Article

# The Book of Daniel - Number Nine

Daniels bok – nummer ni

The First Angels’ Message

Den første engels budskap

Author

Jeff Pippenger

Published

December 4, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Daniel chapter one, represents the first angel’s message of Revelation chapter fourteen. Jehoiakim symbolically identifies that it is the empowerment of the first angel’s message, not its arrival at the “time of the end.” All prophets are identifying the “last days” of the investigative judgment, so the chapter is representing September 11, 2001, when the testing process of the one hundred and forty-four thousand began. In Malachi chapter three, that process has been represented as a cleansing process when a messenger prepares the way for the messenger of the covenant to come suddenly to his temple. The messenger that prepares the way, who is also the “voice” that cries in the wilderness is also a test, which is part of the cleansing process. In Malachi chapter three, the hundred and forty-four thousand are represented as the sons of Levi. The sons of Levi represent those who stood with the messenger Moses, in the rebellion of the golden calf which represented the image of the beast.

Daniel kapittel én representerer den første engels budskap i Åpenbaringen kapittel fjorten. Jojakim identifiserer symbolsk at det er bemyndigelsen av den første engels budskap, ikke dets ankomst ved «endens tid». Alle profetene identifiserer de «siste dager» av den undersøkende dom, så kapitlet representerer 11. september 2001, da prøvingsprosessen for de hundre og førtifire tusen begynte. I Malaki kapittel tre er denne prosessen fremstilt som en renselsesprosess, når en budbærer bereder veien for paktens budbærer til plutselig å komme til sitt tempel. Budbæreren som bereder veien, han som også er «røsten» som roper i ørkenen, er også en prøve, som er en del av renselsesprosessen. I Malaki kapittel tre er de hundre og førtifire tusen fremstilt som Levis sønner. Levis sønner representerer dem som sto med budbæreren Moses under gullkalvopprøret, som representerte dyrets bilde.

Passing the test of the image of the beast, is another biblical illustration of the second of the three tests that make up the cleansing process. The sons of Levi must pass that test before they are sealed.

Å bestå prøven med dyrets bilde er en annen bibelsk illustrasjon av den andre av de tre prøvene som utgjør renselsesprosessen. Levis sønner må bestå den prøven før de blir beseglet.

The sealing of Ezekiel chapters eight and nine, is another illustration of the cleansing process that began on September 11, 2001. In chapter eight, those in Jerusalem who ultimately bow down to the sun, represent the four generations of Laodicean Adventism. In chapter nine, those who receive the seal are sighing and crying for the abominations that are taking place within Jerusalem. Jerusalem is God’s church.

Beseglingen i Esekiel kapittel åtte og ni er en annen framstilling av renselsesprosessen som begynte den 11. september 2001. I kapittel åtte representerer de i Jerusalem som til sist bøyer seg for solen, de fire generasjonene av laodikeisk adventisme. I kapittel ni sukker og roper de som mottar seglet, over de vederstyggelighetene som finner sted innenfor Jerusalem. Jerusalem er Guds menighet.

The three angels’ messages are also an illustration of the cleansing process. The three messages represent a three-step testing process, and it is required that the sons of Levi pass the first test to even be involved with the second test. The third test is a different type of test, for it represents a test that identifies whether the sons of Levi successfully passed the first two tests. It is a prophetic litmus test. The first test is a dietary test (in spiritual terms), for it is passed or failed, based upon whether the sons of Levi accept the message provided by the Holy Spirit through Elijah, the messenger that prepares the way for the messenger of the covenant.

De tre englebudskapene er også en illustrasjon av renselsesprosessen. De tre budskapene representerer en tredelt prøvingsprosess, og det kreves at Levis sønner består den første prøven for i det hele tatt å bli involvert i den andre prøven. Den tredje prøven er en annen type prøve, for den representerer en prøve som identifiserer om Levis sønner med hell bestod de to første prøvene. Det er en profetisk lakmusprøve. Den første prøven er en kostholdsrelatert prøve (i åndelig forstand), for den blir bestått eller ikke bestått alt etter om Levis sønner tar imot budskapet gitt av Den Hellige Ånd gjennom Elia, budbæreren som bereder veien for paktens budbærer.

The first verse of the book of Revelation emphasizes the seriousness of that message. It purposely identifies that the message which the human messenger, represented as John, sends to the churches, was given to him by Gabriel, who received it from Christ, who in turn received it from the Father. The message of Elijah possesses the authority of divinity, and to reject the message of John, or Elijah, or the “voice crying in the wilderness”, is to reject the Revelation of Jesus Christ.

Det første verset i Johannes’ åpenbaring understreker alvoret i dette budskapet. Det fastslår med hensikt at budskapet som det menneskelige sendebudet, fremstilt ved Johannes, sender til menighetene, ble gitt ham av Gabriel, som mottok det fra Kristus, som igjen mottok det fra Faderen. Elias’ budskap bærer guddommelig autoritet, og å forkaste Johannes’ budskap, eller Elias’, eller «røsten som roper i ødemarken», er å forkaste Jesu Kristi åpenbaring.

The second test is a visual test, for once the sons of Levi have eaten the message of Elijah, that was in the hand of the angel that descended to lighten the earth with his glory, they have accepted the biblical methodology that allows them to rightly discern the signs of the times. That methodology allows the sons of Levi to recognize that those signs of the times are demonstrating that church and state are coming together in the United States, in fulfillment of the image of the beast test. More importantly, those signs of the times, when placed within the context of the sacred reform lines, are the essence of Alpha and Omega, the beginning illustrating the ending. The sacred reform lines identify that God’s people must do all in their power to cooperate in the work of preparing themselves for the seal of God.

Den andre prøven er en visuell prøve, for når Levis sønner har spist Elias’ budskap, som var i hånden på engelen som steg ned for å opplyse jorden med sin herlighet, har de tatt imot den bibelske metodologien som gjør dem i stand til rett å skjelne tidens tegn. Denne metodologien gjør det mulig for Levis sønner å erkjenne at disse tidens tegn viser at kirke og stat kommer sammen i De forente stater, til oppfyllelse av prøven knyttet til dyrets bilde. Enda viktigere er det at disse tidens tegn, når de plasseres innenfor de hellige reformlinjenes sammenheng, utgjør selve essensen av Alfa og Omega, begynnelsen som illustrerer avslutningen. De hellige reformlinjene fastslår at Guds folk må gjøre alt som står i deres makt for å samarbeide i arbeidet med å forberede seg selv for Guds segl.

> Wherefore, my beloved, as ye have always obeyed, not as in my presence only, but now much more in my absence, work out your own salvation with fear and trembling. For it is God which worketh in you both to will and to do of his good pleasure. Do all things without murmurings and disputings: That ye may be blameless and harmless, the sons of God, without rebuke, in the midst of a crooked and perverse nation, among whom ye shine as lights in the world. Philippians 2:12–15.

> Derfor, mine elskede, likesom dere alltid har vært lydige, ikke bare som da jeg var til stede, men nå meget mer i mitt fravær, så arbeid på deres egen frelse med frykt og beven. For det er Gud som virker i dere både å ville og å virke etter hans gode vilje. Gjør alle ting uten knurring og innvendinger, for at dere kan være ulastelige og rene, Guds barn uten lyte, midt i en vrang og fordervet slekt, blant hvem dere skinner som lys i verden. Filipperne 2:12–15.

Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah, four in number, represent Seventh-day Adventists around the world, who recognize September 11, 2001 as the identification of the descent of the angel of Revelation eighteen, and they choose to take the hidden manna that is in his hand and eat it. The hidden manna that is to be eaten, as the apostle Paul just cited, represents God (the hidden manna), that works within His people to do His will and good pleasure. Paul represents the messenger to the Philadelphians, and to reject his message was death. Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah represent those who choose to eat the hidden manna.

Daniel, Hananja, Misjael og Asarja, fire i tallet, representerer syvendedagsadventister over hele verden, som anerkjenner 11. september 2001 som identifikasjonen av nedstigningen til engelen i Åpenbaringen atten, og de velger å ta den skjulte manna som er i hans hånd, og spise den. Den skjulte manna som skal spises, slik apostelen Paulus nettopp siterte, representerer Gud (den skjulte manna), som virker i sitt folk for å gjøre hans vilje og velbehag. Paulus representerer budbæreren til filadelfierne, og å forkaste hans budskap var død. Daniel, Hananja, Misjael og Asarja representerer dem som velger å spise den skjulte manna.

> Now among these were of the children of Judah, Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: Unto whom the prince of the eunuchs gave names: for he gave unto Daniel the name of Belteshazzar; and to Hananiah, of Shadrach; and to Mishael, of Meshach; and to Azariah, of Abednego. But Daniel purposed in his heart that he would not defile himself with the portion of the king’s meat, nor with the wine which he drank: therefore he requested of the prince of the eunuchs that he might not defile himself. Daniel 1:6–8.

> Blant disse var det av Judas barn: Daniel, Hananja, Misjael og Asarja. Og overhoffmesteren gav dem navn: Daniel gav han navnet Beltsasar; Hananja kalte han Sjadrak; Misjael kalte han Mesjak; og Asarja kalte han Abed-Nego. Men Daniel satte seg fore i sitt hjerte at han ikke ville gjøre seg uren ved kongens mat eller ved vinen som han drakk. Derfor bad han overhoffmesteren om at han måtte slippe å gjøre seg uren. Daniel 1:6–8.

Daniel determines that he desires to eat the message that was brought down out of heaven on September 11, 2001, and also to refuse the message represented as the diet and drink of Babylon. Ashpenaz had selected which of the Judean captives should be brought before the king.

Daniel bestemmer at han ønsker å spise det budskapet som ble brakt ned fra himmelen den 11. september 2001, og også å avslå det budskapet som er framstilt som Babylons kost og drikke. Aspenas hadde utvalgt hvilke av de judeiske fangene som skulle føres fram for kongen.

> And the king spake unto Ashpenaz the master of his eunuchs, that he should bring certain of the children of Israel, and of the king’s seed, and of the princes; Children in whom was no blemish, but well favoured, and skilful in all wisdom, and cunning in knowledge, and understanding science, and such as had ability in them to stand in the king’s palace, and whom they might teach the learning and the tongue of the Chaldeans. Daniel 1:4, 5.

> Og kongen talte til Aspenas, overhøvdingen over sine hoffmenn, at han skulle hente noen av Israels barn, av kongelig ætt og av fyrstene, unge menn uten lyte, vel skapt av utseende og kyndige i all visdom, innsiktsfulle i kunnskap og forstandige i vitenskap, slike som hadde evne i seg til å tjene i kongens palass, og som de kunne lære kaldeernes skrift og tungemål. Daniel 1:4, 5.

If we follow the chain of command identified in Revelation chapter one, and verse one, Nebuchadnezzar had instructed Ashpenaz to select the children who fulfilled the prediction that Isaiah had proclaimed to Hezekiah. Ashpenaz took the message and then gave it to Melzar, the prince of the eunuchs. Nebuchadnezzar represents the heavenly father; Ashpenaz represents Christ and Melzar represents Gabriel. Ashpenaz knew which children to select, and he knew Daniel would make the right dietary decision, before he brought him before the king.

Dersom vi følger den kommandokjeden som er angitt i Åpenbaringen kapittel 1, vers 1, hadde Nebukadnesar gitt Aspenas befaling om å utvelge de barna som oppfylte den forutsigelsen Jesaja hadde forkynt for Hiskia. Aspenas mottok budskapet og gav det deretter til Melsar, overhovmesteren for hoffevnukkene. Nebukadnesar representerer den himmelske Fader; Aspenas representerer Kristus, og Melsar representerer Gabriel. Aspenas visste hvilke barn som skulle utvelges, og han visste at Daniel ville treffe det rette valget i spørsmålet om kosten før han førte ham fram for kongen.

> Now God had brought Daniel into favour and tender love with the prince of the eunuchs. And the prince of the eunuchs said unto Daniel, I fear my lord the king, who hath appointed your meat and your drink: for why should he see your faces worse liking than the children which are of your sort? then shall ye make me endanger my head to the king. Daniel 1:9, 10.

> Og Gud lot Daniel finne velvilje og øm kjærlighet hos overhovmesteren. Og overhovmesteren sa til Daniel: Jeg frykter min herre kongen, som har fastsatt deres mat og deres drikke; for hvorfor skulle han se at deres ansikter så dårligere ut enn de unge menn som er på deres alder? Da ville dere sette mitt hode i fare hos kongen. Daniel 1:9, 10.

Melzar here identifies the first step of the three angels’ messages. The first step is to fear God, as illustrated by Melzar’s fear of Nebuchadnezzar. The Hebrew word “truth” that was created by bringing together the first, thirteenth and last letter of the Hebrew alphabet has previously been demonstrated in these articles to represent the three-step testing process of the three angels. In doing so, it was established upon several witnesses that the first angel’s message contained all three of the three tests that are represented by the three angels’ messages. The first angel’s message is identified as the everlasting gospel, defining it as the same gospel from the days of Adam through to the Second Coming of Christ.

Melzar identifiserer her det første trinnet i de tre englers budskap. Det første trinnet er å frykte Gud, slik det illustreres ved Melzars frykt for Nebukadnesar. Det hebraiske ordet «sannhet», som ble dannet ved å sammenføye den første, den trettende og den siste bokstaven i det hebraiske alfabetet, er tidligere i disse artiklene blitt påvist å representere den tretrinns prøvningsprosessen til de tre englene. Ved dette ble det på grunnlag av flere vitner fastslått at den første engels budskap inneholdt alle de tre prøvene som representeres ved de tre englers budskap. Den første engels budskap identifiseres som det evige evangelium, noe som definerer det som det samme evangelium fra Adams dager og helt fram til Kristi annet komme.

> And I saw another angel fly in the midst of heaven, having the everlasting gospel to preach unto them that dwell on the earth, and to every nation, and kindred, and tongue, and people, Saying with a loud voice, Fear God, and give glory to him; for the hour of his judgment is come: and worship him that made heaven, and earth, and the sea, and the fountains of waters. Revelation 14:6, 7.

> Og jeg så en annen engel fly midt over himmelen; han hadde et evig evangelium å forkynne for dem som bor på jorden, for hver nasjon og stamme og tungemål og folk. Han sa med høy røst: Frykt Gud og gi ham ære! For timen for hans dom er kommet. Og tilbe ham som gjorde himmelen og jorden og havet og vannkildene. Åpenbaringen 14:6, 7.

The first step of the first angel’s message is the fear of God. The second step is to give him glory and the third is the arrival of the hour of his judgment. In relation to the other two angels’ messages, the first angel’s message is, “fear God.” The second angel’s message then announces the fall of Babylon, and whether in the Millerite movement of the first angel, or the movement of the third angel the call out of Babylon is where the manifestation of the outpouring of the Holy Spirit is accomplished. In that period of time, whether it is represented as the Midnight Cry, the loud cry, or the latter rain those proclaiming the message glorify God. The second angel’s message is where God is given glory, and that period of time leads to a point in time where the investigative judgment began in the Millerite history, or the judgment of the whore of Babylon which takes place in the Sunday law crisis.

Det første trinnet i den første engels budskap er å frykte Gud. Det andre trinnet er å gi ham ære, og det tredje er ankomsten av hans doms time. I forhold til de to andre englebudskapene er den første engels budskap: «Frykt Gud.» Den andre engels budskap kunngjør deretter Babylons fall, og enten det er i millerittbevegelsen under den første engel, eller i den tredje engels bevegelse, er kallet ut av Babylon det sted hvor manifestasjonen av Den Hellige Ånds utgytelse fullbyrdes. I dette tidsrommet, enten det fremstilles som midnattsropet, det høye rop eller sildigregnet, gir de som forkynner budskapet Gud ære. Den andre engels budskap er der hvor Gud gis ære, og dette tidsrommet leder frem til et tidspunkt da undersøkelsesdommen begynte i milleritthistorien, eller dommen over skjøgen Babylon, som finner sted i søndagslovkrisen.

Melzar’s fear represents the first angel’s message, and it begins the dietary testing of ten days, which the number ten also signifies a test. Melzar’s expression of fearing the king, was the same as Daniel fearing God more than the king, and purposing in his heart not to be defiled with the diet of Babylon. The period of time that the testing of Daniel and the three worthies was three years, thus representing the three steps of the three angels’ messages.

Melzars frykt representerer den første engels budskap, og den innleder kostholds-prøven på ti dager, idet tallet ti også betegner en prøve. Melzars uttrykk for frykt for kongen var det samme som Daniels frykt for Gud mer enn for kongen, og hans beslutning i sitt hjerte om ikke å bli uren ved Babylons kost. Tidsperioden for prøven av Daniel og de tre verdige var tre år, og representerer således de tre trinnene i de tre englers budskaper.

> And the king appointed them a daily provision of the king’s meat, and of the wine which he drank: so nourishing them three years, that at the end thereof they might stand before the king. Daniel 1:5.

> Og kongen fastsatte for dem en daglig tildeling av kongens mat og av vinen som han drakk; slik skulle de oppfostres i tre år, for at de deretter kunne tre fram for kongen. Daniel 1:5.

Daniel chapter one represents the empowerment of the first angel’s message, and there marks the beginning of the dietary test, which in Millerite history was represented by the eating of the little book. The testing period for Daniel and the three worthies was accomplished in the initial ten days, of those three years. Ten is a symbol of a testing process as represented by ancient Israel when they rejected the tenth test represented by the message of Joshua and Caleb. It is also represented in the time of persecution in the church of Smyrna.

Daniels bok, kapittel én, representerer bemyndigelsen av den første engels budskap, og der markeres begynnelsen på prøven angående kostholdet, som i millerittisk historie ble fremstilt ved å ete den lille boken. Prøvetiden for Daniel og de tre trofaste ble fullbyrdet i de første ti dagene av disse tre årene. Ti er et symbol på en prøvelsesprosess, slik det ble fremstilt ved det gamle Israel da de forkastet den tiende prøven, representert ved Josvas og Kalebs budskap. Det er også fremstilt i forfølgelsestiden i menigheten i Smyrna.

> Fear none of those things which thou shalt suffer: behold, the devil shall cast some of you into prison, that ye may be tried; and ye shall have tribulation ten days: be thou faithful unto death, and I will give thee a crown of life. Revelation 2:10.

> Frykt ikke for noe av det du skal lide. Se, djevelen skal kaste noen av dere i fengsel, for at dere skal bli prøvet; og dere skal ha trengsel i ti dager. Vær tro inntil døden, så vil jeg gi deg livets krone. Åpenbaringen 2:10.

The counsel to the church of Smyrna was to not fear the testing process, for if they feared God, He would reward their godly fear with a crown of life. That godly fear is represented by Daniel’s desire to eat the heavenly manna.

Rådet til menigheten i Smyrna var at de ikke skulle frykte prøvelsesprosessen, for dersom de fryktet Gud, ville Han lønne deres gudfryktige frykt med livets krone. Denne gudfrykten er representert ved Daniels ønske om å ete den himmelske manna.

> Then said Daniel to Melzar, whom the prince of the eunuchs had set over Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah, Prove thy servants, I beseech thee, ten days; and let them give us pulse to eat, and water to drink. Then let our countenances be looked upon before thee, and the countenance of the children that eat of the portion of the king’s meat: and as thou seest, deal with thy servants. So he consented to them in this matter, and proved them ten days. Daniel 1:10–14.

> Da sa Daniel til Melzar, som overhoffmesteren hadde satt over Daniel, Hananja, Misjael og Asarja: Prøv, jeg ber deg, dine tjenere i ti dager, og la dem gi oss grønnsaker å ete og vann å drikke. Deretter la vårt utseende bli betraktet for ditt åsyn, og utseendet til de unge menn som eter av kongens mat; og gjør med dine tjenere etter det du da ser. Så samtykket han i dette og prøvde dem i ti dager. Daniel 1:10–14.

The first test was to fear God, as illustrated by Melzar and Daniel purposing in his heart to not defile himself with Babylonian food and drink. The second element of the first angel’s message is to give God glory, which represents a visual manifestation of the effects of the diet. At the end of ten days, Daniel and the three worthies glorified God by their physical appearance.

Den første prøven var å frykte Gud, slik det kommer til uttrykk ved at Melzar og Daniel satte seg fore i sitt hjerte ikke å gjøre seg urene med Babylons mat og drikke. Det andre elementet i den første engels budskap er å gi Gud ære, noe som representerer en synlig manifestasjon av kostholdets virkninger. Ved slutten av de ti dagene herliggjorde Daniel og de tre verdige Gud ved sitt legemlige utseende.

> And at the end of ten days their countenances appeared fairer and fatter in flesh than all the children which did eat the portion of the king’s meat. Thus Melzar took away the portion of their meat, and the wine that they should drink; and gave them pulse. As for these four children, God gave them knowledge and skill in all learning and wisdom: and Daniel had understanding in all visions and dreams. Daniel 1:15–17.

> Og ved slutten av ti dager viste deres ansikter seg vakrere og deres kropp fyldigere enn alle de unge menn som åt av kongens mat. Så tok oppsynsmannen bort den delen av maten deres og den vinen de skulle drikke, og gav dem grønnsaker. Og disse fire unge menn gav Gud kunnskap og innsikt i all slags lærdom og visdom; og Daniel hadde forstand på alle syner og drømmer. Daniel 1:15–17.

The four children passed the first test of diet, which is where Adam and Eve fell, and which represented the first test Christ addressed immediately after His baptism. Christ’s baptism was the empowerment of the first message in his prophetic line. It empowered and endorsed the message proclaimed by the “voice in the wilderness”. Then, as with Daniel and the three worthies, Christ was tested upon diet for forty days, as was Daniel for ten days. Daniel and Christ were typifying the test of the hidden manna in the angel’s hand that descended on September 11, 2001. Two tests would follow for Christ, and for Daniel. The second test was where Daniel and the three worthies glorified God by their countenances. The test that followed the dietary test for Christ also represented glory.

De fire barna bestod den første prøven om kosthold, der Adam og Eva falt, og som representerte den første prøven Kristus møtte umiddelbart etter sin dåp. Kristi dåp var bemyndigelsen av det første budskapet i hans profetiske linje. Den ga kraft til og stadfestet budskapet som ble forkynt av «røsten i ørkenen». Deretter ble Kristus, likesom Daniel og de tre verdige, prøvet på kosthold i førti dager, slik Daniel ble det i ti dager. Daniel og Kristus var forbilleder på prøven med den skjulte manna i engelens hånd som steg ned den 11. september 2001. To prøver skulle følge for Kristus, og for Daniel. Den andre prøven var den hvor Daniel og de tre verdige herliggjorde Gud ved sitt åsyn. Prøven som fulgte kostholds-prøven for Kristus, representerte også herlighet.

> And the devil said unto him, If thou be the Son of God, command this stone that it be made bread. And Jesus answered him, saying, It is written, That man shall not live by bread alone, but by every word of God. And the devil, taking him up into an high mountain, showed unto him all the kingdoms of the world in a moment of time. And the devil said unto him, All this power will I give thee, and the glory of them: for that is delivered unto me; and to whomsoever I will I give it. If thou therefore wilt worship me, all shall be thine. And Jesus answered and said unto him, Get thee behind me, Satan: for it is written, Thou shalt worship the Lord thy God, and him only shalt thou serve. Matthew 4:3–8.

> Og djevelen sa til ham: «Dersom du er Guds Sønn, så byd denne steinen at den blir til brød.» Og Jesus svarte ham og sa: «Det er skrevet: Mennesket skal ikke leve av brød alene, men av hvert Guds ord.» Og djevelen tok ham med opp på et høyt fjell og viste ham alle verdens riker i et øyeblikk. Og djevelen sa til ham: «All denne makt vil jeg gi deg, og herligheten av dem; for den er overgitt til meg, og jeg gir den til hvem jeg vil. Dersom du derfor vil tilbe meg, skal alt være ditt.» Og Jesus svarte og sa til ham: «Vik bak meg, Satan! For det er skrevet: Herren din Gud skal du tilbe, og ham alene skal du tjene.» Matteus 4:3–8.

After Christ passed the test of diet, Satan then offered the “glory” of all the kingdoms of the world, and Christ instead chose to glorify the King of all kings. Adam and Eve failed the first test, and immediately sought to hide their countenances with fig leaves, for they no longer demonstrated the glory of God, as represented by the robe of light they had previously worn. When Daniel and the three worthies passed the dietary test, they were then given “knowledge and skill in all learning and wisdom: and Daniel had understanding in all visions and dreams.”

Etter at Kristus hadde bestått prøven angående kosten, tilbød Satan deretter «herligheten» av alle verdens riker, og Kristus valgte i stedet å herliggjøre Kongenes Konge. Adam og Eva bestod ikke den første prøven og forsøkte straks å skjule sitt åsyn med fikentreblader, for de fremviste ikke lenger Guds herlighet, slik den var representert ved lysdrakten de tidligere hadde båret. Da Daniel og de tre unge mennene bestod prøven angående kosten, ble de deretter gitt «kunnskap og innsikt i all slags skrift og visdom; og Daniel forstod seg på alle slags syner og drømmer.»

They passed the second test, which was a visual test that had been administered by Melzar. In Millerite history, the second angel’s message marked the distinction between those who accepted and those who rejected the message of the “voice” crying in the wilderness, as represented by William Miller. Prophetically the Millerite movement then became the visible and only true horn of Protestantism, and those who rejected the message and movement became the daughters of Rome. They had chosen to eat the diet and drink the wine of Babylon, as opposed to the little book. At the end of three years, Daniel and the worthies were brought in to be judged by Nebuchadnezzar.

De bestod den andre prøven, som var en synlig prøve administrert av Melzar. I millerittisk historie markerte den andre engels budskap skillet mellom dem som tok imot og dem som forkastet budskapet fra «røsten» som ropte i ørkenen, slik dette var representert ved William Miller. Profetisk ble den millerittiske bevegelsen da protestantismens synlige og eneste sanne horn, og de som forkastet budskapet og bevegelsen, ble Romas døtre. De hadde valgt å ete Babylons kost og drikke dens vin, i motsetning til den lille boken. Ved slutten av tre år ble Daniel og de trofaste ført inn for å dømmes av Nebukadnesar.

> Now at the end of the days that the king had said he should bring them in, then the prince of the eunuchs brought them in before Nebuchadnezzar. And the king communed with them; and among them all was found none like Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: therefore stood they before the king. And in all matters of wisdom and understanding, that the king enquired of them, he found them ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm. And Daniel continued even unto the first year of king Cyrus. Daniel 1:18–21.

> Da tiden var til ende, den som kongen hadde fastsatt for at de skulle føres inn, førte overhoffmesteren dem fram for Nebukadnesar. Og kongen talte med dem; og blant dem alle ble det ikke funnet noen som Daniel, Hananja, Misjael og Asarja; derfor ble de stående i kongens tjeneste. Og i alle saker som krevde visdom og innsikt, og som kongen spurte dem om, fant han dem ti ganger bedre enn alle spåmennene og stjernetolkerne som fantes i hele hans rike. Og Daniel ble der helt til kong Kyros’ første regjeringsår. Daniel 1:18–21.

Daniel and the three worthies passed the test of “ten” days, and then were found to be “ten” times wiser than all the others when they passed their final exam/test.

Daniel og de tre menn bestod prøven på «ti» dager, og deretter ble de funnet å være «ti» ganger visere enn alle de andre da de avla sin avsluttende prøve.

Daniel chapter one, is the first reference to the first angel’s message in the book that consists of the books of Daniel and Revelation. It possesses the identical characteristics as the first angel of Revelation chapter fourteen. It upholds the truth first mentioned in Revelation’s first verse, for Nebuchadnezzar gave a message to Ashpenaz, who in turn gave the message to Melzar, who then interacted with Daniel. The Father gave a message to Christ, who in turn gave the message to Gabriel, who then interacted with John.

Daniel kapittel én er den første henvisningen til den første engels budskap i boken som består av Daniels bok og Johannes’ åpenbaring. Det bærer de samme kjennetegn som den første engel i Åpenbaringen kapittel fjorten. Det opprettholder sannheten som først nevnes i Åpenbaringens første vers, for Nebukadnesar gav et budskap til Aspenas, som i sin tur gav budskapet til Melsar, som deretter samhandlet med Daniel. Faderen gav et budskap til Kristus, som i sin tur gav budskapet til Gabriel, som deretter samhandlet med Johannes.

The message that is conveyed, which is the message that is now being unsealed, identifies the communication process of the Father to His church. The first thing the Father chooses to identify for His church, is the three-step testing process of the three angels. God’s prophetic Word has very carefully detailed the process with several lines of prophecy, and also with the history of the Millerites. These truths are an essential element of the hidden manna that was in the angel’s hand, when he descended on September 11, 2001.

Budskapet som blir overbrakt, og som nå blir avforseglet, identifiserer Faderens kommunikasjonsprosess til sin menighet. Det første Faderen velger å identifisere for sin menighet, er de tre englenes tredelte prøvingsprosess. Guds profetiske Ord har med stor omhu beskrevet denne prosessen gjennom flere profetiske linjer, og også gjennom millerittenes historie. Disse sannhetene er et vesentlig element i den skjulte mannaen som var i engelens hånd da han steg ned den 11. september 2001.

It is impossible to participate, and therefore to pass the second test, if you have not passed the first test. This truth was clearly represented in the history of Christ and the Millerites. Daniel chapter two is the second test, by which as Sister White states, “our eternal destiny will be decided.” She further states that it is the test we must “pass, before we are sealed.” That test is now almost finished.

Det er umulig å ta del, og derfor å bestå den andre prøven, dersom du ikke har bestått den første prøven. Denne sannheten ble tydelig framstilt i Kristi og millerittenes historie. Daniel kapittel to er den andre prøven, ved hvilken, som Søster White sier, «vår evige skjebne vil bli avgjort». Hun sier videre at det er den prøven vi må «bestå før vi blir beseglet». Den prøven er nå nesten fullført.

Daniel chapter two, is about the test of the image of the beast, and it is only fitting that the chapter is about a great image, and that it was only because Daniel had passed the dietary test, and been blessed with “ten times” more “understanding” and “wisdom” that he could recognize that test. As with the warning of the test in the writings of Ellen White, the image test in Daniel chapter two is a test representing life or death consequences.

Daniel kapittel to handler om prøven med dyrets bilde, og det er helt passende at kapitlet handler om et stort bilde, og at det bare var fordi Daniel hadde bestått prøven angående kosten og var blitt velsignet med «ti ganger» mer «forstand» og «visdom» at han kunne gjenkjenne denne prøven. Som med advarselen om prøven i Ellen Whites skrifter, er billedprøven i Daniel kapittel to en prøve som representerer konsekvenser på liv eller død.

> For this cause the king was angry and very furious, and commanded to destroy all the wise men of Babylon. And the decree went forth that the wise men should be slain; and they sought Daniel and his fellows to be slain. Daniel 2:12, 13.

> Derfor ble kongen vred og meget harm, og han bød at alle Babylons vismenn skulle ombringes. Og befaling gikk ut om at vismennene skulle drepes; og de lette etter Daniel og hans venner for å drepe dem. Daniel 2:12, 13.

There are a few other prophetic issues in Daniel chapter one we need to address, and we will continue with those issues in the next article.

Det er noen få andre profetiske spørsmål i Daniels bok, kapittel 1, som vi må ta opp, og vi vil fortsette med disse spørsmålene i neste artikkel.

> “I saw a company who stood well-guarded and firm, giving no countenance to those who would unsettle the established faith of the body. God looked upon them with approbation. I was shown three steps—the first, second, and third angels’ messages. Said my accompanying angel, ‘Woe to him who shall move a block or stir a pin of these messages. The true understanding of these messages is of vital importance. The destiny of souls hangs upon the manner in which they are received.’ I was again brought down through these messages, and saw how dearly the people of God had purchased their experience. It had been obtained through much suffering and severe conflict. God had led them along step by step, until He had placed them upon a solid, immovable platform. I saw individuals approach the platform and examine the foundation. Some with rejoicing immediately stepped upon it. Others commenced to find fault with the foundation. They wished improvements made, and then the platform would be more perfect, and the people much happier. Some stepped off the platform to examine it and declared it to be laid wrong. But I saw that nearly all stood firm upon the platform and exhorted those who had stepped off to cease their complaints; for God was the Master Builder, and they were fighting against Him. They recounted the wonderful work of God, which had led them to the firm platform, and in union raised their eyes to heaven and with a loud voice glorified God. This affected some of those who had complained and left the platform, and they with humble look again stepped upon it.

> «Jeg så en skare som sto vel bevoktet og fast, uten å gi noen støtte til dem som ville rokke ved legemets etablerte tro. Gud så på dem med velbehag. Jeg ble vist tre trinn—den første, den andre og den tredje engels budskap. Min ledsagende engel sa: ‘Ve den som flytter en blokk eller rører en pinne ved disse budskapene. Den rette forståelse av disse budskapene er av livsviktig betydning. Sjelers skjebne avhenger av den måten de blir mottatt på.’ Jeg ble igjen ført ned gjennom disse budskapene og så hvor dyrt Guds folk hadde kjøpt sin erfaring. Den var blitt vunnet gjennom mye lidelse og hard kamp. Gud hadde ledet dem frem skritt for skritt, inntil Han hadde stilt dem på en fast, urokkelig plattform. Jeg så enkeltpersoner nærme seg plattformen og undersøke grunnvollen. Noen trådte straks opp på den med glede. Andre begynte å finne feil ved grunnvollen. De ønsket at det skulle gjøres forbedringer, og da ville plattformen bli mer fullkommen, og folket langt lykkeligere. Noen steg ned fra plattformen for å undersøke den og erklærte at den var lagt feil. Men jeg så at nesten alle sto fast på plattformen og formante dem som hadde steget ned, om å opphøre med sine klager; for Gud var Mesterbyggeren, og de kjempet mot Ham. De fortalte om Guds underfulle verk, som hadde ledet dem til den faste plattformen, og i forening løftet de sine øyne mot himmelen og priste Gud med høy røst. Dette gjorde inntrykk på noen av dem som hadde klaget og forlatt plattformen, og de steg igjen opp på den med ydmykt åsyn.»

> “I was pointed back to the proclamation of the first advent of Christ. John was sent in the spirit and power of Elijah to prepare the way of Jesus. Those who rejected the testimony of John were not benefited by the teachings of Jesus. Their opposition to the message that foretold His coming placed them where they could not readily receive the strongest evidence that He was the Messiah. Satan led on those who rejected the message of John to go still farther, to reject and crucify Christ. In doing this they placed themselves where they could not receive the blessing on the day of Pentecost, which would have taught them the way into the heavenly sanctuary. The [rending] of the veil of the temple showed that the Jewish sacrifices and ordinances would no longer be received. The great Sacrifice had been offered and had been accepted, and the Holy Spirit which descended on the day of Pentecost carried the minds of the disciples from the earthly sanctuary to the heavenly, where Jesus had entered by His own blood, to shed upon His disciples the benefits of His atonement. But the Jews were left in total darkness. They lost all the light which they might have had upon the plan of salvation, and still trusted in their useless sacrifices and offerings. The heavenly sanctuary had taken the place of the earthly, yet they had no knowledge of the change. Therefore they could not be benefited by the mediation of Christ in the holy place.

> «Jeg ble henvist tilbake til forkynnelsen av Kristi første komme. Johannes ble sendt i Elias’ ånd og kraft for å berede Jesu vei. De som forkastet Johannes’ vitnesbyrd, hadde ingen nytte av Jesu lære. Deres motstand mot budskapet som forutsa Hans komme, stilte dem slik at de ikke uten videre kunne motta de sterkeste bevis på at Han var Messias. Satan ledet dem som forkastet Johannes’ budskap, til å gå enda lenger, til å forkaste og korsfeste Kristus. Ved å gjøre dette stilte de seg slik at de ikke kunne motta velsignelsen på pinsedagen, den som ville ha lært dem veien inn i den himmelske helligdom. [Sønderrivelsen] av forhenget i templet viste at de jødiske ofrene og anordningene ikke lenger ville bli mottatt. Det store Offer var blitt frembåret og var blitt godtatt, og Den Hellige Ånd, som kom ned på pinsedagen, vendte disiplenes tanker fra den jordiske helligdommen til den himmelske, hvor Jesus var gått inn med sitt eget blod for å utøse fordelene av sin forsoning over sine disipler. Men jødene ble etterlatt i fullstendig mørke. De mistet alt det lys de kunne ha hatt over frelsesplanen, og satte fremdeles sin lit til sine unyttige ofre og gaver. Den himmelske helligdom hadde tatt den jordiskes plass, men de hadde ingen kunnskap om forandringen. Derfor kunne de heller ikke ha nytte av Kristi mellomgjerning i det hellige.»

> “Many look with horror at the course of the Jews in rejecting and crucifying Christ; and as they read the history of His shameful abuse, they think they love Him, and would not have denied Him as did Peter, or crucified Him as did the Jews. But God who reads the hearts of all, has brought to the test that love for Jesus which they professed to feel. All heaven watched with the deepest interest the reception of the first angel’s message. But many who professed to love Jesus, and who shed tears as they read the story of the cross, derided the good news of His coming. Instead of receiving the message with gladness, they declared it to be a delusion. They hated those who loved His appearing and shut them out of the churches. Those who rejected the first message could not be benefited by the second; neither were they benefited by the midnight cry, which was to prepare them to enter with Jesus by faith into the most holy place of the heavenly sanctuary. And by rejecting the two former messages, they have so darkened their understanding that they can see no light in the third angel’s message, which shows the way into the most holy place. I saw that as the Jews crucified Jesus, so the nominal churches had crucified these messages, and therefore they have no knowledge of the way into the most holy, and they cannot be benefited by the intercession of Jesus there. Like the Jews, who offered their useless sacrifices, they offer up their useless prayers to the apartment which Jesus has left; and Satan, pleased with the deception, assumes a religious character, and leads the minds of these professed Christians to himself, working with his power, his signs and lying wonders, to fasten them in his snare.” Early Writings, 258–261.

> «Mange ser med gru på jødenes handlemåte da de forkastet og korsfestet Kristus; og når de leser beretningen om den skammelige mishandlingen av ham, tenker de at de elsker ham, og at de ikke ville ha fornektet ham slik Peter gjorde, eller korsfestet ham slik jødene gjorde. Men Gud, som gransker alles hjerter, har satt på prøve den kjærligheten til Jesus som de bekjente å føle. Hele himmelen fulgte med den dypeste interesse mottakelsen av den første engels budskap. Men mange som bekjente å elske Jesus, og som felte tårer når de leste beretningen om korset, hånte det gode budskap om hans komme. I stedet for å ta imot budskapet med glede, erklærte de at det var en villfarelse. De hatet dem som elsket hans tilsynekomst, og stengte dem ute fra menighetene. De som forkastet det første budskapet, kunne ikke ha nytte av det andre; heller ikke hadde de nytte av midnattsropet, som skulle forberede dem til ved tro å gå inn sammen med Jesus i det aller helligste i den himmelske helligdom. Og ved å forkaste de to foregående budskapene har de så formørket sin forstand at de ikke kan se noe lys i den tredje engels budskap, som viser veien inn i det aller helligste. Jeg så at slik jødene korsfestet Jesus, slik hadde de navnkristne kirkene korsfestet disse budskapene, og derfor har de ingen kunnskap om veien inn i det aller helligste, og de kan ikke ha nytte av Jesu mellomgjerning der. Lik jødene, som bar fram sine unyttige ofre, bærer de fram sine unyttige bønner til den avdelingen som Jesus har forlatt; og Satan, tilfreds med bedraget, påtar seg en religiøs skikkelse og leder sinnene til disse bekjennende kristne til seg selv, idet han virker med sin makt, sine tegn og løgnens under for å feste dem i sin snare.» Early Writings, 258–261.

Back to Articles