Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Seventy-Two

Daniels bok - nummer hundre og syttito

Fatima’s Shadow: Unraveling the Satanic Influence Behind the Catholic Church’s Prophetic Visions

Fatimas skygge: Å avdekke den sataniske innflytelsen bak Den katolske kirkes profetiske syner

Author

Jeff Pippenger

Published

April 2, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The prophecy of Fatima was Satan’s work of preparation in preparing the Catholic Church to surrender their organization unto him when he personates Christ, for it is the “masterpiece of Satan’s power—a monument of his efforts to seat himself upon the throne to rule the earth according to his will.” Those who will not be benefitted by the prophetic testimony identifying the role of Fatima in directing Catholicism, due to their unwillingness to believe in Satan’s ability to accomplish miracles, are setting themselves up to be deceived. Fatima’s prophecy addressed the internal struggle within Catholicism, and Catholicism’s war against atheism.

Fatimas profeti var Satans forberedende verk for å berede Den katolske kirke til å overgi sin organisasjon til ham når han utgir seg for å være Kristus, for den er «mesterverket i Satans makt — et monument over hans bestrebelser på å sette seg selv på tronen for å herske over jorden etter sin vilje». De som ikke vil dra nytte av det profetiske vitnesbyrd som identifiserer Fatimas rolle i å lede katolisismen, på grunn av sin uvillighet til å tro på Satans evne til å utføre mirakler, gjør seg selv til bytte for bedrag. Fatimas profeti omhandlet den indre striden innen katolisismen og katolisismens krig mot ateismen.

Catholicism’s war with atheism is the subject of verse forty of Daniel eleven. The illustration of that struggle began in 1798, in verse forty. It began with the battle in which Napoleon, the king of the south took the pope captive in 1798, and the testimony within the verse then ends with the king of the north sweeping away the king of the south in 1989. Within that history (1798 to 1989), the two antagonists in 1917 and 1918, are each marked with prophetic symbolism, that ties both their testimonies together, while retaining the overall theme of the verse. The prophecy of Fatima is no doubt a satanic prophecy, but it is a subject of God’s prophetic Word, and is therefore history that is to be correctly understood.

Katolisismens krig med ateismen er emnet for vers førti i Daniel elleve. Illustrasjonen av denne kampen begynte i 1798, i vers førti. Den begynte med slaget der Napoleon, kongen i syd, tok paven til fange i 1798, og vitnesbyrdet i verset ender deretter med at kongen i nord feier bort kongen i syd i 1989. Innenfor denne historien (1798 til 1989) er de to motstanderne i 1917 og 1918 hver for seg merket med profetisk symbolikk, som knytter begge deres vitnesbyrd sammen, samtidig som versets overordnede tema bevares. Fatima-profetien er uten tvil en satanisk profeti, men den er et emne i Guds profetiske Ord, og er derfor historie som skal forstås rett.

> “The only safety for the soul at this time is to inquire at every step, What saith the Lord to his servant? The word of the Lord endureth forever. The Bible is to be our guidebook, and instead of consulting the wisdom of men, and accepting as divine truth the assertions of finite mortals, we should search the sure word of prophecy. God has spoken, and his word is reliable, and we must rest our faith upon a ‘Thus saith the Lord.’ God would have us study the events that are taking place around us, and compare them with the predictions of his word, in order that we may understand that we are living in the last days. We want our Bibles, and we want to know what is written therein. The diligent student of prophecy will be rewarded with clear revelations of truth, for Jesus said, ‘Thy word is truth.’” Signs of the Times, October 1, 1894.

> «Den eneste trygghet for sjelen i denne tid er ved hvert skritt å spørre: Hva sier Herren til sin tjener? Herrens ord varer evig. Bibelen skal være vår veiledningsbok, og i stedet for å rådføre oss med menneskers visdom og godta endelige dødeliges påstander som guddommelig sannhet, bør vi granske det sikre profetiske ord. Gud har talt, og hans ord er pålitelig, og vi må la vår tro hvile på et ‘Så sier Herren.’ Gud vil at vi skal studere de hendelser som finner sted omkring oss, og sammenligne dem med forutsigelsene i hans ord, for at vi skal forstå at vi lever i de siste dager. Vi vil ha våre bibler, og vi vil vite hva som er skrevet i dem. Den flittige elev av profetien skal bli belønnet med klare åpenbaringer av sannheten, for Jesus sa: ‘Ditt ord er sannhet.’» Signs of the Times, 1. oktober 1894.

In the third proxy war, as represented in verses thirteen through fifteen of Daniel eleven, the power who exalts itself to establish the vision is introduced. That verse was fulfilled in the year 200 BC, when “the Romans interfered in behalf of the young king of Egypt,” and “determined that he should be protected from the ruin devised by Antiochus and Philip.” The verse and the history of 200 BC, identify that just before the Sunday law, upon the premise of defending the weakened replacement of Putin, during the time when the United States and the United Nations (Seleucus and Philip of Macedon), have determined to take the Russian territories and divide them up for their mutual benefit, papal Rome (the whore of Tyre) will begin to play her music, as she begins to go forth to commit fornication with the kings of the earth.

I den tredje stedfortrederkrigen, slik den er framstilt i vers tretten til femten i Daniel elleve, innføres den makten som opphøyer seg selv for å stadfeste synet. Dette verset ble oppfylt i år 200 f.Kr., da «romerne grep inn til fordel for den unge kongen av Egypt», og «fastslo at han skulle vernes mot den undergang som Antiokus og Filip hadde planlagt». Verset og historien fra 200 f.Kr. viser at like før søndagsloven, under forutsetning av å forsvare Putins svekkede etterfølger, på den tid da De forente stater og De forente nasjoner (Seleukos og Filip av Makedonia) har besluttet å ta de russiske territoriene og dele dem mellom seg til gjensidig fordel, vil det pavelige Roma (Tyrus’ skjøge) begynne å spille sin musikk idet hun begynner å dra ut for å drive hor med jordens konger.

The year 533, and the decree of Justinian will then be repeated as prophetically represented in Revelation chapter thirteen, verse two, which identifies that the dragon (pagan Rome), would provide three things for the papacy.

Året 533, og Justinians dekret, vil da bli gjentatt slik det profetisk er framstilt i Åpenbaringen kapittel tretten, vers to, som angir at dragen (det hedenske Roma) ville gi tre ting til pavedømmet.

> And the beast which I saw was like unto a leopard, and his feet were as the feet of a bear, and his mouth as the mouth of a lion: and the dragon gave him his power, and his seat, and great authority. Revelation 13:2.

> Og dyret som jeg så, var lik en leopard, og dets føtter var som en bjørns føtter, og dets munn som en løves munn; og dragen gav det sin kraft og sin trone og stor myndighet. Åpenbaringen 13:2.

The dragon of pagan Rome gave its “seat,” (the city of Rome) to the papacy in the year 330, when Constantine moved his capital to Constantinople. Clovis gave his military “power” to the papacy beginning in 496, and in 533 Justinian gave the civil “authority” unto the papacy. Five years later pagan Rome placed the papacy on the throne, as represented in verses sixteen, thirty-one and forty-one of Daniel eleven. When the United States wins the third proxy war, the papacy will have defeated the Communistic power of Russia which is the subject of the Fatima prophecy. The proxy wars bear the signature of truth, for all three battles are accomplished by a papal proxy army.

Dragen, det hedenske Roma, gav sin «trone» (byen Roma) til pavedømmet i året 330, da Konstantin flyttet sin hovedstad til Konstantinopel. Klodvig gav sin militære «makt» til pavedømmet fra og med 496, og i 533 gav Justinian den sivile «myndighet» til pavedømmet. Fem år senere satte det hedenske Roma pavedømmet på tronen, slik det fremstilles i versene seksten, trettien og førtien i Daniel elleve. Når De forente stater vinner den tredje stedfortrederkrigen, vil pavedømmet ha beseiret Russlands kommunistiske makt, som er emnet for Fatima-profetien. Stedfortrederkrigene bærer sannhetens signatur, for alle tre slagene fullbyrdes ved en pavelig stedfortrederhær.

The first and last papal proxy army is the United States (apostate Protestantism). The middle proxy army is the Nazi’s of the Ukraine, who were also the Catholic proxy army against Communist Russia in the second world war. There are three world wars, and there are three proxy wars. The second war of both the world wars and proxy wars was Nazism. The current war in the Ukraine is the war of the borderline that first fulfilled verses eleven and twelve at the battle of Raphia. The war in the Ukraine is now being accomplished during the time of the second of three strikes of Islam of the third woe though Islam is not involved in that particular war.

Den første og siste pavelige stedfortrederhær er De forente stater (frafallen protestantisme). Den midterste stedfortrederhæren er nazistene i Ukraina, som også var den katolske stedfortrederhæren mot det kommunistiske Russland under den andre verdenskrig. Det er tre verdenskriger, og det er tre stedfortrederkriger. Den andre krigen i både verdenskrigene og stedfortrederkrigene var nazismen. Den nåværende krigen i Ukraina er grensekrigen som først oppfylte vers elleve og tolv i slaget ved Rafia. Krigen i Ukraina blir nå fullbyrdet under tiden for det andre av islams tre anslag i det tredje ve, selv om islam ikke er involvert i den bestemte krigen.

The first strike was against the spiritual glorious land on September 11, 2001, and the last of the three strikes is at the Sunday law, and is against the spiritual glorious land again. The second of the three strikes of Islam of the third woe was against the literal ancient glorious land on October 7, 2023. That war is taking place in the identical area that Ptolemy was victorious in the battle of Raphia. Jesus stated that in the last days there would be wars and rumors of wars.

Det første slaget var mot det åndelige herlige landet den 11. september 2001, og det siste av de tre slagene finner sted ved søndagsloven, og er igjen rettet mot det åndelige herlige landet. Det andre av islams tre slag i det tredje ve var mot det bokstavelige gamle herlige landet den 7. oktober 2023. Den krigen finner sted i nøyaktig det samme området der Ptolemaios seiret i slaget ved Rafia. Jesus uttalte at det i de siste dager ville være kriger og rykter om kriger.

The wars Jesus referred to, happen in the history when the effect of every vision is fulfilled, and it was Ezekiel that recorded that fact. In that history, the arrival of the third woe of Islam, the second and third battle of the proxy wars, the repeat of the American Civil War, the repeat of the American Revolutionary war are represented. These wars are accomplished during the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, and at the soon coming Sunday law the Lord will raise up His army as an ensign as the final, third world war begins, and as Islam of the third woe escalates its angering of the nations.

Krigene som Jesus henviste til, finner sted i den historien hvor virkningen av hvert syn blir oppfylt, og det var Esekiel som nedtegnet dette faktum. I denne historien er ankomsten av islams tredje ve, det annet og tredje slag i stedfortrederkrigene, gjentakelsen av den amerikanske borgerkrigen, og gjentakelsen av den amerikanske revolusjonskrigen representert. Disse krigene fullbyrdes i løpet av historien om beseglingen av de ett hundre og førtifire tusen, og ved den snart kommende søndagsloven vil Herren oppreise sin hær som et banner idet den endelige, tredje verdenskrig begynner, og idet islam i det tredje ve intensiverer sitt opprør mot nasjonene.

> And ye shall hear of wars and rumours of wars: see that ye be not troubled: for all these things must come to pass, but the end is not yet. For nation shall rise against nation, and kingdom against kingdom: and there shall be famines, and pestilences, and earthquakes, in divers places. All these are the beginning of sorrows. Matthew 24:6–8.

> Og de skal høre om kriger og rykter om kriger. Se til at de ikke blir forferdet; for alt dette må skje, men enden er ikke ennå. For folk skal reise seg mot folk, og rike mot rike; og det skal være hungersnød og pest og jordskjelv på forskjellige steder. Alt dette er begynnelsen til veene. Matteus 24:6–8.

In the sealing time of the one hundred and forty-four thousand two classes of God’s people are defined by their ability to see and hear.

I beseglingstiden for de hundre og førtifire tusen blir to klasser av Guds folk definert ved sin evne til å se og høre.

> Therefore speak I to them in parables: because they seeing see not; and hearing they hear not, neither do they understand. And in them is fulfilled the prophecy of Esaias, which saith, By hearing ye shall hear, and shall not understand; and seeing ye shall see, and shall not perceive: For this people’s heart is waxed gross, and their ears are dull of hearing, and their eyes they have closed; lest at any time they should see with their eyes and hear with their ears, and should understand with their heart, and should be converted, and I should heal them. But blessed are your eyes, for they see: and your ears, for they hear. Matthew 13:13–16.

> Derfor taler jeg til dem i lignelser, fordi de ser, men ikke ser, og hører, men ikke hører og heller ikke forstår. Og på dem blir Esaias’ profeti oppfylt, den som sier: Med hørsel skal dere høre og ikke forstå, og mens dere ser, skal dere se og ikke fatte. For dette folks hjerte er blitt sløvt, og deres ører hører tungt, og sine øyne har de lukket, for at de ikke noen gang skal se med sine øyne og høre med sine ører og forstå med sitt hjerte og omvende seg, så jeg kunne lege dem. Men salige er deres øyne, for de ser, og deres ører, for de hører. Matteus 13:13–16.

In that time period, which began on September 11, 2001, Jesus said “ye shall hear of wars and rumors of wars.” In the book of Revelation, John represents those who hear the voice of Christ.

I denne tidsperioden, som begynte den 11. september 2001, sa Jesus: «Dere skal høre om kriger og rykter om kriger.» I Åpenbaringsboken representerer Johannes dem som hører Kristi røst.

> I was in the Spirit on the Lord’s day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet. Revelation 1:10.

> Jeg var i Ånden på Herrens dag, og hørte bak meg en høy røst, som av en basun. Åpenbaringen 1:10.

The “voice” he heard was “as a trumpet,” and a trumpet is a symbol of warfare, and he heard the voice behind him. He then turned to see the voice.

«Røsten» han hørte, var «som en basun», og en basun er et symbol på krigføring, og han hørte røsten bak seg. Han vendte seg da om for å se røsten.

> And I turned to see the voice that spake with me. And being turned, I saw seven golden candlesticks; And in the midst of the seven candlesticks one like unto the Son of man, clothed with a garment down to the foot, and girt about the paps with a golden girdle. His head and his hairs were white like wool, as white as snow; and his eyes were as a flame of fire; And his feet like unto fine brass, as if they burned in a furnace; and his voice as the sound of many waters. And he had in his right hand seven stars: and out of his mouth went a sharp twoedged sword: and his countenance was as the sun shineth in his strength. And when I saw him, I fell at his feet as dead. And he laid his right hand upon me, saying unto me, Fear not; I am the first and the last. Revelation 1:12–17.

> Og jeg vendte meg om for å se røsten som talte med meg. Og da jeg hadde vendt meg, så jeg sju lysestaker av gull; og midt iblant de sju lysestakene så jeg en som lignet Menneskesønnen, kledd i en kjortel som nådde ned til føttene, og om brystet var han omgitt med et belte av gull. Hans hode og hans hår var hvitt som hvit ull, som snø; og hans øyne var som en ildslue; og hans føtter lignet skinnende malm, som om de glødet i en ovn; og hans røst var som lyden av mange vann. Og i sin høyre hånd hadde han sju stjerner; og ut av hans munn gikk et skarpt tveegget sverd; og hans åsyn var som solen når den skinner i sin kraft. Og da jeg så ham, falt jeg ned for hans føtter som død. Og han la sin høyre hånd på meg og sa til meg: Frykt ikke! Jeg er den første og den siste. Åpenbaringen 1:12–17.

The vision of Christ which John saw when he turned to see the voice, was the same vision Daniel saw in chapter ten, the same vision Isaiah saw in chapter six, and the same vision which Paul saw, when he saw the history of the seven thunders.

Synet av Kristus som Johannes så da han vendte seg for å se stemmen, var det samme synet som Daniel så i kapittel ti, det samme synet som Jesaja så i kapittel seks, og det samme synet som Paulus så da han så de sju tordenenes historie.

> “Humility is inseparable from holiness of heart. The nearer the soul comes to God, the more completely is it humbled and subdued. When Job heard the voice of the Lord out of the whirlwind, he exclaimed, ‘I abhor myself, and repent in dust and ashes.’ It was when Isaiah saw the glory of the Lord, and heard the cherubim crying, ‘Holy, holy, holy is the Lord of hosts,’ that he cried out, ‘Woe is me, for I am undone!’ Daniel, when visited by the holy messenger, says, ‘My comeliness was turned in me to corruption.’ Paul, after he had been caught up into the third Heaven, and heard things that it was not lawful for a man to utter, spoke of himself as ‘less than the least of all saints.’ It was the beloved John, that leaned on Jesus’s breast, and beheld his glory, who fell before the angels as one dead. The more closely and continuously we behold our Savior the less we shall see to approve in ourselves.” Signs of the Times, April 7, 1887.

> «Ydmykhet er uatskiljeleg frå hjartets heilagdom. Dess nærare sjela kjem Gud, dess fullstendigare blir ho audmjuka og bøygd. Då Job høyrde Herrens røyst ut or stormvinden, utbraut han: «Difor tek eg alt attende og angrar i støv og oske.» Det var då Jesaja såg Herrens herlegdom og høyrde kjerubane ropa: «Heilag, heilag, heilag er Herren, hærskarane sin Gud,» at han ropa ut: «Ve meg, det er ute med meg!» Daniel seier, då den heilage sendebodet vitja han: «Mi kraft svann, og mi vene skapnad vart vend til øydelegging i meg.» Paulus, etter at han var rykkt opp til den tredje himmelen og hadde høyrt ord som det ikkje er tillate for eit menneske å tala, omtala seg sjølv som «mindre enn den minste av alle dei heilage». Det var den elska Johannes, han som låg attmed Jesu bryst og såg hans herlegdom, som fall ned for engelen som ein død. Dess nærare og meir uavlateleg vi skodar vår Frelsar, dess mindre skal vi sjå i oss sjølve som vi kan gje vår tilslutning.» Signs of the Times, 7. april 1887.

When Gabriel interpreted the vision for Daniel, he set forth the prophetic events of chapter eleven. Those events are the description of warfare, and in the representation of those wars the causative vision of the feminine “mareh,” expressed as “marah,” caused Daniel to be changed into the image of Christ. When Christ says you will hear of wars, and rumors of wars, He is identifying the wars that are set forth in Daniel chapter eleven. He further identifies that to see the vision that causes a beholder to be changed into His image, you must turn around, for the voice is behind you. The wars represented in Daniel eleven are descriptions of wars that have occurred in past history. By hearing of those wars in the past, a person is instructed about the history that is now occurring, but only if the person has eyes to see and ears to hear.

Da Gabriel tydet synet for Daniel, fremholdt han de profetiske begivenhetene i kapittel elleve. Disse begivenhetene er beskrivelsen av krig, og i fremstillingen av disse krigene forårsaket det kausative synet av den feminine «mareh», uttrykt som «marah», at Daniel ble forvandlet til Kristi bilde. Når Kristus sier at dere skal høre om kriger og rykter om kriger, peker Han på de krigene som er fremstilt i Daniels bok kapittel elleve. Han viser videre at for å se synet som får den som betrakter det til å bli forvandlet til Hans bilde, må du vende deg om, for røsten er bak deg. Krigene som fremstilles i Daniel 11, er beskrivelser av kriger som har funnet sted i tidligere historie. Ved å høre om disse krigene i fortiden blir et menneske undervist om den historien som nå finner sted, men bare dersom vedkommende har øyne å se med og ører å høre med.

When Ezekiel recorded that there would come a point in time when the vision would no longer be prolonged, it was in connection with Ezekiel’s vision of the heavenly sanctuary where among other things Ezekiel saw “wheels within wheels”, which Sister White identifies as the complex interplay of human events.

Da Esekiel nedtegnet at det skulle komme et tidspunkt da synet ikke lenger ville bli utsatt, stod dette i forbindelse med Esekiels syn av den himmelske helligdom, hvor Esekiel blant annet så «hjul inne i hjul», som Søster White identifiserer som det sammensatte samspillet mellom menneskelige begivenheter.

> “Upon the banks of the river Chebar, Ezekiel beheld a whirlwind seeming to come from the north, ‘a great cloud, and a fire infolding itself, and a brightness was about it, and out of the midst thereof as the color of amber.’ A number of wheels, intersecting one another, were moved by four living beings. High above all these ‘was the likeness of a throne, as the appearance of a sapphire stone: and upon the likeness of the throne was the likeness as the appearance of a man above upon it.’ ‘And there appeared in the cherubims the form of a man’s hand under their wings.’ Ezekiel 1:4, 26; 10:8. The wheels were so complicated in arrangement that at first sight they appeared to be in confusion; but they moved in perfect harmony. Heavenly beings, sustained and guided by the hand beneath the wings of the cherubim, were impelling these wheels; above them, upon the sapphire throne, was the Eternal One; and round about the throne a rainbow, the emblem of divine mercy.

> «Ved elven Kebars bredder så Esekiel en stormvind som syntes å komme fra nord, «en stor sky og en ild som slo sammen i seg selv, og et skinn var omkring den, og ut fra dens midte var det likesom fargen av rav.» En mengde hjul, som skar inn i hverandre, ble beveget av fire levende vesener. Høyt over alle disse «var det noe som lignet en trone, å se til som en safirstein; og over det som lignet tronen, var det noe som så ut som en mann høyt der oppe.» «Og i kjerubene viste det seg under vingene deres noe som lignet en menneskehånd.» Esekiel 1:4, 26; 10:8. Hjulenes oppbygning var så sammensatt at de ved første øyekast syntes å være i uorden; men de beveget seg i fullkommen harmoni. Himmelske vesener, oppholdt og ledet av hånden under kjerubenes vinger, drev disse hjulene frem; over dem, på safirtronen, var den Evige; og omkring tronen var en regnbue, symbolet på guddommelig miskunnhet.»

> “As the wheel like complications were under the guidance of the hand beneath the wings of the cherubim, so the complicated play of human events is under divine control. Amidst the strife and tumult of nations, He that sitteth above the cherubim still guides the affairs of the earth.

> «Slik de hjullignende innviklede mekanismene var under ledelse av hånden under kjerubenes vinger, slik er også det innviklede samspill av menneskelige begivenheter under guddommelig kontroll. Midt i nasjonenes strid og larm leder Han som troner over kjerubene, fremdeles jordens anliggender.»

> “The history of nations that one after another have occupied their allotted time and place, unconsciously witnessing to the truth of which they themselves knew not the meaning, speaks to us. To every nation and to every individual of today God has assigned a place in His great plan. Today men and nations are being measured by the plummet in the hand of Him who makes no mistake. All are by their own choice deciding their destiny, and God is overruling all for the accomplishment of His purposes.

> Historien om de nasjoner som, den ene etter den andre, har fylt den tid og den plass som ble dem tilmålt, idet de ubevisst vitnet om den sannhet hvis betydning de selv ikke kjente, taler til oss. For hver nasjon og for hvert menneske i dag har Gud fastsatt en plass i sin store plan. I dag blir mennesker og nasjoner målt med loddsnoren i hånden på Ham som ikke gjør noen feil. Alle avgjør ved sitt eget valg sin skjebne, og Gud styrer over alt for å virkeliggjøre sine hensikter.

> “The history which the great I AM has marked out in His word, uniting link after link in the prophetic chain, from eternity in the past to eternity in the future, tells us where we are today in the procession of the ages, and what may be expected in the time to come. All that prophecy has foretold as coming to pass, until the present time, has been traced on the pages of history, and we may be assured that all which is yet to come will be fulfilled in its order.

> Den historie som den store JEG ER har opptegnet i sitt Ord, idet han sammenføyer ledd etter ledd i den profetiske kjede, fra evigheten i fortiden til evigheten i fremtiden, forteller oss hvor vi står i dag i tidsaldrernes rekke, og hva som kan ventes i tiden som kommer. Alt det som profetien har forutsagt skulle skje, inntil den nåværende tid, er blitt nedtegnet på historiens sider, og vi kan være forvisset om at alt det som ennå skal komme, vil bli oppfylt i sin orden.

> “The final overthrow of all earthly dominions is plainly foretold in the word of truth. In the prophecy uttered when sentence from God was pronounced upon the last king of Israel is given the message.” Education, 178, 179.

> «Den endelige omstyrtelsen av alle jordiske herredømmer er tydelig forutsagt i sannhetens ord. I profetien som ble uttalt da dommen fra Gud ble avsagt over Israels siste konge, gis budskapet.» Education, 178, 179.

The complicated wheels that appear at first sight to be in confusion are the complicated play of human events as represented in the strife and tumult of nations. The history that Christ has marked out in His Word tells us where we are, and in so doing it identifies the final overthrow of all earthly dominions. The sealing time of the one hundred and forty-four thousand is where the effect of every vision is fulfilled, and within that history the wheels represent the wars and rumors of wars that Christ identified as the “beginning of sorrows”. The beginning of sorrows began on September 11, 2001, for that is when the sealing time of the one hundred and forty-four thousand began, and the sealing angel places His mark upon those who sigh and cry for the abominations that are done within the church and the land.

De innfløkte hjulene som ved første øyekast synes å være i forvirring, er det innfløkte samspillet i de menneskelige begivenheter slik de fremstilles i nasjonenes strid og larm. Den historien som Kristus har utmerket i sitt Ord, forteller oss hvor vi befinner oss, og ved å gjøre det identifiserer den det endelige omstyrtelse av alle jordiske herredømmer. Beseglingstiden for de hundre og førtifire tusen er der virkningen av ethvert syn blir oppfylt, og innenfor denne historien representerer hjulene krigene og ryktene om kriger som Kristus identifiserte som «veenes begynnelse». Veenes begynnelse tok til den 11. september 2001, for det var da beseglingstiden for de hundre og førtifire tusen begynte, og beseglingsengelen setter sitt merke på dem som sukker og roper over de vederstyggeligheter som blir gjort innenfor menigheten og landet.

The wars in the land, produce sorrow for those who see and hear what those wars represent. The history of the sealing is identifying the final overthrow of all earthly kingdoms, and the overthrowing of those kingdoms has been traced in the prophetic history of the past. When Isaiah, in chapter six, saw the same vision as John, Daniel, Ezekiel, Job and Paul he volunteered to present the message for that time, but he asked how long he would need to present the message?

Krigene i landet frembringer sorg hos dem som ser og hører hva disse krigene representerer. Beseglingens historie identifiserer det endelige omstyrtelsen av alle jordiske riker, og omstyrtelsen av disse rikene er blitt sporet i fortidens profetiske historie. Da Jesaja, i kapittel seks, så det samme synet som Johannes, Daniel, Esekiel, Job og Paulus, meldte han seg villig til å frembære budskapet for den tiden, men han spurte hvor lenge han ville behøve å frembære budskapet?

> Also I heard the voice of the Lord, saying, Whom shall I send, and who will go for us? Then said I, Here am I; send me. And he said, Go, and tell this people, Hear ye indeed, but understand not; and see ye indeed, but perceive not. Make the heart of this people fat, and make their ears heavy, and shut their eyes; lest they see with their eyes, and hear with their ears, and understand with their heart, and convert, and be healed. Then said I, Lord, how long? And he answered, Until the cities be wasted without inhabitant, and the houses without man, and the land be utterly desolate, And the Lord have removed men far away, and there be a great forsaking in the midst of the land. Isaiah 6:8–12.

> Da hørte jeg Herrens røst si: Hvem skal jeg sende, og hvem vil gå for oss? Da sa jeg: Her er jeg; send meg. Og han sa: Gå og si til dette folket: Hør stadig, men forstå ikke; se stadig, men erkjenn ikke. Gjør dette folkets hjerte fett, og gjør deres ører tunge, og lukk deres øyne, for at de ikke skal se med sine øyne og høre med sine ører og forstå med sitt hjerte og omvende seg og bli helbredet. Da sa jeg: Herre, hvor lenge? Og han svarte: Inntil byene ligger øde uten innbygger, og husene uten mennesker, og landet er fullstendig lagt øde, og Herren har ført menneskene langt bort, og det er stor forlatthet midt i landet. Jesaja 6:8–12.

The answer Isaiah was given was that he would need to present the message until “the land be utterly destroyed.” The message of the sealing is given in the time of warfare, and the warfare is specifically identified as the interpretation of the “marah” vision that the prophets all beheld. The external message is designed to produce an internal experience, but only for those who “will hear”.

Svaret Jesaja fikk, var at han måtte forkynne budskapet inntil «landet blir fullstendig ødelagt». Beseglingens budskap blir gitt i krigens tid, og krigen blir uttrykkelig identifisert som tolkningen av «marah»-synet som profetene alle skuet. Det ytre budskapet er utformet for å frembringe en indre erfaring, men bare for dem som «vil høre».

The connection of the papal proxy army of Nazi’s in the second world war, aligns, line upon line, with the second proxy army in the second proxy war, and the second world war itself aligns with the second proxy war. The connection of the second proxy war with the borderline war of Raphia that is now being repeated in the Ukraine, is geographically connected with the second strike of Islam of the third woe, that began in October 7, 2023, and represents prophetic wheels within wheels.

Forbindelsen mellom pavemaktens stedfortredende hær av nazister i den andre verdenskrig, stemmer, linje på linje, overens med den andre stedfortredende hæren i den andre stedfortrederkrig, og den andre verdenskrig selv stemmer overens med den andre stedfortrederkrig. Forbindelsen mellom den andre stedfortrederkrig og grensekrigen ved Rafia, som nå gjentas i Ukraina, er geografisk forbundet med islams andre angrep i det tredje ve, som begynte 7. oktober 2023, og representerer profetiske hjul innenfor hjul.

In 1999, a book was published that had been written by John Cornwell. John Cornwell at that time was a Senior Research Fellow at Jesus College, at Cambridge in England, and was an award-winning journalist and author. The book addressed the role of the pope of Rome who reigned during World War Two. The book begins with the future pope’s grandfather who was the right-hand man of Pope Pius IX, known as Pio Nono. In 1849 a Republican mob attacked the Vatican compounds and Pope Pius IX fled the city of Rome. The man he took with him into exile was Eugenio Pacelli’s grandfather. Eugenio Pacelli was the grandson of Pope Pius IX’s right hand man, and he later became Pius XII, and the book about Eugenio Pacelli was named Hitler’s Pope, The Secret History of Pius XII.

I 1999 ble det utgitt en bok skrevet av John Cornwell. John Cornwell var på den tiden Senior Research Fellow ved Jesus College i Cambridge i England, og han var en prisbelønt journalist og forfatter. Boken behandlet rollen til biskopen av Roma som regjerte under andre verdenskrig. Boken begynner med den fremtidige pavens bestefar, som var høyre hånd for pave Pius IX, kjent som Pio Nono. I 1849 angrep en republikansk mobb Vatikanets eiendommer, og pave Pius IX flyktet fra byen Roma. Mannen han tok med seg i eksil, var Eugenio Pacellis bestefar. Eugenio Pacelli var barnebarnet til pave Pius IXs høyre hånd, og han ble senere Pius XII, og boken om Eugenio Pacelli fikk tittelen Hitlers pave, den hemmelige historien om Pius XII.

In the book Cornwell explores the extent to which Pope Pius XII, formerly Cardinal Eugenio Pacelli, was aware of and responded to the persecution of Jews by the Nazi regime during World War II. He demonstrates that Pius XII’s public silence and lack of action in condemning the Holocaust illustrated his immoral leadership during the war.

I boken undersøker Cornwell i hvilken grad pave Pius XII, tidligere kardinal Eugenio Pacelli, var klar over og reagerte på naziregimets forfølgelse av jøder under andre verdenskrig. Han påviser at Pius XIIs offentlige taushet og mangel på handling i fordømmelsen av Holocaust illustrerte hans umoralske lederskap under krigen.

Cornwell provides historical context for Pius XII’s papacy, including his diplomatic background and the complex political dynamics of the time. He examines the Vatican’s approach to dealing with Nazi Germany. Cornwell identifies that Pius XII failed to speak out against the Holocaust and intervene on behalf of persecuted Jews, for he, as Cardinal in 1933, had brought about a concordat with Hitler that promised Catholic submission to the work of Hitler.

Cornwell gir historisk kontekst for Pius XIIs pontifikat, herunder hans diplomatiske bakgrunn og tidens komplekse politiske dynamikk. Han undersøker Vatikanets tilnærming til å håndtere Nazi-Tyskland. Cornwell fastslår at Pius XII unnlot å tale ut mot Holocaust og å gripe inn på vegne av de forfulgte jødene, for han hadde, som kardinal i 1933, fått i stand et konkordat med Hitler som lovet katolsk underkastelse under Hitlers virksomhet.

We will continue this study in the next article.

Vi vil fortsette denne studien i den neste artikkelen.

> After World War II, some Nazi war criminals managed to escape justice by fleeing to various countries, including several in South America. The primary methods they used to escape and reach South America included:

> Etter andre verdenskrig klarte noen nazistiske krigsforbrytere å unndra seg rettferdigheten ved å flykte til ulike land, deriblant flere i Sør-Amerika. De viktigste metodene de brukte for å unnslippe og nå Sør-Amerika, omfattet:

> Ratlines: Ratlines were clandestine escape routes established by various organizations, including the Catholic Church and sympathetic intelligence agencies, to help Nazis and other fugitives escape Europe. These routes often involved the use of false identities, forged documents, and smuggling networks to facilitate their passage to safe havens, including South America.

> Rotteruter: Rotteruter var hemmelige fluktruter opprettet av ulike organisasjoner, deriblant Den katolske kirke og sympatiserende etterretningstjenester, for å hjelpe nazister og andre flyktninger med å unnslippe Europa. Disse rutene innebar ofte bruk av falske identiteter, forfalskede dokumenter og smuglernettverk for å legge til rette for deres ferd til trygge tilfluktssteder, deriblant Sør-Amerika.

> Forged Documents: Many Nazi fugitives obtained forged passports, visas, and other travel documents to conceal their true identities and evade capture. They used these documents to travel through neutral or sympathetic countries before reaching South America.

> Forfalskede dokumenter: Mange nazistiske flyktninger skaffet seg forfalskede pass, visa og andre reisedokumenter for å skjule sin sanne identitet og unngå å bli tatt. De brukte disse dokumentene til å reise gjennom nøytrale eller sympatiserende land før de nådde Sør-Amerika.

> Complicity of Authorities: In some cases, sympathetic officials in South American countries turned a blind eye to the presence of Nazi fugitives or actively assisted them in evading capture. Some governments, particularly those with authoritarian regimes sympathetic to Nazi ideology, provided refuge to these individuals.

> Myndighetenes medvirkning: I noen tilfeller vendte sympatiserende embetsmenn i søramerikanske land det blinde øyet til tilstedeværelsen av nazistiske flyktninger eller bistod dem aktivt med å unndra seg pågripelse. Enkelte regjeringer, særlig de med autoritære regimer som sympatiserte med nazistisk ideologi, gav disse personene tilflukt.

> Legal Loopholes: Some Nazi war criminals exploited legal loopholes or lax extradition laws in South American countries to avoid extradition to Europe, where they would face prosecution for their crimes.

> Juridiske smutthull: Noen nazistiske krigsforbrytere utnyttet juridiske smutthull eller lempelige utleveringslover i søramerikanske land for å unngå utlevering til Europa, der de ville bli stilt for retten for sine forbrytelser.

> Overall, the combination of ratlines, forged documents, complicity of authorities, and legal loopholes enabled Nazi war criminals to escape to South America and evade justice for many years after the end of World War II. ChatGPT, March, 2024.

> Samlet sett gjorde kombinasjonen av fluktruter, forfalskede dokumenter, myndighetenes medvirkning og juridiske smutthull det mulig for nazistiske krigsforbrytere å flykte til Sør-Amerika og unndra seg rettferdighet i mange år etter slutten av andre verdenskrig. ChatGPT, mars 2024.

Back to Articles