordskjelvet, som er søndagsloven. På den tid, eller som Johannes sier, «i den stund», kaller Gud ifølge Jesaja, kapittel førtiseks, på «mannen» som fullbyrder Hans råd, han som også er «en glupsk fugl fra øst». Den glupske fuglen, det vil si «mannen» Gud benytter til å fullbyrde Sitt råd, kommer fra «et land langt borte». I Jesaja kapittel ti, på tiden for det «urettferdige påbud» som er søndagsloven, kommer «ødeleggelsen» over De forente stater fra «det fjerne». «Øst» er et symbol på islam, for i profetien er de begge både «østens barn» og «østavinden». En «fugl» i profetien er en religion, slik det fremstilles ved at Babylon er et bur fullt av hatefulle og urene fugler. Den «glupske fuglen» som kommer fra et land langt borte i øst, er islams religion.

> And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. Revelation 18:2.

> Og han ropte med høy røst og sa: Falt, falt er Babylon, den store, og er blitt en bolig for djevler og et tilholdssted for hver uren ånd og et bur for hver uren og avskyelig fugl. Åpenbaringen 18:2.

The three-fold-union of modern Babylon represents three forms of government, and also three forms of religion. The religion of the United Nations is spiritualism, the religion of the United States is apostate Protestantism and the religion of the pope is Catholicism. All those religious persuasions are sometimes symbolized as women, but also as birds. It is the religious and political force of the United Nations, with the United States as the primary king, that places the papacy on the throne of the earth. In the book of Zechariah, it is two birds that establish the pope, who is identified as that “wicked” by the apostle Paul in second Thessalonians.

Den trefoldige foreningen i det moderne Babylon representerer tre styreformer, og også tre former for religion. De forente nasjoners religion er spiritualisme, De forente staters religion er frafallen protestantisme, og pavens religion er katolisisme. Alle disse religiøse retningene blir stundom symbolisert som kvinner, men også som fugler. Det er De forente nasjoners religiøse og politiske makt, med De forente stater som den fremste kongen, som setter pavedømmet på jordens trone. I Sakarjas bok er det to fugler som oppretter paven, han som av apostelen Paulus i Andre Tessalonikerbrev blir identifisert som «den lovløse».

> Then the angel that talked with me went forth, and said unto me, Lift up now thine eyes, and see what is this that goeth forth. And I said, What is it? And he said, This is an ephah that goeth forth. He said moreover, This is their resemblance through all the earth. And, behold, there was lifted up a talent of lead: and this is a woman that sitteth in the midst of the ephah. And he said, This is wickedness. And he cast it into the midst of the ephah; and he cast the weight of lead upon the mouth thereof. Then lifted I up mine eyes, and looked, and, behold, there came out two women, and the wind was in their wings; for they had wings like the wings of a stork: and they lifted up the ephah between the earth and the heaven. Then said I to the angel that talked with me, Whither do these bear the ephah? And he said unto me, To build it an house in the land of Shinar: and it shall be established, and set there upon her own base. Zechariah 5:5–11.

> Så gikk engelen som talte med meg, fram og sa til meg: Løft nå dine øyne og se hva dette er som kommer fram. Og jeg sa: Hva er det? Og han sa: Dette er en efa som kommer fram. Og videre sa han: Dette er deres skikkelse over hele jorden. Og se, et talent bly ble løftet opp; og dette er en kvinne som sitter midt i efaen. Og han sa: Dette er ugudeligheten. Og han kastet den ned i midten av efaen; og han kastet blyloddet over åpningen på den. Da løftet jeg opp mine øyne og så, og se, to kvinner kom fram, og vinden var i deres vinger; for de hadde vinger som storkens vinger. Og de løftet efaen opp mellom jorden og himmelen. Da sa jeg til engelen som talte med meg: Hvor bærer disse efaen hen? Og han sa til meg: For å bygge den et hus i Sinears land; og det skal bli reist og satt der på sin egen grunnvoll. Sakarja 5:5–11.

An ephah is a basket used for measuring. The two women that place the ephah, or basket that the papacy sits in the midst of, are two churches. Two religions will take the religion that is defined in the Bible as “that wicked” and build her a house in the land of Shinar. Shinar is another name for Babylon, and the Catholic church is Babylon the great in the last days.

En efa er en kurv som brukes til måling. De to kvinnene som setter efaen, eller kurven som pavedømmet sitter midt i, er to kirker. To religioner skal ta den religionen som i Bibelen er definert som «den lovløse», og bygge henne et hus i Sinears land. Sinear er et annet navn på Babylon, og den katolske kirke er Babylon den store i de siste dager.

The two women that “establish” the wicked woman in Babylon, have “wind in their wings.” Those women are also birds, for they have “wings,” and their justification for placing the woman is the “wind” of Islam, for Islam brings together every man’s hand. The woman that is lifted up, has been trapped in the ephah since her deadly wound in 1798, for there had been a leaden weight placed upon the mouth of the ephah she was in. But when the music of Nebuchadnezzar’s worship ceremony begins, the two women of apostate Protestantism and Spiritualism remove the leaden weight, and lift up the eighth head, that is of the seven.

De to kvinnene som «grunnfester» den ugudelige kvinnen i Babylon, har «vind i vingene». Disse kvinnene er også fugler, for de har «vinger», og deres begrunnelse for å plassere kvinnen er islams «vind», for islam samler hver manns hånd. Kvinnen som løftes opp, har vært fanget i efaen siden sitt dødelige sår i 1798, for det var blitt lagt et blylodd over åpningen på efaen hun befant seg i. Men når musikken til Nebukadnesars tilbedelsesseremoni begynner, fjerner de to kvinnene av frafallen protestantisme og spiritisme blyloddet og løfter opp det åttende hodet, som er av de sju.

> “As we approach the last crisis, it is of vital moment that harmony and unity exist among the Lord’s instrumentalities. The world is filled with storm and war and variance. Yet under one head—the papal power—the people will unite to oppose God in the person of His witnesses. This union is cemented by the great apostate. While he seeks to unite his agents in warring against the truth he will work to divide and scatter its advocates. Jealousy, evil surmising, evilspeaking, are instigated by him to produce discord and dissension.” Testimonies, volume 7, 182.

> «Når vi nærmer oss den siste krisen, er det av avgjørende betydning at harmoni og enhet råder blant Herrens redskaper. Verden er fylt av storm og krig og splid. Likevel skal folket under ett overhode — pavemakten — forenes for å stå Gud imot i hans vitners person. Denne sammenslutningen blir sementert av den store frafalne. Mens han søker å forene sine redskaper i krig mot sannheten, vil han arbeide for å splitte og spre dens forsvarere. Misunnelse, onde mistanker og ondtale blir tilskyndet av ham for å frembringe uenighet og tvedrakt.» Testimonies, bind 7, 182.

The threefold union lifts up the papacy as the head, for they intend to destroy the nation not desired.

Den trefoldige union løfter pavedømmet opp som overhode, for de har til hensikt å ødelegge den uønskede nasjonen.

> For, lo, thine enemies make a tumult: and they that hate thee have lifted up the head. They have taken crafty counsel against thy people, and consulted against thy hidden ones. They have said, Come, and let us cut them off from being a nation; that the name of Israel may be no more in remembrance. Psalm 83:2–4.

> For se, dine fiender lar et oppstyr oppstå, og de som hater deg, har løftet hodet. De har fattet listig råd mot ditt folk og rådslått mot dine skjulte. De har sagt: Kom, la oss utrydde dem, så de ikke mer er et folk, for at Israels navn ikke lenger skal bli ihukommet. Salme 83:2–4.

A bird is a religion, and the “ravenous bird from the east” which God calls at the “hour” of the Sunday law, when the message of the Midnight Cry is being proclaimed, is Islam. That is why in the very hour that the resurrected dead ascend into heaven as the ensign, the “third woe” of Islam comes quickly. This is why Isaiah states in verse one of chapter ten, “Woe” unto them that declare unrighteous decrees. The “Woes” of Revelation are Islam, and Islam is the providential judgment, or tool, or staff (Isaiah 10:5) that God uses to punish the United States for enforcing Sunday worship.

En fugl er en religion, og den «rovgriske fuglen fra øst» som Gud kaller ved «stunden» for søndagsloven, når budskapet om midnattsropet blir forkynt, er islam. Derfor kommer islams «tredje ve» hurtig, nettopp i den stund da de oppstandne døde stiger opp til himmelen som banneret. Det er derfor Jesaja i vers én av kapittel ti sier: «Ve» over dem som kunngjør urettferdige påbud. «Veene» i Åpenbaringen er islam, og islam er den forsynsmessige dommen, eller redskapet, eller staven (Jesaja 10:5) som Gud bruker til å straffe De forente stater for å håndheve søndagstilbedelse.

Isaiah chapter forty-six, identifies the “ravenous bird from the east,” as “the man that executeth my counsel.” That “man” is Islam, and he is called “from a far country,” for God “purposed” to judge the United States, and thereafter the world, for Sunday enforcement, as He did in former times with pagan Rome and the first four trumpets, and then with papal Rome in the fifth and sixth “Woe” trumpets. His purpose in Isaiah chapter forty-six is to call the “ravenous bird from the east,” and He informs His people who desire to understand His counsel and purpose “Remember the former things of old: for I am God, and there is none else; I am God, and there is none like me, Declaring the end from the beginning, and from ancient times the things that are not yet done, saying, My counsel shall stand, and I will do all my pleasure.”

Jesaja kapittel førtiseks identifiserer «rovfuglen fra øst» som «mannen som fullbyrder mitt råd». Den «mannen» er islam, og han kalles «fra et land langt borte», for Gud «har fattet råd» om å dømme De forente stater, og deretter verden, for håndhevelsen av søndagen, slik Han gjorde i tidligere tider med det hedenske Roma og de første fire basunene, og deretter med det pavelige Roma i den femte og sjette «Ve»‑basun. Hans hensikt i Jesaja kapittel førtiseks er å kalle på «rovfuglen fra øst», og Han underretter sitt folk, som ønsker å forstå Hans råd og hensikt: «Kom de tidligere ting i hu, fra fordums tid; for jeg er Gud, og det er ingen annen; jeg er Gud, og ingen er lik meg, jeg som forkynner enden fra begynnelsen, og fra fordums tid det som ennå ikke er skjedd, og sier: Mitt råd skal bli stående, og all min vilje vil jeg gjøre.»

In verse three Isaiah chapter ten, Isaiah records three important questions:

I vers tre i Jesaja kapittel ti nedtegner Jesaja tre viktige spørsmål:

> And what will ye do in the day of visitation, and in the desolation which shall come from far? to whom will ye flee for help? and where will ye leave your glory? Isaiah 10:3.

> Og hva vil dere gjøre på hjemsøkelsens dag, når ødeleggelsen kommer langveisfra? Hvem vil dere flykte til for hjelp, og hvor vil dere gjøre av deres herlighet? Jesaja 10:3.

The final question identifies that the glorious land loses her glory at the unrighteous decree. The glory of the United States is the Constitution, which is fully overturned at the Sunday law.

Det siste spørsmålet fastslår at det herlige landet mister sin herlighet ved den urettferdige forordningen. De forente staters herlighet er Grunnloven, som blir fullstendig omstyrtet ved søndagsloven.

> “And the Constitution guarantees to the people the right of self-government, providing that representatives elected by the popular vote shall enact and administer the laws. Freedom of religious faith was also granted, every man being permitted to worship God according to the dictates of his conscience. Republicanism and Protestantism became the fundamental principles of the nation. These principles are the secret of its power and prosperity.” The Great Controversy, 441.

> «Og Grunnloven garanterer folket retten til selvstyre ved å fastsette at representanter valgt ved folkets stemmegivning skal vedta og håndheve lovene. Religionsfrihet ble også innrømmet, idet enhver mann fikk tillatelse til å tilbe Gud i samsvar med sin samvittighets bud. Republikanisme og protestantisme ble nasjonens grunnleggende prinsipper. Disse prinsippene er hemmeligheten bak dens makt og fremgang.» The Great Controversy, 441.

It is the Constitution that identifies the glory that is left in the dust at the Sunday law.

Det er grunnloven som identifiserer den herligheten som blir liggende i støvet ved søndagsloven.

> “When the nation for which God has worked in such a marvelous manner, and over which He has spread the shield of Omnipotence, abandons Protestant principles, and through its legislature gives countenance and support to Romanism in limiting religious liberty, then God will work in His own power for His people that are true. The tyranny of Rome will be exercised, but Christ is our refuge.” Testimonies to Ministers, 206.

> «Når den nasjon som Gud har virket for på en så forunderlig måte, og som Han har bredt Den Allmektiges skjold ut over, forlater protestantiske prinsipper og gjennom sin lovgivende myndighet gir romvesenet anerkjennelse og støtte ved å innskrenke religionsfriheten, da vil Gud virke i sin egen kraft for sitt folk som er trofast. Roms tyranni vil bli utøvd, men Kristus er vår tilflukt.» Testimonies to Ministers, 206.

At Isaiah’s “unrighteous decree,” which is the Sunday law, the glory of the United States is gone, and it immediately answers Isaiah’s second question as it prophetically flees to the United Nations, the ten-king confederacy of Revelation chapter seventeen for help to address the attack of Islam of the third “Woe”. The first of the three questions identifies the setting of the Sunday law desolation that causes the United States to begin its next work of forcing the entire world to accept the combination of church and state, as represented by the unification of the United Nations and the Catholic Church, with the pope in control of the unholy relationship. It calls that desolation “the day of visitation”. All these prophetic realities align with Nebuchadnezzar’s dedication service for the golden image.

Ved Jesajas «urettferdige påbud», som er søndagsloven, er De forente staters herlighet borte, og dette besvarer umiddelbart Jesajas annet spørsmål idet landet profetisk flykter til De forente nasjoner, tikongeforbundet i Åpenbaringen kapittel sytten, for å få hjelp til å håndtere islams angrep i det tredje «Ve». Det første av de tre spørsmålene identifiserer rammen for den ødeleggelsen som søndagsloven forårsaker, og som får De forente stater til å begynne sitt neste verk med å tvinge hele verden til å godta foreningen av kirke og stat, slik dette fremstilles ved sammenslutningen av De forente nasjoner og Den katolske kirke, med paven i kontroll over det vanhellige forholdet. Den kaller denne ødeleggelsen «hjemsøkelsens dag». Alle disse profetiske realitetene er i samsvar med Nebukadnesars innvielsesseremoni for gullbildet.

We will continue chapter three of Daniel in the next article.

Vi vil fortsette med kapittel tre i Daniel i den neste artikkelen.

> “In the history of Nebuchadnezzar and Belshazzar, God speaks to the people of today. The condemnation that will fall upon the inhabitants of the earth in this day will be because of their rejection of light. Our condemnation in the judgment will not result from the fact that we have lived in error, but from the fact that we have neglected Heaven-sent opportunities for discovering truth. The means of becoming conversant with the truth are within the reach of all; but, like the indulgent, selfish king, we give more attention to the things that charm the ear, and please the eye, and gratify the palate, than to the things that enrich the mind, the divine treasures of truth. It is through the truth that we may answer the great question, ‘What must I do to be saved?’” Bible Echo, September 17, 1894.

> «I fortellingen om Nebukadnesar og Belsasar taler Gud til menneskene i dag. Den fordømmelse som skal ramme jordens innbyggere i denne tid, vil komme på grunn av deres forkastelse av lyset. Vår fordømmelse i dommen vil ikke skyldes at vi har levd i villfarelse, men at vi har forsømt de himmelsendte anledninger til å oppdage sannheten. Midlene til å bli fortrolig med sannheten er innen alles rekkevidde; men lik den nytelsessyke, egenkjærlige kongen vier vi mer oppmerksomhet til det som behager øret, tilfredsstiller øyet og metter ganen, enn til det som beriker sinnet, sannhetens guddommelige skatter. Det er gjennom sannheten at vi kan besvare det store spørsmålet: ‘Hva må jeg gjøre for å bli frelst?’» Bible Echo, 17. september 1894.

Back to Articles