Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Thirty-Five

Joels bok og den laodikeiske syvendedags adventistkirke – nummer trettifem

Number Thirty-Five

Nummer trettifem

Author

Jeff Pippenger

Published

January 27, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

On page 81 of Early Writings (and “81” is a symbol of one divine High Priest and eighty priests), William Miller’s second dream is recorded. Like unto Nebuchadnezzar, William Miller had two dreams. Nebuchadnezzar’s second dream in chapter four of Daniel, is set within the context of Moses’ “seven times” of Leviticus 26. Miller employed Daniel chapter four to illustrate Leviticus twenty-six’s “seven times” when he taught the 2,520, though he called it the “seven times.” Miller did not recognize that he had been typified by Nebuchadnezzar, but Nebuchadnezzar’s 2,520 days in chapter four, is represented by both the word “scatter” and the fact that it occurs ‘seven times,’ before the dirt brush man arrived in Miller’s dream.

På side 81 i Early Writings (og «81» er et symbol på én guddommelig Yppersteprest og åtti prester) er William Millers andre drøm nedtegnet. På samme måte som Nebukadnesar hadde William Miller to drømmer. Nebukadnesars andre drøm i Daniel kapittel fire er satt innenfor sammenhengen av Moses’ «sju tider» i 3 Mosebok 26. Miller benyttet Daniel kapittel fire for å belyse 3 Mosebok 26s «sju tider» da han underviste om de 2 520, selv om han kalte det «sju tider». Miller erkjente ikke at han var blitt framstilt ved Nebukadnesar, men Nebukadnesars 2 520 dager i kapittel fire er framstilt både ved ordet «spre» og ved det forhold at det inntreffer «sju tider» før mannen med skurekosten ankom i Millers drøm.

Miller is called “Father Miller” by Sister White, but not in the pagan way as Catholics do, but in a patriarchal way, like unto father Abraham. Miller is a symbol, he is a covenant man, representing the chain of biblical symbols along the path to the final covenant with the one hundred and forty-four thousand. Joel informs us that in the last days, the old men would dream dreams, and William Miller is the old man of our history, and also the farmer that fulfilled William Tyndale’s prophecy that states, “If God spare my life, ere many years I will cause a boy that driveth the plough shall know more of the Scripture than thou dost.”

Miller blir kalt «Fader Miller» av Søster White, men ikke på den hedenske måten slik katolikker gjør, men på en patriarkalsk måte, liksom fader Abraham. Miller er et symbol; han er en paktsmann, som representerer kjeden av bibelske symboler langs stien fram til den endelige pakten med de hundre og førtifire tusen. Joel forteller oss at i de siste dager skulle de gamle menn drømme drømmer, og William Miller er den gamle mannen i vår historie, og også bonden som oppfylte William Tyndales profeti, som lyder: «Om Gud sparer mitt liv, skal jeg før mange år har gått, sørge for at en gutt som driver plogen, skal vite mer om Skriften enn du gjør.»

> “God sent His angel to move upon the heart of a farmer who had not believed the Bible, to lead him to search the prophecies. Angels of God repeatedly visited that chosen one, to guide his mind and open to his understanding prophecies which had ever been dark to God’s people. The commencement of the chain of truth was given to him, and he was led on to search for link after link, until he looked with wonder and admiration upon the Word of God. He saw there a perfect chain of truth. That Word which he had regarded as uninspired now opened before his vision in its beauty and glory. He saw that one portion of Scripture explains another, and when one passage was closed to his understanding, he found in another part of the Word that which explained it. He regarded the sacred Word of God with joy and with the deepest respect and awe.” Early Writings, 230.

> «Gud sendte sin engel for å virke på hjertet til en bonde som ikke hadde trodd Bibelen, for å lede ham til å granske profetiene. Guds engler besøkte gjentatte ganger denne utvalgte, for å lede hans sinn og åpne for hans forståelse profetier som alltid hadde vært mørke for Guds folk. Begynnelsen på sannhetens kjede ble gitt ham, og han ble ledet videre til å søke ledd etter ledd, inntil han med undring og beundring skuet Guds Ord. Der så han en fullkommen kjede av sannhet. Det Ord som han hadde betraktet som uinspirert, åpnet seg nå for hans blikk i sin skjønnhet og herlighet. Han så at én del av Skriften forklarer en annen, og når ett skriftsted var lukket for hans forståelse, fant han i en annen del av Ordet det som forklarte det. Han betraktet Guds hellige Ord med glede og med den dypeste respekt og ærefrykt.» Early Writings, 230.

Miller was the farmer who fulfilled Tyndale’s prophecy, and his first publication of the prophetic knowledge he had assembled from the unsealing of Daniel 8:14 was in 1831, two hundred and twenty years after the publication of the King James Version of the Bible. John Wycliff, William Tyndale and the publication of the King James Bible in 1611, represent three waymarks that begins the two-hundred-and-twenty-year prophecy that ends when Tyndale’s plow boy would open God’s Word to the first angel’s message, that was to be followed by two other angels. That first angel arrived in 1798 and the third in 1844. Wycliff, Tyndale and King James connect to the farmer who would fulfill Tyndale’s prediction, and who would symbolize the history of three angels from 1798 unto 1844.

Miller var bonden som oppfylte Tyndales profeti, og hans første publisering av den profetiske kunnskapen han hadde samlet gjennom avforseglingen av Daniel 8:14, fant sted i 1831, to hundre og tjue år etter utgivelsen av King James-versjonen av Bibelen. John Wycliff, William Tyndale og utgivelsen av King James-bibelen i 1611 representerer tre veimerker som innleder den to hundre og tjue år lange profetien, som ender når Tyndales ploggutt skulle åpne Guds Ord for den første engels budskap, som skulle etterfølges av to andre engler. Den første engelen ankom i 1798 og den tredje i 1844. Wycliff, Tyndale og King James knytter seg til bonden som skulle oppfylle Tyndales forutsigelse, og som skulle symbolisere historien om de tre englene fra 1798 til 1844.

William Miller’s alpha discovery was the 2,520 years of Leviticus twenty-six and his omega discovery was the 2,300 years of Daniel 8:14. The 2,520 scattering of Judah began in 677 BC and ended in 1844. The 2,300 years of Daniel 8:14 ended in 1844. Both ended together in 1844, and the starting point of the alpha and omega discoveries of William Miller were separated by two hundred and twenty years. “Two hundred and twenty” is a symbol of William Miller, upon two witnesses. The alpha and omega discoveries of Miller are represented by 1798 and 1844. The 2,520 scattering against the northern kingdom ended in 1798, and forty-six years later in 1844 the 2,300 years ended.

William Millers alfa-oppdagelse var de 2 520 årene i 3. Mosebok tjueseks, og hans omega-oppdagelse var de 2 300 årene i Daniel 8,14. De 2 520 årene med Judas adspredelse begynte i 677 f.Kr. og endte i 1844. De 2 300 årene i Daniel 8,14 endte i 1844. Begge endte samtidig i 1844, og utgangspunktet for William Millers alfa- og omega-oppdagelser var adskilt med to hundre og tjue år. «To hundre og tjue» er et symbol på William Miller, på grunnlag av to vitner. Millers alfa- og omega-oppdagelser er representert ved 1798 og 1844. De 2 520 årene med adspredelse mot det nordlige riket endte i 1798, og førtiseks år senere, i 1844, endte de 2 300 årene.

The 2,520 years that ended in 1798, marks that date and the 2,520 years against Judah, which ended in 1844 produces a two-hundred-and-twenty-year period. This means the 2,520 against Israel produces the prophetic period of forty-six years, and the 2,520 against Judah produces the prophetic period of two hundred and twenty years. The alpha of that period is 677 BC and the omega is 457 BC, which means the alpha of the forty-six-year period and of the two-hundred-and-twenty-year period is represented by the 2,520, and the omega of both of the lines is the 2,300. The two “scatterings” of 2,520 years provide two witnesses of a period that begins with the 2,520 and ends with the 2,300. Both of those lines identify the alpha and omega discoveries of William Miller.

De 2 520 årene som endte i 1798, markerer denne datoen, og de 2 520 årene mot Juda, som endte i 1844, frembringer en periode på to hundre og tjue år. Dette betyr at de 2 520 mot Israel frembringer den profetiske perioden på førtiseks år, og de 2 520 mot Juda frembringer den profetiske perioden på to hundre og tjue år. Alfaen for denne perioden er 677 f.Kr. og omegaen er 457 f.Kr., noe som betyr at alfaen for førtiseksårsperioden og for den to hundre og tjue år lange perioden er representert ved de 2 520, og omegaen for begge linjene er de 2 300. De to «spredningene» på 2 520 år gir to vitner om en periode som begynner med de 2 520 og ender med de 2 300. Begge disse linjene identifiserer William Millers alfa- og omega-oppdagelser.

> “William Miller’s Dream

> «William Millers drøm»

> “I dreamed that God, by an unseen hand, sent me a curiously wrought casket about ten inches long by six square, made of ebony and pearls curiously inlaid. To the casket there was a key attached. I immediately took the key and opened the casket, when, to my wonder and surprise, I found it filled with all sorts and sizes of jewels, diamonds, precious stones, and gold and silver coin of every dimension and value, beautifully arranged in their several places in the casket; and thus arranged they reflected a light and glory equaled only to the sun.

> «Jeg drømte at Gud, ved en usett hånd, sendte meg et kunstferdig utført skrin, omkring ti tommer langt og seks tommer bredt og dypt, laget av ibenholt og perler med utsøkt innlegging. Til skrinet var det festet en nøkkel. Jeg tok straks nøkkelen og åpnet skrinet, og til min undring og overraskelse fant jeg det fylt med alle slag og størrelser av juveler, diamanter, edelstener og gull- og sølvmynter av enhver størrelse og verdi, vakkert ordnet på sine respektive plasser i skrinet; og slik ordnet kastet de tilbake et lys og en herlighet som bare kunne måles med solen.»

> “I thought it was not my duty to enjoy this wonderful sight alone, although my heart was overjoyed at the brilliancy, beauty, and value of its contents. I therefore placed it on a center table in my room and gave out word that all who had a desire might come and see the most glorious and brilliant sight ever seen by man in this life.

> «Jeg mente at det ikke var min plikt å nyte dette vidunderlige synet alene, skjønt mitt hjerte var henrykt over glansen, skjønnheten og verdien av dets innhold. Derfor plasserte jeg det på et bord midt i rommet mitt og lot det bli kunngjort at alle som hadde et ønske om det, kunne komme og se det mest herlige og strålende syn som noe menneske noen gang har sett i dette liv.

> “The people began to come in, at first few in number, but increasing to a crowd. When they first looked into the casket, they would wonder and shout for joy. But when the spectators increased, everyone would begin to trouble the jewels, taking them out of the casket and scattering them on the table.

> «Folket begynte å komme inn, først få i antall, men etter hvert økende til en mengde. Da de først så ned i skrinet, undret de seg og ropte av glede. Men da tilskuerne ble flere, begynte alle å uroe juvelene, tok dem ut av skrinet og strødde dem utover bordet. »

> “I began to think that the owner would require the casket and the jewels again at my hand; and if I suffered them to be scattered, I could never place them in their places in the casket again as before; and felt I should never be able to meet the accountability, for it would be immense. I then began to plead with the people not to handle them, nor to take them out of the casket; but the more I pleaded, the more they scattered; and now they seemed to scatter them all over the room, on the floor and on every piece of furniture in the room.

> «Jeg begynte å tenke at eieren ville kreve kisten og juvelene tilbake av min hånd; og dersom jeg lot dem bli spredt, kunne jeg aldri igjen legge dem på deres plass i kisten slik som før; og jeg følte at jeg aldri ville være i stand til å møte ansvaret, for det ville være overmåte stort. Da begynte jeg å bønnfalle folket om ikke å håndtere dem, heller ikke å ta dem ut av kisten; men jo mer jeg bønnfalt, desto mer spredte de dem; og nå syntes de å spre dem over hele rommet, på gulvet og på hvert møbelstykke i rommet.»

> “I then saw that among the genuine jewels and coin they had scattered an innumerable quantity of spurious jewels and counterfeit coin. I was highly incensed at their base conduct and ingratitude, and reproved and reproached them for it; but the more I reproved, the more they scattered the spurious jewels and false coin among the genuine.

> «Jeg så da at de blant de ekte juvelene og myntene hadde spredt en utallig mengde falske juveler og forfalskede mynter. Jeg ble svært oppbrakt over deres nedrige handlemåte og utakknemlighet, og jeg irettesatte og bebreidet dem for dette; men jo mer jeg irettesatte, desto mer spredte de de falske juvelene og de forfalskede myntene blant de ekte. »

> “I then became vexed in my physical soul and began to use physical force to push them out of the room; but while I was pushing out one, three more would enter and bring in dirt and shavings and sand and all manner of rubbish, until they covered every one of the true jewels, diamonds, and coins, which were all excluded from sight. They also tore in pieces my casket and scattered it among the rubbish. I thought no man regarded my sorrow or my anger. I became wholly discouraged and disheartened, and sat down and wept.

> «Jeg ble da fortørnet i min legemlige sjel og begynte å bruke fysisk makt for å drive dem ut av rommet; men mens jeg drev ut én, kom tre andre inn og førte med seg skitt og høvelspon og sand og all slags avfall, inntil de dekket hver eneste av de ekte juvelene, diamantene og myntene, slik at alle ble skjult for øyet. De rev også min skrin i stykker og spredte det blant avfallet. Jeg tenkte at intet menneske aktet på min sorg eller mitt sinne. Jeg ble fullstendig motløs og nedslått, og satte meg ned og gråt.»

> “While I was thus weeping and mourning for my great loss and accountability, I remembered God, and earnestly prayed that He would send me help.

> «Mens jeg slik gråt og sørget over mitt store tap og mitt ansvar, kom jeg Gud i hu og ba inderlig om at Han ville sende meg hjelp.»

> “Immediately the door opened, and a man entered the room, when the people all left it; and he, having a dirt brush in his hand, opened the windows, and began to brush the dirt and rubbish from the room.

> «Straks ble døren åpnet, og en mann kom inn i rommet; da folket alle forlot det. Og han, som hadde en støvkost i hånden, åpnet vinduene og begynte å feie skitten og avfallet ut av rommet.

> “I cried to him to forbear, for there were some precious jewels scattered among the rubbish.

> «Jeg ropte til ham at han skulle holde igjen, for det lå noen dyrebare juveler spredt omkring blant ruinene. »

> “He told me to ‘fear not,’ for he would ‘take care of them’.

> Han sa til meg at jeg «ikke skulle frykte», for han ville «ta seg av dem».

> “Then, while he brushed the dirt and rubbish, false jewels and counterfeit coin, all rose and went out of the window like a cloud, and the wind carried them away. In the bustle I closed my eyes for a moment; when I opened them, the rubbish was all gone. The precious jewels, the diamonds, the gold and silver coins, lay scattered in profusion all over the room.

> «Så, mens han feide bort jord og skrap, falske juveler og forfalskede mynter, steg alt sammen opp og fór ut gjennom vinduet som en sky, og vinden bar det bort. I ståket lukket jeg øynene et øyeblikk; da jeg åpnet dem, var alt skrapet borte. De kostbare juvelene, diamantene, gull- og sølvmyntene, lå strødd i overflod over hele rommet.

> “He then placed on the table a casket, much larger and more beautiful than the former, and gathered up the jewels, the diamonds, the coins, by the handful, and cast them into the casket, till not one was left, although some of the diamonds were not bigger than the point of a pin.

> «Deretter satte han på bordet et skrin, langt større og vakrere enn det forrige, og samlet juvelene, diamantene, myntene opp i håndfuller og kastet dem ned i skrinet, inntil ikke én eneste var tilbake, selv om noen av diamantene ikke var større enn spissen på en knappenål.»

> “He then called upon me to ‘come and see.’

> «Han kalte deretter på meg for at jeg skulle ‘komme og se’.»

> “I looked into the casket, but my eyes were dazzled with the sight. They shone with ten times their former glory. I thought they had been scoured in the sand by the feet of those wicked persons who had scattered and trod them in the dust. They were arranged in beautiful order in the casket, everyone in its place, without any visible pains of the man who cast them in. I shouted with very joy, and that shout awoke me.” Early Writings, 81–83.

> «Jeg så ned i skrinet, men øynene mine ble blendet av synet. De skinte med ti ganger sin tidligere herlighet. Jeg trodde de var blitt skurt i sanden av føttene til de ugudelige personene som hadde spredt dem og trådt dem ned i støvet. De lå ordnet i vakker orden i skrinet, hver og én på sin plass, uten noen synlige spor av anstrengelsen hos den mannen som hadde kastet dem inn. Jeg ropte av ren glede, og det ropet vekket meg.» Early Writings, 81–83.

Beginning on page “81,” a symbol of the priests, the dream identifies the history of the Laodicean Seventh-day Adventist church’s work of destroying the foundational truths assembled by Divinity through the humanity of William Miller. The history ends when Miller “shouted with very joy” and the shout “awoke” him. The history represented in the dream concludes at the loud cry of the third angel, which is the climax of the Midnight Cry. The historical narrative of Miller’s dream also represents the waymarks of the Millerite history, and it therefore also represents the parallel history of the movement of the one hundred and forty-four thousand. Just as significant is that the dream’s historical representation also contains a prophetic fractal of the history that began to repeat in 2023.

Fra og med side «81», et symbol på prestene, identifiserer drømmen historien om den laodikeiske syvendedags adventistkirkens verk med å ødelegge de grunnleggende sannhetene som ble samlet av Guddommen gjennom William Millers menneskelighet. Historien ender når Miller «ropte av ren glede», og ropet «vekker» ham. Historien som er fremstilt i drømmen, avsluttes ved den tredje engels høye rop, som er midnattsropets klimaks. Den historiske fortellingen i Millers drøm representerer også veimerkene i den millerittiske historien, og derfor representerer den også den parallelle historien til de hundre og førtifire tusens bevegelse. Like betydningsfullt er det at drømmens historiske fremstilling også inneholder en profetisk fraktal av historien som begynte å gjenta seg i 2023.

The jewels of truth that were recognized in the history of the one hundred and forty-four thousand were placed into the public record in 2004 and then again in 2012, when the presentation of Habakkuk’s Tables gathered a group that was destined to be scattered. Those truths were set upon the table in 2004, with the first presentation of the truths which had been unsealed in 1989. A “few” considered the message then, but in 2012, the series of 95 presentations titled Habakkuk’s Tables brought in a crowd, for the “people began to come in, at first few in number, but increasing to a crowd.”

Sannhetens juveler som ble gjenkjent i historien om de hundre og førtifire tusen, ble innført i den offentlige protokoll i 2004 og deretter igjen i 2012, da fremstillingen av Habakkuks tavler samlet en gruppe som var bestemt til å bli spredt. Disse sannhetene ble lagt frem på bordet i 2004, ved den første presentasjonen av de sannheter som var blitt forseglingsløst i 1989. Noen «få» tok da budskapet i betraktning, men i 2012 førte serien på 95 presentasjoner med tittelen Habakkuks tavler inn en folkemengde, for «folket begynte å komme inn, først få i antall, men økende til en folkemengde.»

From 2012 unto July 18, 2020 those truths were progressively scattered and covered with rubbish. On July 18, 2020, the proponents of the message of Habakkuk’s Tables were scattered for a period of three and a half days.

Fra 2012 og fram til 18. juli 2020 ble disse sannhetene gradvis spredt og dekket med skrap. Den 18. juli 2020 ble forkjemperne for budskapet om Habakkuks tavler spredt for en periode på tre og en halv dag.

> And when they shall have finished their testimony, the beast that ascendeth out of the bottomless pit shall make war against them, and shall overcome them, and kill them. And their dead bodies shall lie in the street of the great city, which spiritually is called Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified. And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. Revelation 11:7–10.

> Og når de har fullført sitt vitnesbyrd, skal dyret som stiger opp fra avgrunnen, føre krig mot dem og seire over dem og drepe dem. Og deres døde legemer skal ligge på gaten i den store stad, som i åndelig betydning kalles Sodoma og Egypt, hvor også vår Herre ble korsfestet. Og mennesker av folk og stammer og tungemål og nasjoner skal se deres døde legemer i tre og en halv dag, og de skal ikke la deres døde legemer bli lagt i graver. Og de som bor på jorden, skal glede seg over dem og fryde seg, og de skal sende gaver til hverandre, fordi disse to profetene plaget dem som bodde på jorden. Åpenbaringen 11:7–10.

On Sabbath, December 30, 2023 Future for America joined a zoom meeting for its first public meeting since July 18, 2020. December 30, 2023 is 1,260 days after July 18, 2020, or “three days and an half.” While Elijah and Moses were dead in the street, the other class is “rejoicing.” Future for America had returned to publishing the prophetic message in July of 2023, for the message that was then to go to the entire earth, would of prophetic necessity need to come from the “wilderness.” Three and a half days, or 1,260 days are a wilderness.

På sabbaten, den 30. desember 2023, deltok Future for America i et Zoom-møte for sitt første offentlige møte siden 18. juli 2020. Den 30. desember 2023 er 1 260 dager etter 18. juli 2020, eller «tre og en halv dag». Mens Elia og Moses lå døde i gaten, «gleder» den andre klassen seg. Future for America hadde vendt tilbake til å publisere det profetiske budskapet i juli 2023, for budskapet som da skulle gå til hele jorden, måtte av profetisk nødvendighet komme fra «ørkenen». Tre og en halv dag, eller 1 260 dager, er en ørken.

> And the woman fled into the wilderness, where she hath a place prepared of God, that they should feed her there a thousand two hundred and threescore days. Revelation 12:6.

> Og kvinnen flyktet ut i ørkenen, hvor hun har et sted gjort i stand av Gud, for at de skulle fø henne der i tusen to hundre og seksti dager. Åpenbaringen 12:6.

The “wilderness” is “a thousand two hundred and threescore days,” which is 1,260 days, which is also “three days and a half,” and is represented in Revelation 12:6, and “126” is a tithe of 1,260. One of the amazing truths that was then unsealed was the need of repentance in fulfillment of the prayer of the “seven times” in Leviticus twenty-six.

«Ørkenen» er «ett tusen to hundre og seksti dager», som er 1 260 dager, som også er «tre dager og en halv», og er framstilt i Åpenbaringen 12:6, og «126» er en tiendedel av 1 260. En av de forunderlige sannhetene som da ble avforseglet, var nødvendigheten av omvendelse til oppfyllelse av bønnen om de «sju tider» i Tredje Mosebok tjueseks.

1,260 days is also a symbol of 2,520 days. The “seven times” against the northern kingdom began in 723 BC and ended in 1798. The midpoint is 538, thus creating 1,260 years that paganism trampled down the sanctuary and host followed by 1,260 that papalism trampled down the sanctuary and host. This prophetic structure is aligned with the 1,260 days from Christ’s baptism to the cross, that is followed by 1,260 prophetic days unto 34 AD, when the gospel went to the Gentiles. Thus, upon two witnesses 1,260 is part of 2,520 days, or Moses’ “seven times” of Leviticus twenty-six.

1 260 dager er også et symbol på 2 520 dager. De «sju tider» mot det nordlige riket begynte i 723 f.Kr. og endte i 1798. Midtpunktet er 538, og slik dannes 1 260 år da hedenskapet trampet ned helligdommen og hæren, etterfulgt av 1 260 år da pavedømmet trampet ned helligdommen og hæren. Denne profetiske strukturen er i samsvar med de 1 260 dagene fra Kristi dåp til korset, som etterfølges av 1 260 profetiske dager frem til år 34 e.Kr., da evangeliet gikk til hedningene. Slik er, på grunnlag av to vitner, 1 260 en del av 2 520 dager, eller Moses’ «sju tider» i Tredje Mosebok 26.

The voice in the wilderness period beginning on Sabbath, July 18, 2020 unto Sabbath, December 30, 2023 began to cry in July of 2023, and when the “wilderness” period ended on Sabbath, December 30, 2023 the resurrection of Moses and Elijah arrived. The message of the voice identified that the waymark of the parallel first disappointments in every reform movement explained the false prediction of July 18, 2020, in the context of the parable of the ten virgins. It called men and women to the repentance represented by the Leviticus twenty-six prayer. Miller’s dream represents that very repentance when he records, “While I was thus weeping and mourning for my great loss and accountability, I remembered God, and earnestly prayed that He would send me help.”

Røsten i ørkenen-perioden, som begynte på sabbat, 18. juli 2020, og varte til sabbat, 30. desember 2023, begynte å rope i juli 2023, og da «ørkenen»-perioden endte på sabbat, 30. desember 2023, kom oppstandelsen av Moses og Elia. Budskapet fra røsten identifiserte at veimerket for de parallelle første skuffelsene i enhver reformbevegelse forklarte den falske forutsigelsen av 18. juli 2020 i sammenhengen av lignelsen om de ti jomfruer. Det kalte menn og kvinner til den omvendelse som er fremstilt ved bønnen i 3 Mosebok tjueseks. Millers drøm fremstiller nettopp denne omvendelsen når han skriver: «Mens jeg således gråt og sørget over mitt store tap og mitt ansvar, kom jeg Gud i hu og ba inderlig om at Han ville sende meg hjelp.»

## Come and See

Kom og se

Miller’s dream is divided by two expressions of “come and see.” The first time Miller invites people to “come and see,” and the second time the “dirt brush man” invites Miller to come and see. “Come and see” is a prophetic symbol that identifies a prophetic truth that is unsealed. The first four seals each contain the command to “come and see.”

Millers drøm er delt av to uttrykk for «kom og se». Første gang innbyr Miller folk til å «komme og se», og andre gang innbyr «mannen med støvkosten» Miller til å komme og se. «Kom og se» er et profetisk symbol som identifiserer en profetisk sannhet som er avforseglet. De fire første seglene inneholder hver for seg befaling om å «komme og se».

> And I saw when the Lamb opened one of the seals, and I heard, as it were the noise of thunder, one of the four beasts saying, Come and see. … And when he had opened the second seal, I heard the second beast say, Come and see. … And when he had opened the third seal, I heard the third beast say, Come and see. … And when he had opened the fourth seal, I heard the voice of the fourth beast say, Come and see. Revelation 6:1, 3, 5, 7.

> Og jeg så da Lammet åpnet ett av seglene, og jeg hørte, likesom lyden av torden, ett av de fire livsvesener si: Kom og se. … Og da han hadde åpnet det andre seglet, hørte jeg det andre livsvesen si: Kom og se. … Og da han hadde åpnet det tredje seglet, hørte jeg det tredje livsvesen si: Kom og se. … Og da han hadde åpnet det fjerde seglet, hørte jeg røsten av det fjerde livsvesen si: Kom og se. Åpenbaringen 6:1, 3, 5, 7.

The “come and see” in the beginning of Miller’s dream is the alpha and the ending “come and see” is the omega. The dream identifies the unsealing in the beginning of the dream as jewels that when “arranged they reflected a light and glory equaled only to the sun.” When Christ invited Miller to “come and see” the omega, Miller says, “my eyes were dazzled with the sight. They shone with ten times their former glory.” The alpha light was as the sun and the omega light was ten times the sun.

«Kom og se» i begynnelsen av Millers drøm er alfa, og det avsluttende «kom og se» er omega. Drømmen identifiserer åpningen av seglet i begynnelsen av drømmen som juveler, som, da de ble «ordnet, gjenspeilte et lys og en herlighet som bare solen kunne måle seg med». Da Kristus innbød Miller til å «komme og se» omega, sier Miller: «mine øyne ble blendet av synet. De skinte med ti ganger sin tidligere herlighet.» Alfa-lyset var som solen, og omega-lyset var ti ganger solen.

## Scatter

Spre ut

Miller’s mourning and repentance is represented at the end of the period that began with the first “come and see,” and the last “come and see.” In the period which begins with Miller’s unsealing a message to the people and then ends with Christ unsealing a message to Miller, the word “scatter” is represented “seven times.” Miller will use the word again, but between the first and last unsealing, “scatter” is expressed “seven times.” The Bible identifies the judgment of the “seven times” with the word, “scatter.”

Millers sorg og omvendelse blir fremstilt ved slutten av den perioden som begynte med det første «kom og se» og det siste «kom og se». I den perioden som begynner med at Miller avforsegler et budskap for folket, og deretter ender med at Kristus avforsegler et budskap for Miller, blir ordet «spre» fremstilt «sju ganger». Miller vil bruke ordet igjen, men mellom den første og den siste avforseglingen blir «spre» uttrykt «sju ganger». Bibelen identifiserer dommen over de «sju ganger» med ordet «spre».

> And I will scatter you among the heathen, and will draw out a sword after you: and your land shall be desolate, and your cities waste. Leviticus 26:33.

> Og jeg vil spre dere blant hedningefolkene, og dra sverdet etter dere; og landet deres skal ligge øde, og byene deres være i ruiner. 3 Mosebok 26:33.

The very first truth Miller discovered was the “seven times” of Leviticus twenty-six, and in his dream the period between Miller’s message being published and Christ’s message being published, all the foundational truths represented by the work of William Miller were to be covered with the rubbish and counterfeit coins of the theologians of Laodicean Seventh-day Adventism. That rejection of the foundational truths is represented as seven scatterings within the history between the alpha and omega. The “seven times” is a symbol of the work of William Miller, which in turn are the foundations of Seventh-day Adventism, of which; the 2,300 days of Daniel 8:14 are the central pillar of that very foundation. What this identifies is that the 2,520 years of scattering that was the first, or alpha discovery of William Miller marks the beginning of a period, that ended with the omega discovery of William Miller, which was the 2,300 days.

Den aller første sannheten Miller oppdaget, var «de syv tider» i 3 Mosebok tjueseks, og i hans drøm skulle perioden mellom at Millers budskap ble offentliggjort og Kristi budskap ble offentliggjort, alle de grunnleggende sannhetene representert ved William Millers gjerning, bli dekket til med rusk og falske mynter fra teologene innen den laodikeiske syvendedagsadventismen. Denne forkastelsen av de grunnleggende sannhetene fremstilles som syv adspredelser innenfor historien mellom alfa og omega. «De syv tider» er et symbol på William Millers gjerning, som igjen er syvendedagsadventismens grunnvoller, hvorav de 2 300 dagene i Daniel 8:14 er selve denne grunnvollens sentrale søyle. Det dette identifiserer, er at de 2 520 årene med adspredelse, som var William Millers første, eller alfa-oppdagelse, markerer begynnelsen på en periode som endte med William Millers omega-oppdagelse, som var de 2 300 dagene.

When Laodicean Seventh-day Adventism set aside the “seven times” in 1863, they set aside William Miller’s first discovery, which would be his alpha discovery and his foundational discovery. The last of Miller’s discoveries was the 2,300 days, which was his omega discovery and his capstone discovery. The “seven times” that concluded in 1798 marked the 2,520 and the 2,300 days were marked in 1844.

Da laodikeisk syvendedagsadventisme satte til side «de sju tider» i 1863, satte de til side William Millers første oppdagelse, som var hans alfa-oppdagelse og hans grunnleggende oppdagelse. Den siste av Millers oppdagelser var de 2 300 dagene, som var hans omega-oppdagelse og hans kronende oppdagelse. «De sju tider» som ble avsluttet i 1798, markerte de 2 520, og de 2 300 dagene ble markert i 1844.

It is the dirt brush man who assembles the jewels after they are scattered for seven times. Then the casket is larger and more beautiful and shines ten times brighter than the sun. Ten is a symbol of a test, and those jewels therefore shine at the test over the day of the sun, so Miller’s dream begins in 1798 and ends at the loud cry of the third angel at the Sunday law.

Det er skittbørstemannen som samler juvelene etter at de er blitt spredt sju ganger. Da er skrinet større og vakrere og skinner ti ganger klarere enn solen. Ti er et symbol på en prøve, og disse juvelene skinner derfor ved prøven over solens dag, slik at Millers drøm begynner i 1798 og ender ved den tredje engels høye rop ved søndagsloven.

The history of the Millerites from 1798 unto 1863 is also the history from 1798 until the soon-coming Sunday law. The history represented in William Miller’s dream that occurs between Miller saying “come and see” unto the Dirt Brush man saying “come and see,” is both the period of 1798 unto 1863, and also the period of 1798 unto the Sunday law. The line that ends in 1863 is a prophetic fractal of the line that begins in 1798 and ends at the Sunday law. Both those lines are represented in Miller’s dream.

Millerittenes historie fra 1798 til 1863 er også historien fra 1798 og fram til den snart kommende søndagsloven. Historien som er framstilt i William Millers drøm, og som utspiller seg mellom at Miller sier «kom og se» og at mannen med skittbørsten sier «kom og se», er både perioden fra 1798 til 1863, og også perioden fra 1798 til søndagsloven. Linjen som ender i 1863, er en profetisk fraktal av linjen som begynner i 1798 og ender ved søndagsloven. Begge disse linjene er framstilt i Millers drøm.

The closed door on October 22, 1844 typifies the closed door at the Sunday law. The prophecy of 2,300 years that was fulfilled in 1844, typifies the Sunday law.

Den lukkede dør den 22. oktober 1844 er et forbilde på den lukkede dør ved søndagsloven. Profetien om 2 300 år, som ble oppfylt i 1844, er et forbilde på søndagsloven.

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 426.

> «Kristi komme som vår øversteprest til det aller helligste, for å rense helligdommen, slik det fremstilles i Daniel 8,14; Menneskesønnens komme til Den gamle av dager, slik det fremstilles i Daniel 7,13; og Herrens komme til sitt tempel, slik det er forutsagt av Malaki, er beskrivelser av den samme hendelsen; og dette fremstilles også ved brudgommens komme til bryllupet, slik Kristus beskriver det i lignelsen om de ti jomfruer i Matteus 25.» The Great Controversy, 426.

## Lines

Linjer

The omega of Miller’s discoveries was the 2,300-year prophecy, so both 1844 and the Sunday law are represented by the 2,300 years. This means that the 2,520 is the alpha and the 2,300 is the omega of both lines; one line concludes in 1863, and the other line concludes at the Sunday law. On both lines the 2,520 prophecy is the alpha, and or the foundation stone. The fractal of 1798 unto 1863 in the foundational history of the Millerites, also aligns with another fractal in the omega, capstone history of the one hundred and forty-four thousand.

Omegaen i Millers oppdagelser var profetien om de 2 300 årene, så både 1844 og søndagsloven er representert ved de 2 300 årene. Dette betyr at 2 520 er alfaen og 2 300 er omegaen på begge linjer; den ene linjen avsluttes i 1863, og den andre linjen avsluttes ved søndagsloven. På begge linjene er profetien om 2 520 alfaen, og eller grunnsteinen. Fraktalen fra 1798 til 1863 i millerittenes grunnleggende historie samsvarer også med en annen fraktal i omegaens, sluttsteinshistorien til de hundre og førtifire tusen.

At 9/11 God called His people to return to Jeremiah’s old paths, which are the foundations, which are in turn represented by the messenger of the foundational history, who is in turn represented by his foundational alpha discovery of the “seven times.” The “seven times” is the symbol of the foundations of the one hundred and forty-four thousand, and at 9/11 the sealing of that group began with the testing message of the foundations, represented by the very first foundational truth of William Miller and Adventism. At 9/11 the sealing time began and at the soon-coming Sunday law the sealing time of the one hundred and forty-four thousand concludes.

Ved 9/11 kalte Gud sitt folk til å vende tilbake til Jeremias gamle stier, som er grunnvollene, som igjen er representert ved budbæreren for den grunnleggende historien, som igjen er representert ved hans grunnleggende alfafunn av de «sju tider». De «sju tider» er symbolet på grunnvollene til de hundre og førtifire tusen, og ved 9/11 begynte beseglingen av den gruppen med prøvingsbudskapet om grunnvollene, representert ved selve den aller første grunnleggende sannheten hos William Miller og adventismen. Ved 9/11 begynte beseglingstiden, og ved den snart kommende søndagsloven avsluttes beseglingstiden for de hundre og førtifire tusen.

That history is a fractal that begins with 2,520 and ends with 2,300, and that history is therefore the third line of prophetic history represented in William Miller’s dream. The 2,520 was fulfilled in 1798 and the 2,300 in 1844. The work represented by the two lines is the work of Christ in combining His divinity with our humanity. It is the work of changing a sinner into a saint, restoring the higher nature to its rightful throne over the lower nature. For this reason, the human body takes 2,520 days to totally reproduce every cell in the body, and that very same body is based upon 23 male chromosomes combined with 23 female chromosomes. Together they produce a living temple, which is represented as the number “46,” which is the period of 1798 to 1844, which is the period of William Miller’s dream from the 2,520 in 1798 unto the 2,300 in 1844.

Den historien er en fraktal som begynner med 2.520 og ender med 2.300, og denne historien er derfor den tredje linjen av profetisk historie som er fremstilt i William Millers drøm. De 2.520 ble oppfylt i 1798 og de 2.300 i 1844. Verket som er representert ved de to linjene, er Kristi verk i å forene sin guddommelighet med vår menneskelighet. Det er verket med å forvandle en synder til en hellig, ved å gjenopprette den høyere natur til sin rettmessige trone over den lavere natur. Av denne grunn bruker menneskekroppen 2.520 dager på fullstendig å fornye hver celle i kroppen, og nettopp den samme kroppen er basert på 23 mannlige kromosomer forent med 23 kvinnelige kromosomer. Sammen frembringer de et levende tempel, som er fremstilt som tallet «46», hvilket er perioden fra 1798 til 1844, som er perioden i William Millers drøm fra de 2.520 i 1798 til de 2.300 i 1844.

William Miller’s dream also contains another fractal of note. From 9/11 unto the Sunday law is a fractal of 1798 unto the Sunday law, as in 1798 unto 1863. 2023 unto the Sunday law is a fractal of 9/11 unto the Sunday law, and this is the history that all of the lines within Miller’s dream point to as the omega of them all. This is the period where the original truths are magnified ten times the sun.

William Millers drøm inneholder også en annen fraktal av betydning. Fra 11. september og frem til søndagsloven finnes det en fraktal av perioden fra 1798 og frem til søndagsloven, slik som fra 1798 til 1863. Fra 2023 og frem til søndagsloven er en fraktal av perioden fra 11. september og frem til søndagsloven, og dette er den historien som alle linjene i Millers drøm peker mot som omegaen for dem alle. Dette er perioden hvor de opprinnelige sannhetene blir forstørret ti ganger solen.

## The Two Bustles

De to travle dagene

In the 1840’s, the word “bustle” (as a noun) commonly meant energetic, busy, or noisy activity—often with a sense of fuss, excitement, hurry, or agitation. It referred to lively movement, commotion, or bustling about, whether in a crowd, a household, a marketplace, or during a particular event. The “bustle” of Miller’s dream would thus describe the immediate flurry of activity, excitement, or urgent business happening right then—the transient stir or commotion of the present situation or occasion.

På 1840-tallet betydde ordet «bustle» (som substantiv) vanligvis energisk, travel eller støyende virksomhet—ofte med en nyanse av oppstyr, opphisselse, hastverk eller uro. Det siktet til livlig bevegelse, ståhei eller travel ferdsel, enten i en folkemengde, en husholdning, på en markedsplass eller under en bestemt begivenhet. «Bustle» i Millers drøm ville således beskrive den umiddelbare virvel av virksomhet, opphisselse eller påtrengende gjøremål som fant sted akkurat da—det forbigående oppstyr eller den uro som hørte den daværende situasjon eller anledning til.

Miller states, “Then, while he brushed the dirt and rubbish, false jewels and counterfeit coin, all rose and went out of the window like a cloud, and the wind carried them away. In the bustle I closed my eyes for a moment; when I opened them, the rubbish was all gone.”

Miller sier: «Så, mens han feide bort støv og skrap, falske juveler og falsk mynt, steg alt sammen opp og fór ut av vinduet som en sky, og vinden bar det bort. I virvaret lukket jeg øynene et øyeblikk; da jeg åpnet dem, var alt skrapet borte.»

The “bustle” identifies two points in Miller’s dream; The first when the crowd is scattering the jewels, and then when the dirt brush man opens the windows and begins to sweep out the false jewels. The first and alpha bustle is the covering up of the jewels and the second and omega bustle is the restoration of the jewels. During the bustle, Miller closed his eyes. Miller was laid to rest in 1849, the very point that Christ was stretching forth His hand a second time to gather the remnant of His people. Miller then closed his eyes, and in 1850 his truths were again placed upon a table in fulfillment of Habakkuk’s command to write the vision and make it plain. That bustle period, Miller closes his eyes and when he awakes the jewels are in the process of being restored.

«Ståket» identifiserer to punkter i Millers drøm; det første når folkemengden sprer juvelene, og deretter når mannen med skurekosten åpner vinduene og begynner å feie ut de falske juvelene. Det første, alfa-ståket, er tildekkingen av juvelene, og det andre, omega-ståket, er gjenopprettelsen av juvelene. Under ståket lukket Miller sine øyne. Miller ble lagt til hvile i 1849, nettopp på det tidspunkt da Kristus rakte ut sin hånd for annen gang for å samle resten av sitt folk. Miller lukket deretter sine øyne, og i 1850 ble hans sannheter igjen lagt på et bord til oppfyllelse av Habakkuks befaling om å skrive synet ned og gjøre det tydelig. I denne ståkperioden lukker Miller sine øyne, og når han våkner, er juvelene i ferd med å bli gjenopprettet.

The second bustle in his dream takes place when the ensign of the one hundred and forty-four thousand is being resurrected, purged and purified as the ensign which Zechariah identifies as jewels upon a crown.

Det andre oppstyret i hans drøm finner sted når banneret for de ett hundre og førtifire tusen blir gjenreist, renset og lutret som det banner Sakarja identifiserer som juveler på en krone.

> And the Lord their God shall save them in that day as the flock of his people: for they shall be as the stones of a crown, lifted up as an ensign upon his land. For how great is his goodness, and how great is his beauty! corn shall make the young men cheerful, and new wine the maids. Ask ye of the Lord rain in the time of the latter rain; so the Lord shall make bright clouds, and give them showers of rain, to every one grass in the field. For the idols have spoken vanity, and the diviners have seen a lie, and have told false dreams; they comfort in vain: therefore they went their way as a flock, they were troubled, because there was no shepherd. Mine anger was kindled against the shepherds, and I punished the goats: for the Lord of hosts hath visited his flock the house of Judah, and hath made them as his goodly horse in the battle. Zechariah 9:16–10:3.

> Og Herren deres Gud skal frelse dem på den dag som flokken av sitt folk; for de skal være som steinene i en krone, løftet opp som et banner over hans land. For hvor stor er ikke hans godhet, og hvor stor er ikke hans skjønnhet! Korn skal gjøre de unge menn glade, og ny vin de unge kvinner. Be Herren om regn i tiden for det sene regn; så skal Herren danne lysende skyer og gi dem regnskyll, til hver enkelt gress på marken. For avgudene har talt tomhet, og spåmennene har sett løgn og fortalt falske drømmer; de trøster forgjeves. Derfor dro de bort som en flokk, de ble plaget, fordi det ikke var noen hyrde. Min vrede ble opptent mot hyrdene, og bukkene straffet jeg; for hærskarenes Herre har sett til sin hjord, Judas hus, og gjort dem lik sin praktfulle stridshest i kampen. Sakarja 9:16–10:3.

The “flock of His people” are both an ensign and stones (jewels) upon a crown. The flock of His people are identified during the latter rain, for the command is to ask for the latter rain in the time of the latter rain. The flock is contrasted with the “flock” that went their own way, rather than the way of Jeremiah’s old paths. In the time of the latter rain the jewels that are His flock will be His goodly horse in the battle. That “goodly horse” is the church triumphant, represented in the first Christian bride, symbolized by Peter who, as a white horse in the period of the first seal went forth conquering and to conquer.

«Hans folks hjord» er både et banner og steiner (juveler) på en krone. Hans folks hjord blir identifisert under senregnet, for befaling lyder å be om senregn i senregnets tid. Hjorden står i kontrast til den «hjord» som gikk sine egne veier, snarere enn veien til Jeremias gamle stier. I senregnets tid skal juvelene, som er Hans hjord, være Hans prektige hest i striden. Den «prektige hest» er den seirende menighet, fremstilt i den første kristne brud, symbolisert ved Peter som, lik en hvit hest i perioden for det første segl, drog ut seirende og for å seire.

> And I saw when the Lamb opened one of the seals, and I heard, as it were the noise of thunder, one of the four beasts saying, Come and see. And I saw, and behold a white horse: and he that sat on him had a bow; and a crown was given unto him: and he went forth conquering, and to conquer. Revelation 6:1, 2.

> Og jeg så da Lammet åpnet ett av seglene, og jeg hørte, liksom lyden av torden, ett av de fire livsvesener si: Kom og se. Og jeg så, og se, en hvit hest; og han som satt på den, hadde en bue; og en krone ble gitt ham; og han drog ut seirende og for å seire. Åpenbaringen 6:1, 2.

Peter therefore is the symbol of the first Christian church of the apostles during the Pentecostal outpouring of the rain, and the symbol of the last Christian church during the latter rain, that was typified by the Pentecostal outpouring.

Peter er derfor symbolet på den første kristne apostoliske kirke under pinseutgytelsen av regnet, og symbolet på den siste kristne kirke under senregnet, som ble forbildet ved pinseutgytelsen.

> And I saw heaven opened, and behold a white horse; and he that sat upon him was called Faithful and True, and in righteousness he doth judge and make war. His eyes were as a flame of fire, and on his head were many crowns; and he had a name written, that no man knew, but he himself. And he was clothed with a vesture dipped in blood: and his name is called The Word of God. And the armies which were in heaven followed him upon white horses, clothed in fine linen, white and clean. Revelation 19:11–14.

> Og jeg så himmelen åpnet, og se, en hvit hest; og han som satt på den, kalles Trofast og Sannferdig, og i rettferdighet dømmer han og fører krig. Hans øyne var som en ildslue, og på hans hode var mange kroner; og han hadde et navn skrevet, som ingen kjente uten han selv. Og han var kledd i en kledning dyppet i blod; og hans navn kalles Guds Ord. Og hærene som var i himmelen, fulgte ham på hvite hester, kledd i fint lin, hvitt og rent. Åpenbaringen 19:11–14.

The white horses represent Christ’s army that are resurrected in Ezekiel 37, and they are the church triumphant, and they are stones in a crown, for Christ establishes His kingdom of glory in the time of the latter rain. As representatives of His kingdom the one hundred and forty-four thousand are jewels upon the crown which is the symbol of the kingdom he receives at the conclusion of the 2,300 days, which was both October 22, 1844 and will be again at the Sunday law. That kingdom of white horses is raised up during the latter rain, when the windows of heaven are opened, for John saw the white horse when heaven was opened.

De hvite hestene representerer Kristi hær, som blir oppreist i Esekiel 37, og de er den seirende menighet, og de er steiner i en krone; for Kristus oppretter sitt herlighetsrike i den sildige regns tid. Som representanter for hans rike er de hundre og førtifire tusen juveler på kronen, som er symbolet på det riket han mottar ved avslutningen av de 2 300 dagene, hvilket både var 22. oktober 1844 og igjen vil være ved søndagsloven. Dette riket av hvite hester blir oppreist under det sildige regn, når himmelens vinduer åpnes, for Johannes så den hvite hesten da himmelen ble åpnet.

In the alpha bustle of 1849, Miller closed his eyes in death, for a little moment. Miller was Elijah, and Elijah died on July 18, 2020, and he laid in the street for 1,260 days until he reached the omega bustle and was then awakened. His awakening is marked as arriving when the dirt brush man opened the window of heaven to sweep out the rubbish. The army of white horses is raised when heaven’s window is opened, and when that occurs a separation of true and false is identified. That separation is also identified in the book of Malachi.

I alfa-bevegelsen i 1849 lukket Miller sine øyne i døden, for et lite øyeblikk. Miller var Elia, og Elia døde den 18. juli 2020, og han lå i gaten i 1 260 dager inntil han nådde omega-bevegelsen og deretter ble vekket opp. Hans oppvåkning markeres som inntruffet da mannen med skittkosten åpnet himmelens vindu for å feie ut skrapet. Hæren av hvite hester reises opp når himmelens vindu åpnes, og når det skjer, blir et skille mellom sant og falskt identifisert. Dette skillet blir også identifisert i Malakis bok.

> Bring ye all the tithes into the storehouse, that there may be meat in mine house, and prove me now herewith, saith the Lord of hosts, if I will not open you the windows of heaven, and pour you out a blessing, that there shall not be room enough to receive it. Malachi 3:10.

> Bring hele tienden inn i forrådshuset, så det kan være mat i mitt hus, og prøv meg nå på denne måten, sier Herren, hærskarenes Gud, om jeg ikke vil åpne himmelens luker for dere og utøse over dere velsignelse i så rikt mål at det ikke skal være rom nok til å ta imot den. Malaki 3:10.

The spirits of the prophets are subject unto the prophets, and John in Revelation, Miller’s dream and Malachi provide three witnesses of the time when the windows of heaven are opened. In Miller’s dream it is at the omega of the call to “come and see.” The bustle in the alpha was when the scattering began, and the omega is when the gathering begins.

Profetenes ånder er underlagt profetene, og Johannes i Åpenbaringen, Millers drøm og Malaki gir tre vitner om den tid da himmelens vinduer åpnes. I Millers drøm er dette ved omega av kallet til «kom og se». Travelheten i alfa var da spredningen begynte, og omega er når innsamlingen begynner.

Before we proceed further into Miller’s dream we want to include James White’s commentary on the dream. James White identifies the true jewels as God’s true people and the counterfeit jewels as the wicked. I identify the jewels as truths contrasted with error. The jewels and the counterfeit jewels are both the message and the messengers contrasted with error and false messengers.

Før vi går videre inn i Millers drøm, ønsker vi å ta med James Whites kommentar til drømmen. James White identifiserer de ekte juvelene som Guds sanne folk og de falske juvelene som de ugudelige. Jeg identifiserer juvelene som sannheter satt i kontrast til villfarelse. Juvelene og de falske juvelene er både budskapet og budbærerne, satt i kontrast til villfarelse og falske budbærere.

> “BROTHER MILLER’S DREAM

> «BRODER MILLERS DRØM»

> “The following dream was published in the Advent Herald, more than two years since. I then saw that it clearly marked out our past second advent experience, and that God gave the dream for the benefit of the scattered flock.

> «Den følgende drømmen ble offentliggjort i Advent Herald for mer enn to år siden. Jeg så da at den tydelig skildret vår tidligere erfaring med det annet advent, og at Gud gav drømmen til gagn for den spredte hjord.

> “Among the signs of the near approach of the great and the terrible day of the Lord, God has placed dreams. See Joel 2:28–31; Acts 2:17–20. Dreams may come in three ways; first, ‘through the multitude of business.’ See Ecclesiastes 5:3. Second, those who are under the foul spirit and deception of Satan, may have dreams through his influence. See Deuteronomy 8:1–5; Jeremiah 23:25–28; 27:9; 29:8; Zechariah 10:2; Jude 8. And third, God has always taught, and still teaches his people more or less by dreams, which come through the agency of angels and the Holy Spirit. Those who stand in the clear light of truth will know when God gives them a dream; and such will not be deceived and led astray by false dreams.

> «Blant tegnene på at Herrens store og fryktinngytende dag er nær forestående, har Gud satt drømmer. Se Joel 2:28–31; Apg 2:17–20. Drømmer kan komme på tre måter; for det første «gjennom mengden av virksomhet». Se Forkynneren 5:3. For det andre kan de som er under Satans urene ånd og bedrag, ha drømmer gjennom hans innflytelse. Se 5 Mosebok 8:1–5; Jeremia 23:25–28; 27:9; 29:8; Sakarja 10:2; Judas 8. Og for det tredje har Gud alltid undervist, og underviser fremdeles, sitt folk mer eller mindre ved drømmer, som kommer gjennom englers og Den Hellige Ånds virke. De som står i sannhetens klare lys, vil vite når Gud gir dem en drøm; og slike vil ikke bli bedratt og ført vill av falske drømmer.»

> “‘And he said, Hear now my words; if there be a prophet among you, I the Lord will make myself known unto him in a vision, and will speak unto him in a dream.’ Numbers 12:6. Said Jacob, ‘The angel of the Lord spake unto me in a dream.’ Genesis 31:2. ‘And God came to Laban the Syrian in a dream by night.’ Genesis 31:24. Read the dreams of Joseph, [Genesis 37:5–9,] and then the interesting story of their fulfilment in Egypt. ‘In Gibeon the Lord appeared to Solomon in a dream by night.’ 1 Kings 3:55. The great important image of the second chapter of Daniel was given in a dream, also the four beasts, etc. of the seventh chapter. When Herod sought to destroy the infant Saviour Joseph was warned in a dream to flee into Egypt. Matthew 2:13.

> «Og han sa: Hør nå mine ord! Er det en profet iblant dere, vil jeg, Herren, åpenbare meg for ham i et syn og tale til ham i en drøm.» 4 Mosebok 12:6. Jakob sa: «Herrens engel talte til meg i en drøm.» 1 Mosebok 31:2. «Og Gud kom til Laban, syreren, i en drøm om natten.» 1 Mosebok 31:24. Les Josefs drømmer, [1 Mosebok 37:5–9,] og deretter den interessante beretningen om deres oppfyllelse i Egypt. «I Gibeon åpenbarte Herren seg for Salomo i en drøm om natten.» 1 Kongebok 3:5. Det store, viktige bildet i Daniels andre kapittel ble gitt i en drøm, likeså de fire dyrene osv. i det sjuende kapittel. Da Herodes søkte å ødelegge den nyfødte Frelser, ble Josef advart i en drøm om å flykte til Egypt. Matteus 2:13.

> “‘And it shall come to pass in the LAST DAYS, saith God, I will pour out of my Spirit upon all flesh: and your sons and your daughters shall prophesy, and your young men shall see visions, and your old men shall dream dreams.’ Acts 2:17.

> «‘Og det skal skje i de SISTE DAGER, sier Gud, at jeg vil utgyte av min Ånd over alt kjød; og deres sønner og deres døtre skal tale profetisk, og deres unge menn skal se syner, og deres gamle menn skal drømme drømmer.’ Apostlenes gjerninger 2:17.»

> “The gift of prophecy, by dreams and visions, is here the fruit of the Holy Spirit, and in the last days is to be manifested sufficiently to constitute a sign. It is one of the gifts of the gospel church.

> «Profetiens gave, ved drømmer og syner, er her Den Hellige Ånds frukt, og skal i de siste dager bli åpenbart i slik grad at den utgjør et tegn. Den er en av evangeliets menighets gaver. »

> “‘And he gave some apostles; and some PROPHETS; and some evangelists; and some pastors and teachers; For the perfecting of the saints, for the work of the ministry, for the edifying of the body of Christ.’ Ephesians 4:11, 12.

> «Og han gav noen til apostler, noen til PROFETER, noen til evangelister, og noen til hyrder og lærere, for å utruste de hellige til tjenestens arbeid, til oppbyggelse av Kristi legeme.» Efeserne 4:11, 12.

> “‘And God hath set some in the church, first apostles, secondarily PROPHETS,’ etc. 1 Corinthians 12:28. ‘Despise not PROPHESYINGS.’ 1 Thessalonians 5:20. See also Acts 13:1; 21:9; Romans 7:6; 1 Corinthians 14:1, 24, 39. Prophets or prophesyings are for the edification of the church of Christ; and there is no evidence that can be produced from the word of God, that they were to cease before evangelists, pastors and teachers were to cease. But says the objector, ‘There has been so many false visions and dreams that I can not have confidence in anything of the kind.’ It is true that Satan has his counterfeit. He always had false prophets, and certainly we may expect them now in this his last hour of deception and triumph. Those who reject such special revelations because the counterfeit exists, may with equal propriety go a little farther and deny that God ever revealed himself to man in a dream or a vision, for the counterfeit always existed.

> «‘Og Gud satte nokre i kyrkja, fyrst apostlar, dernest PROFETAR,’ osv. 1 Korintarbrev 12:28. ‘Forakt ikkje PROFETORD.’ 1 Tessalonikarbrev 5:20. Sjå òg Apostelgjerningane 13:1; 21:9; Romarbrevet 7:6; 1 Korintarbrev 14:1, 24, 39. Profetar eller profetord er til oppbygging for Kristi kyrkje; og det finst ikkje noko prov som kan førast fram frå Guds ord for at dei skulle ta slutt før evangelistar, hyrdingar og lærarar skulle ta slutt. Men, seier motstandaren: ‘Det har vore så mange falske syner og draumar at eg ikkje kan ha tillit til noko slikt.’ Det er sant at Satan har sine etterlikningar. Han har alltid hatt falske profetar, og vi kan visst vente dei no i denne hans siste time med forføring og triumf. Dei som forkastar slike særlege openberringar fordi etterlikninga finst, kan med like stor rimelegheit gå endå litt lenger og nekte for at Gud nokon gong openberra seg for mennesket i ein draum eller ei syn, for etterlikninga har alltid funnest.»

> “Dreams and visions are the medium through which God has revealed himself to man. Through this medium he spake to the prophets; he has placed the gift of prophecy among the gifts of the gospel church, and has classed dreams and visions with the other signs of the ‘LAST DAYS.’ Amen.

> «Drømmer og syner er det middel hvorigjennom Gud har åpenbart seg for mennesket. Gjennom dette middel talte han til profetene; han har satt profetiens gave blant evangeliets menighets gaver, og har regnet drømmer og syner blant de andre tegnene på de «SISTE DAGER». Amen.

> “My object in the above remarks has been to remove objections in a scriptural manner, and prepare the mind of the reader for the following.

> «Min hensikt med de ovenstående bemerkningene har vært å imøtegå innvendinger på en skriftmessig måte og forberede leserens sinn på det følgende. »

> “WM. MILLER,

> «WM. MILLER,

> “Low Hampton, N. Y. Dec. 3, 1847.” James White, Brother Miller’s Dream, 1–6.

> «Low Hampton, N. Y., 3. des. 1847.» James White, Broder Millers drøm, 1–6.

> “1. The ‘casket’ represents the great truths of the Bible, relative to the second advent of our Lord Jesus Christ, which were given Brother Miller to publish to the world.

> «1. ‘Skrinet’ representerer Bibelens store sannheter angående vår Herre Jesu Kristi annet komme, som ble gitt til bror Miller for at han skulle forkynne dem for verden.

> “2. The ‘key attached’ was his manner of interpreting the prophetic Word—Comparing scripture with scripture—the Bible its own interpreter. With this key Brother Miller opened the ‘casket,’ or the great truth of the advent to the world.

> «2. Den «vedlagte nøkkel» var hans måte å tolke det profetiske Ord på — å sammenligne skrift med skrift — Bibelen som sin egen fortolker. Med denne nøkkelen åpnet bror Miller «skrinet», eller den store sannheten om adventen for verden.»

> “3. The ‘jewels, diamonds, etc.’ of ‘all sorts and sizes’ so ‘beautifully arranged in their several places in the casket’ represent the children of God, [Malachi 3:17,] from all the churches, and from almost every station, and situation of life, who received the advent faith, and were seen to take a bold stand in their several stations, in the holy cause of truth. While moving in this order, each attending to his own duty, and walking humbly before God, ‘they reflected a light and glory’ to the world, equaled only by the church in the days of the apostles. The message, [Revelation 14:6,7,] went as it were, upon the wings of the wind, and the invitation, ‘Come, for all things are now ready,’ [Luke 14:17.] went abroad with power and effect.

> «3. ‘Juvelene, diamantene osv.’ av ‘alle slag og størrelser’, så ‘vakkert ordnet på sine respektive plasser i skrinet’, representerer Guds barn, [Malaki 3:17,] fra alle menighetene og fra nesten enhver stand og livssituasjon, som tok imot adventtroen, og som ble sett å innta et frimodig standpunkt i sine respektive stillinger i sannhetens hellige sak. Mens de beveget seg i denne orden, hver og én opptatt med sin egen plikt og vandret ydmykt for Gud, ‘reflekterte de et lys og en herlighet’ for verden, som bare kunne måles med menigheten i apostlenes dager. Budskapet, [Åpenbaringen 14:6,7,] gikk så å si på vindens vinger, og innbydelsen: ‘Kom, for alle ting er nå rede,’ [Lukas 14:17.] gikk ut med kraft og virkning.»

> “4. ‘The people began to come in, at first few in number, but increased to a crowd.’ When the advent doctrine was first preached by Brother Miller, and a very few others, it had but little effect, and but very few were waked up by it; but from 1840 to 1844, wherever it was preached, the whole community was aroused.

> «4. ‘Folket begynte å komme inn, først få i antall, men økte til en mengde.’ Da adventlæren først ble forkynt av bror Miller og noen ganske få andre, hadde den bare liten virkning, og bare meget få ble vekket opp ved den; men fra 1840 til 1844, hvor enn den ble forkynt, ble hele samfunnet vakt opp.»

> “5. When the flying angel [Revelation 14:6–7] first began to preach the everlasting good news, ‘Fear God, and give glory to him; for the hour of his judgment is come,’ many shouted for joy in view of the coming of Jesus, and the restitution, who afterwards opposed and scoffed and ridiculed the truth that a little before filled them with joy. They troubled and scattered the jewels. This brings us to the autumn of 1844, when the scattering time commenced.

> «5. Da den flygende engelen [Åpenbaringen 14:6–7] først begynte å forkynne det evige gode budskap: ‘Frykt Gud og gi ham ære; for timen for hans dom er kommet,’ jublet mange av glede ved utsikten til Jesu komme og gjenopprettelsen, men som senere motsatte seg, spottet og hånte den sannheten som kort tid i forveien hadde fylt dem med glede. De uroliget og spredte juvelene. Dette fører oss til høsten 1844, da spredningstiden begynte.»

> “Mark this: It was those who once ‘shouted for joy’ that troubled and scattered the jewels. And none have so effectually scattered the flock, and led them astray since 1844, as those who once preached the truth, and rejoiced in it; but have since denied the work of God, and the fulfillment of prophecy in our past advent experience.

> «Merk dette: Det var de som en gang ‘ropte av glede’, som plaget og spredte juvelene. Og ingen har så virkningsfullt spredt hjorden og ført den vill siden 1844 som de som en gang forkynte sannheten og gledet seg i den, men som siden har fornektet Guds verk og profetiens oppfyllelse i vår tidligere adventserfaring. »

> “6. The ‘spurious jewels and counterfeit coin’ that were scattered among the genuine, clearly represent false converts, or ‘strange children,’ [Hosea 5:7] since the door was shut in 1844.

> «6. De ‘falske juveler og forfalskede mynter’ som var spredt blant de ekte, representerer klart falske omvendte, eller ‘fremmede barn’ [Hosea 5:7], siden døren ble stengt i 1844.

> “7. The ‘dirt and shavings, sand and all manner of rubbish,’ represent the various and numerous errors that have been brought in among second advent believers, since the autumn of 1844. Here I will notice a few of them.

> «7. ‘smuss og spon, sand og all slags skrap’ representerer de forskjellige og tallrike villfarelser som er blitt ført inn blant de troende på Kristi annet komme siden høsten 1844. Her vil jeg omtale noen få av dem.

> “1. The stand that some of the ‘shepherds’ presumptuously took immediately after the Midnight cry was given, that the solemn melting power of the Holy Ghost that attended the seventh month movement was a mesmeric influence. George Storrs was among the first to take this stand. See his writings in the latter part of 1844, in the Midnight-Cry, then published in New York City. J. V. Himes, at the Albany Conference in the spring of 1845, said that the seventh month movement produced mesmerism seven feet deep. This I am told by one who was present, and heard the remark. Others who took an active part in the seventh month cry, have since pronounced that movement the work of the Devil. Attributing the work of Christ and the Holy Ghost to the Devil was in the days of our Savior, blasphemy, and it is blasphemy now. 2. The many experiments on definite time. Since the 2300 days ended in 1844, quite a number of times have been set, by different individuals, for their termination. In doing this they have removed the ‘landmarks,’ and have thrown darkness and doubt over the whole advent movement. 3. Spiritualism with all its fancies and extravagances. This wile of the Devil, which has accomplished an awful work of death, is very fitly represented by ‘shavings,’ and ‘all manner of rubbish.’ Many of those who drank down the poison of spiritualism admitted the truth of our past advent experience, and from this fact many have been made to believe that spiritualism was the natural fruit of believing that God conducted the great advent movements in 1843 and 1844. Peter, speaking of those who should ‘bring in damnable heresies, even denying the Lord that bought them,’ says ‘BY REASON OF WHOM THE WAY OF TRUTH SHALL BE EVIL SPOKEN OF.’ 4. S. S. Snow professing to be ‘Elijah the Prophet.’ This man in his strange and wild career, has also acted his part in this work of death, and his course has had a tendency to bring the true position for the waiting saints into disrepute, in the minds of many honest souls.

> «1. Den stilling som noen av «hyrdene» formastelig inntok umiddelbart etter at midnattsskriket var gitt, nemlig at den høytidelige, smeltende kraft fra Den Hellige Ånd som ledsaget den sjuende måneds bevegelse, var en mesmerisk innflytelse. George Storrs var blant de første til å innta dette standpunkt. Se hans skrifter i den siste del av 1844 i Midnight-Cry, som da ble utgitt i New York City. J. V. Himes sa ved Albany-konferansen våren 1845 at den sjuende måneds bevegelse frembrakte mesmerisme syv fot dypt. Dette er jeg blitt fortalt av en som var til stede og hørte bemerkningen. Andre som tok aktiv del i den sjuende måneds rop, har siden erklært at denne bevegelsen var Djevelens verk. Å tilskrive Kristi og Den Hellige Ånds verk til Djevelen var i vår Frelsers dager blasfemi, og det er blasfemi nå. 2. De mange eksperimenter med bestemte tider. Siden de 2300 dager endte i 1844, er ganske mange tidspunkter blitt fastsatt av forskjellige personer for deres avslutning. Ved å gjøre dette har de flyttet «landemerkene» og kastet mørke og tvil over hele adventbevegelsen. 3. Spiritualismen med alle sine innbilninger og utskeielser. Denne Djevelens list, som har fullbyrdet et fryktelig dødens verk, er meget treffende fremstilt ved «høvelflis» og «all slags skrap». Mange av dem som drakk inn spiritualismens gift, erkjente sannheten i vår tidligere adventerfaring, og av denne grunn er mange blitt ledet til å tro at spiritualismen var den naturlige frukt av å tro at Gud ledet de store adventbevegelsene i 1843 og 1844. Peter sier, idet han taler om dem som skulle «innføre ødeleggende vranglærer, idet de endog fornekter Herren som kjøpte dem»: «PÅ GRUNN AV DEM SKAL SANNHETENS VEI BLI SPOTTET.» 4. S. S. Snow som ga seg ut for å være «profeten Elia». Denne mannen har også, i sin underlige og ville ferd, spilt sin rolle i dette dødens verk, og hans kurs har hatt en tendens til å bringe de ventende helliges sanne stilling i miskreditt i mange oppriktige sjelers sinn.»

> “To this catalogue of errors I might add many more, such as the ‘thousand years’ of Revelation 20:4, 7, in the past, the 144,000 of Revelation 7:4; 14:1, those who ‘arose and came out of the graves’ after Christ’s resurrection, the no-work doctrine, the doctrine of the destruction of infants, etc. etc. These errors were so industriously propagated, and urged upon the waiting flock that, at the time Brother Miller had the dream the true jewels were ‘excluded from sight,’ and the words of the prophet were applicable—‘And judgment is turned away backward, and justice standeth afar off,’ etc. etc. See Isaiah 56:14.

> «Til denne katalogen over villfarelser kunne jeg føye mange flere, slik som de «tusen år» i Åpenbaringen 20:4, 7, i fortiden, de 144 000 i Åpenbaringen 7:4; 14:1, de som «stod opp og kom ut av gravene» etter Kristi oppstandelse, læren om intet arbeid, læren om spedbarns tilintetgjørelse, osv. osv. Disse villfarelsene ble så flittig utbredt og påtrengende fremholdt for den ventende flokk at, på den tid da bror Miller hadde drømmen, var de sanne juveler «utelukket fra syne», og profetens ord var anvendelige — «Og dommen er vendt bort bakover, og rettferdigheten står langt borte,» osv. osv. Se Jesaja 56:14.»

> “At that time there was not an advent paper in the land that advocated the cause of present truth. The ‘Day-Dawn,’ was the last to defend the true position of the little flock; but that died a number of months before the Lord gave Brother Miller this dream; and in its last dying struggle pointed the weary sighing saints to 1877, then thirty years in the future, as the time of their final deliverance. Alas! alas! No wonder that Brother Miller in his dream, ‘sat down and wept’ over this sad state of things.

> «På den tiden fantes det ikke noe adventblad i landet som forsvarte den nåværende sannhets sak. «Day-Dawn» var det siste som forsvarte den lille hjords sanne standpunkt; men det opphørte flere måneder før Herren gav bror Miller denne drømmen; og i sin siste dødsstrid pekte det de trette, sukkende hellige fram mot 1877, den gang tretti år inn i fremtiden, som tiden for deres endelige utfrielse. Akk! akk! Ikke underlig at bror Miller i sin drøm «satte seg ned og gråt» over denne sørgelige tingenes tilstand.»

> “8. The casket, represents the advent truth that Brother Miller published to the world, as is marked out by the parable of the ten virgins. Matthew 25:1–11. First the time, 1843, second, the tarrying time, third the midnight cry, at the seventh month, 1844, and fourth, the shut door. No one who has read the Second Advent papers since 1843, will deny that Brother Miller has advocated these four important points in advent history. This harmonious system of truth or ‘casket’ has been torn in pieces, and scattered among the rubbish by those who have rejected their own experience, and have denied the very truths that they, with Brother Miller so fearlessly preached to the world.

> «8. Skrinet representerer adventsannheten som bror Miller forkynte for verden, slik den er angitt i lignelsen om de ti jomfruer. Matteus 25:1–11. Først tiden, 1843, for det andre ventetiden, for det tredje midnattsropet, i den sjuende måned, 1844, og for det fjerde den lukkede dør. Ingen som har lest Second Advent-papirene siden 1843, vil benekte at bror Miller har forfektet disse fire viktige punkter i adventshistorien. Dette harmoniske sannhetssystem, eller «skrin», er blitt revet i stykker og spredt blant skrapet av dem som har forkastet sin egen erfaring og har fornektet selve de sannheter som de, sammen med bror Miller, så fryktløst forkynte for verden.»

> “9. The man with the ‘dirt-brush’ represents the clear light of present truth, as brought to view by the third angel’s message, [Revelation 14:9–12,] which is now purging the errors away from the remnant. The cause of present truth began to revive in the spring of 1848, and has been rising and gaining strength from that time to the present. The ‘dirt-brush’ has been moving, and the errors have been passing away before the clear light of truth, and some of the precious jewels, who but a short time since were covered up and excluded from sight by darkness and error, now stand in the clear light of present truth.

> «9. Mannen med ‘skittbørsten’ representerer det klare lys i den nærværende sannhet, slik det er blitt ført fram ved den tredje engels budskap, [Åpenbaringen 14:9–12,] som nå renser villfarelsene bort fra resten. Saken for den nærværende sannhet begynte å våkne til live igjen våren 1848, og har fra den tid og fram til nå vært stigende og vunnet styrke. ‘Skittbørsten’ har vært i bevegelse, og villfarelsene har veket bort for sannhetens klare lys, og noen av de dyrebare juvelene, som for bare kort tid siden var tildekket og skjult for synet av mørke og villfarelse, står nå i den nærværende sannhets klare lys.»

> “This work of bringing out the jewels, and purging away error is fast increasing, and is destined to move on with increasing power, until the saints are all searched out, and receive the seal of the living God. Compare this with the thirty-fourth chapter of Ezekiel, and you will see that God has promised to gather his flock that have been scattered in this dark and cloudy day, since 1844. Before Jesus comes, the ‘little flock’ will be gathered into the ‘unity of the faith.’ Jesus is now purifying ‘unto himself a peculiar people, zealous of good works,’ and when he comes he will find his ‘church not having spot, or wrinkle, or any such thing.’ ‘Whose fan is in his hand, and he will thoroughly purge his floor, and gather his wheat into the garner, etc.’ Matthew 3:12.

> «Dette arbeidet med å hente frem juvelene og rense bort villfarelse øker raskt, og er bestemt til å gå videre med voksende kraft, inntil alle de hellige er gransket og mottar den levende Guds segl. Sammenlign dette med det trettifjerde kapittel hos Esekiel, og du vil se at Gud har lovet å samle sin hjord, som har vært spredt på denne mørke og skyfulle dag, siden 1844. Før Jesus kommer, skal den ‘lille hjord’ samles til ‘troens enhet’. Jesus renser nå ‘for seg selv et eiendomsfolk, nidkjært til gode gjerninger’, og når han kommer, vil han finne sin ‘menighet uten flekk eller rynke eller noe slikt’. ‘Han har kasteskovlen i sin hånd, og han skal rense sin treskeplass til bunns og samle sin hvete i låven, osv.’ Matteus 3:12.»

> “10. The second ‘casket much larger and more beautiful than the former’ into which the scattered ‘jewels,’ ‘diamonds’ and coins were gathered, represents the broad field of living present truth into which the scattered flock will be gathered, even 144,000, all of them having the seal of the living God. Not one of the precious diamonds will be left in the dark. Although some are not bigger than the point of a pin, they will not be overlooked, and left out in this day when God is making up his jewels. [Malachi 3:16–18] He can send his angels and haste them out as he did Lot out of Sodom. ‘A short work will the Lord make upon the earth.’ ‘He will cut it short in righteousness.’ See Romans 9:28.” James White, Footnotes to Brother Miller’s Dream.

> «10. Den andre ‘kisten, langt større og vakrere enn den første’, som de spredte ‘juvelene’, ‘diamantene’ og myntene ble samlet i, representerer det vide felt av levende nåtidssannhet som den spredte hjord skal samles inn i, ja, de 144 000, alle med den levende Guds segl. Ikke én av de kostbare diamantene skal bli liggende tilbake i mørket. Selv om noen ikke er større enn spissen av en nål, skal de ikke bli oversett og utelatt på denne dag da Gud samler sine juveler. [Malaki 3:16–18] Han kan sende sine engler og få dem hurtig ut, slik han fikk Lot ut av Sodoma. ‘Et kort verk vil Herren gjøre på jorden.’ ‘Han vil forkorte det i rettferdighet.’ Se Romerne 9:28.» James White, Fotnoter til bror Millers drøm.

Back to Articles