Article

# The Book of Daniel - Number Two

Daniels bok – nummer to

Paganism

Hedenskap

Author

Jeff Pippenger

Published

November 23, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

I intend to demonstrate how the “seven times” of Leviticus twenty-six is “hidden in plain sight” in the book of Daniel, while also identifying that it was hidden through the human instruments which God employed in presenting “the stone” that is stumbled over in the book of Daniel. To follow the light of this presentation requires “integrity.” The definition of integrity that I am suggesting, would be defined as consistency in one’s actions, values, methods, and principles. It would demand that we adhere to what is revealed within God’s Word, even when it does not agree with human ideas that contradict God’s Word.

Jeg har til hensikt å påvise hvordan de «sju tider» i Tredje Mosebok tjueseks er «skjult i full åpenhet» i Daniels bok, samtidig som jeg vil påvise at det ble skjult gjennom de menneskelige redskaper som Gud benyttet da han frembar «steinen» som det snubles over i Daniels bok. Å følge lyset i denne fremstillingen krever «integritet». Den definisjon av integritet som jeg her antyder, kan beskrives som konsekvens i ens handlinger, verdier, metoder og prinsipper. Det ville kreve at vi holder fast ved det som er åpenbart i Guds Ord, selv når det ikke stemmer overens med menneskelige forestillinger som står i strid med Guds Ord.

> “Strict integrity should be cherished by every student. Every mind should turn with reverent attention to the revealed word of God. Light and grace will be given to those who thus obey God. They will behold wondrous things out of His law. Great truths that have lain unheeded and unseen since the day of Pentecost, are to shine from God’s word in their native purity. To those who truly love God the Holy Spirit will reveal truths that have faded from the mind, and will also reveal truths that are entirely new. Those who eat the flesh and drink the blood of the Son of God will bring from the books of Daniel and Revelation truth that is inspired by the Holy Spirit. They will start into action forces that cannot be repressed. The lips of children will be opened to proclaim the mysteries that have been hidden from the minds of men. The Lord has chosen the foolish things of this world to confound the wise, and the weak things of the world to confound the mighty.” The Fundamentals of Christian Education, 474.

> «Streng integritet bør verdsettes av enhver student. Hvert sinn bør vende seg med ærbødig oppmerksomhet til Guds åpenbarte ord. Lys og nåde vil bli gitt til dem som slik adlyder Gud. De skal skue underfulle ting i Hans lov. Store sannheter, som har ligget upåaktet og usett siden pinsedagen, skal skinne frem fra Guds ord i sin opprinnelige renhet. For dem som i sannhet elsker Gud, vil Den Hellige Ånd åpenbare sannheter som er bleknet fra sinnet, og vil også åpenbare sannheter som er helt nye. De som eter Sønnens kjød og drikker Hans blod, skal fra Daniels og Åpenbaringens bøker hente frem sannhet som er inspirert av Den Hellige Ånd. De vil sette i virksomhet krefter som ikke kan holdes tilbake. Barns lepper skal bli åpnet til å forkynne de mysterier som har vært skjult for menneskenes sinn. Herren har utvalgt det dårlige i denne verden for å gjøre de vise til skamme, og det svake i verden for å gjøre det mektige til skamme.» The Fundamentals of Christian Education, 474.

An easy example of both the human error that is found in the book of Daniel, and the unwillingness to adhere to God’s Word, can be found in the word translated as “daily” in Daniel chapter eight. Integrity would demand that if Ellen White commented on that word, as she does, that as Seventh-day Adventists that profess to uphold the Spirit of Prophecy, we would automatically use her commentary on the word to direct our understanding.

Et enkelt eksempel både på den menneskelige feil som finnes i Daniels bok, og på uvilligheten til å holde fast ved Guds Ord, kan finnes i det ordet som i Daniel kapittel åtte er oversatt med «daglig». Redelighet ville kreve at dersom Ellen White kommenterte dette ordet, slik hun gjør, så ville vi som syvendedagsadventister, som bekjenner oss til å opprettholde profetiens Ånd, automatisk bruke hennes kommentar til ordet som rettesnor for vår forståelse.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> «Deretter så jeg, med hensyn til «det daglige», at ordet «offer» var tilføyd av menneskelig visdom, og ikke hører til teksten; og at Herren gav den rette forståelsen av det til dem som forkynte budskapet om dommens time. Da enheten bestod, før 1844, var nesten alle forent om den rette forståelsen av «det daglige»; men siden 1844 er andre oppfatninger blitt antatt i forvirringen, og mørke og forvirring har fulgt.» Review and Herald, 1. november 1850.

We could spend a great deal of time on these two sentences, for when they finally get placed in the book Early Writings, the human editors have placed a misguided definition of what is stated, but that is another story. For our purposes we simply wish to point out two relevant points. The first point is that Sister White says “the word “sacrifice” was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text.”

Vi kunne bruke svært mye tid på disse to setningene, for når de til sist blir tatt inn i boken Early Writings, har de menneskelige redaktørene lagt inn en misvisende definisjon av det som blir sagt, men det er en annen historie. For vårt formål ønsker vi ganske enkelt å påpeke to relevante punkter. Det første punktet er at Søster White sier: «Ordet «offer» ble tilføyd av menneskelig visdom, og hører ikke til i teksten.»

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? Daniel 8:13.

> Deretter hørte jeg en hellig tale, og en annen hellig sa til den hellige som talte: Hvor lenge skal synet vare, om det stadige offer og den ødeleggende overtredelse, som overgir både helligdommen og hæren til å trampes ned? Daniel 8:13.

The previous verse is the question that elicits the answer of verse fourteen, and that answer represents the central pillar and foundation of Adventism. And in the very question that produces that great light represented as the central pillar of Adventism, we are informed that human wisdom has made an error by placing an added word into the translation of the verse.

Det foregående verset er spørsmålet som fremkaller svaret i vers fjorten, og dette svaret utgjør adventismens sentrale søyle og grunnvoll. Og i selve spørsmålet som frembringer det store lyset, fremstilt som adventismens sentrale søyle, blir vi gjort oppmerksomme på at menneskelig visdom har begått en feil ved å innføre et tilleggord i oversettelsen av verset.

There are literally hundreds of added words in the translation of the 1611 KJV Bible, but there is only one time that God identifies any of those hundreds of added words as erroneous. And it is clear it was an error that was produced by the human side of the combination of humanity and divinity which produced the Word of God. More significant is that there would be no need for any inspired commentary on the added word “sacrifice” if it were not something that produced an incorrect understanding of the verse. It is clear that it does, for the inspired commentary not only identifies that the word should not be there, but also identifies that “those who gave the judgment hour cry,” were given “the correct view” of the “daily” by the Lord. Integrity demands that we use those two sentences just as they read.

Det finnes bokstavelig talt hundrevis av tilføyde ord i oversettelsen av 1611 KJV-Bibelen, men det er bare én gang Gud identifiserer noen av disse hundrevis av tilføyde ordene som feilaktige. Og det er tydelig at det var en feil som ble frembrakt av den menneskelige siden av kombinasjonen av menneskelighet og guddommelighet som frembrakte Guds Ord. Enda mer betydningsfullt er det at det ikke ville være behov for noen inspirert kommentar til det tilføyde ordet «sacrifice» dersom det ikke var noe som frembrakte en uriktig forståelse av verset. Det er tydelig at det gjør det, for den inspirerte kommentaren identifiserer ikke bare at ordet ikke skulle være der, men fastslår også at «de som gav domstidens rop», av Herren ble gitt «det rette syn» på «the daily». Integritet krever at vi bruker disse to setningene nøyaktig slik de lyder.

Those who gave the judgment hour cry identified “the daily” as a symbol representing paganism or pagan Rome, depending on the context where it is located. The word translated as “daily” occurs five times in the book of Daniel. All five occurrences are as a noun. The word occurs one hundred and four times in God’s Word, and ninety-nine times it is used as an adjective, but in the book of Daniel alone, it is used as a noun. The men who translated the King James Bible saw the word ninety-nine times as an adjective, so when it came to the book of Daniel, they attempted to make it an adjective in order to agree with all the other times it occurred as an adjective. In order to do that, they added the word “sacrifice.” But God, through Ellen White, said that “sacrifice” should be omitted, which would mean that “the daily” is to be understood as a noun.

De som forkynte domstidens rop, identifiserte «det daglige» som et symbol som representerer hedenskap eller det hedenske Roma, avhengig av den sammenhengen det forekommer i. Ordet som er oversatt med «daglig», forekommer fem ganger i Daniels bok. Alle de fem forekomstene er som substantiv. Ordet forekommer ett hundre og fire ganger i Guds Ord, og nittini ganger brukes det som et adjektiv; men i Daniels bok alene brukes det som et substantiv. Mennene som oversatte King James Bible, så ordet nittini ganger som et adjektiv, så da de kom til Daniels bok, forsøkte de å gjøre det til et adjektiv for å få det til å stemme med alle de andre gangene det forekom som adjektiv. For å gjøre det la de til ordet «offer». Men Gud sa gjennom Ellen White at «offer» skulle utelates, noe som ville bety at «det daglige» skal forstås som et substantiv.

Those who stand opposed to God’s counsel on this word within Adventism define the word as a symbol of Christ’s heavenly sanctuary ministry, but those who gave the judgment hour cry correctly defined it as paganism. Adventism today uses a symbol of a satanic power to represent Christ!

De som står imot Guds råd om dette ordet innen adventismen, definerer ordet som et symbol på Kristi himmelske helligdomstjeneste, men de som forkynte ropet om dommens time, definerte det med rette som hedenskap. Adventismen i dag bruker et symbol på en satanisk makt for å representere Kristus!

Through erroneous human logic, the true understanding of the word translated as “the daily” has been hidden from Adventism. Adventists that base their prophetic study on subjects that occur randomly through the years in their Sabbath School quarterlies lazily drink the Kool-Aid that is dished out through those quarterlies, and which are confirmed by pastors who themselves have not the integrity necessary to allow any input from the comments on the subject by Sister White.

Gjennom feilaktig menneskelig logikk er den sanne forståelsen av ordet som er oversatt med «det daglige», blitt skjult for adventismen. Adventister som bygger sitt profetiske studium på emner som tilfeldig forekommer gjennom årene i deres sabbatsskolekvartalshefter, drikker i makelig likegyldighet den Kool-Aid som serveres gjennom disse kvartalsheftene, og som blir bekreftet av pastorer som selv ikke har den integritet som er nødvendig for å tillate noe innspill fra Søster Whites kommentarer om emnet.

The history of the controversy of “the daily” reached the turning point around 1911, where Sister White directly stated that those who had rejected the pioneer understanding of “the daily” as paganism, and who were teaching that “the daily” represented Christ’s sanctuary ministry, had received their understanding from “angels that were expelled from heaven” (20 MR 17).

Historien om striden om «det stadige» nådde vendepunktet omkring 1911, da søster White direkte uttalte at de som hadde forkastet pionerenes forståelse av «det stadige» som hedenskap, og som lærte at «det stadige» representerte Kristi helligdomstjeneste, hadde mottatt sin forståelse fra «engler som ble utstøtt fra himmelen» (20 MR 17).

The truth of “the daily” has been identified clearly by Sister White, and she teaches that “holy angels” guided the mind of William Miller and that “angels expelled from heaven” guide the minds of those who teach that “the daily” represents Christ’s heavenly sanctuary ministry. The truth of “the daily”, as presented by those who gave the judgment hour cry, was discovered by William Miller.

Sannheten om «det daglige» er klart identifisert av søster White, og hun lærer at «hellige engler» ledet William Millers sinn, og at «engler utstøtt fra himmelen» leder sinnene til dem som lærer at «det daglige» representerer Kristi himmelske helligdomstjeneste. Sannheten om «det daglige», slik den ble framstilt av dem som forkynte domstidens rop, ble oppdaget av William Miller.

> “I read on, and could find no other case in which it [the daily] was found, but in Daniel. I then [by the aid of a concordance] took those words which stood in connection with it, ‘take away;’ he shall take away the daily; ‘from the time the daily shall be taken away,’ &c. I read on, and thought I should find no light on the text; finally I came to 2 Thess. ii, 7, 8. ‘For the mystery of iniquity doth already work; only he who now letteth will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed,’ &c. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! That is the daily! Well, now, what does Paul mean by ‘he who now letteth,’ or hindereth? By ‘the man of sin,’ and the ‘wicked,’ Popery is meant. Well, what is it which hinders Popery from being revealed? Why, it is Paganism; well, then, ‘the daily’ must mean Paganism.” Second Advent Manual, 66.

> «Jeg leste videre og kunne ikke finne noe annet tilfelle der det [det daglige] forekom, enn i Daniel. Deretter tok jeg [ved hjelp av en konkordans] de ordene som stod i forbindelse med det: «ta bort»; han skal ta bort det daglige; «fra den tid da det daglige blir tatt bort», osv. Jeg leste videre og tenkte at jeg ikke skulle finne noe lys over teksten; til slutt kom jeg til 2 Thess. ii, 7, 8. «For lovløshetens hemmelighet er alt virksom; bare den som nå holder igjen, vil holde igjen inntil han blir tatt av veien, og da skal den lovløse bli åpenbart», osv. Og da jeg var kommet til den teksten, å, hvor klar og herlig sannheten fremtrådte! Der er det! Det er det daglige! Vel, hva mener nå Paulus med «den som nå holder igjen», eller hindrer? Med «syndens menneske» og «den lovløse» menes pavedømmet. Vel, hva er det som hindrer at pavedømmet blir åpenbart? Jo, det er hedenskapet; vel, da må «det daglige» bety hedenskapet.» Second Advent Manual, 66.

What is really sobering about Miller’s discovery that “the daily” represented paganism, is where he found the truth. He found it in the passage of the apostle Paul’s writings where Paul not only defines “the daily” as paganism, but it is the passage identifying that those who received not the love of the truth, receive strong delusion. The acceptance of “the daily” as a symbol of Christ’s sanctuary ministry, the definition that came from angels that were expelled from heaven, is the symbol of those in Adventism who have not the integrity necessary to rightly divide the word of truth, and therefore are already destined to receive strong delusion.

Det som virkelig er alvorlig ved Millers oppdagelse av at «det daglige» representerte hedenskapet, er hvor han fant sannheten. Han fant den i den passasjen i apostelen Paulus’ skrifter hvor Paulus ikke bare definerer «det daglige» som hedenskap, men hvor det også er den passasjen som identifiserer at de som ikke tok imot kjærlighet til sannheten, får virksom villfarelse. Å godta «det daglige» som et symbol på Kristi helligdomstjeneste, den definisjonen som kom fra engler som ble drevet ut av himmelen, er symbolet på dem innen adventismen som ikke har den integritet som er nødvendig for rett å dele sannhetens ord, og derfor allerede er bestemt til å motta virksom villfarelse.

I do not want to sidetrack the point we are seeking to identify. That point is that the “seven times” that is identified in the same vision where “the daily” is located has been hidden by human hands, though it remains in plain sight. This was simply an easy example of how a human translation error made long centuries ago, that is thereafter manipulated in human minds by angels that were expelled from heaven, is used today at this crucial time just before the final crisis at the end of the world, to blind minds to truth that is actually in plain sight.

Jeg ønsker ikke å avspore det punktet vi søker å identifisere. Dette punktet er at de «sju tider» som blir identifisert i det samme synet hvor «det daglige» er plassert, er blitt skjult av menneskehender, skjønt det fortsatt ligger åpent framme. Dette var ganske enkelt et lettfattelig eksempel på hvordan en menneskelig oversettelsesfeil begått for mange århundrer siden, og som deretter blir manipulert i menneskers sinn av engler som ble utstøtt fra himmelen, i dag blir brukt i denne avgjørende tiden like før den endelige krisen ved verdens ende, til å blinde sinn for sannhet som faktisk ligger åpent framme.

In the 1910 time period the rebellion of “the daily” was just getting under way, W. W. Prescott and A. G. Daniells were spearheading the satanic work of rejecting the foundational understanding of “the daily.” The following article is a letter from that very time, where Sister White addresses the satanic view that “the daily” in the book of Daniel represents Christ’s sanctuary work. At that time the two men were pushing the idea of going into the old pioneer books and changing the pioneer understanding to their new satanic definition. It is my hope that we can exercise integrity as we read the article.

I tidsperioden omkring 1910 var opprøret omkring «det daglige» så vidt i ferd med å ta til; W. W. Prescott og A. G. Daniells sto i spissen for det sataniske arbeidet med å forkaste den grunnleggende forståelsen av «det daglige». Den følgende artikkelen er et brev fra nettopp denne tiden, hvor søster White tar opp den sataniske oppfatningen at «det daglige» i Daniels bok representerer Kristi helligdomstjeneste. På den tiden arbeidet disse to mennene for å gå inn i de gamle pionerbøkene og endre pionerenes forståelse til sin nye sataniske definisjon. Det er mitt håp at vi kan utvise integritet idet vi leser artikkelen.

> “At this stage of our experience we are not to have our minds drawn away from the special light given [us] to consider at the important gathering of our conference. And there was Brother Daniells, whose mind the enemy was working; and your mind and Elder Prescott’s mind were being worked by the angels that were expelled from heaven. Satan’s work was to divert your minds that jots and tittles should be brought in which the Lord did not inspire you to bring in. They were not essential. But this meant much to the cause of truth. And the ideas of your minds, if you could be drawn away to jots or tittles, is a work of Satan’s devising. To correct little things in the books written, you suppose would be doing a great work. But I am charged, Silence is eloquence.

> «På dette stadiet i vår erfaring skal vi ikke la våre sinn bli dratt bort fra det særlige lys som ble gitt [oss] til overveielse ved vår konferanses viktige samling. Og der var bror Daniells, hvis sinn fienden arbeidet på; og ditt sinn og eldste Prescotts sinn ble bearbeidet av de engler som ble utstøtt fra himmelen. Satans verk var å avlede deres sinn, slik at prikker og streker skulle bli brakt inn som Herren ikke inspirerte dere til å bringe inn. De var ikke vesentlige. Men dette betydde meget for sannhetens sak. Og de tanker deres sinn rommet, dersom dere kunne bli dratt bort til prikker eller streker, er et verk av Satans påfunn. Å rette småting i de bøker som er skrevet, antar dere, ville være å gjøre et stort verk. Men jeg er pålagt: Taushet er veltalenhet.»

> “I am to say, Stop your picking flaws. If this purpose of the devil could only be carried out, then [it] appears to you [that] your work would be considered as most wonderful in conception. It was the enemy’s plan to get all the supposed objectionable features where all classes of minds did not agree.

> «Jeg skal si: Stans deres feilplukkende kritikk. Dersom denne djevelens hensikt bare kunne gjennomføres, da synes det for dere at deres verk ville bli ansett som aller mest vidunderlig i sin utforming. Det var fiendens plan å få alle de angivelig anstøtelige trekk frem, der ikke alle slags sinn var enige.»

> “And what then? The very work that pleases the devil would come to pass. There would be a representation given to the outsiders not of our faith just what would suit them, that would develop traits of character which would cause great confusion and occupy the golden moments which should be used zealously to bring the great message before the people. The presentations upon any subject we have worked upon could not all harmonize, and the results would be to confuse the minds of believers and unbelievers. This is the very thing that Satan had planned that should take place—anything that could be magnified as a disagreement.

> «Og hva så? Selve det verk som behager djevelen, ville komme til å skje. Det ville bli gitt en fremstilling til utenforstående av vår tro som nettopp ville passe dem, en fremstilling som ville utvikle karaktertrekk som ville forårsake stor forvirring og oppta de gyldne øyeblikk som burde brukes nidkjært til å føre det store budskap fram for folket. Framstillingene om ethvert emne vi har arbeidet med, kunne ikke alle være samstemmige, og følgen ville bli å forvirre både troendes og vantros sinn. Dette er nettopp det Satan hadde planlagt skulle finne sted—alt som kunne opphøyes til å fremstå som uenighet.»

> “Read Ezekiel, chapter 28. Now, here is a grand work, where strange spirits can figure. But the Lord has a work to [be] done to save perishing souls; and the places which Satan, disguised, could fill in, bringing confusion into our ranks, he will do to perfection, and all those little differences will become enlarged, prominent.

> «Les Esekiel, kapittel 28. Her foreligger nå et stort verk, hvor fremmede ånder kan gjøre seg gjeldende. Men Herren har et verk som skal gjøres for å frelse fortapte sjeler; og de plasser som Satan, i forkledning, kunne fylle og derved bringe forvirring inn i våre rekker, dem vil han fylle til fullkommenhet, og alle disse små uoverensstemmelser vil bli forstørret, fremtredende.»

> “And I was shown from the first that the Lord had given neither Elders Daniells nor Prescott the burden of this work. Should Satan’s wiles be brought in, should this “Daily” be such a great matter as to be brought in to confuse minds and hinder the advancement of the work at this important period of time? It should not, whatever may be. This subject should not be introduced, for the spirit that would be brought in would be forbidding, and Lucifer is watching every movement. Satanic agencies would commence his work and there would be confusion brought into our ranks. You have no call to hunt up the difference of opinion that is not a testing question; but your silence is eloquence. I have the matter all plainly before me. If the devil could involve any one of our own people on these subjects, as he has proposed to do, Satan’s cause would triumph. Now the work without delay is to be taken up and not a [difference] of opinion expressed.

> «Og det ble vist meg helt fra først av at Herren verken hadde gitt eldste Daniells eller Prescott byrden for dette arbeidet. Skulle Satans listige anslag føres inn, skulle dette «daglige» være en så stor sak at det ble ført inn for å forvirre sinnene og hindre arbeidets fremgang i denne viktige tid? Det burde ikke skje, hva det enn måtte være. Dette emnet bør ikke innføres, for den ånd som da ville bli brakt inn, ville være avvisende, og Lucifer våker over enhver bevegelse. Sataniske redskaper ville begynne sitt verk, og forvirring ville bli brakt inn i våre rekker. Du har ikke noe kall til å lete opp meningsforskjeller som ikke er et prøvespørsmål; men din taushet er veltalenhet. Jeg har saken helt tydelig framfor meg. Dersom djevelen kunne innvikle noen av våre egne folk i disse emnene, slik han har til hensikt å gjøre, ville Satans sak seire. Nå er det arbeidet uten opphold som skal tas opp, og ikke noen meningsforskjell uttrykkes.»

> “Satan would inspire those men who have gone out from us to unite with evil angels and retard our work on unimportant questions, and what rejoicing [there] would be in the camp of the enemy. Press together, press together. Let every difference be buried. Our work now is to devote all our physical and brain-nerve power to put these differences out of the way, and all harmonize. If Satan could with his great unsanctified wisdom be permitted to get the least hold, [he would rejoice].

> «Satan ville tilskynde de menn som har gått ut fra oss, til å forene seg med onde engler og sinke vårt arbeid med uviktige spørsmål, og hvilken fryd det ville være i fiendens leir. Slutt dere sammen, slutt dere sammen. La enhver uenighet bli begravet. Vår gjerning nå er å vie all vår fysiske kraft og all vår hjerne- og nervekraft til å rydde disse uoverensstemmelsene av veien, så alle kan være samstemte. Om Satan med sin store uviede visdom kunne bli tillatt å få det minste feste, [ville han fryde seg].»

> “Now, when I saw how you were working, my mind took in the whole situation and the results if you should go forward and give the parties that have left us the least chance to bring confusion into our ranks. Your lack of wisdom would be just what Satan would have it. Your loud proclamation was not under the inspiration of the Holy Spirit. I was instructed to say to you that your picking flaws in the writings of men that have been led of God is not inspired of God. And if this is the wisdom that Elder Daniells would give to the people, by no means give him an official position, for he cannot reason from cause to effect. Your silence on this subject is your wisdom. Now, everything like picking flaws in the publications of men who are not alive is not the work God has given any of you to do. For if these men—Elders Daniells and Prescott—had followed the directions given in working the cities, there would have been many, very many, convinced of the truth and converted, able men that [now] are in positions where they never will be reached.

> «Da jeg nå så hvordan du arbeidet, oppfattet mitt sinn hele situasjonen og følgene dersom du skulle gå videre og gi de partene som har forlatt oss den minste anledning til å bringe forvirring inn i våre rekker. Din mangel på visdom ville være nettopp det Satan ønsker. Din høyrøstede forkynnelse var ikke under Den Hellige Ånds inspirasjon. Jeg ble undervist om å si deg at din kritiske påpekning av feil i skriftene til menn som har vært ledet av Gud, ikke er inspirert av Gud. Og dersom dette er den visdom som eldste Daniells ville gi folket, så gi ham på ingen måte en offisiell stilling, for han kan ikke resonnere fra årsak til virkning. Din taushet om dette emnet er din visdom. Alt som ligner feilplukking i publikasjonene til menn som ikke lenger er i live, er ikke det arbeid Gud har gitt noen av dere å gjøre. For dersom disse mennene — eldste Daniells og Prescott — hadde fulgt de anvisningene som ble gitt i arbeidet i byene, ville mange, svært mange, ha blitt overbevist om sannheten og omvendt, dyktige menn som [nå] er i stillinger hvor de aldri vil bli nådd.»

> “All the world is to be regarded as one great family. And when you have such a fountain of knowledge to draw from, why have you left the world to perish for years with the testimonies given by our Lord Jesus Christ? True religion teaches us to regard every man and woman as a person to whom we can do good.

> «Hele verden skal betraktes som én stor familie. Og når dere har en slik kilde til kunnskap å øse av, hvorfor har dere latt verden gå fortapt i årevis med de vitnesbyrd som er gitt av vår Herre Jesus Kristus? Sann religion lærer oss å betrakte hver mann og kvinne som en person som vi kan gjøre godt mot.»

> “This has been in print many years: ‘A Balanced Mind,’ testimony to Elder Andrews. The mind may be cultivated to become a power to know when to speak and what burdens to take up and to bear, for Christ is your teacher. And I feared greatly for you [when I saw you] exalting your wisdom and pursuing a course to bring in differences of opinion. The Lord calls for wise men who can hold their peace when it [is] wisdom for them to do so. If you would be a whole man, you need sanctification through Jesus Christ. Now there is a work just started, and let wisdom be seen in every minister, in every president of [a] conference. But here was a work for you to take hold of years ago where you were needed to lift your voice for this very work. Christ gave all His people special directions what they shall do and the things they shall not do. And there is a little time left us to work out the righteousness of the Lord. You can understand the way of the Lord. I saw your purpose of carrying things after your own devising after you were placed as president. You had thought you would do wonderful things, which would be a work God had not placed in your hands to do. Now, your work is not to oppress but to release every necessity possible if the Lord has accepted you to serve. But you have very early given evidence that wisdom and sanctified judgment have not been manifested by you. You blazed out matters that would not be received unless the Lord should give light.

> Dette har stått på trykk i mange år: «Et balansert sinn», vitnesbyrd til eldste Andrews. Sinnet kan utvikles til å bli en kraft til å vite når en skal tale, og hvilke byrder en skal ta opp og bære, for Kristus er din lærer. Og jeg fryktet storlig for deg [da jeg så deg] opphøye din egen visdom og følge en kurs som ville føre inn meningsforskjeller. Herren kaller på vise menn som kan tie når det [er] visdom for dem å gjøre det. Dersom du vil være et helt menneske, trenger du helliggjørelse ved Jesus Kristus. Nå er det et arbeid som nettopp er begynt, og la visdom komme til syne i hver predikant, i hver president for [en] konferanse. Men her var det et arbeid for deg å ta fatt på for år tilbake, da du var nødvendig for å løfte din røst for nettopp dette arbeidet. Kristus gav hele sitt folk særlige anvisninger om hva de skal gjøre, og de ting de ikke skal gjøre. Og det er bare kort tid igjen for oss til å fullbyrde Herrens rettferdighet. Du kan forstå Herrens vei. Jeg så ditt forsett om å føre tingene frem etter ditt eget opplegg etter at du var innsatt som president. Du hadde tenkt at du ville gjøre vidunderlige ting, noe som ville være et arbeid Gud ikke hadde lagt i dine hender å utføre. Nå er ditt arbeid ikke å undertrykke, men å frigjøre enhver nødvendighet som mulig, dersom Herren har godtatt deg til tjeneste. Men du har meget tidlig gitt bevis på at visdom og helliggjort dømmekraft ikke er blitt åpenbart av deg. Du kom brått frem med saker som ikke ville bli mottatt med mindre Herren skulle gi lys.

> “I have been instructed that such hasty movements should not have [been] made [such] as selecting you as president of the conference even another year. But the Lord forbids any more such hasty transactions until the matter is brought before the Lord in prayer; and as you have had the message come to you that the work of the Lord resting upon the president is a most solemn responsibility, you had no moral right to blaze out as you did upon the subject of the ‘Daily’ and suppose your influence would decide the question. There was Elder Haskell, who has carried the heavy responsibilities, and there is Elder Irwin and several men I might mention who have the heavy responsibilities.

> «Jeg er blitt undervist om at slike forhastede skritt ikke burde ha vært tatt, slik som å velge deg til konferansens president enda et år. Men Herren forbyr flere slike forhastede handlinger før saken blir lagt fram for Herren i bønn; og ettersom budskapet er kommet til deg om at Herrens verk, slik det hviler på presidenten, er et høyalvorlig ansvar, hadde du ingen moralsk rett til å fare fram slik du gjorde i spørsmålet om «det daglige» og anta at din innflytelse ville avgjøre spørsmålet. Der var eldste Haskell, som har båret de tunge ansvar, og der er eldste Irwin og flere menn jeg kunne nevne, som har de tunge ansvar.»

> “Where was your respect for the men of age? What authority could you exercise without taking all the responsible men to weigh the matter? But let us now investigate the matter. We must now reconsider whether it is the Lord’s judgment, in the face of the work that has been neglected, of showing your zeal to carry the work even another year. If you should carry the work another year with the help that shall unite with you, there should be a change take place in you and Elder Prescott. And humble your own hearts before God. The Lord will have to see in you a showing of a different experience, for if ever men needed to be reconverted at this present [time], it [is] Elder Daniells and Elder Prescott.

> «Hvor var deres aktelse for de eldre menn? Hvilken myndighet kunne dere utøve uten å ta alle de ansvarlige menn med for å overveie saken? Men la oss nå undersøke saken. Vi må nå på ny overveie om det er Herrens dom, i møte med det arbeid som er blitt forsømt, å vise deres nidkjærhet ved å føre arbeidet videre enda et år. Dersom dere skulle føre arbeidet videre enda et år med den hjelp som skal slutte seg til dere, må det finne sted en forandring i dere og i eldste Prescott. Og ydmyk deres egne hjerter for Gud. Herren må få se hos dere et uttrykk for en annerledes erfaring, for dersom noen gang menn trengte å bli omvendt på ny på denne tid, så er det eldste Daniells og eldste Prescott.»

> “Seven men should be chosen that are men of wisdom and through the working of the grace of God [give] evidence [of] a reconversion. For any men who are so blinded that they cannot reason from cause to effect, that they would ignore the men who have borne the responsibilities of the work and these presidents of conferences, [that] men [who] carry the work for over two years should be disregarded and such an impulsive consequence take place that men would neglect the very work kept before them for years—work the cities—and no, or but very little, attention [be] given to the old men for counsel, but proclaim the things they choose to give the people, bears its own testimony of the unsafety of the men to be entrusted with such a grand and wonderful work.

> «Sju menn bør utvelges, menn med visdom, som ved Guds nådes virkning gir bevis på en omvendelse på ny. For når noen menn er så forblindet at de ikke kan slutte fra årsak til virkning, slik at de setter til side de menn som har båret verkets ansvar og disse konferansepresidentene, [slik at] menn [som] bærer arbeidet i over to år blir tilsidesatt, og en slik overilet følge finner sted at menn forsømmer selve det arbeid som i årevis er holdt fram for dem — arbeidet i byene — og ingen, eller bare meget liten, oppmerksomhet blir gitt de gamle menn for råd, men de forkynner de ting de selv velger å gi folket, så bærer dette sitt eget vitnesbyrd om hvor utrygge disse menn er til å bli betrodd et så stort og vidunderlig verk.»

> “Christ is not dead. He will never suffer His work to be carried on in this strange way. Let the books alone. If any change is essential, God will have the harmony in that change consistent, but when a message has been entrusted to men with the large responsibilities involved, [God] demands faithfulness that will work by love and purify the soul. Elders Daniells and Prescott both need reconversion. A strange work has come in, and it is not in harmony with the work Christ came to our world to do; and all who are truly converted will work the works of Christ.

> «Kristus er ikke død. Han vil aldri tillate at Hans verk blir ført videre på denne fremmede måten. La bøkene være i fred. Hvis noen forandring er nødvendig, vil Gud sørge for at det i den forandringen er samsvar, men når et budskap er blitt betrodd til mennesker med det store ansvar som dermed følger, krever [Gud] troskap som virker ved kjærlighet og renser sjelen. Eldstene Daniells og Prescott trenger begge omvendelse på ny. Et fremmed verk har kommet inn, og det er ikke i samsvar med det verk Kristus kom til vår verden for å gjøre; og alle som virkelig er omvendt, vil gjøre Kristi gjerninger.»

> “We are everyone [to] work out the work which shall glorify the Father. We have come to the crisis—either to conform to the character of Jesus Christ right in this preparatory time or not attempt [it]. Elder Daniells, [you are not] to feel at liberty to let your voice be heard on high as you have done under similar circumstances. And understand, the president of a conference is not a ruler. He works in connection with the wise men who occupy the position as presidents whom God has accepted. He has not liberty to meddle with the writings in printed books from the pens that God has accepted. They are no longer to bear sway unless they show less of the ruling, dominating power. The crisis has come, for God will be dishonored.

> «Vi skal alle utføre det arbeid som skal herliggjøre Faderen. Vi er kommet til krisen — enten å bli formet etter Jesu Kristi karakter nettopp i denne forberedelsestid, eller ikke forsøke det. Eldste Daniells, [du skal ikke] føle deg fri til å la din røst lyde høyt slik du har gjort under lignende omstendigheter. Og forstå at en konferansepresident ikke er en hersker. Han arbeider i forbindelse med de vise menn som innehar stillingen som presidenter, og som Gud har godkjent. Han har ikke frihet til å blande seg inn i skrifter i trykte bøker fra penner som Gud har godkjent. De skal ikke lenger ha råderett med mindre de viser mindre av den herskende, dominerende makt. Krisen er kommet, for Gud vil bli vanæret.»

> “How does the Lord look upon the unworked cities? Christ is in heaven. Now its acknowledgment is to be, ‘There is no kingly rule. And now is the crisis of this world. Now I am the Power to save or to destroy. Now is the time when the destiny of all is in My hands. I have given My life to save the world. And “I, if I be lifted up,” the saving grace I shall impart will prove that all who will be fashioned after the divine similitude and will be one with Me shall work as I work with My power of redeeming grace.’ Whoever will, [let him] take hold with his brethren to do the work given them to do when in responsible places under the counsel the Lord gives, and seek most earnestly to work in complete harmony with Him who so loved the world He gave His life a full sacrifice for the saving of the world. I speak to our ministers, that as they enter upon the work in our cities let there be a calm sacredness attending the ministry of the Word. We cannot make the proper impression upon the minds of the people if we . . . [Lower third of this page left blank.]

> «Hvordan ser Herren på de ubearbeidede byene? Kristus er i himmelen. Nå skal erkjennelsen være: ‘Det finnes intet kongelig herredømme. Og nå er denne verdens krise. Nå er Jeg makten til å frelse eller til å ødelegge. Nå er tiden da alles skjebne er i Mine hender. Jeg har gitt Mitt liv for å frelse verden. Og “jeg, når jeg blir opphøyd,” den frelsende nåde Jeg skal meddele, skal bevise at alle som vil bli formet etter den guddommelige likhet og vil være ett med Meg, skal arbeide slik Jeg arbeider med Min gjenløsende nådes kraft.’ Den som vil, [ham] la ham slutte seg til sine brødre for å utføre det arbeid som er gitt dem å gjøre når de står i ansvarsfulle stillinger under det råd Herren gir, og søke med største alvor å arbeide i fullkommen harmoni med Ham som elsket verden så høyt at Han gav sitt liv som et fullkomment offer for verdens frelse. Jeg taler til våre predikanter, at når de går inn i arbeidet i våre byer, må det være en rolig hellighet som ledsager Ordets tjeneste. Vi kan ikke gjøre det rette inntrykk på folkets sinn dersom vi ... [Nedre tredjedel av denne siden etterlatt blank.]»

> “I copy from my Diary. The truth as it is in Jesus—talk it, pray it, believe every word in its simplicity. What would you gain if mistakes are brought before the men who have departed from the faith and given heed to seducing spirits, men who were not long ago with us in the faith? Will you stand on the devil’s side? Give your attention to the unworked fields. A world-wide work is before us. I was given representations of John Kellogg.

> «Jeg avskriver fra min dagbok. Sannheten slik den er i Jesus — tal om den, be den, tro hvert ord i dens enkelhet. Hva ville du vinne om feiltrinn ble lagt fram for de menn som har forlatt troen og gitt akt på forførende ånder, menn som for ikke lenge siden var sammen med oss i troen? Vil du stille deg på djevelens side? Vend din oppmerksomhet mot de uarbeidede feltene. Et verdensomspennende verk ligger foran oss. Jeg fikk framstillinger angående John Kellogg.»

> “A very attractive personage was representing the ideas of the specious arguments that he was presenting, sentiments different from the genuine Bible truth. And those who are hungering and thirsting after something new were advancing ideas [so specious] that Elder Prescott was in great danger. Elder Daniells was in great danger [of] becoming wrapped in a delusion that if these sentiments could be spoken everywhere it would be as a new world.

> «En meget tiltrekkende person representerte de forestillingene som lå i de tilforlatelige argumentene han fremførte, tanker som var forskjellige fra den ekte bibelske sannhet. Og de som hungret og tørstet etter noe nytt, fremmet ideer [så tilforlatelige] at eldste Prescott var i stor fare. Eldste Daniells sto i stor fare [for] å bli innhyllet i en villfarelse om at dersom disse tankene kunne forkynnes overalt, ville det være som en ny verden. »

> “Yes, it would, but while their minds were thus absorbed I was shown that Brother Daniells and Brother Prescott were weaving into their experience sentiments of a spiritual[istic] appearance and drawing our people to beautiful sentiments that would deceive, if possible, the very elect. I have to trace with my pen [the fact] that these brethren would see defects in their delusive ideas that would place the truth in an uncertainty; and [yet] they [would] stand out as [if they had] great spiritual discernment. Now I am to tell them [that] when I was shown this matter, when Elder Daniells was lifting up his voice like a trumpet in advocating his ideas of the ‘Daily,’ the after results were presented. Our people were becoming confused. I saw the result, and then there were given me cautions that if Elder Daniells without respect to the outcome should thus be impressed and let himself believe he was under the inspiration of God, skepticism would be sown among our ranks everywhere, and we should be where Satan would carry his messages. Set unbelief and skepticism would be sown in human minds, and strange crops of evil would take the place of truth.—Ms 67, 1910, 1–8. Manuscript Release, volume 20, 17–22.

> «Ja, det ville det, men mens deres sinn således var opptatt, ble det vist meg at bror Daniells og bror Prescott vevde inn i sin erfaring tanker med et åndelig[istisk] preg og dro vårt folk til vakre forestillinger som ville bedra, om mulig, selv de utvalgte. Jeg må med min penn nedtegne [det forhold] at disse brødrene ville se mangler i sine bedragerske ideer som ville bringe sannheten inn i usikkerhet; og [likevel] ville de fremtre som [om de hadde] stor åndelig dømmekraft. Nå skal jeg si dem [at] da dette forhold ble vist meg, da eldste Daniells løftet sin røst som en basun i å fremme sine ideer om «det daglige», ble de etterfølgende resultater framstilt. Vårt folk holdt på å bli forvirret. Jeg så resultatet, og deretter ble det gitt meg advarsler om at dersom eldste Daniells, uten hensyn til utfallet, således lot seg påvirke og lot seg selv tro at han var under Guds inspirasjon, ville skepsis bli sådd overalt i våre rekker, og vi ville befinne oss der Satan ville bære fram sine budskap. Fast vantro og skepsis ville bli sådd i menneskesinn, og underlige avlinger av ondskap ville ta sannhetens plass.—Ms 67, 1910, 1–8. Manuscript Release, bind 20, 17–22.»

Those that gave the judgment hour cry were given the correct view of “the daily” in the book of Daniel. Through the human hands which translated the book of Daniel, and thereafter by human beings that were being directed by angels that were expelled from heaven, the correct understanding of “the daily” has become hidden, though it is in plain sight. In Daniel when the word translated as “the daily” occurs, it is not to include the added human word “sacrifice.” In verse thirteen of Daniel eight we find one of the five times where this occurs in the book of Daniel. In that very verse, the “seven times” of Leviticus twenty-six is also identified, but through the same type of humanistic manipulation it has been hidden in plain sight.

De som frembar ropet om dommens time, ble gitt den rette forståelsen av «det daglige» i Daniels bok. Gjennom de menneskelige hender som oversatte Daniels bok, og deretter ved mennesker som ble ledet av engler som var utstøtt fra himmelen, er den rette forståelsen av «det daglige» blitt skjult, selv om den ligger åpenlyst foran oss. I Daniel, når ordet som er oversatt med «det daglige» forekommer, skal det ikke omfatte det tilføyde menneskelige ordet «offer». I vers tretten i Daniel åtte finner vi ett av de fem tilfellene der dette forekommer i Daniels bok. I selve dette verset blir også «de sju tider» i Tredje Mosebok tjueseks identifisert, men gjennom den samme typen humanistisk manipulasjon er dette blitt skjult i åpent syn.

We will look at this fact in the next article.

Vi vil se nærmere på dette faktum i den neste artikkelen.

Back to Articles