Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Eighty-Seven

Daniels bok - nummer ett hundre og åttisju

The Lion’s Revelation: From Panium to the Final Sealing

Løvens åpenbaring: Fra Panium til den endelige beseglingen

Author

Jeff Pippenger

Published

April 17, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

When Jesus unseals a prophetic truth, He is represented as the Lion of the tribe of Judah, and at Caesarea Philippi, the Lion of the tribe of Judah began to unseal “that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day.” Those truths align with the message that He unsealed at the beginning of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, and then again at the end of the very same period. Those truths align with the message represented in verses thirteen through fifteen of Daniel chapter eleven.

Når Jesus åpner opp en profetisk sannhet, fremstilles Han som Løven av Judas stamme, og ved Caesarea Filippi begynte Løven av Judas stamme å åpne opp «at han måtte dra til Jerusalem og lide meget av de eldste og yppersteprestene og de skriftlærde, og bli slått i hjel og reises opp igjen den tredje dag». Disse sannhetene stemmer overens med budskapet som Han åpnet opp ved begynnelsen av beseglingstiden for de hundre og førtifire tusen, og deretter igjen ved slutten av den samme perioden. Disse sannhetene stemmer overens med budskapet fremstilt i vers tretten til femten i Daniel kapittel elleve.

When He unseals that truth to the one hundred and forty-four thousand, He does so through the methodology of line upon line, for it is there that the “keys” to the kingdom of God are found. Those truths must be eaten for they are the keys to the kingdom of God, and the kingdom of God is to be within His people.

Når Han åpner den sannheten for de hundre og førtifire tusen, gjør Han det gjennom metodikken linje på linje, for det er der «nøklene» til Guds rike finnes. Disse sannhetene må etes, for de er nøklene til Guds rike, og Guds rike skal være inne i Hans folk.

> And when he was demanded of the Pharisees, when the kingdom of God should come, he answered them and said, The kingdom of God cometh not with observation: Neither shall they say, Lo here! or, lo there! for, behold, the kingdom of God is within you. Luke 17:20, 21.

> Da fariseerne spurte ham om når Guds rike skulle komme, svarte han dem og sa: Guds rike kommer ikke slik at en kan se det med øynene. Heller ikke skal de si: Se, her er det! eller: Der! For se, Guds rike er inne i dere. Lukas 17:20, 21.

The devils believe, and yet tremble, for it is not enough to simply believe the “truth.” It must become part of you as is the physical food that is eaten. In the history of verses thirteen to fifteen the Lion of the tribe of Judah unseals the truths connected with the soon coming Sunday law, and those truths impress the seal upon the foreheads of the wise virgins, in advance of the coming crisis. The Lion of the tribe of Judah knew full well the testimony of Matthew chapter sixteen, and His visit to Caesarea Philippi aligned with Daniel’s testimony of Panium, and He knew the shadow of the cross which He and His disciple stood under in Caesarea Philippi, represented the shadow of the coming Sunday law in the history of His last-day people.

Også de onde ånder tror, og dog skjelver de, for det er ikke nok ganske enkelt å tro «sannheten». Den må bli en del av deg, slik den fysiske maten som blir spist, blir det. I historien i vers tretten til femten åpner Løven av Juda stamme de sannheter som er knyttet til den snart kommende søndagsloven, og disse sannhetene preger seglet på de kloke jomfruers panner, forut for den kommende krisen. Løven av Juda stamme kjente fullt ut vitnesbyrdet i Matteus kapittel seksten, og Hans besøk i Cæsarea Filippi samsvarte med Daniels vitnesbyrd om Panium, og Han visste at korsets skygge, som Han og Hans disippel stod under i Cæsarea Filippi, representerte skyggen av den kommende søndagsloven i historien til Hans folk i de siste dager.

> From that time forth began Jesus to show unto his disciples, how that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day. Then Peter took him, and began to rebuke him, saying, Be it far from thee, Lord: this shall not be unto thee. But he turned, and said unto Peter, Get thee behind me, Satan: thou art an offence unto me: for thou savourest not the things that be of God, but those that be of men. Then said Jesus unto his disciples, If any man will come after me, let him deny himself, and take up his cross, and follow me. For whosoever will save his life shall lose it: and whosoever will lose his life for my sake shall find it. For what is a man profited, if he shall gain the whole world, and lose his own soul? or what shall a man give in exchange for his soul? For the Son of man shall come in the glory of his Father with his angels; and then he shall reward every man according to his works. Verily I say unto you, There be some standing here, which shall not taste of death, till they see the Son of man coming in his kingdom. Matthew 16:21–28.

> Fra den tid begynte Jesus å gjøre det klart for disiplene sine at han måtte dra til Jerusalem og lide mye av de eldste og yppersteprestene og de skriftlærde, og bli drept og oppreist igjen den tredje dagen. Da tok Peter ham til side og begynte å irettesette ham og sa: Gud fri deg, Herre! Dette må aldri hende deg. Men han vendte seg og sa til Peter: Vik bak meg, Satan! Du er til anstøt for meg; for du har ikke sans for det som hører Gud til, men for det som hører mennesker til. Da sa Jesus til disiplene sine: Om noen vil komme etter meg, da må han fornekte seg selv og ta sitt kors opp og følge meg. For den som vil frelse sitt liv, skal miste det; men den som mister sitt liv for min skyld, skal finne det. For hva gagner det et menneske om det vinner hele verden, men tar skade på sin sjel? Eller hva kan et menneske gi til vederlag for sin sjel? For Menneskesønnen skal komme i sin Fars herlighet med sine engler, og da skal han lønne enhver etter hans gjerninger. Sannelig sier jeg dere: Det er noen av dem som står her, som ikke skal smake døden før de ser Menneskesønnen komme i sitt rike. Matteus 16:21–28.

The first, and therefore based upon the rule of first mention, the most important thing Jesus told His disciples about the sufferings of the cross, is that they would need to take up their own cross, if they chose to follow Him. Sister White clearly states that the cross is also the yoke. The yoke and the cross are symbols of man’s personal will, and it all depends upon the correct exercise of the will. The power which upholds God’s temple is a Lamb that had been slain and hung upon a “pillar”. The Lamb that is slain represents the crucifixion of the lower fleshly nature, and the “pillar” that the dead flesh is hung upon is the will. Christ provided His example of how to overcome by always keeping His will in submission to His Father’s will, and for accomplishing that work, He sat down on the throne with His Father. The symbol of overcoming is the slain Lamb hung upon the pillar. All these truths are directly associated with those represented as Peter.

Det første, og derfor, på grunnlag av loven om første omtale, det viktigste Jesus fortalte sine disipler om korsets lidelser, er at de måtte ta opp sitt eget kors dersom de valgte å følge Ham. Søster White sier tydelig at korset også er åket. Åket og korset er symboler på menneskets personlige vilje, og alt avhenger av viljens rette utøvelse. Den kraft som opprettholder Guds tempel, er et Lam som var blitt slaktet og hengt på en «søyle». Lammet som blir slaktet, representerer korsfestelsen av den lavere kjødelige natur, og «søylen» som det døde kjødet henges på, er viljen. Kristus gav sitt eksempel på hvordan man skal seire ved alltid å holde sin vilje underlagt sin Fars vilje, og for å fullføre dette verk satte Han seg på tronen med sin Far. Symbolet på seier er det slaktede Lam som er hengt på søylen. Alle disse sannheter er direkte knyttet til dem som er framstilt som Peter.

Unto Philadelphia, represented by the Exeter tent, it is stated:

Til Filadelfia, representert ved teltet i Exeter, blir det sagt:

> Him that overcometh will I make a pillar in the temple of my God, and he shall go no more out: and I will write upon him the name of my God, and the name of the city of my God, which is new Jerusalem, which cometh down out of heaven from my God: and I will write upon him my new name. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches. Revelation 3:12, 13.

> Den som seier, vil jeg gjøre til en støtte i min Guds tempel, og han skal aldri mer gå ut; og jeg vil skrive på ham min Guds navn og navnet på min Guds stad, det nye Jerusalem, som kommer ned fra himmelen fra min Gud; og jeg vil skrive på ham mitt nye navn. Den som har øre, han høre hva Ånden sier til menighetene. Åpenbaringen 3:12, 13.

He that overcomes as Christ overcame will receive a new name, just as Simon Barjonah did, and they will become a pillar in God’s temple, just as Christ is the Lamb that was slain and hung upon a pillar in God’s temple. When they overcome as Christ overcame, they will also sit upon the throne in heavenly places, as did Christ.

Den som seirer slik Kristus seiret, skal få et nytt navn, slik Simon Barjona gjorde, og de skal bli en søyle i Guds tempel, likesom Kristus er Lammet som ble slaktet og hengt på en søyle i Guds tempel. Når de seirer slik Kristus seiret, skal de også sitte på tronen i de himmelske steder, slik Kristus gjorde.

Unto Laodicea, represented by the Watertown tent, it is stated:

Til Laodikea, representert ved teltet i Watertown, blir det sagt:

> Behold, I stand at the door, and knock: if any man hear my voice, and open the door, I will come in to him, and will sup with him, and he with me. To him that overcometh will I grant to sit with me in my throne, even as I also overcame, and am set down with my Father in his throne. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches. Revelation 3:20–22.

> Se, jeg står for døren og banker; om noen hører min røst og åpner døren, da vil jeg gå inn til ham og holde måltid med ham, og han med meg. Den som seirer, ham vil jeg gi å sitte med meg på min trone, likesom også jeg seiret og satte meg med min Far på hans trone. Den som har øre, han høre hva Ånden sier til menighetene. Åpenbaringen 3:20–22.

The first truth Jesus told the disciples as He began to reveal the sufferings of the cross was the truth that men must overcome exactly as He had provided an example of overcoming. Men must crucify the flesh with the affections and lusts. When this is done they will be seated in heavenly places.

Den første sannhet Jesus fortalte disiplene da Han begynte å åpenbare korsets lidelser, var sannheten om at mennesker må seire nøyaktig slik Han hadde gitt et eksempel på å seire. Mennesker må korsfeste kjødet med dets lidenskaper og begjær. Når dette er gjort, skal de bli satt i himmelske steder.

> Even when we were dead in sins, hath quickened us together with Christ, (by grace ye are saved) And hath raised us up together, and made us sit together in heavenly places in Christ Jesus. Ephesians 2:5, 6.

> Også da vi var døde i syndene, gjorde han oss levende sammen med Kristus — av nåde er dere frelst — og oppreiste oss med ham og satte oss med ham i himmelen, i Kristus Jesus. Efeserne 2:5, 6.

After presenting the truth of the crucifixion, in terms of personal responsibility, The Lion of the tribe of Judah added another truth which addresses the last days.

Etter å ha fremstilt sannheten om korsfestelsen i lys av personlig ansvar, føyde Løven av Juda stamme til en annen sannhet som gjelder de siste dager.

> For what is a man profited, if he shall gain the whole world, and lose his own soul? or what shall a man give in exchange for his soul? For the Son of man shall come in the glory of his Father with his angels; and then he shall reward every man according to his works. Verily I say unto you, There be some standing here, which shall not taste of death, till they see the Son of man coming in his kingdom. Matthew 16:26–28.

> For hva gagner det et menneske om det vinner hele verden, men taper sin sjel? Eller hva kan et menneske gi til vederlag for sin sjel? For Menneskesønnen skal komme i sin Fars herlighet med sine engler, og da skal han lønne enhver etter hans gjerninger. Sannelig sier jeg dere: Det er noen av dem som står her, som ikke skal smake døden før de ser Menneskesønnen komme i sitt rike. Matteus 16:26–28.

When the message of the Midnight Cry is unsealed by the Lion of the tribe of Judah in the concluding period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand there would be some who did not die. He then addressed specifically the one hundred and forty-four thousand, His last-day people who do not taste of death. Therefore, six days after His visit to Caesarea Philippi the Lion of the tribe of Judah unsealed a truth that was to strengthen His disciples for the coming crisis of the cross, but it more importantly spoke to the soon coming Sunday law.

Når budskapet om midnattsropet blir åpnet av Løven av Juda stamme i avslutningsperioden av beseglingen av de hundre og førtifire tusen, ville det være noen som ikke døde. Han henvendte seg da spesifikt til de hundre og førtifire tusen, Hans siste-dagers folk som ikke smaker døden. Derfor åpnet Løven av Juda stamme, seks dager etter sitt besøk i Cæsarea Filippi, en sannhet som skulle styrke Hans disipler for den kommende korsets krise, men som enda viktigere talte om den snart kommende søndagsloven.

> And after six days Jesus taketh Peter, James, and John his brother, and bringeth them up into an high mountain apart, And was transfigured before them: and his face did shine as the sun, and his raiment was white as the light. And, behold, there appeared unto them Moses and Elias talking with him. Then answered Peter, and said unto Jesus, Lord, it is good for us to be here: if thou wilt, let us make here three tabernacles; one for thee, and one for Moses, and one for Elias. While he yet spake, behold, a bright cloud overshadowed them: and behold a voice out of the cloud, which said, This is my beloved Son, in whom I am well pleased; hear ye him. And when the disciples heard it, they fell on their face, and were sore afraid. And Jesus came and touched them, and said, Arise, and be not afraid. And when they had lifted up their eyes, they saw no man, save Jesus only. And as they came down from the mountain, Jesus charged them, saying, Tell the vision to no man, until the Son of man be risen again from the dead. And his disciples asked him, saying, Why then say the scribes that Elias must first come? And Jesus answered and said unto them, Elias truly shall first come, and restore all things. But I say unto you, That Elias is come already, and they knew him not, but have done unto him whatsoever they listed. Likewise shall also the Son of man suffer of them. Then the disciples understood that he spake unto them of John the Baptist. Matthew 17:1–13.

> Og seks dager deretter tok Jesus med seg Peter, Jakob og Johannes, hans bror, og førte dem opp på et høyt fjell, hvor de var for seg selv. Og han ble forklaret for deres øyne; hans ansikt skinte som solen, og hans klær ble hvite som lyset. Og se, Moses og Elias viste seg for dem og talte med ham. Da tok Peter til orde og sa til Jesus: Herre, det er godt for oss å være her; om du vil, så la oss gjøre tre hytter her: én for deg, én for Moses og én for Elias. Mens han ennå talte, se, da overskygget en lys sky dem; og se, det lød en røst ut fra skyen, som sa: Dette er min elskede Sønn, i hvem jeg har velbehag; hør ham! Da disiplene hørte det, falt de ned på sitt ansikt og ble grepet av stor frykt. Men Jesus kom bort til dem, rørte ved dem og sa: Stå opp, og frykt ikke! Og da de løftet sine øyne, så de ingen uten Jesus alene. Og mens de gikk ned fra fjellet, bød Jesus dem og sa: Fortell ingen om dette synet før Menneskesønnen er oppstått fra de døde. Og hans disipler spurte ham og sa: Hvorfor sier da de skriftlærde at Elias først må komme? Jesus svarte og sa til dem: Elias kommer vel først og skal gjenopprette alle ting. Men jeg sier dere at Elias alt er kommet, og de kjente ham ikke, men gjorde med ham hva de ville. Slik skal også Menneskesønnen lide ved deres hånd. Da forstod disiplene at han talte til dem om døperen Johannes. Matteus 17:1–13.

In the passage the Lion of the tribe of Judah is unsealing the truths that seal the one hundred and forty-four thousand just before the close of probation, for the “time is at hand.” He first identified the suffering of the cross, and represented the experience as the defining difference between one class who would refuse to exercise their will in crucifying the flesh, and a class who would follow Christ’s example. Then He presented to them that they were representing the last generation of earth’s history, when there would be people who lived from the time of the unsealing that took place on September 11, 2001, until His return.

I dette avsnittet åpner Løven av Juda stamme de sannheter som besegler de hundre og førtifire tusen like før nådetidens avslutning, for «tiden er nær». Først identifiserte Han korsets lidelse og framstilte erfaringen som den avgjørende forskjellen mellom én klasse som ville nekte å utøve sin vilje i å korsfeste kjødet, og en klasse som ville følge Kristi eksempel. Deretter framholdt Han for dem at de representerte den siste generasjonen i jordens historie, når det ville finnes mennesker som levde fra tiden for åpningen av seglene som fant sted den 11. september 2001, og fram til Hans gjenkomst.

Then He presented a vision of His glorified being, and with Him were Moses and Elijah. The sealing message that is unsealed is the Revelation of Jesus Christ, that is associated with Moses and Elijah, and that message began to be unsealed in July 2023, when the two witnesses of Revelation chapter eleven, who are Moses and Elijah, were established, line upon line, as the symbols that represented the sealing of the one hundred and forty-four thousand. When the three disciples saw the vision and heard God’s voice, “they fell on their face, and were sore afraid. And Jesus came and touched them, and said, Arise, and be not afraid.”

Deretter fremstilte Han et syn av sitt herliggjorte vesen, og sammen med Ham var Moses og Elia. Det forseglingsbudskapet som blir avforseglet, er Jesu Kristi Åpenbaring, som er forbundet med Moses og Elia, og dette budskapet begynte å bli avforseglet i juli 2023, da de to vitnene i Åpenbaringen kapittel elleve, som er Moses og Elia, ble stadfestet, linje på linje, som symbolene som representerte beseglingen av de hundre og førtifire tusen. Da de tre disiplene så synet og hørte Guds røst, «falt de ned på sitt ansikt og ble grepet av stor frykt. Og Jesus kom bort og rørte ved dem og sa: Reis dere, og vær ikke redde.»

The vision which the three disciples saw, represents a vision of Christ’s glory in the last days, and it is therefore the same vision which Daniel saw in chapter ten.

Synet som de tre disiplene så, representerer et syn av Kristi herlighet i de siste dager, og det er derfor det samme synet som Daniel så i kapittel ti.

> And I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore I was left alone, and saw this great vision, and there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength. Yet heard I the voice of his words: and when I heard the voice of his words, then was I in a deep sleep on my face, and my face toward the ground. And, behold, an hand touched me, which set me upon my knees and upon the palms of my hands. And he said unto me, O Daniel, a man greatly beloved, understand the words that I speak unto thee, and stand upright: for unto thee am I now sent. And when he had spoken this word unto me, I stood trembling. Then said he unto me, Fear not, Daniel: for from the first day that thou didst set thine heart to understand, and to chasten thyself before thy God, thy words were heard, and I am come for thy words. Daniel 10:7–12.

> Og jeg, Daniel, alene så synet; for mennene som var med meg, så ikke synet; men en stor skjelving falt over dem, så de flyktet og skjulte seg. Derfor ble jeg alene tilbake og så dette store synet, og det ble ingen styrke igjen i meg; for min skjønnhet ble i meg forvandlet til fordervelse, og jeg beholdt ingen styrke. Men jeg hørte lyden av hans ord; og da jeg hørte lyden av hans ord, falt jeg i dyp søvn med ansiktet mot jorden, og mitt ansikt vendt mot marken. Og se, en hånd rørte ved meg og hjalp meg opp på mine knær og mine håndflater. Og han sa til meg: Daniel, du høyt elskede mann, forstå de ord som jeg taler til deg, og reis deg opp på dine føtter; for nå er jeg sendt til deg. Og da han hadde talt dette ord til meg, stod jeg skjelvende. Da sa han til meg: Frykt ikke, Daniel; for fra den første dag du vendte ditt hjerte til å forstå og til å ydmyke deg for din Guds åsyn, ble dine ord hørt, og jeg er kommet for dine ords skyld. Daniel 10:7–12.

The vision of the transfiguration in Matthew chapter seventeen, is the looking-glass vision of Daniel chapter ten, that takes place when the dead dry bones of Ezekiel are resurrected. The vision, and the associated message, manifests two classes of worshippers, one in the Exeter tent, and the other in the Watertown tent, which is Jeremiah’s assembly of mockers, and John’s synagogue of Satan. As with the effects of the vision in Daniel’s testimony, so too “when the disciples heard it, they fell on their face, and were sore afraid. And Jesus came and touched them, and said, Arise, and be not afraid.” The vision was audible and visual in both cases, and it produced fear, in both examples. A “touch” was required to strengthen in both testimonies.

Forklarelsens syn i Matteus kapittel sytten er speilsynet i Daniel kapittel ti, som finner sted når Esekiels døde tørre ben blir oppreist. Synet, og det tilhørende budskapet, åpenbarer to klasser av tilbedere, den ene i Exeter-teltet og den andre i Watertown-teltet, som er Jeremias spotternes forsamling og Johannes’ Satans synagoge. Slik det var med virkningene av synet i Daniels vitnesbyrd, slik var det også at «da disiplene hørte det, falt de ned på sitt ansikt og ble meget redde. Og Jesus kom og rørte ved dem og sa: Stå opp, og vær ikke redde.» Synet var hørbart og synlig i begge tilfeller, og det frembrakte frykt i begge eksemplene. En «berøring» var nødvendig for å styrke i begge vitnesbyrdene.

The vision of the transfiguration was evidence, among other things that the Word of God never fails, for in chapter sixteen of Matthew, in the final verse, Jesus had stated that “There be some standing here, which shall not taste of death, till they see the Son of man coming in his kingdom.” The transfiguration was an illustration of the coming of “the Son of man” in His kingdom.

Forklarelsens syn var blant annet et bevis på at Guds Ord aldri slår feil, for i det sekstende kapittel av Matteus, i det siste verset, hadde Jesus sagt at «det er noen av dem som står her, som ikke skal smake døden før de ser Menneskesønnen komme i sitt rike.» Forklarelsen var en illustrasjon av Menneskesønnens komme i sitt rike.

> “Moses upon the mount of transfiguration was a witness to Christ’s victory over sin and death. He represented those who shall come forth from the grave at the resurrection of the just. Elijah, who had been translated to heaven without seeing death, represented those who will be living upon the earth at Christ’s second coming, and who will be ‘changed, in a moment, in the twinkling of an eye, at the last trump;’ when ‘this mortal must put on immortality,’ and ‘this corruptible must put on incorruption.’ 1 Corinthians 15:51–53. Jesus was clothed with the light of heaven, as He will appear when He shall come ‘the second time without sin unto salvation.’ For He will come ‘in the glory of His Father with the holy angels.’ Hebrews 9:28; Mark 8:38. The Saviour’s promise to the disciples was now fulfilled. Upon the mount the future kingdom of glory was represented in miniature,—Christ the King, Moses a representative of the risen saints, and Elijah of the translated ones.” The Desire of Ages, 421.

> «Moses på forklarelsens berg var et vitne om Kristi seier over synd og død. Han representerte dem som skal komme fram fra graven ved de rettferdiges oppstandelse. Elia, som var blitt tatt opp til himmelen uten å se døden, representerte dem som skal leve på jorden ved Kristi annet komme, og som skal bli «forvandlet, i et nu, i et øyeblikk, ved den siste basun», når «dette dødelige må ikles udødelighet», og «dette forgjengelige må ikles uforgjengelighet». 1 Korinterbrev 15:51–53. Jesus var kledd i himmelens lys, slik Han skal åpenbare seg når Han kommer «annen gang, uten synd, til frelse». For Han skal komme «i sin Fars herlighet med de hellige engler». Hebreerne 9:28; Markus 8:38. Frelserens løfte til disiplene ble nå oppfylt. På berget ble det framtidige herlighetens rike framstilt i miniatyr, — Kristus, Kongen, Moses som representant for de oppstandne hellige, og Elia for dem som er blitt forvandlet.» Alfonses liv, 421.

The sealing truth includes an identification that the one hundred and forty-four thousand are those represented in Revelation chapter seven, who do not die, and are represented by Elijah, and that the great multitude in Revelation chapter seven, are those represented by Moses, that do die. The one group is called at the first voice of Revelation chapter eighteen, and the other group is called at the second voice of Revelation chapter eighteen.

Beseglingssannheten omfatter en identifikasjon av at de hundre og førtifire tusen er dem som fremstilles i Åpenbaringen kapittel sju, som ikke dør, og som er fremstilt ved Elia, og at den store skaren i Åpenbaringen kapittel sju er dem som er fremstilt ved Moses, som dør. Den ene gruppen kalles ved den første røsten i Åpenbaringen kapittel atten, og den andre gruppen kalles ved den andre røsten i Åpenbaringen kapittel atten.

After the touch, Jesus gave further instruction to the disciples when He said, “Tell the vision to no man, until the Son of man be risen again from the dead.” The vision of the transfiguration, which is the vision of the looking-glass, and the vision of Isaiah in chapter six, and Paul’s vision while in the third heaven, and Ezekiel’s vision of the wheels within the wheels was sealed up by the Lion of the tribe of Judah, until after the resurrection of Christ.

Etter berøringen gav Jesus disiplene videre undervisning da Han sa: «Fortell ingen om synet før Menneskesønnen er oppstått fra de døde.» Synet av forklarelsen, som er synet av speilet, og Jesajas syn i kapittel seks, og Paulus’ syn mens han var i den tredje himmel, og Esekiels syn av hjulene inne i hjulene, ble forseglet av Løven av Juda stamme inntil etter Kristi oppstandelse.

The resurrection of Christ represents the resurrection of the two witnesses that were with Christ in that very vision, and they were to be resurrected in July of 2023. At that point the sealing message would be unsealed to the two witnesses of Revelation eleven and the two groups of faithful, and it would be placed in the context of the looking-glass vision of Christ’s glory at the end of the world.

Kristi oppstandelse representerer oppstandelsen til de to vitnene som var med Kristus i nettopp det synet, og de skulle oppstå i juli 2023. På det tidspunkt ville forseglingsbudskapet bli åpnet for de to vitnene i Åpenbaringen elleve og de to gruppene av trofaste, og det ville bli satt inn i sammenhengen med speilsynet av Kristi herlighet ved verdens ende.

The sealing message will also be placed within the context of the first three verses of Revelation chapter one, where the chain of communication, that represents the combination of divinity with humanity is set forth in the step-by-step process of how the sealing message is presented to those who are candidates to be among the one hundred and forty-four thousand.

Beseglingsbudskapet vil også bli satt inn i sammenhengen med de tre første versene i Åpenbaringen kapittel én, hvor kommunikasjonens kjede, som representerer foreningen av guddommelighet med menneskelighet, blir fremstilt i den trinnvise prosessen for hvordan beseglingsbudskapet blir presentert for dem som er kandidater til å være blant de hundre og førtifire tusen.

The step-by-step process was from the Father, to the Son, to the angel Gabriel, to John, to the churches. From the Divine Father, to the Divine and human Son, to an unfallen creature (Gabriel), to a fallen creature (John) to the churches which are in Asia (the world.) The five steps are specifically identified at the very first mention of the Revelation of Jesus Christ, and to deny any step is to deny them all.

Den trinnvise prosessen gikk fra Faderen, til Sønnen, til engelen Gabriel, til Johannes, til menighetene. Fra den guddommelige Fader, til den guddommelige og menneskelige Sønn, til en ufalt skapning (Gabriel), til en fallen skapning (Johannes), til menighetene som er i Asia (verden). De fem trinnene blir uttrykkelig angitt ved den aller første omtalen av Jesu Kristi åpenbaring, og å fornekte ett eneste trinn er å fornekte dem alle.

In agreement with that revelation the disciples then asked Jesus “Why then say the scribes that Elias must first come? And Jesus answered and said unto them, Elias truly shall first come, and restore all things. But I say unto you, That Elias is come already, and they knew him not, but have done unto him whatsoever they listed. Likewise shall also the Son of man suffer of them. Then the disciples understood that he spake unto them of John the Baptist.”

I samsvar med denne åpenbaringen spurte disiplene da Jesus: «Hvorfor sier da de skriftlærde at Elias først må komme?» Og Jesus svarte og sa til dem: «Elias skal sannelig først komme og gjenopprette alle ting. Men jeg sier dere at Elias alt er kommet, og de kjente ham ikke, men gjorde med ham hva de ville. Slik skal også Menneskesønnen lide under dem.» Da forstod disiplene at han talte til dem om Johannes Døperen.

The prophetic role of John the Baptist and John the Revelator is an element of the sealing message, and those in the Watertown tent who chose to disregard the message of Samuel Snow, represent those who are unwilling to acknowledge that the Lord selects the men He chooses to select. The voice that was selected in 1989, who first published its message two hundred and twenty years after 1776, in 1996, who was the watchman who identified that the third woe had arrived on September 11, 2001, who presented the sinful message of July 18, 2020, is part of the sealing message, and his role is represented by John the Baptist.

Den profetiske rollen til Johannes Døperen og Johannes Åpenbareren er et element i beseglingsbudskapet, og de i teltet i Watertown som valgte å se bort fra Samuel Snows budskap, representerer dem som er uvillige til å erkjenne at Herren utvelger de menn Han velger å utvelge. Røsten som ble utvalgt i 1989, som først offentliggjorde sitt budskap to hundre og tjue år etter 1776, i 1996, som var vekteren som identifiserte at det tredje ve hadde kommet den 11. september 2001, som fremførte det syndige budskapet av 18. juli 2020, er en del av beseglingsbudskapet, og hans rolle er representert ved Johannes Døperen.

We shall continue this study in the next article.

Vi skal fortsette denne studien i den neste artikkelen.

> “I saw a company who stood well-guarded and firm, giving no countenance to those who would unsettle the established faith of the body. God looked upon them with approbation. I was shown three steps—the first, second, and third angels’ messages. Said my accompanying angel, ‘Woe to him who shall move a block or stir a pin of these messages. The true understanding of these messages is of vital importance. The destiny of souls hangs upon the manner in which they are received.’ I was again brought down through these messages, and saw how dearly the people of God had purchased their experience. It had been obtained through much suffering and severe conflict. God had led them along step by step, until He had placed them upon a solid, immovable platform. I saw individuals approach the platform and examine the foundation. Some with rejoicing immediately stepped upon it. Others commenced to find fault with the foundation. They wished improvements made, and then the platform would be more perfect, and the people much happier. Some stepped off the platform to examine it and declared it to be laid wrong. But I saw that nearly all stood firm upon the platform and exhorted those who had stepped off to cease their complaints; for God was the Master Builder, and they were fighting against Him. They recounted the wonderful work of God, which had led them to the firm platform, and in union raised their eyes to heaven and with a loud voice glorified God. This affected some of those who had complained and left the platform, and they with humble look again stepped upon it.

> «Jeg så en skare som sto godt vernet og fast, uten å gi noen støtte til dem som ville rokke ved legemets grunnfestede tro. Gud så på dem med velbehag. Jeg ble vist tre trinn — den første, den andre og den tredje engels budskap. Min ledsagende engel sa: ‘Ve den som flytter en blokk eller rører en stift i disse budskapene. Den rette forståelsen av disse budskapene er av livsviktig betydning. Sjelers skjebne avhenger av hvordan de blir mottatt.’ Jeg ble igjen ført ned gjennom disse budskapene og så hvor dyrt Guds folk hadde kjøpt sin erfaring. Den var blitt vunnet gjennom mye lidelse og hard strid. Gud hadde ledet dem skritt for skritt, inntil Han hadde satt dem på en fast, urokkelig plattform. Jeg så enkeltpersoner nærme seg plattformen og undersøke grunnvollen. Noen steg straks opp på den med glede. Andre begynte å finne feil ved grunnvollen. De ønsket at forbedringer skulle gjøres, og da ville plattformen bli mer fullkommen og folket langt lykkeligere. Noen steg ned fra plattformen for å undersøke den og erklærte at den var lagt feil. Men jeg så at nesten alle sto fast på plattformen og formante dem som hadde steget av, til å stanse sine klager; for Gud var mesterbyggeren, og de kjempet mot Ham. De gjenfortalte Guds underfulle verk, som hadde ledet dem til den faste plattformen, og i enhet løftet de sine øyne mot himmelen og priste Gud med høy røst. Dette virket på noen av dem som hadde klaget og forlatt plattformen, og de steg igjen opp på den med ydmykt åsyn.»

> “I was pointed back to the proclamation of the first advent of Christ. John was sent in the spirit and power of Elijah to prepare the way of Jesus. Those who rejected the testimony of John were not benefited by the teachings of Jesus. Their opposition to the message that foretold His coming placed them where they could not readily receive the strongest evidence that He was the Messiah. Satan led on those who rejected the message of John to go still farther, to reject and crucify Christ. In doing this they placed themselves where they could not receive the blessing on the day of Pentecost, which would have taught them the way into the heavenly sanctuary. The rendering of the veil of the temple showed that the Jewish sacrifices and ordinances would no longer be received. The great Sacrifice had been offered and had been accepted, and the Holy Spirit which descended on the day of Pentecost carried the minds of the disciples from the earthly sanctuary to the heavenly, where Jesus had entered by His own blood, to shed upon His disciples the benefits of His atonement. But the Jews were left in total darkness. They lost all the light which they might have had upon the plan of salvation, and still trusted in their useless sacrifices and offerings. The heavenly sanctuary had taken the place of the earthly, yet they had no knowledge of the change. Therefore they could not be benefited by the mediation of Christ in the holy place.

> «Jeg ble ledet tilbake til forkynnelsen av Kristi første komme. Johannes ble sendt i Elias’ ånd og kraft for å berede veien for Jesus. De som forkastet Johannes’ vitnesbyrd, hadde ingen nytte av Jesu lære. Deres motstand mot budskapet som forutsa Hans komme, stilte dem slik at de ikke lett kunne ta imot det sterkeste bevis på at Han var Messias. Satan ledet dem som forkastet Johannes’ budskap, til å gå enda lenger, til å forkaste og korsfeste Kristus. Ved å gjøre dette stilte de seg slik at de ikke kunne motta velsignelsen på pinsedagen, som ville ha lært dem veien inn i den himmelske helligdom. At forhenget i templet revnet, viste at de jødiske ofrene og anordningene ikke lenger ville bli mottatt. Det store Offer var blitt frembåret og var blitt godtatt, og Den Hellige Ånd, som kom ned på pinsedagen, løftet disiplenes sinn fra den jordiske helligdom til den himmelske, hvor Jesus var gått inn med sitt eget blod for å utøse på sine disipler fordelene av sin soning. Men jødene ble etterlatt i totalt mørke. De mistet alt det lys de kunne ha hatt over frelsesplanen, og stolte fremdeles på sine nytteløse ofre og gaver. Den himmelske helligdom hadde tatt den jordiskes plass, men de hadde ingen kunnskap om forandringen. Derfor kunne de ikke ha nytte av Kristi mellomgjerning i det hellige.»

> “Many look with horror at the course of the Jews in rejecting and crucifying Christ; and as they read the history of His shameful abuse, they think they love Him, and would not have denied Him as did Peter, or crucified Him as did the Jews. But God who reads the hearts of all, has brought to the test that love for Jesus which they professed to feel. All heaven watched with the deepest interest the reception of the first angel’s message. But many who professed to love Jesus, and who shed tears as they read the story of the cross, derided the good news of His coming. Instead of receiving the message with gladness, they declared it to be a delusion. They hated those who loved His appearing and shut them out of the churches. Those who rejected the first message could not be benefited by the second; neither were they benefited by the midnight cry, which was to prepare them to enter with Jesus by faith into the most holy place of the heavenly sanctuary. And by rejecting the two former messages, they have so darkened their understanding that they can see no light in the third angel’s message, which shows the way into the most holy place. I saw that as the Jews crucified Jesus, so the nominal churches had crucified these messages, and therefore they have no knowledge of the way into the most holy, and they cannot be benefited by the intercession of Jesus there. Like the Jews, who offered their useless sacrifices, they offer up their useless prayers to the apartment which Jesus has left; and Satan, pleased with the deception, assumes a religious character, and leads the minds of these professed Christians to himself, working with his power, his signs and lying wonders, to fasten them in his snare. Some he deceives in one way, and some in another. He has different delusions prepared to affect different minds. Some look with horror upon one deception, while they readily receive another. Satan deceives some with Spiritualism. He also comes as an angel of light and spreads his influence over the land by means of false reformations. The churches are elated, and consider that God is working marvelously for them, when it is the work of another spirit. The excitement will die away and leave the world and the church in a worse condition than before.

> «Mange ser med gru på jødenes handlemåte da de forkastet og korsfestet Kristus; og når de leser beretningen om Hans skammelige mishandling, mener de at de elsker Ham og ikke ville ha fornektet Ham slik Peter gjorde, eller korsfestet Ham slik jødene gjorde. Men Gud, som ransaker alles hjerter, har satt den kjærlighet til Jesus som de bekjente å føle, på prøve. Hele himmelen fulgte med den dypeste interesse mottagelsen av den første engels budskap. Men mange som bekjente å elske Jesus, og som felte tårer når de leste fortellingen om korset, hånte det gode budskap om Hans komme. I stedet for å ta imot budskapet med glede, erklærte de at det var en villfarelse. De hatet dem som elsket Hans åpenbarelse, og stengte dem ute fra menighetene. De som forkastet det første budskap, kunne ikke ha gagn av det andre; heller ikke hadde de gagn av midnattsropet, som skulle berede dem til ved tro å gå inn med Jesus i det aller helligste i den himmelske helligdom. Og ved å forkaste de to foregående budskapene har de så formørket sin forstand at de ikke kan se noe lys i den tredje engels budskap, som viser veien inn i det aller helligste. Jeg så at slik jødene korsfestet Jesus, slik hadde de navnkristne menighetene korsfestet disse budskapene, og derfor har de ingen kunnskap om veien inn i det aller helligste, og de kan ikke ha gagn av Jesu mellomgjerning der. Lik jødene, som frembar sine unyttige ofre, sender de opp sine unyttige bønner til det rommet som Jesus har forlatt; og Satan, som fryder seg over bedraget, påtar seg en religiøs skikkelse og leder tankene hos disse bekjennende kristne til seg selv, idet han virker med sin makt, sine tegn og løgnens under, for å feste dem i sin snare. Noen bedrar han på én måte, og noen på en annen. Han har forskjellige villfarelser beredt for å påvirke forskjellige sinn. Noen ser med gru på ett bedrag, mens de lett tar imot et annet. Satan bedrar noen med spiritismen. Han kommer også som en lysets engel og utbreder sin innflytelse over landet ved hjelp av falske reformasjoner. Menighetene er oppglødd og mener at Gud virker underfullt for dem, mens det er en annen ånds verk. Begeistringen vil dø bort og etterlate verden og menigheten i en verre tilstand enn før.»

> “I saw that God has honest children among the nominal Adventists and the fallen churches, and before the plagues shall be poured out, ministers and people will be called out from these churches and will gladly receive the truth. Satan knows this; and before the loud cry of the third angel is given, he raises an excitement in these religious bodies, that those who have rejected the truth may think that God is with them. He hopes to deceive the honest and lead them to think that God is still working for the churches. But the light will shine, and all who are honest will leave the fallen churches, and take their stand with the remnant.” Early Writings, 258–261.

> «Jeg så at Gud har oppriktige barn blant de navnkristne adventistene og de falne kirkene, og før plagene blir utøst, vil forkynnere og folk bli kalt ut fra disse kirkene og med glede ta imot sannheten. Satan vet dette; og før den tredje engels høye rop lyder, fremkaller han en begeistring i disse religiøse samfunn, slik at de som har forkastet sannheten, kan komme til å tro at Gud er med dem. Han håper å bedra de oppriktige og få dem til å tro at Gud fremdeles virker for kirkene. Men lyset skal skinne, og alle som er oppriktige, vil forlate de falne kirkene og ta sitt standpunkt sammen med resten.» Early Writings, 258–261.

Back to Articles