Article

# The Book of Daniel - Number Ninety-Six

Daniels bok – nummer nittiseks

The Triple Application of Prophecy: Unlocking the Prophetic Framework for the Last Days

Den trefoldige anvendelsen av profetien: Å avdekke det profetiske rammeverket for de siste dager

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The framework of William Miller’s prophetic message was the two desolating powers of paganism followed by papalism, and the framework of Future for America’s prophetic message is the three desolating powers of paganism, followed by papalism, followed by apostate Protestantism, but all being concurrent at the end. A primary prophetic key for Miller’s prophetic understanding was that “the daily” in the book of Daniel was a symbol of paganism, for it established the connection of the two desolating powers which became his framework of prophetic understanding. A primary prophetic key for Future for America’s prophetic understanding is also that “the daily” in the book of Daniel is a symbol of paganism, for the historical fulfillment of paganism established the sequence of events in Daniel eleven verses forty and forty-one, which became the framework of Future for America’s prophetic understanding.

Rammeverket for William Millers profetiske budskap var de to ødeleggende maktene hedenskapet, etterfulgt av pavedømmet, og rammeverket for Future for Americas profetiske budskap er de tre ødeleggende maktene hedenskapet, etterfulgt av pavedømmet, etterfulgt av frafalne protestantisme, men alle sammen virksomme samtidig ved enden. En grunnleggende profetisk nøkkel for Millers profetiske forståelse var at «det daglige» i Daniels bok var et symbol på hedenskapet, for dette etablerte forbindelsen mellom de to ødeleggende maktene som ble rammeverket for hans profetiske forståelse. En grunnleggende profetisk nøkkel for Future for Americas profetiske forståelse er også at «det daglige» i Daniels bok er et symbol på hedenskapet, for den historiske oppfyllelsen av hedenskapet etablerte hendelsesforløpet i Daniel elleve, vers førti og førtien, som ble rammeverket for Future for Americas profetiske forståelse.

As is always the case with new light, the advancement of the truth unsealed in 1989 at the collapse of the Soviet Union was warred against by many various voices. The resistance brought against the truth invariably produced a clearer understanding of the truth. In those early controversies against the truth found in the last six verses of Daniel eleven, several prophetic rules that are located in the Bible were recognized as essential proofs to support the increase of knowledge that took place when the book of Daniel was unsealed in 1989. We are currently considering one of those rules, which we call “a triple application of prophecy.”

Slik det alltid er med nytt lys, ble fremgangen for sannheten som ble forseglet opp i 1989 ved Sovjetunionens sammenbrudd, bekjempet av mange forskjellige røster. Motstanden som ble reist mot sannheten, frembrakte ufravikelig en klarere forståelse av sannheten. I de tidlige stridighetene mot sannheten som finnes i de siste seks versene av Daniel elleve, ble flere profetiske regler som finnes i Bibelen, erkjent som vesentlige bevis for å underbygge den kunnskapsøkning som fant sted da Daniels bok ble åpnet i 1989. Vi betrakter for tiden en av disse reglene, som vi kaller «en tredobbel anvendelse av profetien».

We began by looking at two triple applications that at one level are the same line, but at another level they are different. The first two manifestations of Rome (pagan and papal), establish the third manifestation of Modern Rome. The first two manifestations of Babylon (Babel and Babylon), established the third manifestation of Modern Babylon. Modern Rome is the beast of Revelation seventeen that Modern Babylon rides upon and reigns over. They are as distinct as is a cowboy from his horse, but they also commit spiritual fornication with each other, so at that level they are one. There are two other triple applications of prophecy which possess a similar relationship.

Vi begynte med å se på to tredobbelte anvendelser som på ett nivå er den samme linjen, men som på et annet nivå er forskjellige. De to første manifestasjonene av Roma (hedensk og pavelig) etablerer den tredje manifestasjonen, det moderne Roma. De to første manifestasjonene av Babylon (Babel og Babylon) etablerte den tredje manifestasjonen, det moderne Babylon. Det moderne Roma er dyret i Åpenbaringen sytten som det moderne Babylon rir på og hersker over. De er like atskilte som en cowboy er fra sin hest, men de driver også åndelig hor med hverandre, så på det nivået er de ett. Det finnes to andre tredobbelte anvendelser av profetien som har et lignende forhold.

The first two manifestations of Elijah (Elijah and John the Baptist), establish the third Elijah of the last days. Along with that the first two messengers who prepare the way for the Messenger of the Covenant (John the Baptist and William Miller), establish the messenger who prepares the way for the Messenger of the Covenant in the last days. There are three important points to recognize with these two lines of triple applications of prophecy.

De to første åpenbaringene av Elia (Elia og Johannes Døperen) stadfester den tredje Elia i de siste dager. Sammen med dette stadfester de to første budbærerne som bereder veien for Paktens Budbærer (Johannes Døperen og William Miller), den budbæreren som bereder veien for Paktens Budbærer i de siste dager. Det er tre viktige punkter å erkjenne i disse to linjene med tredobbel anvendelse av profetien.

A first point is that the actual historical representatives of the two lines of triple applications of prophecy are essentially the same historical figures, but their purpose in the two representations are distinctly different. The second point is recognizing what the distinction between the two closely related triple applications of prophecy is. The distinction is that Elijah represents an external work in the last days, and the messenger that prepares the way for the Messenger of the Covenant, represents an internal work in the last days.

Et første punkt er at de faktiske historiske representantene for de to linjene med tredobbel anvendelse av profetien i det vesentlige er de samme historiske skikkelsene, men at deres formål i de to fremstillingene er tydelig forskjellige. Det andre punktet er å erkjenne hva forskjellen mellom de to nært beslektede tredobbelte anvendelsene av profetien er. Forskjellen er at Elia representerer et ytre verk i de siste dager, og budbæreren som bereder veien for Paktens Budbærer, representerer et indre verk i de siste dager.

The third point to take note of is that Jesus, as Alpha and Omega, identifies the third Elijah, and also the third messenger that prepares the way, with both a first and a last Elijah messenger, and a first and last messenger who prepares the way for the Messenger of the Covenant. The Elijah messenger of the first angel and the Elijah messenger of the third angel make up the third fulfillment of Elijah, and the messenger who prepares the way is represented as the messenger of the movements of both the first and third angels.

Det tredje punktet å merke seg er at Jesus, som Alfa og Omega, identifiserer den tredje Elias, og også den tredje budbæreren som bereder veien, med både en første og en siste Elias-budbærer, og en første og siste budbærer som bereder veien for Paktens Budbærer. Elias-budbæreren til den første engel og Elias-budbæreren til den tredje engel utgjør den tredje oppfyllelsen av Elias, og budbæreren som bereder veien, fremstilles som budbæreren for bevegelsene til både den første og den tredje engel.

Elijah the prophet provides an illustration of the last-day confrontation between God’s people and the threefold union of Modern Rome in the confrontation at Mount Carmel.

Profeten Elia gir en illustrasjon av endetidens konfrontasjon mellom Guds folk og det trefoldige forbundet av det moderne Roma i konfrontasjonen på Karmel-fjellet.

Mount Carmel is located in northern Israel, near the Mediterranean coast. It runs roughly northwest to southeast and forms a prominent ridge that extends for about 39 miles (63 kilometers). The Valley of Megiddo, also known as the Jezreel Valley, is located to the southeast of Mount Carmel. Mount Carmel and the Valley of Megiddo are relatively close to each other in terms of distance. The distance between them, in a straight line (as the crow flies), is approximately 20 to 25 miles (32 to 40 kilometers). To the west of Mount Carmel lies the Mediterranean Sea, and to the east of the Valley of Megiddo and the Jezreel Valley lies the Sea of Galilee, also known as Lake Tiberias or the Lake of Kinneret.

Karmelfjellet ligger i det nordlige Israel, nær middelhavskysten. Det strekker seg omtrent fra nordvest til sørøst og danner en markant fjellrygg som strekker seg over omkring 39 miles (63 kilometer). Megiddo-dalen, også kjent som Jisre’el-dalen, ligger sørøst for Karmelfjellet. Karmelfjellet og Megiddo-dalen ligger forholdsvis nær hverandre når det gjelder avstand. Avstanden mellom dem, i luftlinje, er omtrent 20 til 25 miles (32 til 40 kilometer). Vest for Karmelfjellet ligger Middelhavet, og øst for Megiddo-dalen og Jisre’el-dalen ligger Galileasjøen, også kjent som Tiberiassjøen eller Kinneretsjøen.

In the Revelation the battle of Armageddon is identifying the Valley of Megiddo, and inspiration did not want students of prophecy to believe that the book of Revelation was identifying its message in literal terms, so when it identified Armageddon (Megiddo) as Armageddon it used the word “har,” which means mountain to make it clear that the battle was a spiritual representation of the final battle which the dragon, beast and false prophet lead the world to.

I Åpenbaringen blir slaget ved Harmageddon knyttet til Megiddodalen, og inspirasjonen ønsket ikke at profetistudenter skulle tro at Åpenbaringens bok identifiserte sitt budskap i bokstavelige termer; derfor brukte den, da den omtalte Harmageddon (Megiddo) som Harmageddon, ordet «har», som betyr fjell, for å gjøre det klart at slaget var en åndelig framstilling av den endelige strid som dragen, dyret og den falske profet leder verden inn i.

By identifying Megiddo as Armageddon, John made sure it was not to be understood as a literal geographical location, for Megiddo is a valley and has no mountains. In close proximity is Mount Carmel where Elijah’s confrontation with Ahab and the prophets of Jezebel occurred, thus both Megiddo and Mount Carmel are both illustrations of the final battle of Armageddon.

Ved å identifisere Megiddo som Harmageddon sørget Johannes for at det ikke skulle forstås som et bokstavelig geografisk sted, for Megiddo er en dal og har ingen fjell. I umiddelbar nærhet ligger Karmelfjellet, der Elias’ konfrontasjon med Akab og Jesabels profeter fant sted; således er både Megiddo og Karmelfjellet illustrasjoner på det endelige slaget ved Harmageddon.

If you were to draw a triangle with Jerusalem, Mount Carmel, and the Valley of Megiddo, Jerusalem would be situated to the southeast corner of that triangle, with Mount Carmel to the northwest and the Valley of Megiddo to the northeast. The area that symbolically represents the battle of Armageddon is bordered by two seas, and the king of the north (the whore of Modern Babylon) comes to his end between the seas and the glorious holy mountain. And at that time human probation closes.

Dersom du skulle tegne en trekant med Jerusalem, Karmelfjellet og Megiddodalen, ville Jerusalem være plassert i det sørøstlige hjørnet av den trekanten, med Karmelfjellet i nordvest og Megiddodalen i nordøst. Området som symbolsk representerer slaget ved Armageddon, er avgrenset av to hav, og kongen i nord (den moderne Babylons skjøge) går sin ende i møte mellom havene og det herlige hellige fjell. Og på den tid avsluttes menneskets prøvetid.

> But tidings out of the east and out of the north shall trouble him: therefore he shall go forth with great fury to destroy, and utterly to make away many. And he shall plant the tabernacles of his palace between the seas in the glorious holy mountain; yet he shall come to his end, and none shall help him. And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. Daniel 11:44–12:1.

> Men budskap fra øst og fra nord skal forferde ham; derfor skal han dra ut i stor harme for å ødelegge og fullstendig tilintetgjøre mange. Og han skal reise sitt palass’ teltboliger mellom havene på det herlige hellige fjell; men han skal gå sin ende i møte, og ingen skal hjelpe ham. Og på den tid skal Mikael stå fram, den store fyrsten som står fram for ditt folks barn; og det skal komme en trengselstid, slik det aldri har vært siden det fantes et folk og like til den samme tid; og på den tid skal ditt folk bli frelst, hver den som finnes innskrevet i boken. Daniel 11:44–12:1.

The triple application of Elijah represents the external confrontation of God’s people with the king of the north, who is the head of the threefold union of the dragon, the beast and the false prophet that leads the world to Armageddon. Elijah’s three enemies that typified the threefold union were Ahab, who was the king of the ten northern tribes representing the ten kings of Revelation seventeen, who commit fornication with the whore of Babylon, and who agree to give their kingdom to the whore for “one hour”, which is “the hour” of the Sunday law crisis. The whore of Babylon was represented by Jezebel, and Jezebel’s prophets of Baal and the priests of the grove represent the false prophet.

Elias’ tredobbelte anvendelse representerer Guds folks ytre konfrontasjon med kongen i nord, som er overhodet for den tredobbelte unionen av dragen, dyret og den falske profet, som leder verden til Harmageddon. Elias’ tre fiender, som var et forbilde på den tredobbelte unionen, var Akab, som var konge over de ti nordlige stammer og representerer de ti konger i Åpenbaringen sytten, som driver hor med skjøgen Babylon, og som blir enige om å gi sitt rike til skjøgen i «én time», som er «timen» for søndagslovkrisen. Skjøgen Babylon ble representert ved Jesabel, og Jesabels Ba’al-profeter og lundens prester representerer den falske profet.

The Sunday law crisis begins with the soon-coming Sunday law in the United States and ends when Michael stands up. When that Sunday law arrives the second voice of Revelation chapter eighteen, calls God’s other flock out of Babylon. The period of time from the call out of Babylon until the close of probation is the period of the judgment of the whore of Babylon. It is also the period of time when the Holy Spirit is poured out without measure. It is the “hour,” that the ten kings agree to co-rule with the whore of Tyre, who is no longer forgotten. It is the “hour,” of the great “earthquake” of Revelation eleven, when the one hundred and forty-four thousand are lifted up as an ensign.

Søndagslovkrisen begynner med den snart kommende søndagsloven i USA og ender når Mikael står fram. Når den søndagsloven kommer, kaller den andre røsten i Åpenbaringen kapittel atten Guds andre hjord ut av Babylon. Tidsperioden fra kallet om å gå ut av Babylon til nådetidens avslutning er perioden for dommen over skjøgen Babylon. Det er også den tidsperioden da Den Hellige Ånd blir utøst uten mål. Det er den «time» da de ti kongene blir enige om å herske sammen med Tyrus’ skjøge, som ikke lenger er glemt. Det er den «time» for det store «jordskjelv» i Åpenbaringen elleve, da de hundre og førtifire tusen blir løftet opp som et banner.

> And the kings of the earth, who have committed fornication and lived deliciously with her, shall bewail her, and lament for her, when they shall see the smoke of her burning, Standing afar off for the fear of her torment, saying, Alas, alas that great city Babylon, that mighty city! for in one hour is thy judgment come. Revelation 18:9, 10.

> Og kongene på jorden, som har drevet hor med henne og levd i vellyst med henne, skal gråte over henne og jamre seg over henne når de ser røyken av hennes brann. De står langt borte av frykt for hennes pine og sier: Ve, ve, du store by Babylon, du mektige by! For på én time er din dom kommet. Åpenbaringen 18:9, 10.

Just as John identified Megiddo as the mountain (“har”) of Megiddo to identify a spiritual and not a literal truth, the judgment of the whore of Babylon and Tyre is identified as occurring during the “hour,” and also in a “day.”

Slik Johannes identifiserte Megiddo som Megiddos fjell («har») for å tydeliggjøre en åndelig og ikke en bokstavelig sannhet, blir også dommen over Babylon-skjøgen og Tyrus angitt som noe som finner sted i «stunden», og også på «en dag».

> Therefore shall her plagues come in one day, death, and mourning, and famine; and she shall be utterly burned with fire: for strong is the Lord God who judgeth her. Revelation 18:8.

> Derfor skal hennes plager komme på én dag: død og sorg og hungersnød; og hun skal fullstendig brennes opp med ild; for sterk er Herren Gud som dømmer henne. Åpenbaringen 18:8.

After October 22, 1844 prophetic time is no longer to be applied prophetically and the judgment of the papal power is therefore represented as occurring in an “hour,” and also as in a “day.” The “hour” of her judgment is the prophetic period from the Sunday law in the United States until probation closes. It is important to mark this period when considering the Elijah of the last days, for Elijah’s battle of Mount Carmel follows the internal testing of God’s people of the last days, and the testing period for both the church and the world contain the same prophetic beginnings and endings.

Etter 22. oktober 1844 skal profetisk tid ikke lenger anvendes profetisk, og dommen over den pavelige makt fremstilles derfor som inntreffende i en «time», og også i en «dag». «Timen» for hennes dom er den profetiske perioden fra søndagsloven i De forente stater til nådetiden avsluttes. Det er viktig å merke seg denne perioden når man betrakter Elias i de siste dager, for Elias’ kamp på Karmelfjellet følger den indre prøving av Guds folk i de siste dager, og prøvingstiden både for menigheten og for verden har de samme profetiske begynnelser og avslutninger.

The two voices of Revelation eighteen, represent two distinct calls to two churches. The first church is the one hundred and forty-four thousand of Revelation chapter seven, and the second church that is called is the great multitude of Revelation chapter seven. The call to the one hundred and forty-four thousand is made while the Holy Spirit is being poured out in measure, and the call to the great multitude is made when the Holy Spirit is being poured out without measure.

De to røstene i Åpenbaringen atten representerer to adskilte kall til to menigheter. Den første menigheten er de hundre og førtifire tusen i Åpenbaringen kapittel sju, og den andre menigheten som kalles, er den store skare i Åpenbaringen kapittel sju. Kallet til de hundre og førtifire tusen gis mens Den Hellige Ånd blir utøst i mål, og kallet til den store skare gis når Den Hellige Ånd blir utøst uten mål.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils” (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, “teaching for doctrines the commandments of men” (Matthew 15:9).

> «Profeten sier: «Og jeg så en annen engel stige ned fra himmelen; han hadde stor makt, og jorden ble opplyst av hans herlighet. Og han ropte med veldig røst og sa: Babylon, den store, er falt, er falt, og er blitt et tilholdssted for onde ånder» (Åpenbaringen 18:1, 2). Dette er det samme budskapet som ble gitt av den andre engelen. Babylon er falt, «fordi hun lot alle folkeslag drikke av hennes horebabis vredes vin» (Åpenbaringen 14:8). Hva er den vinen?—Hennes falske læresetninger. Hun har gitt verden en falsk sabbat i stedet for sabbaten i det fjerde bud, og har gjentatt den løgnen som Satan først fortalte Eva i Eden—sjelens naturlige udødelighet. Mange beslektede villfarelser har hun spredt vidt og bredt, «idet hun lærer menneskebud som læresetninger» (Matteus 15:9).»

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> «Da Jesus begynte sin offentlige tjeneste, renset Han templet for dets vanhellige skjending. Blant de siste handlingene i Hans tjeneste var den andre renselsen av templet. Slik blir det i det siste verk for verdens advarsel gitt to tydelige kall til menighetene. Den andre engels budskap lyder: «Falt, falt er Babylon, den store stad, fordi hun har gitt alle folk å drikke av sin horedives vredes vin» (Åpenbaringen 14:8). Og i det høye rop i den tredje engels budskap høres en røst fra himmelen som sier: «Gå ut fra henne, mitt folk, for at dere ikke skal ha del i hennes synder, og for at dere ikke skal få del i hennes plager. For hennes synder har nådd opp til himmelen, og Gud har kommet hennes misgjerninger i hu» (Åpenbaringen 18:4, 5).» Selected Messages, bok 2, 118.

The mighty angel came down in fulfillment of Revelation chapter eighteen, when the great buildings of New York City were brought down on September 11, 2001, with the arrival of the “east wind” of Islam. He then cried “mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils.” And then in verse four another voice “is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people.’” Those two voices are “two distinct calls made to the churches.” The two distinct churches of God in the last days are identified as the one hundred and forty-four thousand and the great multitude.

Den veldige engelen kom ned som oppfyllelse av Åpenbaringen kapittel atten, da de store bygningene i New York City ble lagt i grus den 11. september 2001, ved ankomsten av Islams «østavind». Deretter ropte han «med veldig røst og sa: Falt, falt er Babylon, den store, og er blitt en bolig for djevler.» Og så, i vers fire, «høres en annen røst fra himmelen som sier: ‘Gå ut fra henne, mitt folk.’» Disse to røstene er «to adskilte kall gitt til menighetene.» De to adskilte Guds menigheter i de siste dager blir identifisert som de hundre og førtifire tusen og den store skare.

The testing period for the one hundred and forty-four thousand begins with Islam of the third Woe, which Isaiah identifies as the “day of the east wind.” That testing period ends with the soon-coming Sunday law in the United States and the enforcement of the mark of the beast. The beast is the counterfeit king of the north, the head of modern Babylon. Babylon is the lion in Daniel chapter seven, and the disobedient prophet from Judah, who represents Laodicean Adventism, that dies in the period that begins with the “ass” of Islam (September 11, 2001), and ends with the “lion,” (Modern Babylon).

Prøvetiden for de hundre og førtifire tusen begynner med islams tredje Ve, som Jesaja identifiserer som «østvindens dag». Denne prøvetiden ender med den snart kommende søndagsloven i De forente stater og håndhevelsen av dyrets merke. Dyret er den falske kongen i nord, det moderne Babylons overhode. Babylon er løven i Daniel kapittel syv, og den ulydige profeten fra Juda, som representerer laodikeisk adventisme, dør i perioden som begynner med islams «esel» (11. september 2001) og ender med «løven» (det moderne Babylon).

In the period of time represented as “the tomb” of the disobedient prophet of Laodicean Adventism, the latter rain is measured out, as a distinct call is made to the church of the one hundred and forty-four thousand. When that period ends, at the “hour” of the “great earthquake”, representing the Sunday law in the United States; the period of the second voice of Revelation eighteen, arrives with the implementation of the mark of the beast, which is the mark of the king of the north. At the same time Islam of the third Woe is used to bring a progressive escalating judgment upon an apostate world. The message proclaimed by the “ensign” of the one hundred and forty-four thousand during that second distinct call to the church of the “great multitude” identifies the “mark” of the “king of the north”, and the role of Islam of the third Woe, represented as the “children of the east”.

I den tidsperioden som fremstilles som «graven» til den ulydige profeten i laodikeisk adventisme, tilmåles senregnet idet et særskilt kall rettes til menigheten av de hundre og førtifire tusen. Når denne perioden ender, ved «timen» for det «store jordskjelv», som representerer søndagsloven i De forente stater, inntrer perioden for den andre røsten i Åpenbaringen atten med iverksettelsen av dyrets merke, som er kongen i nords merke. Samtidig blir islam i det tredje ve brukt til å bringe en gradvis tiltagende dom over en frafallen verden. Budskapet som forkynnes av «banneret» til de hundre og førtifire tusen under dette andre særskilte kallet til menigheten av den «store skare», identifiserer «merket» til «kongen i nord» og rollen til islam i det tredje ve, fremstilt som «østens barn».

The message that enrages the papal power in verse forty-four of Daniel chapter eleven, and the message that initiates the final papal bloodbath, is represented as “tidings out of the east” (Islam) and “the north” (the mark of the beast). In that period, as with the previous period, Islam of the “east wind” brings judgment upon the United States to begin the period, and the period ends when the king of the north comes to his end, “between the seas and the glorious holy mountain”, in the valley of Megiddo and the Mount at Carmel.

Budskapet som vekker det pavelige herredømmets harme i vers førtifire i Daniel kapittel elleve, og budskapet som innleder det endelige pavelige blodbadet, fremstilles som «tidender fra øst» (islam) og «nord» (dyrets merke). I denne perioden, som i den foregående perioden, bringer islam fra «østvindens» retning dom over De forente stater for å innlede perioden, og perioden ender når kongen i nord går til sin ende, «mellom havene og det herlige hellige berg», i Megiddo-dalen og på fjellet ved Karmel.

The judgment period for modern Babylon that represents her deathbed (tomb), begins with the symbol of the east and ends with the symbol of the north, just as the deathbed for the disobedient Laodicean prophet ended in the first distinct call to the churches. The tomb (deathbed) that both the lying prophet of Bethel and the disobedient prophet of Judah are buried in is represented between an “ass” and a “lion”.

Domstidsperioden for det moderne Babylon, som representerer hennes dødsseng (grav), begynner med symbolet på øst og ender med symbolet på nord, akkurat slik dødssengen for den ulydige laodikeiske profeten endte i det første tydelige kallet til menighetene. Graven (dødssengen) som både den løgnaktige profeten fra Betel og den ulydige profeten fra Juda blir begravet i, er fremstilt mellom et «esel» og en «løve».

Elijah represents God’s last day people who were confronted with a threefold enemy represented by Ahab, Jezebel and Jezebel’s prophets. Jezebel is the symbol of the papal power in the fourth church of Thyatira, and her prophets at Carmel were represented by the prophets of Baal and the priests of the grove. Baal represents a male deity and the priests of the grove represented Ashtaroth, a female deity, thus Jezebel’s false prophets consisted of male and female, representing the combination of Church and State that is represented by the image of the beast in the book of Revelation.

Elia representerer Guds folk i de siste dager, som ble stilt overfor en trefoldig fiende representert ved Akab, Jesabel og Jesabels profeter. Jesabel er symbolet på den pavelige makt i den fjerde menighet, Tyatira, og hennes profeter på Karmel var representert ved Ba’als profeter og lundens prester. Ba’al representerer en mannlig guddom, og lundens prester representerte Astarte, en kvinnelig guddom; således besto Jesabels falske profeter av menn og kvinner og representerte foreningen av kirke og stat, som er framstilt ved dyrets bilde i Åpenbaringsboken.

It is the United States that first erects an image of the beast in the United States and thereafter in the world, and it is the United States that is the false prophet of the threefold union. Ahab, the king of the ten tribes, represents the ten kings of Revelation seventeen, that is the dragon, and Jezebel is the beast. Elijah was in confrontation with the threefold union of Modern Babylon, at Mount Carmel, where the whore of Babylon comes to her end with none to help. The triple application of Elijah represents the external confrontation which is brought against God’s last-day people, and Elijah represents the prophet that is in direct confrontation with those three powers.

Det er De forente stater som først reiser et bilde av dyret i De forente stater og deretter i verden, og det er De forente stater som er den falske profet i den trefoldige union. Akab, kongen over de ti stammer, representerer de ti konger i Åpenbaringen sytten, det vil si dragen, og Jesabel er dyret. Elia stod i konfrontasjon med den trefoldige union av det moderne Babylon på Karmel-fjellet, hvor Babylons skjøge kommer til sin ende uten noen til å hjelpe. Elias tredobbelte anvendelse representerer den ytre konfrontasjon som rettes mot Guds folk i de siste dager, og Elia representerer profeten som står i direkte konfrontasjon med disse tre makter.

An important element of Elijah’s story is the “rain,” which represents the latter rain that is poured out in the history of the confrontation. Leading up to the confrontation at Mount Carmel, Elijah has plainly stated that there would be no rain, except at his word. The period that leads up to the “hour” of Jezebel’s judgment is the period represented by the first distinct “voice” given to the churches. That “voice” arrived on September 11, 2001, and in that period the “rain” was only “measured”, and in that period, there were two competing latter rain messages that were involved with Habakkuk’s debate. One was the counterfeit message of weeping for Tammuz, that represented a “peace and safety message”, and the other was the true message of the third Woe of Islam.

Et viktig element i Elias’ historie er «regnet», som representerer det sene regn som blir utøst i konfrontasjonens historie. I tiden frem mot konfrontasjonen på Karmelfjellet har Elia tydelig erklært at det ikke skulle komme noe regn, uten ved hans ord. Den perioden som leder frem til «stunden» for Jesabels dom, er den perioden som representeres ved den første særskilte «røst» gitt til menighetene. Denne «røst» kom den 11. september 2001, og i den perioden ble «regnet» bare «målt», og i den perioden var det to konkurrerende budskap om det sene regn som var involvert i Habakkuks strid. Det ene var det forfalskede budskapet om gråt over Tammus, som representerte et «fred og sikkerhet-budskap», og det andre var det sanne budskapet om islams tredje ve.

The true “latter rain” message was based upon the role of Islam of the third Woe. That message originated at one source (which was Future for America), and the two messages contended for supremacy until history confirmed the validity of the true message, and also confirmed the foolishness of a “peace and safety” message in such a time as this.

Det sanne budskapet om «sildigregnet» var basert på Islams rolle i det tredje Ve. Dette budskapet hadde sitt opphav i én kilde (som var Future for America), og de to budskapene kjempet om overherredømmet inntil historien bekreftet gyldigheten av det sanne budskapet, og også bekreftet dårskapen i et budskap om «fred og sikkerhet» i en tid som denne.

> “The prophecies of Daniel and of John are to be understood. They interpret each other. They give to the world truths which everyone should understand. These prophecies are to be witness in the world. By their fulfillment in these last days, they will explain themselves.” Kress Collection, 105.

> «Profetiene hos Daniel og hos Johannes skal forstås. De tolker hverandre. De gir verden sannheter som alle burde forstå. Disse profetiene skal være et vitnesbyrd i verden. Ved sin oppfyllelse i disse siste dager vil de forklare seg selv.» Kress Collection, 105.

The first fulfillment of Elijah in the triple application of Elijah, is confirmed by the second Elijah, who Jesus identified as John the Baptist. Together those two witnesses establish the third Elijah.

Den første oppfyllelsen av Elias i den tredobbelte anvendelsen av Elias bekreftes av den andre Elias, som Jesus identifiserte som døperen Johannes. Sammen stadfester disse to vitnene den tredje Elias.

> And as they departed, Jesus began to say unto the multitudes concerning John, What went ye out into the wilderness to see? A reed shaken with the wind? But what went ye out for to see? A man clothed in soft raiment? behold, they that wear soft clothing are in kings’ houses. But what went ye out for to see? A prophet? yea, I say unto you, and more than a prophet. For this is he, of whom it is written, Behold, I send my messenger before thy face, which shall prepare thy way before thee. Verily I say unto you, Among them that are born of women there hath not risen a greater than John the Baptist: notwithstanding he that is least in the kingdom of heaven is greater than he. And from the days of John the Baptist until now the kingdom of heaven suffereth violence, and the violent take it by force. For all the prophets and the law prophesied until John. And if ye will receive it, this is Elias, which was for to come. He that hath ears to hear, let him hear. Matthew 11:7–15.

> Og idet de gikk bort, begynte Jesus å tale til folkemengdene om Johannes: Hva gikk dere ut i ørkenen for å se? Et siv som svaier for vinden? Men hva gikk dere ut for å se? Et menneske kledd i myke klær? Se, de som bærer myke klær, er i kongenes hus. Men hva gikk dere ut for å se? En profet? Ja, sier jeg dere, og mer enn en profet. For dette er han som det er skrevet om: Se, jeg sender min budbærer foran ditt åsyn; han skal rydde din vei foran deg. Sannelig sier jeg dere: Blant dem som er født av kvinner, er det ikke framstått noen større enn døperen Johannes; men den minste i himlenes rike er større enn han. Og fra døperen Johannes’ dager og inntil nå lider himlenes rike vold, og de voldsomme river det til seg. For alle profetene og loven profeterte inntil Johannes. Og om dere vil ta imot det, er han Elia, han som skulle komme. Den som har ører å høre med, han høre. Matteus 11:7–15.

We will continue this study in the next article.

Vi vil fortsette denne studien i den neste artikkelen.

> “Today, in the spirit and power of Elias and of John the Baptist, messengers of God’s appointment are calling the attention of a judgment-bound world to the solemn events soon to take place in connection with the closing hours of probation and the appearance of Christ Jesus as King of kings and Lord of lords. Soon every man is to be judged for the deeds done in the body. The hour of God’s judgment has come, and upon the members of His church on earth rests the solemn responsibility of giving warning to those who are standing as it were on the very brink of eternal ruin. To every human being in the wide world who will give heed must be made plain the principles at stake in the great controversy being waged, principles upon which hang the destinies of all mankind.

> «I dag, i Elias’ og Johannes Døperens ånd og kraft, kaller budbærere innsatt av Gud en domsbestemt verdens oppmerksomhet til de høytidelige begivenheter som snart skal finne sted i forbindelse med nådetidens avsluttende timer og Kristus Jesu åpenbarelse som Kongenes Konge og herrenes Herre. Snart skal hvert menneske dømmes for de gjerninger som er gjort i legemet. Guds domstime er kommet, og på medlemmene av Hans menighet på jorden hviler det høytidelige ansvaret å advare dem som så å si står på selve randen av evig fortapelse. For hvert menneske i den vide verden som vil gi akt, må de prinsipper som står på spill i den store strid som utkjempes, gjøres klare, prinsipper som hele menneskeslektens skjebne hviler på.»

> “In these final hours of probation for the sons of men, when the fate of every soul is so soon to be decided forever, the Lord of heaven and earth expects His church to arouse to action as never before. Those who have been made free in Christ through a knowledge of precious truth, are regarded by the Lord Jesus as His chosen ones, favored above all other people on the face of the earth; and He is counting on them to show forth the praises of Him who hath called them out of darkness into marvelous light. The blessings which are so liberally bestowed are to be communicated to others. The good news of salvation is to go to every nation, kindred, tongue, and people.

> «I disse siste prøvetidstimer for menneskenes barn, når hver sjels skjebne så snart skal avgjøres for evig, venter himmelens og jordens Herre at Hans menighet skal vekkes til handling som aldri før. De som er blitt frigjort i Kristus ved kunnskapen om den dyrebare sannhet, blir av Herren Jesus regnet som Hans utvalgte, begunstiget fremfor alle andre folk på jordens overflate; og Han regner med dem til å forkynne Hans storverk, Han som kalte dem ut av mørket inn i sitt underfulle lys. De velsignelser som så rikelig blir gitt, skal meddeles til andre. Frelsens gode budskap skal nå ut til hvert folk, stamme, tungemål og folkeslag.»

> “In the visions of the prophets of old the Lord of glory was represented as bestowing special light upon His church in the days of darkness and unbelief preceding His second coming. As the Sun of Righteousness, He was to arise upon His church, ‘with healing in His wings.’ Malachi 4:2. And from every true disciple was to be diffused an influence for life, courage, helpfulness, and true healing.

> «I de gamle profetenes syner ble herlighetens Herre fremstilt som den som skjenker sin menighet særlig lys i mørkets og vantroens dager som går forut for hans annet komme. Som Rettferdighetens Sol skulle han gå opp over sin menighet, «med legedom under sine vinger». Malaki 4:2. Og fra hver sann disippel skulle det utgå en innflytelse til liv, mot, hjelpsomhet og sann helbredelse.»

> “The coming of Christ will take place in the darkest period of this earth’s history. The days of Noah and of Lot picture the condition of the world just before the coming of the Son of man. The Scriptures, pointing forward to this time, declare that Satan will work with all power and ‘with all deceivableness of unrighteousness.’ 2 Thessalonians 2:9, 10. His working is plainly revealed by the rapidly increasing darkness, the multitudinous errors, heresies, and delusions of these last days. Not only is Satan leading the world captive, but his deceptions are leavening the professed churches of our Lord Jesus Christ. The great apostasy will develop into darkness deep as midnight. To God’s people it will be a night of trial, a night of weeping, a night of persecution for the truth’s sake. But out of that night of darkness God’s light will shine.” Prophets and Kings, 716, 717.

> «Kristi komme vil finne sted i den mørkeste perioden i denne jords historie. Noas og Lots dager gir et bilde av verdens tilstand like før Menneskesønnens komme. Skriftene, idet de peker frem mot denne tid, erklærer at Satan vil virke med all makt og «med all urettferdighetens forførelse». 2 Tessalonikerne 2:9, 10. Hans virksomhet åpenbares tydelig ved det hurtig tiltagende mørke, de talløse villfarelser, kjetterier og forførelser i disse siste dager. Ikke bare fører Satan verden i fangenskap, men hans bedrag gjennomsyrer de bekjennende menigheter som tilhører vår Herre Jesus Kristus. Det store frafallet vil utvikle seg til et mørke dypt som midnatt. For Guds folk vil det være en natt med prøvelse, en natt med gråt, en natt med forfølgelse for sannhetens skyld. Men ut av denne mørkets natt skal Guds lys skinne.» Prophets and Kings, 716, 717.

Back to Articles