Article

# Directed by the Hand of the Lord

Ledet av Herrens hånd

Habakkuk's Two Tables

Habakkuks to tavler

Author

Jeff Pippenger

Published

October 16, 2012

Formats

PDF
Word
Song MP3

Habakkuk's Two Tables 4 of 95

Habakkuks to tavler 4 av 95

For me it is pretty difficult to get through eight pages of notes in an hour's presentation, roughly. And if you will notice, we have 20 pages; so, I am just letting you know that I do not intend to read these notes. I intend to read some of these passages in here for those who are watching on LiveStream that can download the notes; and for those that ultimately watch this on DVD that they have this in the record for themselves, if they do not already have these articles available to them. What we are dealing with is Habakkuk's Two Tables, and at this point all we are doing is trying to demonstrate that Ellen White was in agreement with the truths represented on this 1843 Chart.

For meg er det nokså vanskelig å komme gjennom åtte sider med notater i løpet av en presentasjon på omtrent en time. Og dersom dere legger merke til det, har vi 20 sider; så jeg vil bare gjøre dere oppmerksomme på at jeg ikke har til hensikt å lese disse notatene. Jeg har til hensikt å lese noen av disse avsnittene her for dem som ser på via LiveStream og kan laste ned notatene; og for dem som til slutt ser dette på DVD, slik at de har dette dokumentert for seg selv, dersom de ikke allerede har disse artiklene tilgjengelig. Det vi behandler, er Habakkuks to tavler, og på dette punktet er alt vi gjør å forsøke å påvise at Ellen White var enig i sannhetene som er framstilt på dette 1843-diagrammet.

The first three presentations we concluded yesterday were showing that Ellen White clearly and specifically endorses the 2520 time prophecy as valid in Early Writings, page 236.

De tre første presentasjonene som vi avsluttet i går, viste at Ellen White klart og uttrykkelig stadfester 2520-tidsprofetien som gyldig i Early Writings, side 236.

When speaking of the first disappointment in March of 1844, she says that after the disappointment the Millerites continued to study the Bible, and they discovered that the same evidence that had led them to predict 1843 for the 2520, the 2300, and the 1335, that same evidence was then recognized in 1844, to prove that these prophetic periods ended in 1844. And we discussed how the only prophetic periods that she could be speaking of are these two [referring to the 2520 and the 2300 on the 1843 Chart], not the 1335. The 1335 started in the AD time period; it ended in 1843. Therefore, she is putting her endorsement upon the understanding of the 2520 and the 2300-year prophecy.

Når hun taler om den første skuffelsen i mars 1844, sier hun at Millerittene etter skuffelsen fortsatte å studere Bibelen, og de oppdaget at det samme bevismaterialet som hadde fått dem til å forutsi 1843 for de 2520, de 2300 og de 1335, det samme bevismaterialet ble da erkjent i 1844 som et bevis på at disse profetiske periodene endte i 1844. Og vi drøftet hvordan de eneste profetiske periodene hun kan tale om, er disse to [med henvisning til de 2520 og de 2300 på 1843-kartet], ikke de 1335. De 1335 begynte i vår tidsregning; de endte i 1843. Derfor gir hun sin tilslutning til forståelsen av de 2520 og 2300-årsprofetien.

And then she went on further to say that during that time period, as they began to prove that three time prophecies ended in 1844, this is what caused the persecution that drove the Millerites out of the church. So, it is not a coincidence that here at the end of the world men and women are being persecuted in the Adventist Church for presenting the information for why the 2520 ended in 1844.

Og deretter fortsatte hun med å si at i løpet av den tidsperioden, etter hvert som de begynte å påvise at tre tidsprofetier endte i 1844, var det dette som forårsaket den forfølgelsen som drev millerittene ut av kirken. Det er derfor ikke noen tilfeldighet at her ved verdens ende blir menn og kvinner forfulgt i Adventistkirken for å legge fram opplysningene om hvorfor 2520 endte i 1844.

## Directed by the Hand of the Lord

Ledet av Herrens hånd

So, now we are moving to another subject, this one right here [referring to AD508 on the 1843 Chart]. You will find, if you have not looked at these Charts, Sister White says of this 1843 Chart, "I saw that the Lord directed in this Chart," and she says of this 1850 Chart that God was in the publishment of this Chart. So, she has told us that God was involved in the production of both of these Charts, and how they are structured was humanly purposeful. The Millerites did it on purpose, but it was by God's design.

Så går vi nå over til et annet emne, dette her [med henvisning til AD508 på 1843-kartet]. Dersom dere ikke har sett på disse kartene, vil dere finne at Søster White sier om dette 1843-kartet: «Jeg så at Herren ledet i dette kartet», og hun sier om dette 1850-kartet at Gud var med i utgivelsen av dette kartet. Hun har således fortalt oss at Gud var involvert i fremstillingen av begge disse kartene, og at måten de er oppbygd på, var menneskelig tilsiktet. Millerittene gjorde det med hensikt, men det var etter Guds plan.

Up here, from 677BC down to what they believed, AD1843, this is the column [referring to the second column right the left on the 1843 Chart] that defines the 2520, that begins in 677BC and they thought ended in AD1843.

Her oppe, fra 677 f.Kr. og ned til det de trodde var 1843 e.Kr., er dette kolonnen [med henvisning til den andre kolonnen til høyre for venstre på 1843-kartet] som definerer de 2520, som begynner i 677 f.Kr. og som de mente endte i 1843 e.Kr.

And they retained this graphic illustration on the 1850 Chart, from here [referring to the third column from the left] 677BC to here, AD1844. This is the column of the 2520 that exists on both Charts.

Og de beholdt denne slående illustrasjonen på 1850-diagrammet, herfra [med henvisning til den tredje kolonnen fra venstre] 677 f.Kr. til hit, år 1844 e.Kr. Dette er kolonnen for 2520 som finnes på begge diagrammene.

And right in the middle of these columns is the cross, in both instances.

Og midt mellom disse søylene står korset, i begge tilfeller.

And right below the cross is the reference to the Daily. And the symbol of the Daily, Paganism, the root of the Pagan religion, is self-exaltation; and, this is where you can see the Lord's hand in it, not necessarily the human hand on both of these charts.

Og rett under korset er henvisningen til det daglige. Og symbolet på det daglige, hedenskapet, roten til den hedenske religion, er selvopphøyelse; og det er her du kan se Herrens hånd i dette, ikke nødvendigvis den menneskelige hånd på begge disse kartene.

For you and me, or anyone, to have our self-exaltation removed from us, we must come to the foot of the cross, reflected on both of these Charts. That lesson is illustrated.

For at du og jeg, eller hvem som helst, skal få vår selvopphøyelse tatt fra oss, må vi komme til korsets fot, slik det gjenspeiles på begge disse kartene. Denne lærdommen er illustrert.

And, of course, when we talk about the columns of the 2520 with the cross in the middle, we know that in fulfillment of Daniel 9, when Christ came to confirm the covenant with many for one week, that one week equates to 2520 days, and in the midst of that week He was crucified. So, in the middle of these columns on each of these Charts we see the cross, and these are inferring the 2520 days that Christ confirmed the covenant with many.

Og selvsagt, når vi taler om kolonnene i 2520 med korset i midten, vet vi at i oppfyllelsen av Daniel 9, da Kristus kom for å stadfeste pakten med de mange i én uke, tilsvarer den ene uken 2520 dager, og midt i den uken ble Han korsfestet. Så i midten av disse kolonnene på hvert av disse diagrammene ser vi korset, og disse antyder de 2520 dagene da Kristus stadfestet pakten med de mange.

So, now we are going to take up the Daily and Ellen White's endorsement of it.

Så skal vi nå ta for oss det daglige og Ellen Whites stadfestelse av det.

> "September 23, the Lord showed me that He had stretched out His hand the second time to recover the remnant of His people, and that efforts must be redoubled in this gathering time. In the scattering, Israel was smitten and torn, but now in the gathering time God will heal and bind up His people. In the scattering, efforts made to spread the truth had but little effect, accomplished but little or nothing; but in the gathering, when God has set His hand to gather His people, efforts to spread the truth will have their designed effect. All should be united and zealous in the work. I saw that it was wrong for any to refer to the scattering for examples to govern us now in the gathering; for if God should do no more for us now than He did then, Israel would never be gathered. I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.

> «Den 23. september viste Herren meg at Han hadde strakt ut sin hånd annen gang for å vinne tilbake resten av sitt folk, og at anstrengelsene må fordobles i denne samlingstid. I adspredelsen ble Israel slått og sønderrevet, men nå, i samlingstiden, vil Gud lege og forbinde sitt folk. I adspredelsen hadde de anstrengelser som ble gjort for å utbre sannheten, bare liten virkning, de utrettet lite eller intet; men i samlingstiden, når Gud har satt sin hånd til å samle sitt folk, vil anstrengelser for å utbre sannheten ha den tilsiktede virkning. Alle bør være forente og nidkjære i verket. Jeg så at det var galt av noen å henvise til adspredelsen for eksempler som skulle styre oss nå i samlingstiden; for dersom Gud ikke skulle gjøre mer for oss nå enn Han gjorde da, ville Israel aldri bli samlet. Jeg har sett at 1843-diagrammet var ledet av Herrens hånd, og at det ikke burde endres; at tallene var slik Han ville ha dem; at Hans hånd var over og skjulte en feil i noen av tallene, så ingen kunne se den før Hans hånd ble trukket bort.»

> "Then I saw in relation to the —daily' (Daniel 8:12) that the word —sacrifice' was supplied by man's wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —daily'; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test.

> Deretter så jeg, med hensyn til «det stadige» (Daniel 8:12), at ordet «offer» var innføyd av menneskelig visdom og ikke hører til teksten, og at Herren gav den rette forståelsen av dette til dem som forkynte budskapet om dommens time. Da enheten rådet, før 1844, var nesten alle forent om den rette forståelsen av «det stadige»; men i forvirringen siden 1844 er andre oppfatninger blitt tatt til følge, og mørke og forvirring har fulgt. Tid har ikke vært en prøve siden 1844, og den vil aldri mer bli en prøve.

> "The Lord has shown me that the message of the third angel must go, and be proclaimed to the scattered children of the Lord, but it must not be hung on time. I saw that some were getting a false excitement, arising from preaching time; but the third angel's message is stronger than time can be. I saw that this message can stand on its own foundation and needs not time to strengthen it; and that it will go in mighty power, and do its work, and will be cut short in righteousness.

> Herren har vist meg at den tredje engels budskap må gå ut og forkynnes for Herrens spredte barn, men det må ikke henges på tid. Jeg så at noen fikk en falsk opphisselse, som oppstod ved forkynnelse om tid; men den tredje engels budskap er sterkere enn tiden kan være. Jeg så at dette budskap kan stå på sin egen grunnvoll og ikke trenger tid for å styrke det; og at det skal gå fram med mektig kraft og gjøre sitt verk, og det skal bli forkortet i rettferdighet.

> "Then I was pointed to some who are in the great error of believing that it is their duty to go to Old Jerusalem, and think they have a work to do there before the Lord comes. Such a view is calculated to take the mind and interest from the present work of the Lord, under the message of the third angel; for those who think that they are yet to go to Jerusalem will have their minds there, and their means will be withheld from the cause of present truth to get themselves and others there. I saw that such a mission would accomplish no real good, that it would take a long while to make a very few of the Jews believe even in the first advent of Christ, much more to believe in His second advent. I saw that Satan had greatly deceived some in this thing and that souls all around them in this land could be helped by them and led to keep the commandments of God, but they were leaving them to perish. I also saw that Old Jerusalem never would be built up; and that Satan was doing his utmost to lead the minds of the children of the Lord into these things now, in the gathering time, to keep them from throwing their whole interest into the present work of the Lord, and to cause them to neglect the necessary preparation for the day of the Lord." Early Writings, 74–76.

> Deretter ble jeg henvist til noen som befinner seg i den store villfarelse å tro at det er deres plikt å dra til det gamle Jerusalem, og mener at de har en gjerning å utføre der før Herren kommer. Et slikt syn er egnet til å vende sinn og interesse bort fra Herrens nåværende verk, under den tredje engels budskap; for de som tenker at de ennå skal dra til Jerusalem, vil ha sine tanker der, og deres midler vil bli holdt tilbake fra den nåværende sannhets sak for å få seg selv og andre dit. Jeg så at en slik misjon ikke ville utrette noe virkelig godt, at det ville ta lang tid å få svært få av jødene til å tro selv på Kristi første komme, langt mindre til å tro på Hans annet komme. Jeg så at Satan i høy grad hadde bedratt noen i denne saken, og at sjeler overalt omkring dem i dette landet kunne bli hjulpet av dem og ledet til å holde Guds bud, men de lot dem gå fortapt. Jeg så også at det gamle Jerusalem aldri ville bli bygd opp igjen; og at Satan gjorde sitt ytterste for å lede Herrens barns sinn inn i disse ting nå, i samlingstiden, for å hindre dem i å kaste hele sin interesse inn i Herrens nåværende verk, og for å få dem til å forsømme den nødvendige forberedelse for Herrens dag." Early Writings, 74–76.

A few things that we are going to show is we have a passage from Early Writings, page 74. We have dealt with this before. Many of these things we will be dealing with in this presentation, we have dealt with before; but, most of us do not understand that this passage in Early Writings went through an evolution. As it exists in the book Early Writings, men will use what is in Early Writings to misrepresent the truth. But, if you go back to the original source documents, the logic for their misrepresenting the truth is removed.

Noen få ting som vi skal vise, er at vi har et avsnitt fra Early Writings, side 74. Vi har behandlet dette tidligere. Mange av disse tingene som vi skal behandle i denne framstillingen, har vi behandlet før; men de fleste av oss forstår ikke at dette avsnittet i Early Writings gjennomgikk en utvikling. Slik det foreligger i boken Early Writings, vil menn bruke det som står i Early Writings til å fremstille sannheten på en uriktig måte. Men dersom man går tilbake til de opprinnelige kildedokumentene, blir logikken som ligger til grunn for deres uriktige framstilling av sannheten, fjernet.

So, there is much that can be said about this. I am only going to identify a couple of points, because we are dealing with the Daily here. But, in this passage from Early Writings, I would have you take note of the very first two thoughts, September 23rd.

Så, det er mye som kan sies om dette. Jeg skal bare peke på et par punkter, fordi vi her har med «det daglige» å gjøre. Men i dette avsnittet fra Early Writings vil jeg be dere merke dere de aller første to tankene, 23. september.

Okay. September 23rd, if you are not familiar with it, you can put 1850 there; September 23, 1850. This has an impact on correctly understanding the Daily.

Greit. 23. september, dersom du ikke er kjent med det, kan du skrive inn 1850 der; 23. september 1850. Dette har betydning for en korrekt forståelse av det daglige.

The end of the first paragraph is a statement that we have dealt with here already for the past few days, "I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it until His hand was removed."

Slutten av det første avsnittet er en uttalelse som vi allerede har behandlet her de siste dagene: «Jeg har sett at 1843-kartet var ledet av Herrens hånd, og at det ikke skulle forandres; at tallene var slik Han ville ha dem; at Hans hånd var over og skjulte en feil i noen av tallene, slik at ingen kunne se den før Hans hånd ble fjernet.»

The second paragraph says, "Then I saw in relation to the —daily' (Daniel 8:12) . . . ." Now, I want you to just put in your memory bank—we will deal with this no doubt later, the Lord willing—when the Daily is represented on the 1843 Chart, right here, it says, "taking away the daily"; it says, "Daniel 12: 11 and 12." On the 1850 Chart, when it is dealing with the Daily, it says, "pagan dominion or when the daily taken away, Daniel 11:31." So, on these two Charts, the emphasis that they are identifying from Daniel 11:31 and Daniel 12:11 is the taking away of the Daily. All right?

Det andre avsnittet sier: «Så så jeg i forbindelse med det —daglige’ (Daniel 8:12) . . . .» Nå vil jeg at dere ganske enkelt skal legge dette på minnet—vi skal uten tvil komme tilbake til dette senere, om Herren vil—når det daglige er fremstilt på 1843-kartet, akkurat her, står det: «borttagelsen av det daglige»; det står: «Daniel 12: 11 og 12.» På 1850-kartet, når det behandler det daglige, står det: «hedensk herredømme eller når det daglige blir tatt bort, Daniel 11:31.» Så på disse to kartene er det de fremhever fra Daniel 11:31 og Daniel 12:11, borttagelsen av det daglige. Greit?

> And in Daniel 11:31 and Daniel 12:11, the Hebrew word that is translated as "take away" is sur, and it means "to take away"; it means "to remove."

> Og i Daniel 11:31 og Daniel 12:11 er det hebraiske ordet som er oversatt med «ta bort», sur, og det betyr «å ta bort»; det betyr «å fjerne».

But, in Daniel 8, in verse 11, where it says the Daily is taken away, it is a different Hebrew word. It is rum, and it means "to lift up and to exalt."

Men i Daniel 8, i vers 11, hvor det står at det stadige blir tatt bort, er det et annet hebraisk ord. Det er rum, og det betyr «å løfte opp og å opphøye».

So, William Miller used the Cruden's Concordance, and the Cruden's Concordance does not give you any insight on the Hebrew or the Greek. So, the Lord was directing the Millerites; because, of the three places where the Daily is referenced in the Book of Daniel, Daniel chapter 8, Daniel chapter 11, and Daniel chapter 12, in chapters 11 and 12 the Hebrew that is translated "take away" means "take away." And that is what they are emphasizing on these Charts, is when Paganism was taken away the 1290 and the 1335 prophecies would begin.

William Miller brukte altså Crudens konkordans, og Crudens konkordans gir ingen innsikt i hebraisk eller gresk. Herren ledet derfor millerittene; for av de tre stedene hvor «det daglige» omtales i Daniels bok, Daniel kapittel 8, Daniel kapittel 11 og Daniel kapittel 12, betyr i kapittel 11 og 12 det hebraiske ordet som er oversatt med «ta bort», «ta bort». Og det er dette de fremhever på disse kartene, at da hedenskapet ble tatt bort, ville profetiene om 1290 og 1335 begynne.

But, in Daniel 8, when the Daily is taken away, it is not talking about being removed; it is talking about the religion of Paganism being lifted up and exalted. So, the Millerites got it right. They referenced the two chapters in Daniel that are about the Daily being taken away.

Men i Daniel 8, når det daglige blir tatt bort, er det ikke tale om å bli fjernet; det er tale om at hedenskapets religion blir opphøyd og opphøyet. Så millerittene hadde rett. De henviste til de to kapitlene i Daniel som handler om at det daglige blir tatt bort.

But here in Early Writings and as we go back through the original source documents you are going to see in this chapter that originally this reference of Daniel 8:12 is not there. I do not know that Ellen White told them to include that in there in 1882 when they printed Early Writings, or if one of the editors put it in. I am not threatened by it, because it is not talking about the taking away here.

Men her i Early Writings, og når vi går tilbake gjennom de opprinnelige kildedokumentene, vil du i dette kapitlet se at denne henvisningen til Daniel 8:12 opprinnelig ikke er der. Jeg vet ikke om Ellen White ba dem ta den med der i 1882, da de trykte Early Writings, eller om en av redaktørene satte den inn. Jeg føler meg ikke truet av det, for det taler ikke her om borttagelsen.

It says in the second paragraph, "Then I saw in relation to the —daily' (Daniel 8:12) that the word —sacrifice' was supplied by man's wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry."

Det står i det andre avsnittet: «Deretter så jeg, i forbindelse med det —daglige’ (Daniel 8:12), at ordet —offer’ var tilføyd ved menneskelig visdom, og ikke hører til teksten, og at Herren gav den rette forståelsen av dette til dem som forkynte budskapet om dommens time.»

Now, we had a meeting with some of the prominent pastors in Germany and some of the seminary teachers from Germany several years ago, in Germany, where I presented and they threw their stones at this message.

For flere år siden hadde vi et møte i Tyskland med noen av de fremtredende pastorene i Tyskland og noen av seminarlærerne derfra, hvor jeg la fram dette budskapet, og de kastet sine steiner mot det.

And there was a pastor there from Italy, and he expressed one of the foolish arguments about this verse. And what he said was—and there are several foolish arguments about the Daily, so you find this foolish argument used often and we will put it in the record here. It says, "Then I saw in relation to the —daily' (Daniel 8:12) that the word —sacrifice' was supplied by man's wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry." Here is the foolish argument: They say Ellen White is not endorsing the Daily here; she is endorsing the Pioneer understanding that the word sacrifice was added by human wisdom and does not belong to the text. Okay? So, this Italian pastor is making this argument.

Og det var en pastor der fra Italia, og han fremsatte et av de tåpelige argumentene om dette verset. Og det han sa var — og det finnes flere tåpelige argumenter om det daglige, så dere vil ofte finne at dette tåpelige argumentet blir brukt, og vi vil ta det med i protokollen her. Det sier: «Deretter så jeg i forbindelse med det —daglige’ (Daniel 8:12), at ordet —offer’ var tilføyd av menneskelig visdom, og ikke hører til teksten, og at Herren gav den rette forståelsen av det til dem som forkynte budskapet om dommens time.» Her er det tåpelige argumentet: De sier at Ellen White ikke stadfester det daglige her; hun stadfester pionerenes forståelse av at ordet offer ble tilføyd av menneskelig visdom og ikke hører til teksten. Greit? Så denne italienske pastoren fremsetter dette argumentet.

And I said, "Well, explain the next sentence to me, Pastor."

Og jeg sa: «Vel, forklar den neste setningen for meg, pastor.»

The next sentence says, "When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —daily'; . . . ." This is not about the correct view of the word sacrifice being added by human wisdom. Ellen White here—and this is a hard one, this is a hard one for these people that are refusing to hear and are refusing to see in Adventism today. This paragraph, there are probably more theologians have lost their salvation over this paragraph than any other paragraph in the Spirit of Prophecy. I am not exaggerating; I think that is probably accurate.

Den neste setningen sier: «Når enhet eksisterte, før 1844, var nesten alle forent om den riktige forståelsen av —daglige’; . . . .» Dette handler ikke om den riktige forståelsen av at ordet offer ble tilføyd ved menneskelig visdom. Ellen White her—og dette er vanskelig, dette er vanskelig for disse menneskene som nekter å høre og nekter å se i adventismen i dag. Dette avsnittet—det er sannsynlig at flere teologer har mistet sin frelse over dette avsnittet enn over noe annet avsnitt i Profetiens Ånd. Jeg overdriver ikke; jeg tror det sannsynligvis er korrekt.

In the early part of the 20th Century when the false view of the Daily is being introduced into Adventism, everyone that was fighting about it on both sides of the issue knew that they were fighting about this paragraph. When Stephen Haskell came to the defense of the Pioneer view that the Daily was Paganism, what did he do? He reprinted this 1843 Chart, and he put this paragraph on the bottom. So this paragraph is the focus of controversy, and it is here where many, many men have fallen on their swords and died.

Tidlig på 1900-tallet, da det falske synet på «det stadige» ble introdusert i adventismen, visste alle som kjempet om dette på begge sider av spørsmålet, at de kjempet om dette avsnittet. Da Stephen Haskell kom til forsvar for pionersynet om at «det stadige» var hedenskapet, hva gjorde han? Han trykte dette diagrammet fra 1843 på nytt, og han satte dette avsnittet nederst. Så dette avsnittet er stridens sentrum, og det er her mange, mange menn har falt på sine sverd og dødd.

So, at a minimum level of what I want you to see here, because you have men like recently, Steve Wohlberg of White Horse Ministries, he has been opposing this message. And one of his arguments is, "Well, Ellen White never had a position on the Daily, so I don't have to have one," which was just an absolutely foolish position. But, even if we grant him the possibility that Ellen White did not have a position on it, what does she say in this quote? She says that the Pioneers had the correct view of it. Even if she did not know what it was, here she is saying that there is a correct view, which means there are a wrong view, maybe several wrong views.

Så, på et minimumsnivå av det jeg vil at dere skal se her, fordi dere har menn som i den senere tid Steve Wohlberg fra White Horse Ministries, som har motsatt seg dette budskapet. Og ett av hans argumenter er: «Vel, Ellen White hadde aldri noe standpunkt til det daglige, så jeg behøver ikke å ha det heller», noe som ganske enkelt var et fullstendig tåpelig standpunkt. Men selv om vi innrømmer ham muligheten for at Ellen White ikke hadde noe standpunkt til det, hva sier hun i dette sitatet? Hun sier at pionerene hadde det riktige synet på det. Selv om hun ikke visste hva det var, sier hun her at det finnes et riktig syn, hvilket betyr at det også finnes et galt syn, kanskje flere gale syn.

You have men like Vance Ferrell. Vance Ferrell; people have confidence in Vance Ferrell's prophetic interpretations, and I do not know why. Vance Ferrell is not the only one but he is one of the men that says that the Daily represents both Paganism and Christ's Sanctuary ministry. Okay? He is saying that this symbol represents Satan and Christ.

Du har menn som Vance Ferrell. Vance Ferrell; folk har tillit til Vance Ferrells profetiske tolkninger, og jeg vet ikke hvorfor. Vance Ferrell er ikke den eneste, men han er en av dem som sier at det daglige representerer både hedenskap og Kristi helligdomstjeneste. Greit? Han sier at dette symbolet representerer både Satan og Kristus.

What kind of discernment is being employed with that kind of reasoning?

Hva slags dømmekraft utøves med en slik form for resonnement?

Okay, Sister White, no matter what the Daily represents here, she says there is a correct view. So, we can at least agree with that premise here, right?

Greit, søster White, uansett hva «det stadige» representerer her, sier hun at det finnes en korrekt forståelse. Så vi kan i det minste være enige om det premisset her, ikke sant?

> "Then I saw in relation to the —daily' (Daniel 8:12) that the word —sacrifice' was supplied by man's wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union exited, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —daily'; but in the confusion since 1844, other views have been embraced,"—

> «Så så jeg med hensyn til «det daglige» (Daniel 8:12) at ordet «offer» var tilføyd av menneskelig visdom, og ikke hører til teksten, og at Herren gav det rette syn på dette til dem som forkynte budskapet om dommens time. Da enheten rådet, før 1844, var nesten alle forent om det rette syn på «det daglige»; men i forvirringen siden 1844 er andre syn blitt antatt,»

This is what I told the Italian pastor. I said, "Okay. Can you give me any historical references where after 1844 there were other views about the word sacrifice that have been embraced?

Dette er hva jeg sa til den italienske pastoren. Jeg sa: «Greit. Kan du gi meg noen historiske referanser som viser at det etter 1844 fantes andre oppfatninger om ordet «offer» som har blitt omfavnet?»

And he kind of backed out of that at this point.

Og han trakk seg på en måte tilbake fra det på dette tidspunktet.

Since 1844 other views of the Daily have been embraced, and what have they produced? Darkness and confusion.

Siden 1844 er andre syn på «det daglige» blitt tatt til følge, og hva har de frembrakt? Mørke og forvirring.

Underline "darkness and confusion," because when Sister White further talks about the Daily, she talks about darkness and confusion, and we are going to show you some of those this morning.

Understrek «mørke og forvirring», for når søster White videre taler om det daglige, taler hun om mørke og forvirring, og vi skal vise dere noe av dette i formiddag.

## Take the wrong view of the Daily and it produces darkness and confusion.

Å innta et feilaktig syn på «det daglige» frembringer mørke og forvirring.

"Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test."

Tiden har ikke vært noen prøve siden 1844, og den vil aldri igjen bli en prøve.

So, in connection with the Daily you see here, here is the argument. Here is the argument today; here is the argument that was introduced by Ellen White's son. It was introduced by others, but he is the one that put it into the historical record of Adventism. It is that when you read this passage, the context of time setting is what you need to understand.

Så, i forbindelse med «det stadige» som du ser her, er her argumentet. Her er argumentet i dag; her er argumentet som ble introdusert av Ellen Whites sønn. Det ble introdusert av andre, men det var han som førte det inn i adventismens historiske protokoll. Det er dette: Når du leser dette avsnittet, er det sammenhengen med tidsfastsettelse du må forstå.

—"other views have been embraced,"—in concerning the Daily—"and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test.

—«andre oppfatninger er blitt omfavnet»—med hensyn til det daglige—«og mørke og forvirring har fulgt. Tid har ikke vært en prøve siden 1844, og den vil aldri igjen bli en prøve.»

"The Lord has shown me that the message of the third angel must go, and be proclaimed to the scattered children of the Lord, but it must not be hung on time."

Herren har vist meg at den tredje engels budskap må gå ut og forkynnes for Herrens spredte barn, men det må ikke henges på tid.

Do you see why Willy White is saying that we need to see the context of time-setting?

Ser du hvorfor Willy White sier at vi må se tidsfastsettelse i sin sammenheng?

It talks about the confusion that the wrong views of the Daily produced, time has not been a test; and then there is a paragraph about time setting.

Det taler om den forvirring som de gale oppfatningene av det daglige frembrakte; tid har ikke vært en prøve; og deretter er det et avsnitt om fastsettelse av tid.

Okay, this is what you have to understand: This paragraph about time setting, it was not in the original source document; and, the statement about time has not been a test, that sentence has been altered. It misrepresents Ellen White's original thought. She did not connect anything about time setting with the Daily. This is what we want to look at this morning.

Vel, dette er det dere må forstå: Dette avsnittet om tidsfastsettelse var ikke i det opprinnelige kildedokumentet; og utsagnet om at tid ikke har vært en prøve, den setningen er blitt endret. Det gir en uriktig fremstilling av Ellen Whites opprinnelige tanke. Hun knyttet ikke noe som helst om tidsfastsettelse til det daglige. Dette er det vi ønsker å se nærmere på i formiddag.

So, as I said, we are not going to read all these pages. I am just going to make sure that you have them in your possession so you can test what I am saying; because, as a human being, there is a possibility that I am misleading you.

Så, som jeg sa, kommer vi ikke til å lese alle disse sidene. Jeg vil bare sørge for at dere har dem i deres besittelse, slik at dere kan prøve det jeg sier; for som menneske er det en mulighet for at jeg leder dere vill.

Arthur White—"The Context of Time Setting"

Arthur White — «Konteksten for fastsettelse av tid»

"The advocates of the old view maintained that the wording of this statement [Early Writings, 74–75.] placed Heaven's endorsement on the view of the daily held by Miller and eventually repeated by Uriah Smith.

Tilhengerne av det gamle synet hevdet at ordlyden i denne uttalelsen [Early Writings, 74–75.] ga Himmelens stadfestelse til synet på «det daglige» slik det ble holdt av Miller og senere gjentatt av Uriah Smith.

Arthur White, the son of Willy White, in his six-volume set about the history of Ellen White, speaking of his father's position rejecting the correct view of the Daily, he says, in EGW, volume 6, on page 252,

Arthur White, sønn av Willy White, sier i sitt seksbindsverk om Ellen Whites historie, idet han omtaler sin fars standpunkt, som forkastet den riktige forståelsen av det daglige, i EGW, bind 6, på side 252,

"The advocates of the old view"—that the Daily represented Paganism—"maintained that the wording of this statement [Early Writings, 74–75.] placed Heaven's endorsement on the view of the daily held by Miller and eventually repeated by Uriah Smith."—

«Tilhengerne av det gamle synet» – at det daglige representerte hedenskapet – «hevdet at ordlyden i denne uttalelsen [Early Writings, 74–75.] ga himmelens stadfestelse til det syn på det daglige som ble holdt av Miller og senere gjentatt av Uriah Smith.»

If Arthur White was going to be a genuine, accurate historian, do you know what he would have said there? He would have just put one word in there; but, Arthur White, he missed the boat here. He would have said, "The advocates of the old view maintained [correctly] that the wording of this statement, —maintained that the wording of this statement [Early Writings, 74-75.],' placed Heaven's endorsement on the view of the daily held by Miller and eventually repeated by Uriah Smith."

Hvis Arthur White skulle være en ekte, nøyaktig historiker, vet du hva han ville ha sagt der? Han ville ganske enkelt ha satt inn ett ord der; men Arthur White, her bommet han. Han ville ha sagt: «Tilhengerne av det gamle synet hevdet [med rette] at ordlyden i dette utsagnet, —hevdet at ordlyden i dette utsagnet [Early Writings, 74-75.], satte Himmelens godkjennelse på synet på det daglige som ble fastholdt av Miller og senere gjentatt av Uriah Smith.»

But he does not put correctly in there. He is just saying what they maintain, like there is the possibility that they were maintaining a wrong position. But they were not; they had the right position.

Men han fremstiller det ikke riktig der. Han gjengir bare hva de hevder, som om det fantes en mulighet for at de hevdet et uriktig standpunkt. Men det gjorde de ikke; de hadde det rette standpunktet.

—"The new-view advocates"—his father, Willy, A. G. Daniells, W. W. Prescott, and I will not go there right now—"The new-view advocates held that the statement must be taken in its context—the context of time setting."—

—«Talsmennene for det nye synet»—hans far, Willy, A. G. Daniells, W. W. Prescott, og jeg vil ikke gå inn på det nå—«Talsmennene for det nye synet hevdet at utsagnet må forstås i sin sammenheng—sammenhengen med fastsettelse av tid.»

We just told you their argument in Early Writings, page 74.

Vi har nettopp gjengitt deres argument i Early Writings, side 74.

—"The new-view advocates held that the statement must be taken in its context—the context of time setting. Ellen White's repeated statements that I have no light on the point' (Letter 226, 1908) and I am unable to define clearly the points that are questioned' (Letter 250, 1908), and her inability to make a definite statement when the question was urged upon her, seemed to give support to their conclusion. They were confident also that the messages given through Ellen White would not conflict with the clearly established events of history." Arthur White, EGW, volume 6, 252.

—«Talsmennene for det nye synet hevdet at utsagnet måtte forstås i sin sammenheng — sammenhengen med tidsfastsettelse. Ellen Whites gjentatte utsagn om at «jeg har ikke lys over dette punktet» (Letter 226, 1908) og «jeg er ute av stand til klart å definere de punktene det stilles spørsmål ved» (Letter 250, 1908), og hennes manglende evne til å gi en bestemt uttalelse da spørsmålet ble påtrengende fremsatt for henne, syntes å gi støtte til deres konklusjon. De var også overbevist om at budskapene gitt gjennom Ellen White ikke ville komme i konflikt med de klart fastslåtte begivenhetene i historien.» Arthur White, EGW, bind 6, 252.

The Original Version—Review and Herald, November 1, 1850

Den opprinnelige versjonen—Review and Herald, 1. november 1850

And Early Writings, page 74, when was it printed? 1882; the book Early Writings was printed in 1882.

Og Early Writings, side 74, når ble den trykt? 1882; boken Early Writings ble trykt i 1882.

But where in the passage of Early Writings that we are considering is originally found is in the Review and Herald, November 1, 1850, and you have that in your notes. And it is several paragraphs, and as I have said, we are not going to read them all.

Men stedet hvor avsnittet i Early Writings som vi betrakter opprinnelig finnes, er i Review and Herald, 1. november 1850, og det har dere i notatene deres. Og det består av flere avsnitt, og som jeg har sagt, skal vi ikke lese dem alle.

We see four paragraphs on page 2, then four paragraphs on page 3:

Vi ser fire avsnitt på side 2, deretter fire avsnitt på side 3:

> "Dear Brethren and Sisters I wish to give you a short sketch of what the Lord has recently shown to me in vision. I was shown the loveliness of Jesus, and the love that the angels have for one another. Said the angel—Can ye not behold their love?—follow it. Just so God's people must love one another. Rather let blame fall on thyself than on a brother. I saw that the message —sell that ye have and give alms' had not been given, by some, in its clear light; that the true object of the words of our Saviour had not been clearly presented. I saw that the object of selling was not to give to those who are able to labor and support themselves; but to spread the truth. It is a sin to support and indulge those who are able to labor, in idleness. Some have been zealous to attend all the meetings; not to glorify God, but for the —loaves and fishes.' Such had much better been at home laboring with their hands, —the thing that is good,' to supply the wants of their families, and to have something to give to sustain the precious cause of present truth.

> Kjære brødre og søstre, jeg ønsker å gi dere en kort skisse av det Herren nylig har vist meg i syn. Jeg ble vist Jesu herlighet og den kjærlighet som englene har til hverandre. Engelen sa: —Kan dere ikke se deres kjærlighet?— følg den. Slik må også Guds folk elske hverandre. La heller skylden falle på deg selv enn på en bror. Jeg så at budskapet —selg det dere eier og gi almisser' av noen ikke var blitt gitt i sitt klare lys; at den sanne hensikt med vår Frelsers ord ikke var blitt tydelig framstilt. Jeg så at hensikten med å selge ikke var å gi til dem som er i stand til å arbeide og forsørge seg selv, men å utbre sannheten. Det er synd å underholde og føye dem som er i stand til å arbeide, i lediggang. Noen har vært nidkjære etter å være til stede på alle møtene, ikke for å ære Gud, men for —brødene og fiskene.' Slike burde langt heller være hjemme og arbeide med sine hender, —det som er godt,' for å sørge for sin families behov og ha noe å gi til opprettholdelsen av den dyrebare saken, den nærværende sannhet.

> "Some, I saw, had erred in praying for the sick to be healed before unbelievers. If any among us are sick, and call for the elders of the church to pray over them, according to James 5:14, 15, we should follow the example of Jesus. He put unbelievers out of the room, then healed the sick; so we should seek to be separated from the unbelief of those who have not faith, when we pray for the sick among us.

> Noen, så jeg, hadde feilet ved å be om at de syke måtte bli helbredet før de vantro. Dersom noen blant oss er syke og kaller på menighetens eldste for at de skal be over dem, i samsvar med Jakob 5:14, 15, bør vi følge Jesu eksempel. Han sendte de vantro ut av rommet og helbredet deretter den syke; slik bør også vi søke å være atskilt fra vantroen hos dem som ikke har tro, når vi ber for de syke blant oss.

> "Then I was pointed back to the time that Jesus took his disciples away alone, into an upper room, and first washed their feet, and then gave them to eat of the broken bread, to represent his broken body, and juice of the vine to represent his spilled blood. I saw that all should move understandingly, and follow the example of Jesus in these things, and when attending to these ordinances, should be as separate from unbelievers as possible.

> Deretter ble jeg henvist tilbake til den tid da Jesus tok sine disipler avsides, inn i en sal i den øvre etasje, og først vasket deres føtter, og deretter ga dem å ete av det brutte brød, til fremstilling av hans brutte legeme, og saften av vintreet til fremstilling av hans utøste blod. Jeg så at alle bør handle med forståelse og følge Jesu eksempel i disse ting, og når de deltar i disse forordninger, bør de så langt som mulig være atskilt fra vantro.

> "Then I was shown that the seven last plagues will be poured out, after Jesus leaves the Sanctuary. Said the angel—It is the wrath of God and the Lamb that causes the destruction or death of the wicked. At the voice of God the saints will be mighty and terrible as an army with banners; but they will not then execute the judgment written. The execution of the judgment will be at the close of the 1000 years.

> Så ble det vist meg at de sju siste plagene skal utøses etter at Jesus forlater Helligdommen. Engelen sa: Det er Guds og Lammets vrede som forårsaker de ugudeliges ødeleggelse eller død. Ved Guds røst skal de hellige være mektige og fryktinngytende som en hær med bannere; men de skal da ikke fullbyrde den dom som er skrevet. Fullbyrdelsen av dommen skal finne sted ved slutten av de 1000 år.

> "After the saints are changed to immortality, and are caught up together, and receive their harps, crowns, &c., and enter the Holy City, Jesus and the saints set in judgment. The books are opened, the book of life and the book of death; the book of life contains the good deeds of the saints, and the book of death contains the evil deeds of the wicked. These books were compared with the Statute book, the Bible, and according to that they were judged. The saints in unison with Jesus pass their judgment upon the wicked dead. Behold ye! said the angel, the saints sit in judgment, in unison with Jesus, and mete out to each of the wicked, according to the deeds done in the body, and it is set off against their names what they must receive, at the execution of the judgment. This, I saw, was the work of the saints with Jesus, in the Holy City before it descends to the earth, through the 1000 years. Then at the close of the 1000 years, Jesus, and the angels, and all the saints with him, leaves the Holy City, and while he is descending to the earth with them, the wicked dead are raised, and then the very men that —pierced him,' being raised, will see him afar off in all his glory, the angels and saints with him, and will wail because of him. They will see the prints of the nails in his hands, and in his feet, and where they thrust the spear into his side. The prints of the nails and the spear will then be his glory. It is at the close of the 1000 years that Jesus stands upon the Mount of Olives, and the Mount parts asunder, and it becomes a mighty plain, and those who flee at that time are the wicked, that have just been raised. Then the Holy City comes down and settles on the plain.

> Etter at de hellige er blitt forvandlet til udødelighet og rykket opp sammen, og mottar sine harper, kroner osv., og går inn i den hellige stad, setter Jesus og de hellige seg til doms. Bøkene blir åpnet, livets bok og dødens bok; livets bok inneholder de helliges gode gjerninger, og dødens bok inneholder de ugudeliges onde gjerninger. Disse bøkene ble sammenholdt med lovboken, Bibelen, og etter den ble de dømt. De hellige avsier i samstemthet med Jesus sin dom over de ugudelige døde. Se! sa engelen, de hellige sitter til doms, i samstemthet med Jesus, og tilmåler hver av de ugudelige etter de gjerninger som er gjort i legemet, og det blir ført opp ved deres navn hva de må motta ved fullbyrdelsen av dommen. Dette, så jeg, var de helliges gjerning med Jesus i den hellige stad før den stiger ned til jorden gjennom de 1000 år. Så, ved slutten av de 1000 år, forlater Jesus og englene og alle de hellige med ham den hellige stad, og mens han stiger ned til jorden med dem, blir de ugudelige døde oppreist, og da skal selve de menn som «gjennomboret ham», når de er blitt oppreist, se ham langt borte i all hans herlighet, med englene og de hellige med ham, og de skal jamre seg på grunn av ham. De vil se merkene etter naglene i hans hender og i hans føtter, og stedet hvor de stakk spydet inn i hans side. Merkene etter naglene og spydet vil da være hans herlighet. Det er ved slutten av de 1000 år at Jesus står på Oljeberget, og berget kløver seg, og det blir til en mektig slette, og de som flykter på den tid, er de ugudelige som nettopp er blitt oppreist. Så kommer den hellige stad ned og slår seg ned på sletten.

> "Then Satan imbues the wicked, that have been raised, with his spirit. He flatters them that the army in the City is small, and that his army is large, and that they can overcome the saints and take the City. While Satan was rallying his army, the saints were in the City, beholding the beauty and glory of the Paradise of God. Jesus was at their head, leading them. All at once the lovely Saviour was gone from our company; but soon we heard his lovely voice, saying, —Come ye blessed of my Father inherit the kingdom prepared for you from the foundation of the world.' We gathered about Jesus, and just as he closed the gates of the City, the curse was pronounced upon the wicked. The gates were shut. Then the saints used their wings and mounted to the top of the wall of the City. Jesus was also with them; his crown looked brilliant and glorious. It was a crown within a crown, seven in number. The crowns of the saints were of the most pure gold, decked with stars. Their faces shone with glory, for they were in the express image of Jesus; and as they arose, and moved all together to the top of the City, I was enraptured with the sight.

> Deretter inngyter Satan sin ånd i de ugudelige som er blitt oppreist. Han innsmigrer dem at hæren i Staden er liten, og at hans hær er stor, og at de kan overvinne de hellige og innta Staden. Mens Satan samlet sin hær, var de hellige i Staden og skuet skjønnheten og herligheten i Guds paradis. Jesus var ved deres hode og ledet dem. Med ett var den elskelige Frelser borte fra vårt selskap; men snart hørte vi hans elskelige røst som sa: — Kom, I min Fars velsignede, og arv det rike som er gjort i stand for eder fra verdens grunnvoll ble lagt.' Vi samlet oss omkring Jesus, og idet han lukket Stadens porter, ble forbannelsen uttalt over de ugudelige. Portene ble stengt. Da brukte de hellige sine vinger og steg opp på toppen av Stadens mur. Jesus var også med dem; hans krone så strålende og herlig ut. Det var en krone innenfor en krone, syv i tallet. De helliges kroner var av det reneste gull, prydet med stjerner. Deres ansikter strålte av herlighet, for de var i Jesu fullkomne bilde; og da de steg opp og beveget seg alle sammen mot toppen av Staden, ble jeg henrykt ved synet.

> "Then the wicked saw what they had lost; and fire was breathed from God upon them, and consumed them. This was the Execution of the Judgment. The wicked then received according as the saints in unison with Jesus had meted out to them during the 1000 years. The same fire from God that consumed the wicked, purified the whole earth. The broken ragged mountains melted with fervent heat, the atmosphere, also, and all the stubble was consumed. Then our inheritance opened before us, glorious and beautiful, and we inherited the whole earth made new. We all shouted with a loud voice, Glory, Alleluia.

> Da så de ugudelige hva de hadde mistet; og ild ble pustet fra Gud over dem og fortærte dem. Dette var fullbyrdelsen av dommen. De ugudelige fikk da etter det som de hellige, i forening med Jesus, hadde tilmålt dem i løpet av de 1000 år. Den samme ild fra Gud som fortærte de ugudelige, renset hele jorden. De sønderbrutte, forrevne fjell smeltet i brennende hete, likeså atmosfæren, og alt strået ble fortært. Da åpnet vår arv seg for oss, herlig og skjønn, og vi arvet hele den jord som var gjort ny. Vi ropte alle med høy røst: Ære, Halleluja.

> "I also saw that the shepherds should consult those in whom they have reason to have confidence, those who have been in all the messages, and are firm in all the present truth, before they advocate any new point of importance, which they may think the Bible sustains. Then the shepherds will be perfectly united, and the union of the shepherds will be felt by the church. Such a course I saw would prevent unhappy divisions, and then there would be no danger of the precious flock being divided, and the sheep scattered, without a shepherd."—

> Jeg så også at hyrdene burde rådføre seg med dem som de har grunn til å ha tillit til, dem som har vært med i alle budskapene, og som står faste i hele den nærværende sannhet, før de går inn for noe nytt punkt av betydning, som de måtte mene at Bibelen støtter. Da vil hyrdene være fullkomment forente, og hyrdenes enhet vil bli følt av menigheten. Jeg så at en slik fremgangsmåte ville hindre ulykkelige splittelser, og da ville det ikke være noen fare for at den dyrebare hjord ble delt, og fårene spredt, uten en hyrde.»—

And then it concludes with five more paragraphs which I have in a box for you, because these five paragraphs out of the article are the ones that are going to end up in Early Writings. That is why these final five paragraphs have the box around them.

Og deretter avsluttes det med ytterligere fem avsnitt, som jeg har satt i en ramme for dere, fordi det er disse fem avsnittene fra artikkelen som kommer til å ende opp i Early Writings. Derfor er det en ramme rundt disse siste fem avsnittene.

> "September 23d, the Lord showed me that he had stretched out his hand the second time to recover the remnant of his people, and that efforts must be redoubled in this gathering time. In the scattering time Israel was smitten and torn; but now in the gathering time God will heal and bind up his people. In the scattering, efforts made to spread the truth had but little effect, accomplished but little or nothing; but in the gathering when God has set his hand to gather his people, efforts to spread the truth will have their designed effect. All should be united and zealous in the work. I saw that it was a shame for any to refer to the scattering for examples to govern us now in the gathering; for if God does no more for us now than he did then, Israel would never be gathered. It is as necessary that the truth should be published in a paper, as preached.

> Den 23. september viste Herren meg at han annen gang hadde rakt ut sin hånd for å vinne tilbake resten av sitt folk, og at anstrengelsene må fordobles i denne samlingstid. I spredningstiden ble Israel slått og sønderrevet; men nå i samlingstiden vil Gud lege og forbinde sitt folk. Under spredningen hadde de anstrengelser som ble gjort for å utbre sannheten, bare liten virkning, utrettet lite eller intet; men i samlingen, når Gud har satt sin hånd til å samle sitt folk, vil anstrengelser for å utbre sannheten ha den tilsiktede virkning. Alle bør være forente og nidkjære i verket. Jeg så at det var en skam for noen å henvise til spredningen som eksempel på hva som skal styre oss nå i samlingen; for dersom Gud ikke gjør mer for oss nå enn han gjorde da, ville Israel aldri bli samlet. Det er like nødvendig at sannheten blir utgitt i et blad, som at den blir forkynt.

> "The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.

> Herren viste meg at tavlen fra 1843 var ledet av hans hånd, og at ingen del av den skulle forandres; at tallene var slik han ville ha dem. At hans hånd var over og skjulte en feil i noen av tallene, slik at ingen kunne se den før hans hånd ble tatt bort.

> "Then I saw in relation to the —Daily,' that the word —sacrifice' was supplied by man's wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —Daily;' but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.

> Så så jeg med hensyn til «det daglige» at ordet «offer» var tilføyd ved menneskelig visdom og ikke hører til teksten; og at Herren gav den rette forståelsen av det til dem som forkynte budskapet om dommens time. Da enheten bestod, før 1844, var nesten alle forenet om den rette forståelsen av «det daglige»; men siden 1844 er andre oppfatninger blitt antatt i forvirringen, og mørke og forvirring har fulgt.

> "The Lord showed me that Time had not been a test since 1844, and that time will never again be a test.

> Herren viste meg at tid ikke hadde vært noen prøve siden 1844, og at tid aldri mer igjen vil bli en prøve.

> "Then I was pointed to some who are in the great error, that the saints are yet to go to Old Jerusalem, &c., before the Lord comes. Such a view is calculated to take the mind and interest from the present work of God, under the message of the third angel; for if we are to go to Jerusalem, then our minds will naturally be there, and our means will be withheld from other uses, to get the saints to Jerusalem. I saw that the reason why they were left to go into this great error, is because they have not confessed and forsaken their errors, that they have been in for a number of years past." Review and Herald, November 1, 1850."

> Deretter ble jeg henvist til noen som er i den store villfarelse, at de hellige ennå skal dra til det gamle Jerusalem, osv., før Herren kommer. Et slikt syn er egnet til å vende sinn og interesse bort fra Guds nåværende verk under den tredje engels budskap; for dersom vi skal dra til Jerusalem, da vil våre tanker naturlig være der, og våre midler vil bli holdt tilbake fra annen bruk for å få de hellige til Jerusalem. Jeg så at grunnen til at de ble overlatt til å gå inn i denne store villfarelse, er at de ikke har bekjent og forlatt sine villfarelser, som de har vært i gjennom en årrekke.» Review and Herald, 1. november 1850.

Do you see them? Do you know what I am talking about?

Ser du dem? Vet du hva jeg taler om?

Okay. If we go into these five final paragraphs, you will see some things that are different in the original than you will find in Early Writings, page 74.

Greit. Hvis vi går inn i disse fem siste avsnittene, vil dere se enkelte ting som er annerledes i originalen enn det dere vil finne i Early Writings, side 74.

FROM THE AUDIENCE: So, you are saying these in the box are the originals?

FRA FORSAMLINGEN: Så, du sier at disse i boksen er originalene?

These in the box, these are the last five paragraphs in this original article, and this box is around them. These five paragraphs are what ultimately end up in Early Writings, page 74.

Disse i boksen, dette er de siste fem avsnittene i denne opprinnelige artikkelen, og denne boksen er rundt dem. Disse fem avsnittene er det som til slutt kommer med i Early Writings, side 74.

But, when was this printed, when was this written? November 1850.

Men når ble dette trykt, når ble dette skrevet? November 1850.

So, I have in bold-faced the things that are going to be changed from these five paragraphs. There is going to be a metamorphosis with this; because, in the very near future in 1851 the book A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White is going to be printed and they are going to take these paragraphs and put them in A Sketch of the Christian Experience and View of Ellen G. White. And from here [article in Review and Herald, November 1850] to A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White there are some minor editorial changes that happened to these five paragraphs. And then from A Sketch of the Christian Experience and View of Ellen G. White in 1851 to Early Writings in 1882, there are some more editorial changes, and those editorial changes are what make Early Writings, page 74, convoluted.

Så jeg har markert med fet skrift de tingene som kommer til å bli endret i disse fem avsnittene. Det kommer til å skje en metamorfose med dette; for i den helt nære fremtid, i 1851, kommer boken A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White til å bli trykt, og de kommer til å ta disse avsnittene og sette dem inn i A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White. Og fra her [artikkel i Review and Herald, november 1850] til A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White finnes det noen mindre redaksjonelle endringer som ble gjort i disse fem avsnittene. Og deretter, fra A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White i 1851 til Early Writings i 1882, finnes det enda flere redaksjonelle endringer, og det er disse redaksjonelle endringene som gjør Early Writings, side 74, innviklet.

So, in these five paragraphs that conclude in the original manuscript, in the first paragraph, "September 23d, the Lord showed me . . . ," that is going to be changed.

Altså, i disse fem avsnittene som avsluttes i originalmanuskriptet, i det første avsnittet, «23. september viste Herren meg ...», kommer det til å bli endret.

In the next paragraphs: "Then I saw . . ."; "Then I saw . . ."; The Lord showed me . . . "; and, "Then I was pointed to . . ."; these things get some minor adjustments.

I de neste avsnittene: «Så så jeg …»; «Så så jeg …»; «Herren viste meg …»; og «Så ble jeg henvist til …», blir disse tingene underlagt noen mindre justeringer.

Shown Ten Primary Truths in Thirteen Paragraphs

Vist ti grunnleggende sannheter i tretten avsnitt

But, what I want you to see in these thirteen paragraphs from the original article, she has shown ten primary things.

Men det jeg vil at du skal se i disse tretten avsnittene fra den opprinnelige artikkelen, er at hun har vist ti hovedpunkter.

And now I remember why I have these things bold-faced. It is not because those are going to get changed. I am emphasizing something for you, if you will see, that in these thirteen paragraphs she was shown this . . . , she was shown this . . . , she was shown this . . . , she was shown this. And when she was shown one thing, after she tells us about it, then she is shown something that is not necessarily connected to what she was just shown: "I was shown this . . . ; I was shown this . . . ; I was shown this . . . .

Og nå husker jeg hvorfor jeg har satt disse tingene i fet skrift. Det er ikke fordi de skal bli forandret. Jeg fremhever noe for dere, om dere vil se, nemlig at i disse tretten avsnittene ble hun vist dette . . . , hun ble vist dette . . . , hun ble vist dette . . . , hun ble vist dette. Og når hun ble vist én ting, etter at hun har fortalt oss om den, blir hun så vist noe som ikke nødvendigvis er forbundet med det hun nettopp ble vist: «Jeg ble vist dette . . . ; jeg ble vist dette . . . ; jeg ble vist dette . . . .»

You can check me out and read it for yourself, but she was shown ten primary truths in these thirteen paragraphs.

Du kan undersøke det selv og lese det med egne øyne, men hun fikk vist ti hovedsannheter i disse tretten avsnittene.

Here is what she was shown. She was shown about God's love, about offerings, about prayer for the sick, about the communion service, about the Seven Last Plagues connected with the Millennium, about new light, about the gathering after 1844, about the publishing work, about the 1843 Chart, about the "Daily," about "time" as a test, and about pilgrimages to Jerusalem. And if you read it carefully, this is not a flow of thought. This is a very, "I was shown this," and she records what she was shown; and, she was shown something that is not necessarily connected. You have to see that; because, as they begin to pull these paragraphs together, they begin to create the thought that she saying something that she really did not say.

Her er hva hun ble vist. Hun ble vist om Guds kjærlighet, om offergaver, om bønn for de syke, om nattverdsgudstjenesten, om de sju siste plagene i forbindelse med Tusenårsriket, om nytt lys, om samlingen etter 1844, om forlagsarbeidet, om 1843-kartet, om «det daglige», om «tid» som en prøve, og om pilegrimsreiser til Jerusalem. Og dersom du leser det nøye, er dette ikke en tankeflyt. Dette er snarere: «Jeg ble vist dette», og hun nedtegner det hun ble vist; og hun ble vist noe som ikke nødvendigvis er sammenhengende. Det må du se; for idet de begynner å trekke disse avsnittene sammen, begynner de å skape inntrykk av at hun sier noe hun i virkeligheten ikke sa.

Review and Herald, November 1, 1850

Review and Herald, 1. november 1850

Okay. Notice the first paragraph of the five paragraphs that we are dealing with from November 1850.

Greit. Legg merke til det første avsnittet i de fem avsnittene vi har med å gjøre fra november 1850.

> "September 23d, the Lord showed me that he had stretched out his hand the second time to recover the remnant of his people, and that efforts must be redoubled in this gathering time. In the scattering time Israel was smitten and torn; but now in the gathering time God will heal and bind up his people. In the scattering, efforts made to spread the truth had but little effect, accomplished but little or nothing; but in the gathering when God has set his hand to gather his people, efforts to spread the truth will have their designed effect. All should be united and zealous in the work. I saw that it was a shame for any to refer to the scattering for examples to govern us now in the gathering; for if God does no more for us now than he did then, Israel would never be gathered. It is as necessary that the truth should be published in a paper, as preached."—

> «23. september viste Herren meg at han for annen gang hadde rakt ut sin hånd for å vinne tilbake resten av sitt folk, og at anstrengelsene må fordobles i denne samlingstid. I spredningstiden ble Israel slått og sønderrevet; men nå, i samlingstiden, vil Gud lege og forbinde sitt folk. Under spredningen hadde de anstrengelser som ble gjort for å utbre sannheten, bare liten virkning, utvirket lite eller intet; men i samlingstiden, når Gud har satt sin hånd til å samle sitt folk, vil anstrengelser for å utbre sannheten ha den tilsiktede virkning. Alle bør være forente og nidkjære i arbeidet. Jeg så at det var en skam om noen henviste til spredningen som eksempel på hvordan vi nå skal la oss lede i samlingstiden; for dersom Gud ikke gjør mer for oss nå enn han gjorde da, ville Israel aldri bli samlet. Det er like nødvendig at sannheten blir utgitt i et blad, som at den blir forkynt.»—

The last sentence from that paragraph, it says, "It is as necessary that the truth should be published in a paper, as preached." Okay. This thought is going to be dropped.

Den siste setningen i det avsnittet lyder: «Det er like nødvendig at sannheten blir offentliggjort i et tidsskrift som at den blir forkynt.» Greit. Denne tanken kommer til å bli forlatt.

The second paragraph of the five that we are considering, where it says, "The Lord showed me," you see I have it underlined.

Det andre av de fem avsnittene som vi betrakter, der det står: «Herren viste meg», ser dere at jeg har understreket det.

—"The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed."—

—«Herren viste meg at 1843-diagrammet var ledet av hans hånd, og at ingen del av det skulle forandres; at tallene var slik han ville ha dem. At hans hånd var over og skjulte en feil i noen av tallene, slik at ingen kunne se den før hans hånd ble trukket bort.»—

The reason I have anything underlined in these four paragraphs at the top of the page is that those are going to have editorial changes when it gets reprinted in A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White in 1851.

Grunnen til at jeg har understreket noe i disse fire avsnittene øverst på siden, er at disse kommer til å få redaksjonelle endringer når det blir gjenopptrykt i A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White i 1851.

Okay. "The Lord showed me," is going to be changed; "by his hand" is going to be changed, "that no part of it should be altered" is going to be changed.

Greit. «Herren viste meg» skal bli endret; «ved hans hånd» skal bli endret; «at ingen del av det skulle forandres» skal bli endret.

Then in the next bold-faced paragraph [fourth paragraph] on the page says,

Så står det deretter i det neste avsnittet med fet skrift [fjerde avsnitt] på siden:

—"The Lord showed me that Time had not been a test since 1844, and that time will never again be a test."—

—«Herren viste meg at tid ikke hadde vært noen prøve siden 1844, og at tid aldri mer vil bli en prøve.»—

"The Lord showed me," that is going to be changed. What they are going to do the next year in A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, they are going to take that one-sentence paragraph and they are going to combine it with the previous paragraph. They are going to turn it into one paragraph.

«Herren viste meg,» det kommer til å bli endret. Det de kommer til å gjøre det neste året i A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, er at de kommer til å ta det avsnittet på én setning og slå det sammen med det foregående avsnittet. De kommer til å gjøre det om til ett avsnitt.

But, also, if a word or words are bold-faced, there is going to be some other types of changes; and, I will give you an example of what I mean.

Men også, dersom et ord eller flere ord er satt med fet skrift, kommer det til å være noen andre typer endringer; og jeg vil gi dere et eksempel på hva jeg mener.

And in the third paragraph it says,

Og i det tredje avsnittet står det,

—"Then I saw in relation to the —Daily,' that the word —sacrifice' was supplied by man's wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —Daily;' but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed."—

—«Så så jeg, når det gjelder —det daglige’, at ordet —offer’ er tilføyet ved menneskelig visdom, og ikke hører til teksten; og at Herren ga det rette syn på dette til dem som forkynte domstidens budskap. Da enhet rådde, før 1844, var nesten alle forent om det rette syn på —det daglige’; men siden 1844 har man i forvirringen tatt til seg andre oppfatninger, og mørke og forvirring har fulgt.»—

Then in the next bold-faced paragraph [fourth paragraph] on the page says,

Så står det i det neste avsnittet med fete typer [fjerde avsnitt] på siden,

"The Lord showed me that Time had not been a test since 1844, and that time will never again be a test."—

"Herren viste meg at tiden ikke hadde vært en prøve siden 1844, og at tiden aldri mer vil bli en prøve."—

"The Lord showed me," that is going to be changed.

«Herren viste meg,» det kommer til å bli forandret.

What they are going to do the next year in A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, they are going to take that one-sentence paragraph and they are going to combine it with the previous paragraph. They are going to turn it into one paragraph.

Det de kommer til å gjøre året etter i A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, er at de kommer til å ta dette avsnittet på én setning og slå det sammen med det foregående avsnittet. De kommer til å gjøre det om til ett avsnitt.

And they are going to change "The Lord showed me" to "I was also shown." Okay? They are going to make those two paragraphs one paragraph, and they are going to change it to, "I was also shown," in 1851.

Og de kommer til å endre «Herren viste meg» til «Jeg ble også vist». Greit? De kommer til å gjøre disse to avsnittene til ett avsnitt, og de kommer til å endre det til «Jeg ble også vist» i 1851.

—"Then I was pointed to some who are in the great error, that the saints are yet to go to Old Jerusalem, &c., before the Lord comes. Such a view is calculated to take the mind and interest from the present work of God, under the message of the third angel; for if we are to go to Jerusalem, then our minds will naturally be there, and our means will be withheld from other uses, to get the saints to Jerusalem. I saw that the reason why they were left to go into this great error, is because they have not confessed and forsaken their errors, that they have been in for a number of years past." Review and Herald, November 1, 1850.

—«Deretter ble jeg henvist til noen som befinner seg i den store villfarelse at de hellige ennå skal dra til det gamle Jerusalem osv. før Herren kommer. Et slikt syn er egnet til å vende sinn og interesse bort fra Guds nåværende verk under den tredje engels budskap; for dersom vi skal dra til Jerusalem, vil våre tanker naturlig være der, og våre midler vil bli holdt tilbake fra annen bruk for å få de hellige til Jerusalem. Jeg så at grunnen til at de ble overlatt til å gå inn i denne store villfarelse, er at de ikke har bekjent og forlatt sine villfarelser, som de har vært i gjennom en årrekke.» Review and Herald, 1. november 1850.

But, when you get to Early Writings, do you know what they do? They drop the "I was also shown," where in Early Writings this one paragraph, it is going to say, "When union existed before 1844, nearly all were united on the correct view of the —Daily,' but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed." They dropped the "I was also shown," and the next sentence is, "time had not been a test since 1844." Suddenly you do not know that this thought about time not being a test is one of things that she was specifically shown. You believe that this was part of her light on the Daily in the false view producing confusion.

Men når man kommer til Early Writings, vet du hva de gjør? De utelater «Jeg fikk også se», der det i Early Writings, i dette ene avsnittet, skal stå: «Da enhet rådet før 1844, var nesten alle forent om den rette oppfatning av det —daglige; men siden 1844 er andre oppfatninger blitt antatt i forvirringen, og mørke og forvirring har fulgt.» De utelot «Jeg fikk også se», og den neste setningen er: «tid hadde ikke vært en prøve siden 1844.» Plutselig vet du ikke at denne tanken om at tid ikke hadde vært en prøve, er én av de tingene hun uttrykkelig fikk se. Du tror at dette var en del av hennes lys om det daglige, i den falske oppfatningen som frembragte forvirring.

That is not the original. You have the original. Check it out.

Det er ikke originalen. Du har originalen. Sjekk den.

The Next Step (Step Two)—1851 A Sketch of the Christian Experience and View of Ellen G. White

Det neste skrittet (skritt to) — 1851 En skisse av Ellen G. Whites kristne erfaring og syn

Then underneath this, you have, A Sketch of the Christian Experience and View of Ellen G. White, printed in 1851; and, you have the breakdowns of the changes that took place, and there is a very, very significant change.

Deretter, under dette, har du A Sketch of the Christian Experience and View of Ellen G. White, trykt i 1851; og du har oversiktene over de endringene som fant sted, og det er en meget, meget betydningsfull endring.

"September 23d, the Lord shewed [formerly—"showed"] me that he had stretched out his hand the second time to recover the remnant of his people, and that efforts must be redoubled in this gathering time. In the scattering, Israel was smitten and torn; but now in the gathering time God will heal and bind up his people. In the scattering, efforts made to spread the truth had but little effect, accomplished but little or nothing; but in the gathering, when God has set his hand to gather his people, efforts to spread the truth will have their designed effect. All should be united and zealous in the work. I saw that it was wrong for any to refer to the scattering for examples to govern us now in the gathering; for if God does no more for us now than he did then, Israel would never be gathered. [Removed: It is as necessary that the truth should be published in a paper, as preached.] [Paragraphs Combined] I have seen [formerly—"the Lord showed me] that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, [formerly—"by His hand"] and that it should not be altered; [formerly—"no part of it should be altered"] that the figures were as he wanted them. That his hand was over, and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.

«23. september viste Herren meg [tidligere—«showed»] at han for annen gang hadde rakt ut sin hånd for å vinne tilbake resten av sitt folk, og at anstrengelsene må fordobles i denne samlingstid. I adspredelsen ble Israel slått og sønderrevet; men nå, i samlingstiden, vil Gud lege og forbinde sitt folk. I adspredelsen hadde de anstrengelser som ble gjort for å utbre sannheten, bare liten virkning, de utrettet lite eller intet; men i samlingstiden, når Gud har satt sin hånd til å samle sitt folk, vil anstrengelser for å utbre sannheten ha den tilsiktede virkning. Alle bør være forente og nidkjære i arbeidet. Jeg så at det var galt av noen å henvise til adspredelsen for eksempler som skulle styre oss nå i samlingstiden; for dersom Gud ikke gjør mer for oss nå enn han gjorde da, ville Israel aldri bli samlet. [Removed: Det er like nødvendig at sannheten blir offentliggjort i et blad, som forkynt.] [Paragraphs Combined] Jeg har sett [tidligere—«the Lord showed me»] at 1843-diagrammet var ledet av Herrens hånd, [tidligere—«by His hand»] og at det ikke skulle forandres; [tidligere—«no part of it should be altered»] at tallene var slik han ville ha dem. At hans hånd var over det og skjulte en feil i noen av tallene, slik at ingen kunne se den, før hans hånd ble tatt bort.»

"Then I saw in relation to the —Daily,' that the word —sacrifice' was supplied by man's wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —Daily;' but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. [Paragraphs Combined] I have also seen [Formerly—"the Lord showed me"] that time had not been a test since 1844, and that time will never again be a test.]" A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, ExV 61–62.

«Deretter så jeg med hensyn til —det daglige,’ at ordet —offer’ ble tilføyd ved menneskers visdom og ikke hører til teksten; og at Herren ga det rette syn på dette til dem som frembar budskapet om dommens time. Da enhet rådet, før 1844, var nesten alle enige om det rette syn på —det daglige;’ men siden 1844 er andre oppfatninger blitt antatt i forvirringen, og mørke og forvirring har fulgt. [Avsnitt sammenslått] Jeg har også sett [Tidligere: —Herren viste meg’] at tid ikke har vært en prøve siden 1844, og at tid aldri mer vil bli en prøve.]» A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, ExV 61–62.

Time not Connected with the Message of the Third Angel

Tid ikke knyttet til den tredje engels budskap

Ellen White had a different vision than the vision that she had that ultimately ends up in Early Writings. She had several visions; but, she had a vision where she was told something; she was told one paragraph, and she wrote it down.

Ellen White hadde et annet syn enn det synet hun hadde som til slutt endte opp i *Early Writings*. Hun hadde flere syner; men hun hadde et syn hvor hun ble fortalt noe; hun ble fortalt ett avsnitt, og hun skrev det ned.

"The Lord has shown me that the message of the third angel must go, and be proclaimed to the scattered children of the Lord, and that it should not be hung on time; for time never will be a test again. I saw that some were getting a false excitement arising from preaching time; that the third angel's message was stronger than time can be. I saw that this message can stand on its own foundation, and that it needs not time to strengthen it, and that it will go in mighty power, and do its work, and will be cut short in righteousness." A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, ExV 48.

«Herren har vist meg at den tredje engels budskap må gå ut og forkynnes for Herrens spredte barn, og at det ikke bør henges på tid; for tid vil aldri mer bli en prøve. Jeg så at noen fikk en falsk opphisselse som oppstod ved forkynnelse om tid; at den tredje engels budskap var sterkere enn det tid kan være. Jeg så at dette budskap kan stå på sin egen grunnvoll, og at det ikke behøver tid for å styrke det, og at det vil gå frem i mektig kraft og gjøre sitt verk, og det vil bli forkortet i rettferdighet.» A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, ExV 48.

What is she speaking about there? That we should never connect the Third Angel's Message with time again, right?

Hva er det hun taler om der? At vi aldri mer skulle knytte den tredje engels budskap til tid, ikke sant?

Amen? Are you with me?

Amen? Er dere med meg?

Where do you find this? Where is it located?

Hvor finner du dette? Hvor er det plassert?

FROM THE AUDIENCE: (No response.)

FRA TILHØRERNE: (Ingen respons.)

FROM THE AUDIENCE: A Sketch of the Christian Experience and Views.

FRA TILHØRERSKAREN: Et omriss av den kristne erfaring og de kristne synspunkter.

A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, page 48, page 48.

En skisse av Ellen G. Whites kristne erfaring og synspunkter, side 48, side 48.

Okay. Where do we find the passage that we are discussing that is derived from Review and Herald, November 1850; where is that located in A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White? Well, it is located, if you back up in your notes, it is located in A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, page 61 and page 62.

Greit. Hvor finner vi avsnittet som vi drøfter, og som er hentet fra Review and Herald, november 1850; hvor er det plassert i A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White? Vel, det er plassert, dersom dere går tilbake i notatene deres, i A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White, side 61 og side 62.

You have a vision in A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White that is recorded on page 48; then you have the vision that ultimately is going to end up in Early Writings, on pages 61 and 62. They are separated by 13 or 14 pages, right?

Du har et syn i A Sketch of the Christian Experience and Views of Ellen G. White som er nedtegnet på side 48; deretter har du synet som til slutt kommer til å ende opp i Early Writings, på sidene 61 og 62. De er adskilt av 13 eller 14 sider, ikke sant?

And what are they going to do when it comes to Early Writings? They are going to take this paragraph from page 48 and they are going to insert it right after her statement that time is no longer a test. They are going to put two visions together.

Og hva skal de gjøre når det gjelder Early Writings? De skal ta dette avsnittet fra side 48 og sette det inn rett etter hennes uttalelse om at tid ikke lenger er en prøve. De skal sette to syner sammen.

Are you following what I mean?

Følger du det jeg mener?

MAN IN THE AUDIENCE: Yes.

MANN I FORSAMLINGEN: Ja.

Are you following what I mean?

Følger du det jeg mener?

INDIVIDUAL ADDRESSED IN THE AUDIENCE: (Affirmation.)

INDIVID SOM BLIR TILTALT I FORSAMLINGEN: (Bekreftelse.)

Okay, because you are the one that I am seeing less confirmation with.

Greit, for du er den jeg ser mindre bekreftelse hos.

The Last Step (Step Three)—1882 Early Writings

Det siste trinnet (trinn tre) – Tidlige skrifter, 1882

Okay. Now, I am back to page 6 of your notes; and, now you have Early Writings again.

Greit. Nå er jeg tilbake på side 6 i notatene deres; og nå har dere Tidlige skrifter igjen.

> "September 23, . . . I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.

> «23. september, … Jeg har sett at 1843-diagrammet var ledet av Herrens hånd, og at det ikke burde endres; at tallene var slik Han ville ha dem; at Hans hånd var over og skjulte en feil i noen av tallene, slik at ingen kunne se den før Hans hånd ble tatt bort.

> "Then I saw in relation to the —daily' (Daniel 8:12) that the word —sacrifice' was supplied by man's wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —daily'; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test.

> Deretter så jeg med hensyn til «det daglige» (Daniel 8:12) at ordet «offer» var tilføyd ved menneskelig visdom og ikke hører til teksten, og at Herren ga den riktige forståelsen av dette til dem som forkynte ropet om dommens time. Da enhet rådet, før 1844, var nesten alle forent om den riktige forståelsen av «det daglige»; men i forvirringen siden 1844 er andre oppfatninger blitt antatt, og mørke og forvirring har fulgt. Tid har ikke vært en prøve siden 1844, og den vil aldri igjen bli en prøve.

> "The Lord has shown me that the message of the third angel must go, and be proclaimed to the scattered children of the Lord, but it must not be hung on time. I saw that some were getting a false excitement, arising from preaching time; but the third angel's message is stronger than time can be. I saw that this message can stand on its own foundation and needs not time to strengthen it; and that it will go in mighty power, and do its work, and will be cut short in righteousness.

> Herren har vist meg at den tredje engels budskap må gå ut og forkynnes for Herrens spredte barn, men det må ikke henges på tid. Jeg så at noen fikk en falsk opphisselse, som oppstod ved forkynnelse av tid; men den tredje engels budskap er sterkere enn tiden kan være. Jeg så at dette budskap kan stå på sin egen grunnvoll og ikke trenger tid for å styrke det; og at det vil gå fram i mektig kraft og utføre sitt verk, og det vil bli forkortet i rettferdighet.

> "Then I was pointed to some who are in the great error of believing that it is their duty to go to Old Jerusalem . . ." Early Writings, 74-76.

> «Deretter ble jeg henvist til noen som befinner seg i den store villfarelse å tro at det er deres plikt å dra til det gamle Jerusalem . . .» Early Writings, 74–76.

And the reason that this is bold-faced, this is the paragraph here where it says, ". . . When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —daily'; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test." you need to remember that originally in her first record of this vision, she said, "I was shown that time has not been a test since 1844," and it was a different paragraph. She had made sure that there was a distinction in what she was shown about the Daily and what was shown her about time being a test; and that the next paragraph, which is talking about no connecting time with the Third Angel's Message, it was not in the original vision. It was on page 48 of Life Sketches, not pages 61 and 62.

Og grunnen til at dette er med fet skrift, er at dette er avsnittet her hvor det står: «. . . Da enhet rådde, før 1844, var nesten alle forenet om den riktige forståelsen av —daglige'; men i forvirringen siden 1844 er andre oppfatninger blitt antatt, og mørke og forvirring har fulgt. Tid har ikke vært en prøve siden 1844, og den vil aldri igjen bli en prøve.» Dere må huske at hun opprinnelig, i sin første nedtegnelse av dette synet, sa: «Det ble vist meg at tid ikke har vært en prøve siden 1844», og det var et annet avsnitt. Hun hadde sørget for at det var et skille mellom det som ble vist henne om det daglige, og det som ble vist henne om at tid skulle være en prøve; og at det neste avsnittet, som taler om at ingen tid skal forbindes med den tredje engels budskap, ikke var i det opprinnelige synet. Det stod på side 48 i Life Sketches, ikke på sidene 61 og 62.

But, when you come to Early Writings in 1882, they put them together; and, therefore, when you get to the 1930s and you are going off into deep darkness in Adventism, and Willie White says that when you are studying the Daily you must study it in the context of time—"Sorry, Willie, your responsibility was to be the one that gave the accurate historical record of the Spirit of Prophecy. You were to be the one that defeated the Spirit of Prophecy. And in your presentation of Early Writings, page 75, you disregarded the original sources, and those original sources say that when you lifted the argument that the Daily has to be considered in the context of time in Early Writings, 74, that is absolutely untrue."—It is untrue! It cannot be sustained by the record in the Spirit of Prophecy. It cannot be sustained by the history of that time period.

Men når man kommer til Early Writings i 1882, satte de dem sammen; og derfor, når man kommer til 1930-årene og beveger seg ut i dypt mørke innen adventismen, og Willie White sier at når man studerer det daglige, må man studere det i tidens sammenheng—«Beklager, Willie, ditt ansvar var å være den som ga den nøyaktige historiske fremstillingen av Profetiens Ånd. Du skulle være den som forsvarte Profetiens Ånd. Og i din presentasjon av Early Writings, side 75, så du bort fra de opprinnelige kildene, og disse opprinnelige kildene sier at når du fremførte argumentet om at det daglige må betraktes i tidens sammenheng i Early Writings, 74, er det fullstendig usant.»—Det er usant! Det kan ikke opprettholdes av beretningen i Profetiens Ånd. Det kan ikke opprettholdes av historien fra den tidsperioden.

Okay. Point 1, Sister White says that there is a correct view of the Daily, in Early Writings, 74. The primary argument that is foisted later on in history is that when you study that passage in Early Writings, 74, you have to place it in the context of time setting. That argument is bogus; it is not valid!

Greit. Punkt 1: Søster White sier at det finnes et korrekt syn på det stadige, i Early Writings, 74. Hovedargumentet som senere i historien blir påtvunget, er at når man studerer det avsnittet i Early Writings, 74, må man plassere det i sammenhengen med tidsetting. Det argumentet er falskt; det er ikke gyldig!

So, now we are stuck with just the position that there is a correct view of the Daily. Okay? But, we are going to take up one more thought out of this paragraph.

Så nå står vi bare igjen med det standpunkt at det finnes et riktig syn på det daglige. Greit? Men vi skal ta opp enda en tanke fra dette avsnittet.

It says, "September 23d, the Lord showed me . . . ." September 23d, when? 1850: "September 23d, 1850, the Lord showed me."

Det står: «23. september viste Herren meg …» 23. september, når? 1850: «23. september 1850 viste Herren meg.»

What did He show her?

Hva viste Han henne?

Well one of the things that He showed her was that since 1844, other views of the Daily have been embraced.

Noe av det Han viste henne, var at siden 1844 har andre oppfatninger av det daglige blitt antatt.

"September 23, 1850 the Lord showed me . . . . When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —Daily;' but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed. The Review and Herald, November 1850."

«Den 23. september 1850 viste Herren meg . . . . Da det hersket enhet, før 1844, var nesten alle forent om den rette forståelsen av «det daglige»; men siden 1844 har det i forvirringen blitt omfavnet andre synspunkter, og mørke og forvirring har fulgt. The Review and Herald, november 1850.»

March 1850 The "Daily" is the Earthly Sanctuary

Mars 1850 «Det daglige» er den jordiske helligdommen

So, on the bottom of page 6 you have a paragraph that comes from the Review and Herald of March 1850, and it is an article by David Arnold.

Så, nederst på side 6 har du et avsnitt som er hentet fra Review and Herald fra mars 1850, og det er en artikkel av David Arnold.

> "He [Daniel] also sees the same oppressive power —standing up against the Prince of princes;' thus putting an end to the legality of all the daily sacrifices instituted at Sinai to be daily observed until the Seed should come. Here Christ, the substance, or great antitypical sacrifice was slain by the Roman soldiers. Thus by Rome —the daily sacrifice was taken away,' and the place of his sanctuary was cast down by Titus, a Roman general, when he destroyed the city of Jerusalem, and the temple of God, which contained —the sanctuary.' Here commenced the fulfillment of Christ's prophetic declaration. And they shall fall by the edge of the sword and shall be led away captive into all nations, and Jerusalem shall be trodden down of the Gentiles, UNTIL THE TIMES OF THE GENTILES BE FULFILLED.' Luke 21:24." David Arnold, Review and Herald, March 1850, Volume 1, Number 8.

> «Han [Daniel] ser også den samme undertrykkende makt —som reiser seg mot fyrstenes Fyrste;» og gjør således ende på lovligheten av alle de daglige ofrene som ble innstiftet ved Sinai til daglig å holdes inntil Ætten skulle komme. Her ble Kristus, substansen, eller det store antitypiske offer, drept av de romerske soldatene. Slik ble ved Roma —det daglige offer tatt bort,» og stedet for hans helligdom ble styrtet ned av Titus, en romersk general, da han ødela byen Jerusalem og Guds tempel, som inneholdt —helligdommen.» Her begynte oppfyllelsen av Kristi profetiske erklæring: «Og de skal falle for sverdets egg og bli ført bort som fanger til alle folkeslag, og Jerusalem skal nedtråkkes av hedningene, INNTIL HEDNINGENES TIDER ER OPPFYLT.» Lukas 21:24.» David Arnold, Review and Herald, mars 1850, bind 1, nummer 8.

In this article David Arnold teaches that the Daily in the Book of Daniel represents the Jewish sanctuary in Jerusalem that was removed by Pagan Rome in AD70.

I denne artikkelen lærer David Arnold at det daglige i Daniels bok representerer den jødiske helligdommen i Jerusalem, som ble fjernet av det hedenske Roma i år 70 e.Kr.

September 1850 The "Daily" is Christ's Sanctuary Ministry

September 1850 «Det daglige» er Kristi helligdomstjeneste

Then in September 1850, the same year—and by the way, who is the editor of the Review and Herald in 1850? His name is James White.

Deretter, i september 1850, samme år — og forresten, hvem er redaktør for Review and Herald i 1850? Hans navn er James White.

James White, then, in September of 1850, he prints an article by Crosier which teaches that the Daily represents Christ's Sanctuary ministry.

James White trykker altså i september 1850 en artikkel av Crosier som lærer at «det daglige» representerer Kristi helligdomstjeneste.

Now, James White does not teach it directly, but people take the inference there and say that is what he is teaching. And why am I saying this? I am saying this for his reason: In September of 1850, Sister White says that since 1844 other views of the Daily have been embraced in darkness and confusion has followed.

Nå lærer ikke James White dette direkte, men folk trekker slutningen derfra og sier at det er det han lærer. Og hvorfor sier jeg dette? Jeg sier dette av denne grunn: I september 1850 sier søster White at siden 1844 har andre syn på det daglige blitt omfavnet i mørke, og forvirring har fulgt.

These two views [Arnold and Crosier] are not the Pioneer view that the Daily is Paganism.

Disse to synspunktene [Arnold og Crosier] er ikke pionerenes syn om at «det daglige» er hedenskap.

And on page 7 you have the two paragraphs from Crosier's article, where he is inferring that the Daily is Christ's Sanctuary ministry.

Og på side 7 har du de to avsnittene fra Crosiers artikkel, hvor han slutter at «det stadige» er Kristi helligdomstjeneste.

> "—And the place of His Sanctuary was cast down;' Daniel 8:11. This casting down was in the days and by the means of the Roman power; therefore, the Sanctuary of this text was not the Earth, nor Palestine, because the former was cast down at the fall, more than 4,000 years, and the latter at the captivity, more than 700 years previous to the event of this passage, and neither by Roman agency.

> «—Og stedet for hans helligdom ble styrtet ned;» Daniel 8:11. Denne nedstyrtingen fant sted i den romerske makts dager og ved dens virkemiddel; derfor var helligdommen i denne teksten verken jorden eller Palestina, for den første ble styrtet ned ved syndefallet, mer enn 4 000 år tidligere, og det siste ved fangenskapet, mer enn 700 år før den begivenhet som omtales i dette skriftstedet, og ingen av delene ved romersk medvirkning.

> "The Sanctuary cast down is His against whom Rome magnified himself, which was the Prince of the host, Jesus Christ; and Paul teaches that His Sanctuary is in heaven. Again, Daniel 11:30–31, —For the ships of Chittim shall come against him; therefore, shall he be grieved and return, and have indignation (the staff to chastise) against the holy covenant (Christianity), so shall he do; he shall even return and have intelligence with them (priests and bishops) that forsake the holy covenant. And arms (civil and religious) shall stand on his part, and they (Rome and those that forsake the holy covenant) shall pollute the Sanctuary of strength.' What was this that Rome and the apostles of Christianity should joint pollute? This combination was formed against the —holy covenant', and it was the Sanctuary of that covenant they polluted; which they could do as well as to pollute the name of God; Jeremiah 34:16; Ezekiel 20; Malachi 1:7. This was the same as profaning or blaspheming His name. In this sense this —politico-religious' beast polluted the Sanctuary, (Revelation 13:6), and cast it down from its place in heaven, (Psalm 102:19; Jeremiah 17:12; Hebrews 8:1–2) when they called Rome the holy city, (Revelation 21:2) and installed the Pope there with the titles, —Lord God the Pope', —Holy Father', —Head of the Church', etc., and there, in the counterfeit, —temple of God', he professes to do what Jesus actually does in His Sanctuary; 2 Thessalonians 2:1–8. The Sanctuary has been trodden under foot (Daniel 8:13), the same as the Son of God has. (Hebrews 10:29.)" O. R. L. Crosier, —The Sanctuary', Review and Herald, September, 1850.

> «Helligdommen som ble nedkastet, er Hans, han mot hvem Roma opphøyet seg, han som var hærskarens fyrste, Jesus Kristus; og Paulus lærer at Hans Helligdom er i himmelen. Videre, Daniel 11:30–31, —For skipene fra Kittim skal komme imot ham; derfor skal han bli bedrøvet og vende om og bære harme (staven til å tukte) mot den hellige pakt (kristendommen), så skal han gjøre; han skal endog vende tilbake og holde seg til dem (prester og biskoper) som forlater den hellige pakt. Og våpenmakt (sivil og religiøs) skal stå på hans side, og de (Roma og dem som forlater den hellige pakt) skal vanhellige styrkens Helligdom.’ Hva var dette som Roma og kristendommens apostler i fellesskap skulle vanhellige? Denne sammenslutning ble dannet mot den —hellige pakt’, og det var denne pakts Helligdom de vanhelliget; noe de kunne gjøre like så vel som å vanhellige Guds navn; Jeremia 34:16; Esekiel 20; Malaki 1:7. Dette var det samme som å profanere eller spotte Hans navn. I denne forstand vanhelliget dette —politisk-religiøse’ dyr Helligdommen, (Åpenbaringen 13:6), og kastet den ned fra dens sted i himmelen, (Salme 102:19; Jeremia 17:12; Hebreerne 8:1–2) da de kalte Roma den hellige stad, (Åpenbaringen 21:2) og innsatte paven der med titlene —Herre Gud paven’, —Hellige Fader’, —Kirkens overhode’, osv., og der, i det forfalskede —Guds tempel’, gir han seg ut for å gjøre det som Jesus i virkeligheten gjør i sin Helligdom; 2 Tessaloniker 2:1–8. Helligdommen er blitt nedtrådt (Daniel 8:13), på samme måte som Guds Sønn er blitt det. (Hebreerne 10:29.)» O. R. L. Crosier, —Helligdommen’, Review and Herald, september 1850.

The Logic of James White

Logikken til James White

Why would James White print this article if he knew better? The reason for it is "The Logic of James White" in your notes.

Hvorfor skulle James White trykke denne artikkelen hvis han visste bedre? Grunnen til det er «James Whites logikk» i dine notater.

The first thing that was printed after the Disappointment is called A Word to the Little Flock, and the three people who were authors in that publication were James and Ellen White and Joseph Bates. The first thing that was printed after October 22, 1844, by those people that were following on the path was this article; and, in this article Sister White endorses Crosier's view, not his view of the Daily but his view of Christ moving from the Holy Place to the Most Holy Place.

Det første som ble trykt etter Skuffelsen, kalles A Word to the Little Flock, og de tre personene som var forfattere i den publikasjonen, var James og Ellen White og Joseph Bates. Det første som ble trykt etter 22. oktober 1844 av dem som fulgte videre på stien, var denne artikkelen; og i denne artikkelen stadfester søster White Crosiers syn, ikke hans syn på det stadige, men hans syn på at Kristus gikk fra Det hellige til Det aller helligste.

Notice, this is Sister White. This is why James White would be willing to print Crosier's article, it says,

Legg merke til, dette er søster White. Det er derfor James White ville være villig til å trykke Crosiers artikkel; det står:

"I believe the Sanctuary, to be cleansed at the end of the 2300 days, is the New Jerusalem Temple, of which Christ is a minister."—this is Ellen White—"The Lord shew me in vision, more than one year ago, that Brother Crosier had the true light, on the cleansing of the Sanctuary, &c; and that it was his will, that Brother C. should write out the view which he gave us in the Day-Star, Extra, February 7, 1846. I feel fully authorized by the Lord, to recommend that Extra, to every saint.

«Jeg tror at Helligdommen, som skal renses ved slutten av de 2300 dagene, er det nye Jerusalems tempel, hvorav Kristus er en tjener.»—dette er Ellen White—«Herren viste meg i et syn, for mer enn ett år siden, at bror Crosier hadde det sanne lys angående renselsen av Helligdommen, osv.; og at det var hans vilje at bror C. skulle skrive ned den fremstillingen som han gav oss i Day-Star, Extra, 7. februar 1846. Jeg føler meg fullt ut bemyndiget av Herren til å anbefale dette Extra til enhver hellig.

"I pray that these lines may prove a blessing to you, and all the dear children who may read them." A Word to the Little Flock, May 12, 1847.

«Jeg ber om at disse linjene må bli til velsignelse for deg og alle de kjære barna som måtte lese dem.» A Word to the Little Flock, 12. mai 1847.

So, people even to this day, some of the modern historians in Adventism say, "Look at there. Ellen White is giving her blanket endorsement on Crosier's article; and, therefore, what Crosier said about the Daily being Christ's Sanctuary ministry that has to be true." And when they say that, they are misrepresenting history; because, Crosier's article had eight sections in it and, from the very beginning, the Adventists understood that four of those sections were total darkness and they have never, ever, ever been reprinted in Adventism.

Så, selv den dag i dag sier enkelte av de moderne historikerne innen adventismen: «Se der. Ellen White gir sin generelle tilslutning til Crosiers artikkel; og derfor må det Crosier sa om det stadige, nemlig at det er Kristi helligdomstjeneste, være sant.» Og når de sier det, gir de en uriktig fremstilling av historien; for Crosiers artikkel hadde åtte avsnitt i seg, og helt fra begynnelsen forsto adventistene at fire av disse avsnittene var fullstendig mørke, og de er aldri, aldri, aldri blitt trykt opp igjen innen adventismen.

As an example, one of his positions in that article was that when Jesus returns there is going to be a thousand years of peace. Adventists do not believe that and they never did. That understanding is an understanding that William Miller rejected that actually puts William Miller in the right path for understanding truth. That teaching is one of the teachings that is directly opposite to Millerite understanding.

Som et eksempel var ett av hans standpunkter i den artikkelen at når Jesus vender tilbake, skal det bli tusen år med fred. Adventister tror ikke dette, og det har de aldri gjort. Denne forståelsen er en forståelse som William Miller forkastet, og som faktisk plasserer William Miller på den rette vei i forståelsen av sannheten. Denne læren er en av de læresetningene som står i direkte motsetning til den millerittiske forståelsen.

So, when Crosier comes out with this eight-part article, they know right off the bat that four of these parts are not reprintable.

Så når Crosier kommer ut med denne artikkelen i åtte deler, vet de med én gang at fire av disse delene ikke kan trykkes på nytt.

But, James White prints the part where Crosier does infer that the Daily is Christ's Sanctuary ministry; but, he is only going to reprint those four parts. He is not going to reprint the other four. But, in order for James White to reprint Crosier's four parts, he has to print it in two issues. He had to print it twice in September 1850.

Men James White trykker den delen hvor Crosier antyder at «det daglige» er Kristi helligdomstjeneste; men han vil bare trykke opp igjen disse fire delene. Han vil ikke trykke opp igjen de andre fire. Men for at James White skal kunne trykke opp igjen Crosiers fire deler, må han trykke dem i to numre. Han måtte trykke dem to ganger i september 1850.

There was not enough room in his Review and Herald in September 1850, so he printed two Review and Heralds in September 1850 so he could get all of Crosier's article on Christ moving from the Holy Place to the Most Holy Place.

Det var ikke nok plass i hans Review and Herald i september 1850, så han trykte to numre av Review and Herald i september 1850 for å få med hele Crosiers artikkel om Kristus som gikk fra Det hellige til Det aller helligste.

Now, you will notice from Gerard Damsteegt that he is giving the historical evaluation that Adventists always knew that there were parts of Crosier's articles that were incorrect and that they could not be reprinted.

Nå vil du merke hos Gerard Damsteegt at han gir den historiske vurderingen at adventistene alltid visste at det fantes deler av Crosiers artikler som var uriktige, og at de ikke kunne trykkes opp på nytt.

"She [Ellen Harmon] said: —The Lord showed me in vision, more than one year ago, that Brother Crosier had the true light, on the cleansing of the Sanctuary, &c; and that it was His will that Brother C. should write out the view which he gave us in the Day Star Extra, February 7, 1846. I feel fully authorized by the Lord, to recommend that Extra, to every saint' (Letter. E. G. White to Curtis, Word to the Little Flock, 12). Seventh-day Adventists have usually interpreted this statement to mean that Crosier's presentations were not without mistakes, but that his major typological argumentation was correct. Reprints of the article omitted the aspects which they felt to be inaccurate." P. Gerard Damsteegt, Foundations of the Seventh-day Adventist Message and Mission, 125.

«Hun [Ellen Harmon] sa: — Herren viste meg i et syn, for mer enn ett år siden, at bror Crosier hadde det sanne lys om renselsen av helligdommen osv.; og at det var Hans vilje at bror C. skulle skrive ned det synet som han ga oss i Day Star Extra, 7. februar 1846. Jeg føler meg fullt ut bemyndiget av Herren til å anbefale dette Extra til enhver hellig» (Brev. E. G. White til Curtis, Word to the Little Flock, 12). Syvendedagsadventister har vanligvis tolket denne uttalelsen slik at Crosiers fremstillinger ikke var uten feil, men at hans viktigste typologiske argumentasjon var korrekt. Opptrykk av artikkelen utelot de delene som de mente var unøyaktige.» P. Gerard Damsteegt, Foundations of the Seventh-day Adventist Message and Mission, 125.

Never Could Reprint His Complete Document

Kunne aldri trykke hele hans dokument på nytt

Now, on the next page you have W. A. Spicer giving testimony to the same thing: They always knew that Crosier's articles had error in them, and they never reprinted those four sections.

På neste side har dere så W. A. Spicer, som vitner om det samme: De visste alltid at Crosiers artikler inneholdt feil, og de trykte aldri de fire avsnittene opp igjen.

"Sad to say, young Crosier walked in the light of the Sabbath truth but a very little time. He later repudiated the sanctuary teaching that he had helped to establish. Our pioneer brethren reprinted his exposition on the sanctuary several times in their early papers, but they never could reprint his complete document. In it he had added to the sanctuary exposition some ideas on the age to come a temporal millennium, with a glorious age on this earth at the Second Advent. These things our brethren always omitted. These teachings of the age to come were all abroad in those days. The doctrine never fitted in with the definite advent message; and doubtless this leaven of error helped to lead the younger men away from the Sabbath and the sanctuary truths. He soon turned to bitter opposition to our early movement." W. A. Spicer, Review and Herald, December 14, 1939

«Det er sørgelig å måtte si at den unge Crosier vandret i lyset fra sabbatssannheten bare en meget kort tid. Senere forkastet han helligdomslæren som han hadde vært med på å grunnfeste. Våre pionerbrødre trykte hans fremstilling av helligdommen opp igjen flere ganger i sine tidlige tidsskrifter, men de kunne aldri trykke hele hans dokument på nytt. I det hadde han føyd til helligdomsfremstillingen noen tanker om den kommende tidsalder, et timelig millennium, med en herlig tidsalder på denne jord ved det annet komme. Disse ting utelot våre brødre alltid. Disse læresetningene om den kommende tidsalder var vidt utbredt i de dager. Læren passet aldri inn i det bestemte adventbudskap; og det er utvilsomt at denne feilens surdeig bidro til å føre de yngre menn bort fra sabbats- og helligdomssannhetene. Han vendte seg snart til bitter motstand mot vår tidlige bevegelse.» W. A. Spicer, Review and Herald, 14. desember 1939

The point is, there are those people today that take Sister White's endorsement of Crosier's article in A Word to the Little Flock, people like Heidi Heikes, Heidi Heikes with his foolish book about the Daily being Christ's Sanctuary ministry. This is one of his arguments.

Poenget er at det i dag finnes mennesker som tar Søster Whites tilslutning til Crosiers artikkel i A Word to the Little Flock—mennesker som Heidi Heikes, Heidi Heikes med sin tåpelige bok om at «det daglige» er Kristi helligdomstjeneste. Dette er ett av hans argumenter.

People that do this are disregarding the historical facts. They never could reprint all of Crosier's articles. And to insist that Ellen White's endorsement in A Word to the Little Flock is a blanket endorsement of Crosier's position is to insist that Adventists believe that there is going to be a thousand years of peace. It is a foolish argument.

Folk som gjør dette, ser bort fra de historiske fakta. De kunne aldri trykke opp igjen alle Crosiers artikler. Og å hevde at Ellen Whites tilslutning i A Word to the Little Flock er en generell tilslutning til Crosiers standpunkt, er å hevde at adventister tror at det skal bli tusen år med fred. Det er et tåpelig argument.

It is a misrepresentation of history, and it is done to deceive people and to produce confusion and darkness.

Det er en forfalskning av historien, og det gjøres for å bedra mennesker og skape forvirring og mørke.

So, you have two historians, Spicer who is deceased and Damsteegt who is still alive; but, I guarantee you, Spicer or Damsteegt, neither one of them, would agree with me with what I present. Okay, they would not. So, you have two antagonistic historians that are in agreement with what I am telling you. There is no justification whatsoever for taking Ellen White's endorsement of Crosier's article to mean that everything in it was perfect.

Så har du to historikere, Spicer, som er død, og Damsteegt, som fremdeles lever; men jeg forsikrer deg om at verken Spicer eller Damsteegt, ingen av dem, ville være enig med meg i det jeg legger frem. Altså, det ville de ikke. Så har du to antagonistiske historikere som er enige i det jeg forteller deg. Det finnes overhodet ingen rettferdiggjørelse for å ta Ellen Whites tilslutning til Crosiers artikkel som et uttrykk for at alt i den var fullkomment.

The Advent Review—Volume 1, Auburn NY, Number 3

Advent Review—bind 1, Auburn, NY, nummer 3

The Advent Review—Volume 1, Auburn NY, Number 4

Advent Review—Bind 1, Auburn, New York, Nummer 4

The Advent Review—Volume 1, Auburn NY, Number Special

The Advent Review—Bind 1, Auburn, NY, særnummer

When James White began to print Crosier's article in September of 1850, of The Review and Herald, that was Volume 1, Number 3

Da Jakob White begynte å trykke Crosiers artikkel i september 1850 i The Review and Herald, var det bind 1, nummer 3.

But, he could not get it all in Volume 1, Number 3; so, he finished off the article in Volume 1 of The Review and Herald,, Number 4. And when did he do this? In September of 1850.

Men han kunne ikke få med alt i bind 1, nummer 3; derfor fullførte han artikkelen i bind 1 av The Review and Herald, nummer 4. Og når gjorde han dette? I september 1850.

Well, what happened in September of 1850? Sister White had a vision that says, "September 23, 1850 the Lord showed me . . . . When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the —Daily;' but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed. The Review and Herald, November 1850."

Vel, hva skjedde i september 1850? Søster White hadde et syn som sier: «23. september 1850 viste Herren meg . . . . Da enheten rådet, før 1844, var nesten alle forent om den rette forståelsen av ‘det daglige’; men siden 1844 er, i forvirringen, andre oppfatninger blitt antatt, og mørke og forvirring har fulgt. The Review and Herald, november 1850.»

Who was her husband? He was the editor of The Review and Herald.

Hvem var hennes ektemann? Han var redaktør for The Review and Herald.

So, what did he do when his wife said, "Do you know what I just was told by the Lord, James? I was told that we were not supposed to be introducing the views of the Daily that contradict the Pioneer understanding that the Daily is Paganism, because it is bringing darkness and confusion."

Så, hva gjorde han da hans hustru sa: «Vet du hva jeg nettopp fikk vite av Herren, James? Jeg fikk vite at vi ikke skulle fremføre synspunktene om det stadige som motsier pionerenes forståelse av at det stadige er hedenskap, fordi det bringer mørke og forvirring.»

So, what did James White do? In September of 1850 he printed another Review and Herald, three in one month. It is called Volume 1, Special Edition.

Så, hva gjorde James White? I september 1850 trykte han enda et nummer av Review and Herald, tre i løpet av én måned. Det kalles bind 1, spesialutgave.

And what did he do? He reprinted Crosier's article and removed what Crosier said about the Daily!

Og hva gjorde han? Han trykte Crosiers artikkel på nytt og fjernet det Crosier sa om det daglige!

Brothers and Sisters, this is historical proof that James and Ellen White understood that Crosier's view about the Daily was wrong and that it brought darkness and confusion.

Brødre og søstre, dette er et historisk bevis på at James og Ellen White forstod at Crosiers syn på det daglige var feil, og at det førte med seg mørke og forvirring.

And what was Crosier's view about the Daily? That it was Christ's Sanctuary ministry.

Og hva var Crosiers syn på det daglige? At det var Kristi tjeneste i helligdommen.

So, in Early Writings, 74, when she says, "September 23rd, the Lord showed me that the Millerites had the correct view of the Daily," the historical evidence is that the Millerites understood—

Så, i Early Writings, 74, når hun sier: «Den 23. september viste Herren meg at millerittene hadde det rette syn på det daglige», er det historiske beviset at millerittene forstod—

Now, Brothers and Sisters, Brothers and Sisters, do not miss this fact: What is this: September 1850 Sister White is shown that since 1844 other views of the Daily had been embraced; May 1850, Arnold presents the Daily as the Jewish sanctuary; September 1850, part 1 of 2 of Crosier's article is published, inclusive of his presentation of the Daily as Christ's Sanctuary ministry; September 1850, part 2 of 2 of Crosier's article is published; September 1850, Crosier's article is reprinted, but his view on the Daily has been removed? What is taking place?

Nå, brødre og søstre, brødre og søstre, gå ikke glipp av dette faktum: Hva er dette: I september 1850 blir søster White vist at siden 1844 var andre syn på det Stadige blitt omfavnet; i mai 1850 fremstiller Arnold det Stadige som den jødiske helligdom; i september 1850 blir del 1 av 2 av Crosiers artikkel publisert, innbefattet hans fremstilling av det Stadige som Kristi helligdomstjeneste; i september 1850 blir del 2 av 2 av Crosiers artikkel publisert; i september 1850 blir Crosiers artikkel gjenopptrykt, men hans syn på det Stadige er blitt fjernet? Hva er det som finner sted?

We see the same year that this 1850 Chart is produced, and what does this Chart say about the Daily? "Pagan Dominion or The DAILY taken away. Dan. 11:31 508."

Vi ser at dette 1850-kartet blir utarbeidet i det samme året, og hva sier dette kartet om det daglige? «Hedensk herredømme eller DET DAGLIGE tatt bort. Dan. 11:31 508.»

Ellen White knew what those who gave the Judgment Hour's cry position of the Daily was. When she says they had the correct view, she knew that the correct view was that it represented the Pagan Dominion being taken; the Daily represented Paganism.

Ellen White visste hva de som forkynte Dommens times rop, mente med standpunktet om det stadigvarende. Når hun sier at de hadde den rette oppfatning, visste hun at den rette oppfatning var at det representerte at det hedenske herredømmet ble tatt bort; det stadigvarende representerte hedenskapet.

And in this year, 1850, the historical record proves that she rejected and her husband rejected the teaching that the Daily represents Christ Sanctuary ministry, which is the teaching that the Biblical Research Institute of the Seventh-day Adventist Church upholds. It is the teaching that the self-supporting ministries, such as Heartland and Steps to Life support. It is the teaching that brings darkness and confusion.

Og i dette året, 1850, beviser den historiske beretningen at hun forkastet, og hennes ektemann forkastet, læren om at «det stadige» representerer Kristi tjeneste i helligdommen, hvilket er den lære som Syvendedags Adventistsamfunnets Biblical Research Institute fastholder. Det er den lære som de selvunderstøttende virksomheter, slik som Heartland og Steps to Life, støtter. Det er den lære som bringer mørke og forvirring.

Now, notice this concerning the 1850 Chart. This is in November of 1850. This is the same month that she has the vision that she records that ultimately goes through the evolution in 1851, and then in 1882 ends up in Early Writing, in this very month, in this very month, in November of 1850. It says,

Legg nå merke til dette angående 1850-kartet. Dette er i november 1850. Dette er den samme måneden da hun har synet som hun nedtegner, som til sist går gjennom utviklingen i 1851, og som deretter i 1882 ender opp i Early Writing, i akkurat denne måneden, i akkurat denne måneden, i november 1850. Det står,

"Monday we returned to Dorchester where our dear Brother Nichols and family live."—

«Mandag vendte vi tilbake til Dorchester, hvor vår kjære bror Nichols og hans familie bor.»—

Right up here [referring to the 1850 Chart, upper right-hand corner], "Published by Otis Nichols, Dorchester, Massachusetts." Okay? She is talking about this, right? Do you see it, this Chart?

Helt her oppe [med henvisning til 1850-diagrammet, øverste høyre hjørne], «Published by Otis Nichols, Dorchester, Massachusetts.» Greit? Hun taler om dette, ikke sant? Ser dere det, dette diagrammet?

—"There in the night God gave me a very interesting vision, the most of which you will see in the paper. God shewed me the necessity of getting out a chart. I saw it was needed and that the truth made plain upon tables would effect much and would cause souls to come to the knowledge of the truth." Manuscript Releases, number 15, 210 November, 1850.

—«Der i natten gav Gud meg et meget interessant syn, hvorav det meste dere vil se i bladet. Gud viste meg nødvendigheten av å få utarbeidet et diagram. Jeg så at det var nødvendig, og at sannheten, gjort tydelig på tavler, ville utrette meget og ville føre sjeler til kunnskap om sannheten.» Manuscript Releases, nummer 15, 210 november 1850.

She had a vision at Nichols's house in Dorchester—that is all on this Chart—saying, "You need to make a chart."

Hun hadde et syn i Nichols’ hus i Dorchester—det er alt sammen på dette kartet—og sa: «Du må lage et kart.»

And what does she say about the chart? How does she describe it?

Og hva sier hun om tavlen? Hvordan beskriver hun den?

Go to Habakkuk 2, "I saw the need of getting out a chart," and what would it do? It was needed, "that the truth made plain upon tables." Habakkuk 2, verse 2, says, "And the Lord answered me and said, Write the vision, and make it plain upon tables, . . . ." She is saying that this Otis Nichols 1850 Chart, printed in Dorchester, Massachusetts, is a fulfillment of Habakkuk, just like she says in The Great Controversy that the 1843 Chart is a fulfillment of Habakkuk.

Gå til Habakkuk 2: «Jeg så nødvendigheten av å få utgitt et kart,» og hva skulle det gjøre? Det var nødvendig, «for at sannheten skulle gjøres tydelig på tavler.» Habakkuk 2, vers 2, sier: «Og Herren svarte meg og sa: Skriv synet ned og gjør det tydelig på tavler, . . . .» Hun sier at dette Otis Nichols-kartet fra 1850, trykt i Dorchester, Massachusetts, er en oppfyllelse av Habakkuk, slik hun også sier i The Great Controversy at 1843-kartet er en oppfyllelse av Habakkuk.

Okay, do you see that? Do you see when she got this vision? In the same time that this was going on: "September 23d, the Lord showed me . . . . that the teaching of the Daily as Christ's Sanctuary ministry brings darkness and confusion," and her husband immediately reprinted the article and removed those two paragraphs. It was never reprinted again in Adventism until 1931 when Willie White reprinted it; and, when he did so, he had some false witness in the very tract that he printed. It can be demonstrated.

Ser du det? Ser du når hun fikk dette synet? På samme tid som dette pågikk: «23. september viste Herren meg . . . . at læren om det daglige som Kristi helligdomstjeneste bringer mørke og forvirring», og hennes mann trykte straks artikkelen på nytt og fjernet disse to avsnittene. Den ble aldri trykt på nytt igjen innen adventismen før i 1931, da Willie White trykte den på nytt; og da han gjorde det, hadde han med et falskt vitnesbyrd i selve traktaten som han trykte. Det kan påvises.

Now, I want to read something here to you, a longer quote, about this same time period. This is from November 27, 1850.

Nå vil jeg lese noe her for dere, et lengre sitat, om denne samme tidsperioden. Dette er fra 27. november 1850.

"I have neglected writing you for some time. I will now give my reasons. First, I had no time to write for weeks after I received Sister Arabella's kind and welcome letter, or I should have complied with her request to have answered it within two weeks. I liked the letter very much. We were all interested in the letter and hope my delay will not prevent you from answering this as soon as you read it, and I will not wait so long next time.

Jeg har forsømt å skrive til dere en tid. Jeg vil nå gi mine grunner. For det første hadde jeg ikke tid til å skrive på flere uker etter at jeg mottok søster Arabellas vennlige og velkomne brev, ellers ville jeg ha etterkommet hennes ønske om å få det besvart innen to uker. Jeg likte brevet meget godt. Vi var alle interessert i brevet og håper at min forsinkelse ikke vil hindre dere i å besvare dette så snart dere leser det, og jeg vil ikke vente så lenge neste gang.

"James' and my health is quite good now. Our home is in Paris, at Brother Andrews', within a few steps of the post office and printing office. We shall stay here some little time. This is a very kind family, yet quite poor. Everything here is free as far as they have. We do not think it right to be any expense to them while here. I want to see you all very much and dear Sister Gorham.

Jakobs og min helse er nå ganske god. Vårt hjem er i Paris, hos bror Andrews, bare noen få skritt fra postkontoret og trykkeriet. Vi skal bli her en liten tid. Dette er en meget vennlig familie, men ganske fattig. Alt her stilles fritt til rådighet i den utstrekning de har noe. Vi mener ikke at det er rett å være dem til noen utgift mens vi er her. Jeg ønsker svært meget å se dere alle og kjære søster Gorham.

"Our conference at Topsham was one of deep interest. Twenty-eight were present; all took part in the meeting.

«Vår konferanse i Topsham var av dyp interesse. Tjueåtte var til stede; alle tok del i møtet. »

"Sunday the power of God came upon us like a mighty rushing wind. All arose upon their feet and praised God with a loud voice; it was something as it was when the foundation of the house of God was laid. The voice of weeping could not be told from the voice of shouting. It was a triumphant time; all were strengthened and refreshed. I never witnessed such a powerful time before.

Søndag kom Guds kraft over oss som en mektig framfarende vind. Alle reiste seg opp og priste Gud med høy røst; det var som da grunnvollen til Guds hus ble lagt. Lyden av gråt kunne ikke skilles fra lyden av jubelrop. Det var en triumferende stund; alle ble styrket og forfrisket. Jeg har aldri tidligere vært vitne til en så mektig stund.

"Our next conference was in Fairhaven. Brother Bates and wife were present. It was quite a good meeting. On our return to Brother Nichols', the Lord gave me a vision and showed me that the truth must be made plain upon tables, and it would cause many to decide for the truth by the three angels' messages, with the two former being made plain upon tables."—

Vår neste konferanse var i Fairhaven. Bror Bates og hans hustru var til stede. Det var et meget godt møte. På vår tilbakekomst til bror Nichols gav Herren meg et syn og viste meg at sannheten måtte gjøres tydelig på tavler, og at dette ville få mange til å ta standpunkt for sannheten ved de tre englers budskap, idet de to første ble gjort tydelige på tavler.»

That is right down here, [indicating the lower left corner of the 1850 Chart]. Okay? They are on this Chart, what she is talking about.

Det er helt her nede [viser til det nedre venstre hjørnet av 1850-kartet]. Greit? Det er dette hun taler om på dette kartet.

—"I also saw it was as necessary for the paper to be published as for the messengers to go, for the messengers need a paper to carry with them, containing present truth, to put in the hands of those that hear, and then the truth would not fade from the mind, and that the paper would go where the messengers could not go. Other things I saw which will appear in the paper.

—«Jeg så også at det var like nødvendig at bladet ble utgitt som at budbærerne drog ut; for budbærerne trenger et blad å ha med seg, som inneholder nåværende sannhet, for å legge i hendene på dem som hører, og da ville sannheten ikke svinne bort fra sinnet, og bladet ville gå dit budbærerne ikke kunne gå. Andre ting så jeg, som vil komme til syne i bladet.»

"How do you all get along? Are you all striving for eternal life? I want to see you very, very much and think I shall before long. Now is the preparation time and I hope we shall all make sure work for eternity. Time looks very short and what we do we must do quickly.

«Hvordan står det til med dere alle? Streber dere alle etter det evige liv? Jeg lengter svært, svært etter å se dere og tror at jeg snart skal gjøre det. Nå er forberedelsens tid, og jeg håper at vi alle skal gjøre et sikkert verk for evigheten. Tiden synes meget kort, og det vi gjør, må vi gjøre raskt.»

"November 20, one week ago, Brother Henry Nichols and self went to Topsham. We had just risen from the dinner table Thursday [Nov. 21], when one of Brother Foey's children came in and said their mother was insensible. We hastened over the river one mile and found our dear Sister Foey dying. My distress was great as I found she did not know me. She continued long in great distress until between three and four o'clock and then breathed her last. She has left a husband and three children to mourn their loss.

«20. november, for én uke siden, dro bror Henry Nichols og jeg til Topsham. Vi hadde nettopp reist oss fra middagsbordet torsdag [21. nov.], da et av bror Foeys barn kom inn og sa at deres mor var bevisstløs. Vi skyndte oss over elven én mil og fant vår kjære søster Foey døende. Min sorg var stor da jeg oppdaget at hun ikke kjente meg. Hun fortsatte lenge i stor nød inntil mellom klokken tre og fire, og så utåndet hun. Hun har etterlatt en ektemann og tre barn til å sørge over sitt tap.

"Friday morning [Nov. 22], Brother Henry came to Paris for James to shave him to attend the funeral. We had a very solemn, interesting time. The Lord did not leave us but let His Spirit rest upon us. Sister Foey's last days were decidedly her most spiritual and best days. Brother Foey has this to console him, that she died a Christian. He bears up well. God gives him grace to endure the affliction. Oh, how good it is to have a hope in God that will sustain in all scenes of trial and affliction. Praise God for a hope, a good hope. What would you, any of you, give for your hope?

Fredag morgen [22. nov.] kom bror Henry til Paris for at James skulle barbere ham, så han kunne overvære begravelsen. Vi hadde en meget høytidelig og gripende stund. Herren forlot oss ikke, men lot sin Ånd hvile over oss. Søster Foeys siste dager var avgjort hennes mest åndelige og beste dager. Bror Foey har dette til trøst, at hun døde som en kristen. Han bærer det godt. Gud gir ham nåde til å utholde denne trengselen. Å, hvor godt det er å ha et håp til Gud som vil holde oppe gjennom alle prøvelsens og lidelsens scener. Pris Gud for et håp, et godt håp. Hva ville du, noen av dere, gi for deres håp?

"Hold fast the faith. Be strong in God and lean upon His everlasting arm. It will never fail you but will bear you up under every affliction. I hope you will all grow stronger and stronger in the truth. Do not falter but press your way to the kingdom."—

Hold fast ved troen. Vær sterke i Gud og støtt dere til Hans evige arm. Den vil aldri svikte dere, men vil bære dere oppe under enhver trengsel. Jeg håper at dere alle vil vokse dere sterkere og sterkere i sannheten. Vakl ikke, men treng dere frem til riket.»—

Here we go. Here is what I want you to see.

Nå går vi i gang. Her er det jeg vil at du skal se.

—"One week ago, last Sabbath, we had a very interesting meeting. Brother Hewit from Dead River was there. He came with a message to the effect that the destruction of the wicked and the sleep of the dead was an abomination within a shut door that a woman Jezebel, a prophetess had brought in and he believed that I was that woman, Jezebel."—

—«For én uke siden, sist sabbat, hadde vi et meget interessant møte. Bror Hewit fra Dead River var der. Han kom med et budskap som gikk ut på at de ugudeliges tilintetgjørelse og de dødes søvn var en vederstyggelighet innenfor en lukket dør, som en kvinne, Jesabel, en profetinne, hadde ført inn, og han trodde at jeg var den kvinnen, Jesabel.»—

Okay? Brother Hewit is saying that Ellen White is Jezebel and she has introduced three errors.

Greit? Bror Hewit sier at Ellen White er Jesabel, og at hun har innført tre villfarelser.

"—We told him of some of his errors in the past, that the 1335 days were ended and numerous errors of his. It had but little effect. His darkness was felt upon the meeting and it dragged."—

«—Vi fortalte ham om noen av hans villfarelser i fortiden, at de 1335 dagene var utløpt, og om hans tallrike villfarelser. Det hadde bare liten virkning. Hans mørke hvilte over møtet, og det trakk ut.»

Now, I want you to see this. I have something to say about this paragraph that I want you to follow, if you can.

Nå vil jeg at du skal se dette. Jeg har noe å si om dette avsnittet som jeg vil at du skal følge, hvis du kan.

If you have ever dealt with those in Adventism that reapply the time prophecies at the end of the world, they only have three quotes that they use—they use lots of quotes, but they have three primary quotes that they use. This is one of them; because, they will go there and say, "We told him of some of his errors in the past," and they will claim that when she says "that the 1335 days were ended" that that was one of his errors. Do you see how you can kind of twist that grammar a little bit: "We told him of some of his errors in the past? We also told him that the 1335 days were ended; but the time setters say we told him some of his errors in the past and one of those errors was that you are teaching the 1335 days is ended and that is an error." So, you can twist it either way.

Hvis du noen gang har hatt med dem innen adventismen å gjøre som anvender tidsprofetiene på nytt ved verdens ende, har de bare tre sitater som de bruker — de bruker mange sitater, men de har tre hovedsitater som de bruker. Dette er ett av dem; for de vil gå dit og si: «Vi fortalte ham om noen av hans feil tidligere,» og de vil hevde at når hun sier «at de 1335 dager var til ende», så var det en av hans feil. Ser du hvordan man på en måte kan vri den grammatikken litt: «Vi fortalte ham om noen av hans feil tidligere? Vi fortalte ham også at de 1335 dager var til ende»; men tidfastsetterne sier at vi fortalte ham om noen av hans feil tidligere, og at én av disse feilene var at du lærer at de 1335 dager er til ende, og at dette er en feil.» Så du kan vri det begge veier.

The first time I had a face-to-face confrontation with Eugene Prewitt was in Oklahoma, and he is arguing that the Millerite History does not repeat at the end of the world, and I give him a couple of quotes in the Spirit of Prophecy.

Første gang jeg hadde en ansikt-til-ansikt-konfrontasjon med Eugene Prewitt, var i Oklahoma, og han argumenterer for at Millerittenes historie ikke gjentar seg ved verdens ende, og jeg gir ham et par sitater fra Profetiens Ånd.

And he says, "Jeff, you know that Ellen White was a careless writer."

Og han sier: «Jeff, du vet at Ellen White var en skjødesløs skribent.»

And I said, "What do you mean?"

Og jeg sa: «Hva mener du?»

And he went to this quote. He says that this quote proves that she is a careless writer; because she knows that I know that the time setters can twist this quote, if they wish to.

Og han gikk til dette sitatet. Han sier at dette sitatet beviser at hun er en skjødesløs forfatter; for hun vet at jeg vet at de som fastsetter tider, kan forvrenge dette sitatet, dersom de ønsker det.

Now, the fact that someplace like Washita has the influence that teaches its students that Ellen White is a careless writer is one thing; but, is she a careless writer here?

At et sted som Washita har en innflytelse som lærer sine studenter at Ellen White er en skjødesløs skribent, er én ting; men er hun en skjødesløs skribent her?

—"I felt that I must say a few words. In the name of Jesus, I got up and in about five minutes the meeting changed. Everyone felt it at the same instant. Every countenance was lighted up. The presence of God filled the place. Brother Hewit dropped upon his knees and began to cry and pray. I was taken off in vision and saw much that I cannot write. It had a great effect upon Brother Hewit. He confessed it was of God and was humbled in the dust. He has been writing ever since that meeting, and is now writing from the same table renouncing all his errors that he has advanced. I believe God is bringing him up and he is calculated to do good, if God moves through him.

— «Jeg følte at jeg måtte si noen få ord. I Jesu navn reiste jeg meg, og på omkring fem minutter forandret møtet seg. Alle kjente det i samme øyeblikk. Hvert ansikt ble opplyst. Guds nærvær fylte stedet. Bror Hewit falt på kne og begynte å gråte og be. Jeg ble tatt hen i syn og så mye som jeg ikke kan skrive. Det hadde en stor virkning på bror Hewit. Han bekjente at det var av Gud og ble ydmyket i støvet. Helt siden det møtet har han skrevet, og skriver nå fra det samme bordet idet han frasier seg alle de villfarelser som han har forfektet. Jeg tror Gud fører ham frem, og han er skikket til å gjøre godt, dersom Gud virker gjennom ham.»

"Much love to dear Sister Gorham. Tell her to be strong. God is with her and He will not leave her. Much love to you all. I hope the children will not get sleepy, but will be interested in the truth and be diligent to make their calling and election sure. Write, be sure and write, and do not do as I have done. I love you, all of you. Write." Manuscript Releases, volume 16, 206–209. Written from Paris, Maine, November 27, 1850.

«Mye kjærlighet til kjære søster Gorham. Si henne at hun skal være sterk. Gud er med henne, og Han vil ikke forlate henne. Mye kjærlighet til dere alle. Jeg håper at barna ikke vil bli søvnige, men vil være interessert i sannheten og være nidkjære etter å gjøre sitt kall og sin utvelgelse viss. Skriv, vær sikker på å skrive, og gjør ikke som jeg har gjort. Jeg elsker dere, dere alle. Skriv.» Manuscript Releases, bind 16, 206–209. Skrevet fra Paris, Maine, 27. november 1850.

Brothers and Sisters, what is the historical context of this; where is she writing this at? She is writing this in 1850, in Brother Nichols's house.

Brødre og søstre, hva er den historiske sammenhengen for dette; hvor skriver hun dette? Hun skriver dette i 1850, i bror Nichols' hus.

In this time period, what is the Lord doing? He is showing that the Pioneers have the correct view of the Daily, and she is dealing with that. She is saying that Christ's Sanctuary ministry is the false view of the Daily.

I denne tidsperioden, hva gjør Herren? Han viser at pionerene har det rette synet på det stadige, og hun behandler dette. Hun sier at Kristi helligdomstjeneste er det falske synet på det stadige.

In this history, this very history—not this very history and not just the very year, but the very month of the year she is getting visions and she is clarifying this truth about the Pioneer position of the Daily, saying those that gave the Judgment Hour Cry had the correct view of the Daily; and, in the same paragraph, she says, "I saw that the 1843 Chart was directed by the hand of the Lord and it should not be altered and that those that gave the Judgment Hour Cry had the correct view of the Daily."

I denne historien, denne selve historien—ikke bare denne selve historien og ikke bare selve året, men selve måneden i året—får hun syner, og hun klargjør denne sannheten om pionerenes standpunkt angående det stadige, idet hun sier at de som forkynte Dommens times rop, hadde den rette forståelsen av det stadige; og i det samme avsnittet sier hun: «Jeg så at 1843-diagrammet var ledet av Herrens hånd, og at det ikke skulle forandres, og at de som forkynte Dommens times rop, hadde den rette forståelsen av det stadige.»

And what does it say about the Daily on this 1843 Chart? Well, it says that it was taken away in AD508; and, at 1335 years later brings you to 1843 and that the 1335 is in the past.

Og hva sier det om det daglige på dette 1843-diagrammet? Jo, det sier at det ble tatt bort i år 508 e.Kr.; og at 1335 år senere fører deg til 1843, og at de 1335 er i fortiden.

Can you imagine, in the very month, in the very year, that she would tell Brother Hewit from Dead River that it was still future?

Kan du forestille deg at hun, i selve måneden, i selve året, skulle fortelle bror Hewit fra Dead River at det fremdeles lå i framtiden?

Okay, these time setters, these time setters, and these people that believe that Sister White is a careless writer. History does not uphold this.

Vel, disse tidsetterne, disse tidsetterne, og disse menneskene som tror at Søster White er en unøyaktig skribent. Historien stadfester ikke dette.

So, I want you to see, in connection with the Daily, Ellen White even understood the 1335.

Så jeg vil at du skal se at Ellen White, i forbindelse med det daglige, til og med forstod de 1335.

Ellen White just did not put her seal of approval on the Daily being Paganism; she understood that it started the 1335-year prophecy, which ended in 1843, and she defended that position in public against Brother Hewit from Dead River. Do you see that?

Ellen White satte ikke bare sitt godkjennende segl på at det daglige var hedenskap; hun forsto at det innledet 1335-årsprofetien, som endte i 1843, og hun forsvarte dette standpunktet offentlig mot bror Hewit fra Dead River. Ser du det?

And in the same month, where she is saying that Christ's Sanctuary ministry as the Daily only brings darkness and confusion; and, her husband, in response to that vision, removes that teaching from the Review and Herald.

Og i den samme måneden, hvor hun sier at Kristi helligdomstjeneste som det daglige bare fører med seg mørke og forvirring, fjerner hennes mann, som svar på det synet, denne læren fra Review and Herald.

Up here in your notes, where it says "1850 Chart," this is what it says right here [referring to the third column from the left on the 1850 Chart, the text following Jesus on the cross in AD31]. I wanted you to be able to have it in your notes.

Her oppe i notatene deres, der det står «1850 Chart», er dette hva det står akkurat her [med henvisning til den tredje kolonnen fra venstre på 1850-kartet, teksten som følger etter Jesus på korset i AD31]. Jeg ønsket at dere skulle kunne ha det i notatene deres.

> Away Daniel 11:31 508

> Bort Daniel 11:31 508

And then on the 1843 Chart over here [referring to the center column, underneath Jesus on the cross in AD31]:

Og så på 1843-kartet her borte [med henvisning til den midterste kolonnen, under Jesus på korset i år 31 e.Kr.]:

Taking away of the daily sacrifice. Dan. 12:11, 12

Borttakelsen av det daglige offeret. Dan. 12:11, 12

Okay, these are these two Charts.

Okay, dette er disse to diagrammene.

Sister White understood that these men had the correct view, and she understood that it initiated the 1335-year prophecy that ended in 1843; and, she understood that it represented the Pagan Dominion being taken away in 508.

Søster White forsto at disse mennene hadde den rette forståelsen, og hun forsto at den innledet 1335-årsprofetien som endte i 1843; og hun forsto at den representerte at det hedenske herredømmet ble tatt bort i 508.

Under these two references to the Charts you have another quote in the time period of Brother Nichols, and she is rebuking people from making other charts because their artwork is satanic; whereas, she says that the artwork upon these two Charts is heavenly. She says,

Under disse to henvisningene til kartene har du enda et sitat fra den tidsperioden da bror Nichols virket, og der irettesetter hun mennesker for å lage andre kart, fordi deres illustrasjoner er sataniske; mens hun sier at illustrasjonene på disse to kartene er himmelske. Hun sier,

"I saw the chart-making business was all wrong. It originated with Brother Rhodes and was followed out by Brother Case. Means has been spent in making charts and forming uncouth disgusting images to represent angels and the glorious Jesus. Such things I saw were displeasing to God. I saw that God was in the publishment of the chart by Brother Nichols."—

«Jeg så at arbeidet med å lage plansjer var helt galt. Det hadde sitt opphav hos bror Rhodes og ble videreført av bror Case. Det er blitt brukt midler på å lage plansjer og forme grove, frastøtende bilder for å fremstille engler og den herlige Jesus. Slike ting så jeg var mishagelige for Gud. Jeg så at Gud var med i utgivelsen av plansjen ved bror Nichols.»—

Who was in the publishment of this 1850 Chart? God!

Hvem sto bak utgivelsen av dette 1850-kartet? Gud!

—"I saw that there was"—what?—"a prophecy of this chart in the Bible, and if this chart is designed for God's people, if it [is] sufficient for one it is for another, and if one needed a new chart painted on a larger scale, all need it just as much.

—«Jeg så at det fantes»—hva?—«en profeti om dette kartet i Bibelen, og dersom dette kartet er utformet for Guds folk, hvis det [er] tilstrekkelig for den ene, så er det det også for den andre, og hvis én trengte et nytt kart malt i større målestokk, trenger alle det like mye. »

"I saw that it was a restless, uneasy, unsatisfied, ungrateful feeling in Brother Case that desired another chart. I saw that these painted charts had a bad effect upon the congregation. It caused a light, chaffy spirit of ridicule to be in the meeting."—

«Jeg så at det var en rastløs, urolig, utilfreds og utakknemlig følelse hos broder Case som ønsket et annet kart. Jeg så at disse malte kartene hadde en dårlig virkning på menigheten. Det førte til at en lett, overfladisk ånd av latterliggjøring var til stede i møtet.»—

Now, this is the one that I want you to think through.

Nå er dette den ene som jeg vil at du skal tenke grundig gjennom.

—"I saw that the charts ordered by God struck the mind favorably, even without an explanation."—

—«Jeg så at de tavlene som var forordnet av Gud, virket gunstig på sinnet, selv uten en forklaring.»—

"I saw that the charts," plural, "ordered by God . . . ." What charts, in the plural, were ordered by God? These two Charts [the 1843 and 1850 Charts] were ordered by God."

«Jeg så at tavlene», i flertall, «var forordnet av Gud . . . .» Hvilke tavler, i flertall, var forordnet av Gud? Disse to tavlene [1843-tavlen og 1850-tavlen] var forordnet av Gud.

> These two Charts are a fulfillment of Habakkuk 2.

> Disse to oversiktene er en oppfyllelse av Habakkuk 2.

—"There is something light, lovely, and heavenly in the representation of the angels on the charts. The mind is almost imperceptibly led to God and heaven. But the other charts that have been gotten up disgust the mind, and cause the mind to dwell more on earth than heaven. Images representing angels look more like fiends than beings of heaven. I saw that the charts had for days and weeks occupied Brother Case's mind when he should have been seeking heavenly wisdom from God, and should have been growing in graces of the Spirit and the knowledge of the truth.

—«Det er noe lett, vakkert og himmelsk i fremstillingen av englene på plansjene. Sinnet blir nesten umerkelig ledet til Gud og himmelen. Men de andre plansjene som er blitt utarbeidet, vekker avsky i sinnet og får tankene til å dvele mer ved jorden enn ved himmelen. Bildene som fremstiller engler, ligner mer på djevler enn på himmelens vesener. Jeg så at plansjene i dager og uker hadde opptatt broder Cases sinn, da han skulle ha søkt himmelsk visdom fra Gud og skulle ha vokst i Åndens nådegaver og i kunnskapen om sannheten.»

"I saw that if the means that has been wasted in getting out charts had been spent in getting out the truth clear before the brethren in publishing tracts, etc., it would have done much good and saved souls. I saw that the chart-making business has spread like the fever." Manuscript Releases, number 13, 359; 1853.

«Jeg så at dersom de midler som er blitt sløst bort på å få ut plansjer, hadde vært brukt til å legge sannheten klart frem for brødrene ved utgivelse av traktater osv., ville det ha gjort meget godt og frelst sjeler. Jeg så at plansjevirksomheten har spredt seg som feberen.» Manuscript Releases, nr. 13, 359; 1853.

The 1290 and 1335 Days

De 1290 og 1335 dagene

I have following an article from the Review and Herald, January 28, 1858. The reason I have it in your notes is because you can see that in 1858 they are still teaching that the Daily is Paganism. You have it in your reference, eight years after 1850 they still understand the Daily is Paganism.

Jeg har følgende en artikkel fra Review and Herald, 28. januar 1858. Grunnen til at jeg har den i notatene deres, er at dere kan se at de i 1858 fremdeles lærer at det daglige er hedenskap. Dere har det i deres referanse; åtte år etter 1850 forstår de fortsatt at det daglige er hedenskap.

> "ANOTHER important prophetic period upon which the Advent doctrine is based, is the 1335 days of Daniel 12, with which the 1290 days are so intimately connected. These two periods are introduced to us as follows:

> EN ANNEN viktig profetisk tidsperiode som adventlæren er grunnlagt på, er de 1335 dagene i Daniel 12, som de 1290 dagene er så nært forbundet med. Disse to periodene blir innført for oss slik:

> "—And from the time that the daily (sacrifice) shall be taken away, and the abomination that maketh desolate set up, there shall be a thousand two hundred and ninety days. Blessed is he that waiteth and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. But go thou thy way till the end be; for thou shalt rest and stand in thy lot at the end of the days.' Daniel 12:11–13.

> «—Og fra den tid da det daglige offer blir tatt bort, og den ødeleggende styggedom blir satt opp, skal det være ett tusen to hundre og nitti dager. Salig er den som venter og når fram til ett tusen tre hundre og fem og tretti dager. Men gå du bort til enden kommer; for du skal hvile og stå fram i din lodd ved dagenes ende.» Daniel 12:11–13.

"The questions at once arise, Can we tell what the events are, from which these periods are to be dated; and if so, can we tell when they took place? We first enquire. What is the—'daily' (sacrifice) and the —abomination that maketh desolate'? It will be noticed that the word, sacrifice, is in italics: denoting that it is a supplied word. The same will be noticed in the other instances of its occurrence in the book of Daniel, viz., chapter 11:31 and 8:11–13. Let us briefly refer to this latter chapter. In verse 13 it will be observed that two desolations are brought to view; the daily (desolation,) and the transgression of desolation. This fact is made so plain by Josiah Litch that we cannot do better than quote his language:*

«Spørsmålene melder seg straks: Kan vi fastslå hvilke begivenheter det er som disse tidsperiodene skal regnes fra; og hvis så, kan vi fastslå når de fant sted? Vi spør først: Hva er «det daglige» (offer) og «ødeleggelsens styggedom»? Det vil bli lagt merke til at ordet «offer» står i kursiv, hvilket viser at det er et tilføyd ord. Det samme vil bli lagt merke til i de andre tilfellene hvor det forekommer i Daniels bok, nemlig kapittel 11,31 og 8,11–13. La oss kort henvise til dette sistnevnte kapittel. I vers 13 vil det bli observert at to ødeleggelser føres frem for synet: den daglige (ødeleggelse) og ødeleggelsens overtredelse. Dette forhold er gjort så klart av Josiah Litch at vi ikke kan gjøre noe bedre enn å sitere hans ord:*»

"—The daily sacrifice is the present reading of the text; but no such thing as sacrifice is found in the original. This is acknowledged on all hands. It is a gloss or construction put upon it by the translators. The true reading is, "the daily and the transgression of desolation;" daily and transgression being connected together by "and" the daily desolation and the transgression of desolation. They are two desolating powers which were to desolate the Sanctuary and the host.'

«—Det daglige offer er den nåværende lesningen av teksten; men noe slikt som offer finnes ikke i originalen. Dette er alminnelig erkjent. Det er en glosse eller en fortolkning lagt inn av oversetterne. Den rette lesningen er: «det daglige og ødeleggelsens overtredelse»; daglige og overtredelse er forbundet med «og»: den daglige ødeleggelse og ødeleggelsens overtredelse. De er to ødeleggende makter som skulle ødelegge Helligdommen og hæren.»

"From this it is evident that the —daily,' can have no reference to the Jewish worship to which it has been applied by the older and more prevalent opinion; and this is further evident from the consideration that if these periods, taken either literally or figuratively, be dated from any taking away of this worship, they do not bring us to any event whatever worthy of note.

Av dette er det tydelig at «det daglige» ikke kan ha noen henvisning til den jødiske gudsdyrkelsen, som det etter den eldre og mer utbredte oppfatning er blitt anvendt på; og dette fremgår ytterligere av den betraktning at dersom disse periodene, enten de tas bokstavelig eller billedlig, dateres fra en hvilken som helst borttagelse av denne gudsdyrkelsen, fører de oss ikke frem til noen som helst begivenhet verdig å bemerke.

"The daily and the abomination then, are two desolating powers which were to oppress the church: can we ascertain what these powers are? We have only to adopt William Miller's method of reasoning on this point to arrive at the same conclusion with him. He says:

«Det daglige og vederstyggeligheten er altså to ødeleggende makter som skulle undertrykke menigheten: kan vi fastslå hva disse maktene er? Vi behøver bare å ta i bruk William Millers resonnementsmåte på dette punkt for å komme til samme konklusjon som ham. Han sier:»

> "—I read on, and could find no other case in which if [the daily] was found but in Daniel. I then [by the aid of a concordance] took those words which stood in connection with it, —take away;' —he shall take away the daily'; —from the time that the daily shall be taken away'; &c. I read on and thought I should find no light on the text. Finally I came to 2 Thessalonians 2:7, 8, —For the mystery of iniquity doth already work; only he who now letteth will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed.'&c. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! That is —the daily!' Well, now, what does Paul mean by —he who now letteth' or hindereth? By —the Man of Sin,' and the —wicked,' Popery is meant. Well what is it which hinders Popery from being revealed? Why it is Paganism. Well, then, —the daily' must mean Paganism.'+

> «—Jeg leste videre og kunne ikke finne noe annet tilfelle der [det daglige] forekom enn i Daniel. Jeg tok da [ved hjelp av en konkordans] de ordene som sto i forbindelse med det, —ta bort;» —han skal ta bort det daglige»; —fra den tid da det daglige blir tatt bort»; osv. Jeg leste videre og tenkte at jeg ikke skulle finne noe lys over teksten. Til sist kom jeg til 2 Tessalonikerne 2:7, 8, —For lovløshetens mysterium er alt virksomt; bare han som nå holder igjen, vil holde igjen inntil han er tatt bort av veien, og da skal den lovløse bli åpenbart.» osv. Og da jeg var kommet til den teksten, å, hvor klart og herlig sannheten fremtrådte! Der er det! Det er —det daglige!» Vel, hva mener nå Paulus med —han som nå holder igjen» eller hindrer? Med —syndens menneske» og —den lovløse» menes pavedømmet. Vel, hva er det da som hindrer pavedømmet fra å bli åpenbart? Jo, det er hedenskapet. Da må altså —det daglige» bety hedenskapet.»+

> "We see from Daniel 8, that it is the little horn, which succeeded the goat, or Grecian empire, that takes away the —daily;' and it is the only power brought to view after the division of Alexander's kingdom down to the time when the Sanctuary should be cleansed at the end of the 2300 days. This little horn we have in its proper place showed to be Rome taken as a unit, corresponding with the fourth kingdom of Daniel's other visions. Now it is a fact that a change did take place in the Roman power from Paganism to Papacy. Paganism from the days of the Assyrian kings down to the time of its modification into Popery, had been the daily, or as Professor Whiting renders it, —the continual' desolation, by which Satan had stood up against the cause of Jehovah. In its priests, its altars and its sacrifices, it bore resemblance to the Levitical form of Jehovah's worship; but when the Levitical gave place to the Christian form of worship, Satan, in order to successfully oppose the work, must change also his form of opposition; hence the temples, altars and statues of Paganism are baptized into the blasphemies of Popery.

> Vi ser av Daniel 8 at det er det lille hornet, som etterfulgte bukken, eller det greske rike, som tar bort «det daglige»; og det er den eneste makt som fremstilles etter delingen av Alexanders rike og ned til den tid da helligdommen skulle renses ved slutten av de 2300 dager. Dette lille horn har vi på sitt rette sted vist å være Roma oppfattet som en enhet, svarende til det fjerde riket i Daniels andre syner. Nå er det et faktum at det fant sted en forandring i den romerske makt fra hedenskap til pavedømme. Hedenskapet hadde fra de assyriske kongers dager og ned til den tid da det ble omdannet til pavedømmet, vært det daglige, eller som professor Whiting gjengir det, «den stadige» ødeleggelse, hvorved Satan hadde reist seg mot Jehovas sak. I sine prester, sine altere og sine ofre bar det likhet med den levittiske form for Jehovas gudsdyrkelse; men da den levittiske vek for den kristne form for gudsdyrkelse, måtte Satan også forandre sin form for motstand for med hell å kunne motarbeide verket; derfor blir hedenskapets templer, altere og statuer døpt inn i pavedømmets bespottelser.

> "But the daily, Paganism, is said in the prophecy, to have a sanctuary, and the place of its sanctuary was to be cast down. That a sanctuary is frequently connected with idolatry and heathenism, as the place of its devotion and worship, is evident from the following scriptures: Isaiah 16:12; Amos 7:9, 13, margin. Ezekiel 28:18. Concerning the sanctuary of the daily of Daniel 8, we offer the following from Apollos Hale:*

> «Men det daglige, hedenskapet, sies i profetien å ha en helligdom, og stedet for dets helligdom skulle kastes ned. At en helligdom ofte er forbundet med avgudsdyrkelse og hedenskap som stedet for deres andakt og tilbedelse, fremgår av følgende skriftsteder: Jesaja 16:12; Amos 7:9, 13, marg. Esekiel 28:18. Angående helligdommen til det daglige i Daniel 8, fremsetter vi følgende fra Apollos Hale:*»

"—What can be meant by the —sanctuary' of Paganism? Paganism, and error of every kind, have their sanctuaries, as well as truth. These are the temples or asylums consecrated to their service. Some particular and renowned temple of Paganism may, then, be supposed to be here spoken of. Which of its numerous distinguished temples may it be? One of the most magnificent specimens of classic architecture is called the Pantheon. Its name signifies the —temple or asylum of all the gods.' The place of its location is Rome.+ The idols of the nations conquered by the Romans were sacredly deposited in some niche or department of this temple, and in many cases became objects of worship by the Romans themselves. Could we find a temple of Paganism that was more strikingly —his sanctuary.'"

«—Hva kan menes med hedenskapets —helligdom’? Hedenskapet, og villfarelse av enhver art, har sine helligdommer så vel som sannheten. Dette er de templer eller tilfluktssteder som er viet til deres tjeneste. Det kan da tenkes at det her er tale om et bestemt og berømt tempel i hedenskapet. Hvilket av dets mange fremragende templer kan det være? Et av de mest storslåtte eksempler på klassisk arkitektur kalles Pantheon. Dets navn betyr —tempelet eller tilfluktsstedet for alle gudene.’ Stedet hvor det ligger, er Roma.+ Avgudene fra de folk som romerne hadde erobret, ble ærbødig nedlagt i en nisje eller avdeling i dette tempelet, og ble i mange tilfeller gjenstander for tilbedelse av romerne selv. Kunne vi finne et hedensk tempel som mer slående var —hans helligdom’? »

"Having now ascertained that the daily is Paganism, and the transgression of desolation, or —the abomination that maketh desolate,' is the Papacy, and that the especial sanctuary of Paganism was the Pantheon, and that the —place' of its location was Rome, we inquire further.

Etter nå å ha fastslått at det daglige er hedenskapet, og at ødeleggelsens overtredelse, eller «den styggedom som gjør øde», er pavedømmet, og at hedenskapets særlige helligdom var Pantheon, og at «stedet» for dets beliggenhet var Roma, går vi videre i vår undersøkelse.

"1. Was Paganism —taken away' by the Roman civil power? The following statement of an important and well-known fact in the history of the church and world, we think answers to the prophecy. It refers to Constantine the first Christian emperor, and says:

«1. Ble hedenskapet — ’borttatt’ av den romerske sivile makt? Vi mener at følgende fremstilling av et viktig og velkjent faktum i kirkens og verdens historie svarer til profetien. Den viser til Konstantin, den første kristne keiser, og sier:»

"—His first act of government was the dispatch of an edict throughout the empire, exhorting his subjects to embrace Christianity.'++

«—Hans første regjeringshandling var utsendelsen av et edikt over hele riket, hvorved han oppfordret sine undersåtter til å omfavne kristendommen.»++

"2. Was Rome the city or place of his sanctuary, (the Pantheon,) cast down by the authority of the State? The following extract answers:

«2. Ble Roma byen eller stedet for hans helligdom, (Pantheon,) styrtet ned ved statens myndighet? Følgende utdrag gir svar:»

"—The death of the last rival of Constantine had sealed the peace of the empire. Rome was once more the undisputed queen of nations. But, in that hour of elevation and splendor, she had been raised to the edge of a precipice. Her next step was to be downward and irrecoverable. The change of the government to Constantinople still perplexes the historian. It was an act in direct repugnance to the whole course of the ancient and honorable prejudices of the Roman mind. It was the work of no luxurious Asiatic, devoted to the indulgences of eastern customs and climates, but an iron conqueror, born in the west, and contemptuous, like all Romans, of the habits of the orientals; it was the work of a keen politician, yet it was impolitic in the most palpable degree. Yet Constantine abandoned Rome, the great citadel and throne of the Caesars, for an obscure corner of Thrace, and expended the remainder of his vigorous and ambitious life in the double toil of raising a colony into the capital of his empire, and degrading the capital into the feeble honors and humiliated strength of a colony.'*

«—Døden til Konstantins siste rival hadde beseglet fred i riket. Roma var atter nasjonenes ubestridte dronning. Men i denne stund av opphøyelse og glans var hun blitt løftet til kanten av et stup. Hennes neste skritt skulle være nedadgående og uopprettelig. Forflytningen av regjeringen til Konstantinopel volder historikeren fremdeles forundring. Det var en handling i direkte strid med hele løpet av det romerske sinns gamle og ærverdige fordommer. Det var ikke verket av noen vellystig asiat, hengiven til de østlige skikkers og klimaters nytelser, men av en jernhard erobrer, født i vesten, og foraktfull, som alle romere, overfor orientalenes vaner; det var verket av en skarpsindig politiker, og dog var det i den mest åpenbare grad upolitisk. Likevel forlot Konstantin Roma, Cæsarenes store festning og trone, for et dunkelt hjørne av Thrakia, og brukte resten av sitt kraftfulle og ærgjerrige liv i det dobbelte strev å opphøye en koloni til sitt rikes hovedstad og å fornedre hovedstaden til en kolonis svake æresbevisninger og ydmykede makt.»*

"This record from the pen of the historian is too plain to need comment. The place of his sanctuary was cast down, says the prophecy; and after a statement of facts like the above, the most fastidious in prophetic interpretation must be satisfied of its application.

«Denne beretningen fra historikerens penn er for klar til å trenge kommentar. Stedet for hans helligdom ble styrtet ned, sier profetien; og etter en fremstilling av fakta som den ovenstående, må selv de mest kresne i profetisk fortolkning være tilfredsstilt med dens anvendelse.»

"From the time that the daily shall be taken away, and the abomination that maketh desolate set up there shall be a thousand two hundred and ninety days. Blessed is he that waiteth and cometh to the thousand three hundred five and thirty days. With the facts before us that the daily is Paganism, that the abomination that maketh desolate is the Papacy, that there was a change from the former to the latter in the Roman power, and by the authority of State we have but to inquire further when this took place in a manner to fulfill the prophecy; for if we can ascertain this, we have the starting point from which the prophetic periods in the text before us are to be dated. Therefore,

«Fra den tid det daglige blir tatt bort, og den ødeleggende styggedom blir satt opp, skal det gå ett tusen to hundre og nitti dager. Salig er den som venter og når fram til ett tusen tre hundre og fem og tretti dager.» Med de kjensgjerninger for oss at det daglige er hedenskapen, at den ødeleggende styggedom er pavedømmet, at det fant sted en forandring fra det første til det siste i den romerske makt, og ved statens myndighet, har vi bare videre å undersøke når dette fant sted på en måte som oppfyller profetien; for dersom vi kan fastslå dette, har vi utgangspunktet hvorfra de profetiske tidsperiodene i teksten foran oss skal dateres. Derfor,

> "3. When did the event referred to in the prophecy take place? Let it be observed, the question is not, when were the saints given into the hands of the Papacy, but when had the change of religion from Paganism to Papacy been so far effected as to make the latter the national religion, and place it in a condition to start upon its career. This, like all other great revolutions, was not the work of a moment. Its incipient workings were manifest long before. Paul said that even in his day the mystery of iniquity, the Man of Sin, the —abomination that maketh desolate,' was already at work. And it is in the light of this scripture that we must understand our Lord's words in Mathew 24:15, concerning the abomination of desolation, where he makes evident reference to Daniel 9:27. For although Paganism had not given place to the Papacy in the year 70 when Jerusalem was destroyed by the Romans we do understand that the power which then appeared modified somewhat in name and form, was the very power that should, as the abomination of desolation, wear out the saints and desolate the church of the Most High.

> «3. Når fant den hendelsen sted som det siktes til i profetien? La det bemerkes at spørsmålet ikke er når de hellige ble gitt i pavedømmets hender, men når religionsskiftet fra hedenskap til pavedømme var blitt så langt gjennomført at det sistnevnte ble den nasjonale religion og ble satt i en stilling til å begynne sin løpebane. Dette var, som alle andre store omveltninger, ikke et øyeblikks verk. Dets første virkninger viste seg lenge forut. Paulus sa at allerede i hans dager var lovløshetens hemmelighet, syndens menneske, «ødeleggelsens styggedom», alt virksom. Og det er i lyset av dette skriftord at vi må forstå vår Herres ord i Matteus 24,15 om ødeleggelsens styggedom, hvor han tydelig sikter til Daniel 9,27. For selv om hedenskapet ikke hadde viket plassen for pavedømmet i år 70, da Jerusalem ble ødelagt av romerne, forstår vi likevel at den makt som da trådte frem, noe forandret i navn og form, var nettopp den makt som, som ødeleggelsens styggedom, skulle utmatte de hellige og legge Den Høyestes menighet øde.»

"Up to the time of the conversion of Clovis, king of France, which took place in 496, the French and other nations of western Rome were Pagan; but subsequent to that event the efforts to convert idolaters to Christ were crowned with great success. It is said that the conversion of Clovis gave rise to the custom of addressing the French monarch with the titles of Most Christian Majesty and Eldest Son of the Church.+ Between that time and A.D. 508 by "alliances," "capitulations" and conquests, "the Avborici," the "Roman garrisons in the west," Brittany, the Burgundians and the Visigoths, were brought into subjection.'++

«Frem til tidspunktet for omvendelsen av Klodvig, konge av Frankrike, som fant sted i 496, var franskmennene og andre nasjoner i det vestlige Rom hedenske; men etter denne begivenheten ble anstrengelsene for å omvende avgudsdyrkere til Kristus kronet med stor framgang. Det sies at Klodvigs omvendelse gav opphav til skikken å tiltale den franske monark med titlene Den allerkristeligste majestet og Kirkens eldste sønn.+ Mellom den tid og år 508 ble ved «allianser», «kapitulasjoner» og erobringer «Avborici», de «romerske garnisonene i vest», Bretagne, burgunderne og vestgoterne brakt i underkastelse.»++

"—Paganism in the western Roman Empire, though it doubtless retarded the progress of the Christian faith, especially in those nations which were molested, as in the case of England, by the inroads of the barbarous clans, who continued idolaters, henceforth had not the power, if it had the disposition to suppress the Catholic faith, or to hinder the encroachments of the Roman Pontiff.

— Hedenskapet i det vestlige Romerriket, selv om det utvilsomt sinket fremgangen for den kristne tro, særlig i de nasjoner som ble herjet, som i Englands tilfelle, av barbariske klaners innfall, og som fortsatt var avgudsdyrkere, hadde heretter ikke makt, om det enn hadde viljen, til å undertrykke den katolske tro eller til å hindre den romerske pontiffs fremtrengninger.

"From that time, the Papal abomination was triumphant, so far as Paganism was concerned. Its future contests were with the other Christian sects, who were always treated as heretics; and with princes who were always treated as rebels or dividers of the body of Christ. The prominent powers of Europe gave up their attachment to Paganism only to perpetuate its abominations in another form; for Paganism needed only to be baptized to become Christian in the Catholic sense; and when the interests or vengeance of its presiding minister made the demand, their possessions and thrones,—perhaps their lives,—must be laid on the altar. SS

Fra den tid av var det den pavelige vederstyggelighet som seiret, så langt hedendommen angikk. Dens fremtidige kamper stod med de andre kristne sekter, som alltid ble behandlet som kjettere, og med fyrster som alltid ble behandlet som opprørere eller som dem som splittet Kristi legeme. Europas fremtredende makter oppga sin tilslutning til hedendommen bare for å videreføre dens vederstyggeligheter i en annen skikkelse; for hedendommen behøvde bare å bli døpt for å bli kristen i katolsk forstand; og når interessene eller hevnen til dens presidierende tjener stilte kravet, måtte deres eiendommer og troner — kanskje deres liv — legges på alteret. SS

"* Prophetic Exposition, Volume 1, 127.

* Profetisk utleggelse, bind 1, 127.

"+ Goodrich's Universal Hist. and Gutherie's Geog.'

+ Goodrichs Universal Hist. og Gutheries Geog.՛

"+ Mosheim Christian History, Volume 1, 132, 133.

+ Mosheims kristne historie, bind 1, 132, 133.

"In England, Arthur, the first Christian king, founded the Christian worship on the ruins of the Pagan.* Rapin, who claims to be more exact in the chronology of events in his history, states that he was elected monarch of Britain in 508. Book 2, 129.

I England grunnla Arthur, den første kristne kongen, den kristne gudsdyrkelsen på ruinene av den hedenske.* Rapin, som gjør krav på å være mer nøyaktig i kronologien over begivenhetene i sin historie, opplyser at han ble valgt til monark over Britannia i 508. Bok 2, 129.

"What was the condition of the See of Rome at this time? —Symmachus was Pope from 498 or 9 to 514. His pontificate was distinguished by these remarkable circumstances and events:

«Hvordan var tilstanden ved Romas stol på denne tiden? — Symmachus var pave fra 498 eller 499 til 514. Hans pontifikat ble kjennetegnet av disse bemerkelsesverdige omstendigheter og begivenheter:

"1. He —left Paganism' when he entered the —church of Rome.'

1. Han forlot hedendommen da han trådte inn i Romerkirken.

"2. He found his way to the Papal chair by striving with his competitor even unto blood. Du Pin.

«2. Han fant veien til pavestolen ved å kjempe mot sin rival like til blods. Du Pin.»

"3. By the adulation paid to him as the successor of St. Peter.

«3. Ved den hyllest som blir vist ham som den hellige Peters etterfølger.»

"4. By the excommunication of the Emperor Anastasius.+

4. Ved ekskommunikasjonen av keiser Anastasius.+

"—How much,' says Mosheim, —the opinions of some were favorable to the lordly demands of the Roman Pontiffs, may be easily imagined from an expression of Ennodius, that infamous and extravagant flatterer of Symmachus, who was a prelate of ambiguous fame. This parasitical panegyrist, among other impertinent assertions maintained that the Pontiff was constituted judge in the place of God, which he filled as the Vicegerent of the Most High.'++

«—Hvor meget», sier Mosheim, «visse meninger var gunstige for de romerske pontiffers herrelystne krav, kan lett forestilles ut fra et utsagn av Ennodius, den beryktede og overdrevne smigrer av Symmachus, som var en prelat med tvetydig ry. Denne parasittiske lovtaler hevdet blant andre tåpelige påstander at pontiffen var innsatt som dommer i Guds sted, hvilket han fylte som den Høyestes stedfortreder.»++

"By the strength secured to the Catholic cause in the west, by these successes, and the agency of the vicars, and other agents of the See of Rome, the Papal party in Constantinople were —placed' in a position to justify open hostilities in behalf of their master at Rome. In 508 the whirlwind of fanaticism and civil war swept in fire and blood through the streets of the eastern capital.'

Ved den styrke som gjennom disse framgangene og ved vikarenes og andre representanter for Romerstolen ble sikret den katolske sak i vest, ble det pavelige parti i Konstantinopel — stilt i en stilling til å rettferdiggjøre åpne fiendtligheter til fordel for sin herre i Roma. I 508 feide fanatismens og borgerkrigens malstrøm i ild og blod gjennom gatene i den østlige hovedstad.

"Gibbon, under the years 508–514, speaking of the commotions in Constantinople, says —The statues of the emperor were broken, and his person was concealed in a suburb, till, at the end of three days, he dared to implore the mercy of his subjects. [Popery is triumphant.] Without his diadem, and in the posture of a suppliant, Anastasius appeared on the throne of the circus. The Catholics, before his face, rehearsed the genuine Trisagion; they exulted in the offer which he proclaimed by the voice of a herald, of abdicating the purple; they listened to the admonition, that, since all could not reign, they should previously agree in the choice of a sovereign; and they accepted the blood of two unpopular ministers, whom their master, without hesitation, condemned to the lions. These furious but transient seditions were encouraged by the success of Vitalian, who with his army of Huns and Bulgarians, for the most part idolaters, declared himself the champion of the Catholic faith. In this pious rebellion he depopulated Thrace, besieged Constantinople, exterminated sixty-five thousand of his fellow Christians, till he obtained the recall of the bishops, the satisfaction of the Pope, and the establishment of the council of Chalcedon, an orthodox treaty, reluctantly signed by the dying Anastasius, and more faithfully performed by the uncle of Justinian. And such was the event of the first of the religious wars which have been waged in the name, and by the disciples, of the God of Peace." SS

Gibbon sier, under årene 508–514, idet han omtaler urolighetene i Konstantinopel — keiserens statuer ble sønderbrutt, og hans person ble skjult i en forstad, inntil han ved slutten av tre dager våget å påkalle sine undersåtters miskunn. [Pavedømmet er triumferende.] Uten sitt diadem og i en bønnfallendes holdning viste Anastasius seg på sirkusets trone. Katolikkene fremsa i hans påsyn det ekte Trisagion; de jublet over det tilbud han lot utrope ved en herolds røst, om å nedlegge purpuret; de lyttet til formaningen om at, siden ikke alle kunne regjere, burde de først bli enige om valget av en hersker; og de tok imot blodet av to upopulære ministre, som deres herre uten betenkning dømte til løvene. Disse rasende, men forbigående oppstandene ble oppmuntret ved Vitalians fremgang, han som med sin hær av hunere og bulgarere, for det meste avgudsdyrkere, erklærte seg som den katolske tros forkjemper. I dette fromme opprør avfolket han Trakia, beleiret Konstantinopel, utryddet sekstifem tusen av sine medkristne, inntil han oppnådde biskopenes tilbakekallelse, pavens tilfredsstillelse og stadfestelsen av konsilet i Kalkedon, en ortodoks overenskomst, motvillig undertegnet av den døende Anastasius og mer trofast oppfylt av Justinians onkel. Og slik var utfallet av den første av de religionskriger som er blitt ført i Fredens Guds navn og av hans disipler. SS

"With the following extract from Appollos Hale, we close the testimony on this point: —We now invite our modern Gamaliels to take a position with us in the place of the sanctuary of Paganism (since claimed as the "patrimony of St. Peter") in 508. We look a few years into the past, and the rude Paganism of the northern barbarians is pouring down upon the nominally Christian empire of Western Rome—triumphing everywhere—and its triumphs everywhere distinguished by the most savage cruelty. . . . The empire falls and is broken into fragments. One by one the lords and rulers of these fragments, abandon their Paganism and profess the Christian faith. In religion the conquerors are yielding to the conquered. But still Paganism is triumphant. Among its supporters there is one stern and successful conqueror. (Clovis.) But soon he also bows before the power of the new faith and becomes its champion. He is still triumphant, but, as a hero and conqueror, reaches the zenith at the point we occupy, A.D. 508.

Med følgende utdrag fra Appollos Hale avslutter vi vitnesbyrdet om dette punktet: —Vi innbyr nå vår tids Gamalieler til å innta en stilling sammen med oss på den hedenske helligdommens sted (som siden er blitt gjort krav på som «St. Peters arv») i år 508. Vi ser noen få år tilbake i tiden, og de nordlige barbarers rå hedendom strømmer ned over det nominelt kristne riket Vest-Roma — seirende overalt — og dens seirer er overalt kjennetegnet av den mest ville grusomhet. . . . Riket faller og brytes i stykker. Én etter én oppgir herrene og herskerne over disse fragmentene sin hedendom og bekjenner den kristne tro. I religionen gir erobrerne etter for de erobrede. Men fremdeles er hedendommen triumferende. Blant dens støtter finnes det én streng og fremgangsrik erobrer. (Clovis.) Men snart bøyer også han seg for den nye troens makt og blir dens forkjemper. Han er fremdeles seirende, men når, som helt og erobrer, sitt høydepunkt på det sted hvor vi befinner oss, e.Kr. 508.

"—In or near the same year, the last important subdivision of the fallen empire is publicly, and by the coronation of its triumphant —monarch' Christianized.

— I eller nær det samme år blir den siste viktige underavdelingen av det falne riket offentlig, og ved kroningen av dets triumferende «monark», kristnet.

"—The pontiff for the period on which we stand is a recently converted Pagan. The bloody contest which placed him in the chair was decided by the interposition of an Arian king. He is bowed to and saluted as filling —the place of God on earth.' The senate is so far under his power, that, on suspicion that the interests of the See of Rome demand it, they excommunicate the emperor. . . . In 508 the mine is sprung beneath the throne of the Eastern Empire. The result of the confusion and strife it occasions is the humiliation of its rightful lord. Now the question is, at what time was Paganism so far suppressed, as to make room for its substitute and successor, the Papal abomination? When was this abomination placed in a position to start on its career of blasphemy and blood? Is there any other date for its being "placed," or "set up" in the room of Paganism, but 508? If the mysterious enchantress has not now brought all her victims within her power, she has taken her position, and some have yielded to the fascination.

«—Paven for den perioden vi står ved, er en nylig omvendt hedning. Den blodige striden som satte ham på stolen, ble avgjort ved inngripen av en ariansk konge. For ham bøyer man seg og hilser ham som den som fyller —Guds plass på jorden.' Senatet er så langt under hans makt at de, ved mistanke om at den romerske stols interesser krever det, ekskommuniserer keiseren. . . . I 508 sprenges gruven under det østromerske rikets trone. Resultatet av den forvirring og strid dette forårsaker, er ydmykelsen av dets rettmessige herre. Spørsmålet er nå: På hvilket tidspunkt ble hedenskapet så langt undertrykt at det ga plass for sin stedfortreder og etterfølger, det pavelige vederstyggelighet? Når ble denne vederstyggelighet satt i en stilling som gjorde det mulig for den å begynne sin løpebane av gudsbespottelse og blod? Finnes det noen annen dato for dens å være «plassert» eller «oppreist» i hedenskapets sted enn 508? Om den gåtefulle trollkvinnen ennå ikke har brakt alle sine ofre inn under sin makt, har hun inntatt sin stilling, og noen har allerede gitt etter for hennes fortryllelse.»

"The others are at length subdued, —and kings, and peoples and multitudes, and nations, and tongues,' are brought under the spell which prepares them, even while —drunken with the blood of the martyrs of Jesus,' to —think they are doing God service,' and to fancy themselves the exclusive favorites of heaven, while becoming an easier and richer prey for the damnation of hell'*

De andre blir omsider undertvunget, —og konger og folk og skarer og nasjoner og tungemål,' blir brakt inn under den besvergelse som bereder dem, selv mens de —drukne av Jesu martyrers blod,' til å —mene at de gjør Gud en tjeneste,' og til å innbille seg at de er himmelens utelukkende yndlinger, samtidig som de blir et lettere og rikere bytte for helvetes fordømmelse'*

"We have the date. The —daily' was taken away, and the abomination that maketh desolate set up in 508. Dating from this point the 1290 days or years terminate in 1798 where, as has already been shown, the civil power was stricken from the Pope by the arm of Buonaparte. The 1335 days bring us 45 full years this side of that event.

Vi har datoen. Det daglige» ble tatt bort, og den ødeleggelsens styggedom som gjør øde, ble satt opp i 508. Regnet fra dette punktet ender de 1290 dager eller år i 1798, da, som allerede er vist, den borgerlige makt ble fratatt paven ved Buonapartes arm. De 1335 dager fører oss 45 hele år på denne siden av den hendelsen.

"But some may say, How is it that you make the periods terminate in the past? Does it not read that Daniel should rest and stand in his lot at the end of the days? Certainly; and we believe it. But what is it for Daniel to stand in his lot? This point will come under consideration when we come to an explanation of the passing of the time, and an examination of the events that did take place at the end of the days. Meanwhile we here cast anchor till another week." Review and Herald, January 28, 1858.

«Men noen vil kanskje si: Hvordan kan det ha seg at dere lar tidsperiodene ende i fortiden? Står det ikke skrevet at Daniel skal hvile og stå fram i sin lodd ved dagenes ende? Sannelig; og det tror vi. Men hva vil det si for Daniel å stå i sin lodd? Dette punktet vil bli tatt opp til overveielse når vi kommer til en forklaring av tidens forløp og en undersøkelse av de begivenheter som faktisk fant sted ved dagenes ende. I mellomtiden kaster vi her anker inntil en annen uke.» Review and Herald, 28. januar 1858.

Errors and Dangers of Prescott and Daniells; The Cities to Be Worked

Feil og farer hos Prescott og Daniells; Byene som skal bearbeides

(A. G. Daniells was elected president of the General Conference in 1901. This suggests that this document was written in 1910, a time when Mrs. White was very concerned about Daniells' neglect of the cities and his involvement in the controversy over the "Daily.")

(A. G. Daniells ble valgt til president for Generalkonferansen i 1901. Dette antyder at dette dokumentet ble skrevet i 1910, en tid da fru White var svært bekymret over Daniells’ forsømmelse av byene og hans innblanding i striden om «det daglige».)

Now, recently Steve Wohlberg was saying that he does not have to take a position on the Daily because Ellen White never had a position on the Daily, and if it is good enough for the prophetess to take that position, it is good enough for him.

Nylig sa Steve Wohlberg at han ikke behøver å innta noe standpunkt til «det stadige», fordi Ellen White aldri hadde noe standpunkt til «det stadige», og dersom det er godt nok for profetinnen å innta det standpunktet, er det godt nok for ham.

Well, Ellen White did have a position on the Daily. She said the Millerites had the correct view of it, and she understood it was Paganism. She understood that when Paganism was taken away, the 1335 began; and, she understood that other views than that only produced darkness and confusion.

Vel, Ellen White hadde faktisk et standpunkt til det daglige. Hun sa at millerittene hadde det rette synet på det, og hun forsto at det var hedenskapet. Hun forsto at da hedenskapet ble tatt bort, begynte de 1335; og hun forsto at andre syn enn dette bare frembrakte mørke og forvirring.

And the one that you can demonstrate from the history of 1850 that was really isolated as bringing darkness and confusion is Crosier's view that the Daily represented Christ's Sanctuary ministry; so, I think she had an understanding what the Daily was, not only what it was but what it represented because, if you left that position, you go into darkness and confusion.

Og det som man ut fra historien i 1850 kan påvise virkelig ble isolert som det som brakte mørke og forvirring, er Crosiers syn på at det daglige representerte Kristi tjeneste i helligdommen; derfor mener jeg at hun hadde en forståelse av hva det daglige var, ikke bare hva det var, men også hva det representerte, fordi dersom man forlot den posisjonen, gikk man inn i mørke og forvirring.

But, in 1910 Ellen White also rebuked the General Conference President and W. W. Prescott for pushing this same view as Crosier's.

Men i 1910 irettesatte Ellen White også Generalkonferansens president og W. W. Prescott for å fremme det samme synet som Crosiers.

And no historian is going to argue that Prescott and Willie White and A. G. Daniells, that when they were pushing the Daily, they were pushing the idea that the Daily represented Christ's Sanctuary ministry. Everyone knows that.

Og ingen historiker kommer til å hevde at Prescott og Willie White og A. G. Daniells, da de fremmet «det daglige», fremmet den oppfatning at «det daglige» representerte Kristi tjeneste i helligdommen. Det vet alle.

But, you have got the entire article here from Manuscript Releases, volume 20.

Men her har du hele artikkelen fra Manuscript Releases, bind 20.

When was this released? Well, it was released in 1988; so, it is available for students of Adventism to consider in 1988.

Når ble dette utgitt? Vel, det ble utgitt i 1988; således er det tilgjengelig for adventismens studenter å overveie i 1988.

When did Willie White and Prescott and Daniells establish the false view of the Daily in Adventism? From 1919 to 1931 is when they accomplished their work. By 1931, forget about it!! Adventism is going to teach that the Daily represents Christ's Sanctuary ministry because they have accepted the interpretation of the Scriptures that comes from apostate Protestantism and Catholicism. And from this point on, the Daily is identified as Christ's Sanctuary ministry.

Når etablerte Willie White og Prescott og Daniells det falske synet på «det daglige» i adventismen? Det var fra 1919 til 1931 de fullførte sitt verk. Innen 1931, glem det!! Adventismen kommer til å lære at «det daglige» representerer Kristi helligdomstjeneste, fordi de har godtatt den tolkningen av Skriftene som kommer fra frafallen protestantisme og katolisismen. Og fra dette tidspunkt av blir «det daglige» identifisert som Kristi helligdomstjeneste.

Awe, there are some voices that are opposing this that know better, but the tide has totally turned from that point on.

Akk, det er noen røster som går imot dette og vet bedre, men tidevannet har fullstendig snudd fra og med det tidspunktet.

And then in 1988, the Ellen White Estate releases for us this statement from 1910 at the very time the Daily was being agitated by Prescott, Daniells, and Willie White.

Og så, i 1988, offentliggjør Ellen White Estate for oss denne uttalelsen fra 1910 nettopp på den tiden da spørsmålet om «det daglige» ble omstridt av Prescott, Daniells og Willie White.

> "At this stage of our experience we are not to have our minds drawn away from the special light given [us] to consider at the important gathering of our conference. And there was Brother Daniells, whose mind the enemy was working;"

> På dette stadiet i vår erfaring skal vi ikke la våre sinn bli dratt bort fra det særlige lyset som ble gitt [oss] til å overveie ved den viktige samlingen under vår konferanse. Og der var bror Daniells, hvis sinn fienden arbeidet på;

What does that mean? What does it mean that the enemy is working your mind? It means the Holy Spirit is not working your mind.

Hva betyr det? Hva betyr det at fienden arbeider i ditt sinn? Det betyr at Den Hellige Ånd ikke arbeider i ditt sinn.

> "...and your mind and Elder Prescott's mind were being worked by the angels that were expelled from heaven..."

> «…og Deres sinn og eldste Prescotts sinn ble påvirket av de engler som ble utstøtt fra himmelen…»

> "Satan's work was to divert your minds that jots and tittles should be brought in which the Lord did not inspire you to bring in. They were not essential. But this meant much to the cause of truth. And the ideas of your minds, if you could be drawn away to jots or tittles, is a work of Satan's devising. To correct little things in the books written, you suppose would be doing a great work. But I am charged, Silence is eloquence."

> Satans verk var å avlede deres sinn, slik at prikker og tøddler skulle bli ført inn som Herren ikke inspirerte dere til å føre inn. De var ikke vesentlige. Men dette betydde meget for sannhetens sak. Og deres tankers forestillinger, dersom dere kunne bli dratt bort til prikker eller tøddler, er et verk utsprunget av Satans påfunn. Å rette småting i de bøkene som er skrevet, antar dere ville være å utføre et stort verk. Men jeg er pålagt: Taushet er veltalenhet.

They wanted to go into Uriah Smith's book, Thoughts on Daniel and Revelation, and remove what he said about the Daily being Paganism. That is why in this time period one of the men that is fighting against Willie White and Prescott and Daniells is a man named Larry Smith.

De ønsket å gå inn i Uriah Smiths bok, Thoughts on Daniel and Revelation, og fjerne det han sa om at «det daglige» var hedenskap. Derfor er en av mennene som i denne tidsperioden kjemper mot Willie White, Prescott og Daniells, en mann ved navn Larry Smith.

Who is Larry Smith? That is Uriah's son, and he knows what they want to do and he is standing with his dad: the Daily is Paganism.

Hvem er Larry Smith? Det er Urias sønn, og han vet hva de ønsker å gjøre, og han står sammen med sin far: det daglige er hedenskap.

> "I am to say, Stop your picking flaws. If this purpose of the devil could only be carried out, then [it] appears to you [that] your work would be considered as most wonderful in conception. It was the enemy's plan to get all the supposed objectionable features where all classes of minds did not agree.

> Jeg skal si: Stans deres feilplukkende kritikk. Dersom denne hensikt fra djevelen bare kunne gjennomføres, da synes det for dere at deres verk ville bli betraktet som høyest vidunderlig i sin utforming. Det var fiendens plan å få alle de angivelig anstøtelige trekk frem, der alle slags sinn ikke var enige.

> "And what then? The very work that pleases the devil would come to pass. There would be a representation given to the outsiders not of our faith just what would suit them, that would develop traits of character which would"

> «Og hva så? Selve det verk som behager djevelen, ville bli virkeliggjort. Det ville bli gitt en fremstilling til dem som står utenfor, ikke av vår tro, men nettopp av det som ville passe dem, som ville utvikle karaktertrekk som ville»

do what? "cause great confusion."

gjøre hva? «forårsake stor forvirring.»

Other views of the Daily have been adopted that bring confusion and darkness.

Andre oppfatninger av det daglige er blitt antatt, og de fører med seg forvirring og mørke.

> "and occupy the golden moments which should be used zealously to bring the great message before the people. The presentations upon any subject we have worked upon could not all harmonize, and the results would be to confuse the minds of believers and unbelievers. This is the very thing that Satan had planned that should take place—anything that could be magnified as a disagreement.

> «og fylle de gylne øyeblikkene, som nidkjært burde brukes til å bære det store budskap frem for folket. Fremstillingene av ethvert emne som vi har arbeidet med, kunne ikke alle være samstemmige, og resultatet ville bli å forvirre sinnene hos både troende og vantro. Dette er nettopp det som Satan hadde planlagt skulle finne sted—alt som kunne forstørres til å fremstå som uenighet.»

Lord willing, when we begin to prove these doctrines from our Bible study, we will look at Ezekiel 28; because, Ezekiel 28 is where the very root of the Daily is identified. Ezekiel 28 is about the exaltation of Lucifer, and she is marking it; because, as they are trying to say that the Daily represents Christ's Sanctuary ministry, not only were they rejecting the true view of the Daily, a symbol of self-exaltation, but they were manifesting that very self-exaltation in their own experience. She emphasizes they would bring confusion into our ranks.

Om Herren vil, når vi begynner å bevise disse læresetningene ut fra vårt bibelstudium, skal vi se på Esekiel 28; for Esekiel 28 er stedet hvor selve roten til det stadige blir identifisert. Esekiel 28 handler om Lucifers opphøyelse, og hun markerer dette; for idet de forsøker å si at det stadige representerer Kristi helligdomstjeneste, forkastet de ikke bare det sanne synet på det stadige, et symbol på selvopphøyelse, men de åpenbarte nettopp denne selvopphøyelsen i sin egen erfaring. Hun understreker at de ville bringe forvirring inn i våre rekker.

> "Now, here is a grand work, where strange spirits can figure. But the Lord has a work to [be] done to save perishing souls; and the places which Satan, disguised, could fill in, bringing confusion into our ranks, he will do to perfection, and all those little differences will become enlarged, prominent.

> Her foreligger et stort verk, hvor fremmede ånder kan opptre. Men Herren har et verk som skal gjøres for å frelse fortapte sjeler; og de plasser som Satan, i forkledning, kan fylle, idet han bringer forvirring inn i våre rekker, dem vil han fylle til fullkommenhet, og alle disse små forskjellene vil bli forstørret, fremtredende.

And what does it mean, "And I was shown"? God specifically told her this.

Og hva betyr det: «Og det ble vist meg»? Gud sa henne dette uttrykkelig.

> "And I was shown from the first that the Lord had given neither Elders Daniells nor Prescott the burden of this work. Should Satan's wiles be brought in, should this "Daily" be such a great matter as to be brought in to confuse minds and hinder the advancement of the work at this important period of time? It should not, whatever may be. This subject should not be introduced,"

> «Og det ble vist meg fra først av at Herren verken hadde gitt eldste Daniells eller Prescott byrden for dette arbeidet. Skulle Satans listige anslag bli ført inn, skulle dette «daglige» være en så stor sak at det ble ført inn for å forvirre sinnene og hindre fremgangen i arbeidet i denne viktige tidsperiode? Det burde ikke skje, hva det enn måtte være. Dette emnet burde ikke innføres,»

Sister White understood the Daily, and she understood that teaching the Daily was Christ's Sanctuary ministry is something that came from angels that were expelled from Heaven and that it only brings confusion and darkness; and, she knew the Pioneer position that the Daily represented Paganism, and that when the Daily was taken away, the 1335-year time prophecy began. She knew that. She knew the difference, no matter what these guys want to say.

Søster White forsto «det daglige», og hun forsto at læren om at «det daglige» er Kristi tjeneste i helligdommen, er noe som kom fra engler som ble utstøtt fra himmelen, og at det bare fører med seg forvirring og mørke; og hun kjente pionerenes standpunkt, at «det daglige» representerte hedenskapet, og at da «det daglige» ble tatt bort, begynte den 1335-årige tidsprofetien. Det visste hun. Hun kjente forskjellen, uansett hva disse karene måtte ønske å si.

> "It should not, whatever may be. This subject should not be introduced, for the spirit that would be brought in would be forbidding, and Lucifer is watching every movement. Satanic agencies would commence his work and there would be confusion brought into our ranks. You have no call to hunt up the difference of opinion that is not a testing question; but your silence is eloquence. I have the matter all plainly before me. If the devil could involve any one of our own people on these subjects, as he has proposed to do, Satan's cause would triumph. Now the work without delay is to be taken up and not a [difference] of opinion expressed.

> «Det bør ikke skje, hva enn som måtte inntreffe. Dette emnet bør ikke bringes inn, for den ånd som da ville bli ført inn, ville være avvisende, og Lucifer iakttar hver eneste bevegelse. Sataniske redskaper ville begynne sitt verk, og det ville bli ført forvirring inn i våre rekker. Du har ikke noe kall til å lete opp meningsforskjeller som ikke er et prøvespørsmål; men din taushet er veltalenhet. Jeg har hele saken klart for meg. Om djevelen kunne innvikle noen av våre egne i disse emnene, slik han har foresatt seg å gjøre, ville Satans sak triumfere. Nå må arbeidet tas opp uten opphold, og det må ikke gis uttrykk for noen [menings]forskjell.»

> "Satan would inspire those men who have gone out from us to unite with evil angels and retard our work on unimportant questions, and what rejoicing [there] would be in the camp of the enemy. Press together, press together. Let every difference be buried. Our work now is to devote all our physical and brain-nerve power to put these differences out of the way, and all harmonize. If Satan could with his great unsanctified wisdom be permitted to get the least hold, [he would rejoice].

> Satan ville inspirere de menn som er gått ut fra oss, til å forene seg med onde engler og sinke vårt arbeid med uvesentlige spørsmål, og hvilken fryd det ville være i fiendens leir. Slutt dere sammen, slutt dere sammen. La enhver uoverensstemmelse bli begravet. Vårt arbeid nå er å vie all vår legemlige kraft og all vår hjernes og nervers kraft til å rydde disse forskjellene av veien, og la alle være samstemte. Om Satan med sin store uviede visdom fikk tillatelse til å få det minste feste, [ville han fryde seg].

> "Now, when I saw how you were working, my mind took in the whole situation and the results if you should go forward and give the parties that have left us the least chance to bring confusion into our ranks. Your lack of wisdom would be just what Satan would have it. Your loud proclamation was not under the inspiration of the Holy Spirit. I was instructed to say to you that your picking flaws in the writings of men that have been led of God is not inspired of God. And if this is the wisdom that Elder Daniells would give to the people, by no means give him an official position, for he cannot reason from cause to effect. Your silence on this subject is your wisdom. Now, everything like picking flaws in the publications of men who are not alive is not the work God has given any of you to do. For if these men—Elders Daniells and Prescott—had followed the directions given in working the cities, there would have been many, very many, convinced of the truth and converted, able men that [now] are in positions where they never will be reached.

> Da jeg nå så hvordan dere arbeidet, tok mitt sinn inn hele situasjonen og følgene dersom dere skulle gå videre og gi de personer som har forlatt oss, den minste anledning til å bringe forvirring inn i våre rekker. Deres mangel på visdom ville være nettopp det Satan ønsker. Deres høylytte forkynnelse var ikke under Den Hellige Ånds inspirasjon. Jeg ble pålagt å si dere at deres kritiske påpekning av mangler i skriftene til menn som har vært ledet av Gud, ikke er inspirert av Gud. Og dersom dette er den visdom eldste Daniells ville gi folket, må man på ingen måte gi ham en offisiell stilling, for han kan ikke resonnere fra årsak til virkning. Deres taushet om dette emnet er deres visdom. Alt som ligner kritisk feilfinning i publikasjonene til menn som ikke lenger lever, er ikke det arbeid Gud har gitt noen av dere å gjøre. For dersom disse mennene — eldste Daniells og Prescott — hadde fulgt de anvisninger som ble gitt i arbeidet i byene, ville mange, ja svært mange, ha blitt overbevist om sannheten og omvendt, dyktige menn som [nå] er i stillinger hvor de aldri vil bli nådd.

> "All the world is to be regarded as one great family. And when you have such a fountain of knowledge to draw from, why have you left the world to perish for years with the testimonies given by our Lord Jesus Christ? True religion teaches us to regard every man and woman as a person to whom we can do good.

> Hele verden skal betraktes som én stor familie. Og når dere har en slik kunnskapens kilde å øse av, hvorfor har dere da latt verden gå til grunne i årevis med de vitnesbyrd som er gitt av vår Herre Jesus Kristus? Sann religion lærer oss å betrakte enhver mann og kvinne som en person som vi kan gjøre godt mot.

> "This has been in print many years: —A Balanced Mind,' testimony to Elder Andrews. The mind may be cultivated to become a power to know when to speak and what burdens to take up and to bear, for Christ is your teacher. And I feared greatly for you [when I saw you] exalting your wisdom and pursuing a course to bring in differences of opinion. The Lord calls for wise men who can hold their peace when it [is] wisdom for them to do so. If you would be a whole man, you need sanctification through Jesus Christ. Now there is a work just started, and let wisdom be seen in every minister, in every president of [a] conference. But here was a work for you to take hold of years ago where you were needed to lift your voice for this very work. Christ gave all His people special directions what they shall do and the things they shall not do. And there is a little time left us to work out the righteousness of the Lord. You can understand the way of the Lord. I saw your purpose of carrying things after your own devising after you were placed as president. You had thought you would do wonderful things, which would be a work God had not placed in your hands to do. Now, your work is not to oppress but to release every necessity possible if the Lord has accepted you to serve. But you have very early given evidence that wisdom and sanctified judgment have not been manifested by you. You blazed out matters that would not be received unless the Lord should give light.

> Dette har vært på trykk i mange år: — «Et balansert sinn», et vitnesbyrd til eldste Andrews. Sinnet kan utvikles til å bli en kraft til å vite når en skal tale og hvilke byrder en skal ta opp og bære, for Kristus er din lærer. Og jeg fryktet meget for deg [da jeg så deg] opphøye din visdom og følge en kurs som ville føre inn meningsforskjeller. Herren kaller på vise menn som kan tie når det [er] visdom for dem å gjøre det. Hvis du vil være et helt menneske, trenger du helliggjørelse ved Jesus Kristus. Nå er det et arbeid som nettopp er påbegynt, og la visdom bli sett i hver forkynner, i hver president for [en] konferens. Men her var det et arbeid for deg å ta fatt på for mange år siden, der du var nødvendig for å løfte din røst for nettopp dette arbeid. Kristus gav alle sitt folk særlige anvisninger om hva de skal gjøre og de ting de ikke skal gjøre. Og det er bare en kort tid tilbake for oss til å virkeliggjøre Herrens rettferdighet. Du kan forstå Herrens vei. Jeg så ditt forsett om å lede ting etter ditt eget opplegg etter at du var blitt innsatt som president. Du hadde tenkt at du ville gjøre vidunderlige ting, noe som ville være et arbeid Gud ikke hadde lagt i dine hender å utføre. Nå er ditt arbeid ikke å undertrykke, men å frigjøre enhver nødvendighet så langt det er mulig dersom Herren har godtatt deg til tjeneste. Men du har meget tidlig gitt bevis på at visdom og helliggjort dømmekraft ikke er blitt åpenbart av deg. Du brakte skarpt frem saker som ikke ville bli mottatt med mindre Herren skulle gi lys.

> "I have been instructed that such hasty movements should not have [been] made [such] as selecting you as president of the conference even another year. But the Lord forbids any more such hasty transactions until the matter is brought before the Lord in prayer; and as you have had the message come to you that the work of the Lord resting upon the president is a most solemn responsibility, you had no moral right to blaze out as you did upon the subject of the —Daily' and suppose your influence would decide the question. There was Elder Haskell, who has carried the heavy responsibilities, and there is Elder Irwin and several men I might mention who have the heavy responsibilities.

> Jeg er blitt undervist om at slike forhastede handlinger ikke burde ha blitt foretatt, slik som å velge deg til konferensens president enda et år. Men Herren forbyr flere slike forhastede avgjørelser inntil saken er lagt fram for Herren i bønn; og ettersom budskapet er kommet til deg om at Herrens verk, som hviler på presidenten, er et høyst alvorlig ansvar, hadde du ingen moralsk rett til å fare fram slik du gjorde i spørsmålet om «Daily» og anta at din innflytelse ville avgjøre spørsmålet. Der var eldste Haskell, som har båret de tunge ansvar, og der er eldste Irwin og flere menn jeg kunne nevne, som har tunge ansvar.

> "Where was your respect for the men of age? What authority could you exercise without taking all the responsible men to weigh the matter? But let us now investigate the matter. We must now reconsider whether it is the Lord's judgment, in the face of the work that has been neglected, of showing your zeal to carry the work even another year. If you should carry the work another year with the help that shall unite with you, there should be a change take place in you and Elder Prescott. And humble your own hearts before God. The Lord will have to see in you a showing of a different experience, for if ever men needed to be reconverted at this present [time], it [is] Elder Daniells and Elder Prescott.

> «Hvor var deres respekt for de eldre menn? Hvilken myndighet kunne dere utøve uten å ta med alle de ansvarlige mennene for å vurdere saken? Men la oss nå undersøke saken. Vi må nå på nytt overveie om det er Herrens dom, sett i lys av det arbeidet som er blitt forsømt, at deres nidkjærhet skal få bære arbeidet videre enda ett år. Hvis dere skulle føre arbeidet videre ett år til med den hjelp som vil forene seg med dere, da må det finne sted en forandring i dere og i eldste Prescott. Og ydmyk deres egne hjerter for Gud. Herren må få se hos dere et uttrykk for en annerledes erfaring, for om noen gang menn trengte å bli omvendt på ny i denne tid, så er det eldste Daniells og eldste Prescott.»

> "Seven men should be chosen that are men of wisdom and through the working of the grace of God [give] evidence [of] a reconversion. For any men who are so blinded that they cannot reason from cause to effect, that they would ignore the men who have borne the responsibilities of the work and these presidents of conferences, [that] men [who] carry the work for over two years should be disregarded and such an impulsive consequence take place that men would neglect the very work kept before them for years—work the cities—and no, or but very little, attention [be] given to the old men for counsel, but proclaim the things they choose to give the people, bears its own testimony of the unsafety of the men to be entrusted with such a grand and wonderful work.

> «Sju menn burde velges, menn med visdom, som ved Guds nådes virksomhet [gir] bevis [på] en omvendelse på ny. For dersom noen menn er så forblindet at de ikke kan resonnere fra årsak til virkning, slik at de ville se bort fra de menn som har båret verkets ansvar, og disse konferansepresidentene, [slik at] menn [som] har båret arbeidet i over to år skulle tilsidesettes, og en slik impulsiv følge finne sted at menn ville forsømme selve det arbeid som i årevis er blitt holdt fram for dem—arbeidet i byene—og ingen, eller bare meget liten, oppmerksomhet [bli] gitt de gamle menn for råd, men de i stedet forkynner de ting de selv velger å gi folket, så bærer dette sitt eget vitnesbyrd om hvor utrygt det er å betro slike menn et så stort og underfullt verk.»

> "Christ is not dead. He will never suffer His work to be carried on in this strange way. Let the books alone. If any change is essential, God will have the harmony in that change consistent, but when a message has been entrusted to men with the large responsibilities involved, [God] demands faithfulness that will work by love and purify the soul. Elders Daniells and Prescott both need reconversion. A strange work has come in, and it is not in harmony with the work Christ came to our world to do; and all who are truly converted will work the works of Christ.

> «Kristus er ikke død. Han vil aldri tillate at Hans verk blir ført videre på denne underlige måten. La bøkene være i fred. Dersom noen forandring er nødvendig, vil Gud sørge for at harmonien i den forandringen er i samsvar, men når et budskap er blitt betrodd til mennesker med de store ansvar som er innbefattet, krever [Gud] troskap som virker ved kjærlighet og renser sjelen. Eldstene Daniells og Prescott trenger begge en ny omvendelse. Et underlig verk har kommet inn, og det er ikke i harmoni med det verk Kristus kom til vår verden for å utføre; og alle som er sant omvendt, vil gjøre Kristi gjerninger.»

> "We are everyone [to] work out the work which shall glorify the Father. We have come to the crisis—either to conform to the character of Jesus Christ right in this preparatory time or not attempt [it]. Elder Daniells, [you are not] to feel at liberty to let your voice be heard on high as you have done under similar circumstances. And understand, the president of a conference is not a ruler. He works in connection with the wise men who occupy the position as presidents whom God has accepted. He has not liberty to meddle with the writings in printed books from the pens that God has accepted. They are no longer to bear sway unless they show less of the ruling, dominating power. The crisis has come, for God will be dishonored.

> Vi skal alle utføre det verk som skal herliggjøre Faderen. Vi er kommet til krisen — enten å bli dannet etter Jesu Kristi karakter nettopp i denne forberedelsestid, eller ikke å forsøke det. Eldste Daniells, [du skal ikke] føle deg fri til å la din røst lyde høyt, slik du har gjort under lignende omstendigheter. Og forstå at presidenten for en konferens ikke er en hersker. Han arbeider i forbindelse med de vise menn som innehar stillingen som presidenter, og som Gud har godkjent. Han har ikke frihet til å blande seg inn i det som er skrevet i trykte bøker fra penner som Gud har godkjent. De skal ikke lenger få råde, med mindre de viser mindre av den herskende, dominerende makt. Krisen er kommet, for Gud vil bli vanæret.

> "How does the Lord look upon the unworked cities? Christ is in heaven. Now its acknowledgment is to be, —There is no kingly rule. And now is the crisis of this world. Now I am the Power to save or to destroy. Now is the time when the destiny of all is in My hands. I have given My life to save the world. And "I, if I be lifted up," the saving grace I shall impart will prove that all who will be fashioned after the divine similitude and will be one with Me shall work as I work with My power of redeeming grace.' Whoever will, [let him] take hold with his brethren to do the work given them to do when in responsible places under the counsel the Lord gives, and seek most earnestly to work in complete harmony with Him who so loved the world He gave His life a full sacrifice for the saving of the world. I speak to our ministers, that as they enter upon the work in our cities let there be a calm sacredness attending the ministry of the Word. We cannot make the proper impression upon the minds of the people if we . . . [Lower third of this page left blank.]

> «Hvordan ser Herren på de ubearbeidede byene? Kristus er i himmelen. Nå skal dens erkjennelse være: —Det finnes ingen kongelig herskermakt. Og nå er denne verdens krise. Nå er Jeg Kraften til å frelse eller til å ødelegge. Nå er tiden da alles skjebne er i Mine hender. Jeg har gitt Mitt liv for å frelse verden. Og «Jeg, når Jeg blir opphøyd», den frelsende nåde Jeg skal meddele, vil bevise at alle som vil bli formet etter det guddommelige bilde og være ett med Meg, skal arbeide slik Jeg arbeider med Min gjenløsende nådes kraft.» Den som vil, [la ham] sammen med sine brødre ta fatt på å utføre det arbeid som er gitt dem å gjøre når de står i ansvarsfulle stillinger under det råd Herren gir, og søke med største alvor å arbeide i fullkommen harmoni med Ham som så elsket verden at Han ga sitt liv som et fullkomment offer for verdens frelse. Jeg taler til våre predikanter, at når de går inn i arbeidet i våre byer, la det være en rolig hellighet som ledsager Ordets tjeneste. Vi kan ikke gjøre det rette inntrykk på folks sinn dersom vi . . . [Nedre tredjedel av denne siden står blank.]»

> "I copy from my Diary. The truth as it is in Jesus—talk it, pray it, believe every word in its simplicity. What would you gain if mistakes are brought before the men who have departed from the faith and given heed to seducing spirits, men who were not long ago with us in the faith? Will you stand on the devil's side? Give your attention to the unworked fields. A world-wide work is before us. I was given representations of John Kellogg.

> Jeg avskriver fra min dagbok. Sannheten slik den er i Jesus — tal om den, be om den, tro hvert ord i dens enkelhet. Hva ville du vinne om feiltrinn blir lagt frem for de menn som har veket bort fra troen og gitt akt på forførende ånder, menn som for ikke lenge siden var sammen med oss i troen? Vil du stille deg på djevelens side? Vend oppmerksomheten mot de ubearbeidede feltene. Et verdensomspennende arbeid ligger foran oss. Jeg fikk fremstillinger angående John Kellogg.

> "A very attractive personage was representing the ideas of the specious arguments that he was presenting, sentiments different from the genuine Bible truth. And those who are hungering and thirsting after something new were advancing ideas [so specious] that Elder Prescott was in great danger. Elder Daniells was in great danger [of] becoming wrapped in a delusion that if these sentiments could be spoken everywhere it would be as a new world.

> En svært tiltrekkende person representerte de forestillinger som lå i de plausible argumentene han fremførte, tanker som var forskjellige fra den ekte bibelske sannhet. Og de som hungret og tørstet etter noe nytt, fremmet ideer [så plausible] at eldste Prescott var i stor fare. Eldste Daniells var i stor fare [for] å bli innhyllet i en villfarelse om at dersom disse tankene kunne forkynnes overalt, ville det være som en ny verden.

> "Yes, it would, but while their minds were thus absorbed I was shown that Brother Daniells and Brother Prescott were weaving into their experience sentiments of a spiritual[istic] appearance and drawing our people to beautiful sentiments that would deceive, if possible, the very elect."

> «Ja, det ville det, men mens deres sinn således var opptatt, ble det vist meg at bror Daniells og bror Prescott vevde inn i sin erfaring forestillinger med et åndelig[istisk] preg og dro vårt folk til vakre forestillinger som, om mulig, ville bedra selv de utvalgte.»

The very elect is not going to be deceived, but there are going to be people who are standing with the very elect that are going to get deceived. The very elect are the wise virgins. The foolish virgins are going to get deceived, right?

De helt utvalgte kommer ikke til å bli bedratt, men det kommer til å være mennesker som står sammen med de helt utvalgte, som kommer til å bli bedratt. De helt utvalgte er de vise jomfruene. De dårlige jomfruene kommer til å bli bedratt, ikke sant?

And as the wise virgins in this time period, when the temptation is there to deceive the very elect, as the wise virgins are receiving the outpouring of the Holy Spirit, what are the foolish virgins receiving? The strong delusion of 2 Thessalonians. We will deal with that, too, in connection with the Daily.

Og når de kloke jomfruene i denne tidsperioden, da fristelsen er der til å forføre selv de utvalgte, mottar Den Hellige Ånds utgytelse, hva er det da de dårlige jomfruene mottar? Den kraftige villfarelsen i 2 Tessalonikerbrev. Det skal vi også behandle i forbindelse med det daglige.

—"were weaving into their experience sentiments of a spiritual[istic] appearance and drawing our people to beautiful sentiments that would deceive, if possible, the very elect."

—«vevde inn i sin erfaring forestillinger med et åndelig[istisk] skinn og drog vårt folk til vakre forestillinger som, om mulig, ville bedra selv de utvalgte.»

What is the very bottom line of spiritualism?

Hva er selve kjernen i spiritualismen?

When it comes to the story of King Saul, what did Samuel say? "Rebellion is as witchcraft." Rebellion is witchcraft.

Når det gjelder beretningen om kong Saul, hva sa Samuel? «Gjenstridighet er som trolldom.» Gjenstridighet er trolldom.

Where does Saul end up?

Hvor ender Saul opp?

FROM THE AUDIENCE: With the witch of Endor.

FRA FORSAMLINGEN: Med heksen i Endor.

With the witch of Endor.

Hos heksen i En-Dor.

What was it that King Sault did to produce this train of events that leads him to the witch of Endor? He set his word above God's Word. He had been told what to do, but he went ahead and he did what he wanted to do.

Hva var det kong Saul gjorde som frembrakte denne rekken av hendelser som førte ham til heksen i En-Dor? Han satte sitt ord over Guds Ord. Han hadde fått vite hva han skulle gjøre, men han gikk likevel videre og gjorde det han selv ville gjøre.

The very bottom line of spiritualism is placing your word above God's Word. That is where it all starts. That is witchcraft.

Selve kjernen i spiritualismen er å sette ditt ord over Guds Ord. Det er der alt begynner. Det er trolldom.

Witchcraft is identifying how Satan brings you under his influence. How he entrances you it is a magical term dealing with magical deception.

Trolldom er å identifisere hvordan Satan bringer deg inn under sin innflytelse. Hvordan han forhekser deg, er et magisk begrep som handler om magisk bedrag.

When you are bewitched, who is the first to become bewitched? The witch. It all starts when I place my word above God's Word. That is witchcraft, that is rebellion, and I am the one that has become bewitched. And that is what happened to Daniells and Prescott.

Når du er forhekset, hvem er den første som blir forhekset? Trollkvinnen. Alt begynner når jeg setter mitt ord over Guds Ord. Det er trolldom, det er opprør, og jeg er den som er blitt forhekset. Og det er det som skjedde med Daniells og Prescott.

And what sentiments were Daniells and Prescott trying to bring in when this was happening? A wrong view of the Daily.

Og hvilke oppfatninger var det Daniells og Prescott forsøkte å innføre mens dette pågikk? Et uriktig syn på det stadige.

And what is the true view of the Daily? Is that it is Paganism, and Paganism is the religion of self-exaltation. It is a religion that began in the courts of Heaven when Satan, when Satan, set his word above God's Word and introduced into the history of mankind the mystery of iniquity.

Og hva er det sanne synet på det Daglige? Er det at det er hedenskap, og hedenskap er selvopphøyelsens religion. Det er en religion som begynte i Himmelens forgårder da Satan, da Satan, satte sitt ord over Guds Ord og innførte lovløshetens mysterium i menneskeslektens historie.

The mystery of iniquity is Satan's work in bewitching us. It is Satan's work in getting us to place our word or his word above God's Word.

Lovløshetens mysterium er Satans verk i å forhekse oss. Det er Satans verk å få oss til å sette vårt eget ord eller hans ord over Guds Ord.

Do you follow my thought?

Følger du min tanke?

Look up iniquity. It will define iniquity in Strong's Concordance. And when you take it down to the root word, what is the root word for iniquity? Alpha, alpha. That is the Alpha Apostasy.

Slå opp «iniquity». Det vil definere «iniquity» i Strong’s Concordance. Og når du fører det ned til rotordet, hva er rotordet for «iniquity»? Alpha, alpha. Det er Alpha-frafallet.

When were Daniells and Prescott pushing this foolish view? In the time period of the Alpha Apostasy.

Når var det Daniells og Prescott fremmet dette tåpelige synet? I tidsperioden for Alfa-frafallet.

So, do not miss what Sister White is saying here about deceiving the very elect and about reading Ezekiel 28. She knew what was going on. She knew that this Daily thing is something that is not only wrong doctrinally but it requires those who are going to preach the wrong view of the Daily to place their word above God's Word and puts them in the position where they are bewitched; and, therefore, they are a tool in the hand of Satan to bewitch others with their rebellion.

Så gå ikke glipp av hva Søster White sier her om å forføre selv de utvalgte og om å lese Esekiel 28. Hun visste hva som foregikk. Hun visste at denne «daglige»-saken er noe som ikke bare er læremessig galt, men som krever at de som skal forkynne det uriktige synet på det daglige, setter sitt ord over Guds Ord og bringer seg selv i en stilling der de er forhekset; og derfor er de et redskap i Satans hånd til å forhekse andre med sitt opprør.

> "I have to trace with my pen [the fact] that these brethren would see defects in their delusive ideas that would place the truth in an uncertainty; and [yet] they [would] stand out as [if they had] great spiritual discernment. Now I am to tell them [that] when I was shown this matter,"

> «Jeg må med min penn nedtegne [det faktum] at disse brødrene ville se mangler i sine bedragerske forestillinger som ville sette sannheten i usikkerhet; og [likevel] ville de stå frem som [om de hadde] stor åndelig dømmekraft. Nå skal jeg si dem [at] da denne saken ble vist meg,»

People say, "Oh, Ellen White, she doesn't have a position on the Daily."

Folk sier: «Å, Ellen White, hun har ikke noe standpunkt til det daglige.»

> "when I was shown this matter when Elder Daniells was lifting up his voice like a trumpet in advocating his ideas of the —Daily,' the after results were presented. Our people were becoming confused. I saw the result, and then there were given me cautions that if Elder Daniells without respect to the outcome should thus be impressed and let himself believe he was under the inspiration of God,"—

> «Da denne saken ble vist meg, da eldste Daniells løftet sin røst som en basun idet han forsvarte sine synspunkter om «det daglige», ble de etterfølgende resultatene framstilt. Vårt folk holdt på å bli forvirret. Jeg så resultatet, og deretter ble det gitt meg advarsler om at dersom eldste Daniells, uten hensyn til utfallet, på denne måten skulle bli så grepet og la seg selv tro at han var under Guds inspirasjon,»

This is spiritualism. He has placed his word above God's Word. He is believing that he is being inspired by God.

Dette er spiritualisme. Han har satt sitt ord over Guds Ord. Han tror at han blir inspirert av Gud.

> "that if Elder Daniells without respect to the outcome should thus be impressed and let himself believe he was under the inspiration of God, skepticism would be sown among our ranks everywhere, and we should be where Satan would carry his messages. Set unbelief and skepticism would be sown in human minds, and strangecrops of evil would take the place of truth. Ms 67, 1910, 1–8. Manuscript Release, volume 20, 17–22.

> «at dersom eldste Daniells, uten hensyn til utfallet, på denne måten skulle bli grepet og la seg selv tro at han stod under Guds inspirasjon, ville skepsis bli sådd overalt i våre rekker, og vi ville befinne oss der Satan ville bære fram sine budskap. Fast vantro og skepsis ville bli sådd i menneskers sinn, og underlige avlinger av ondskap ville ta sannhetens plass. Ms 67, 1910, 1–8. Manuscript Release, bind 20, 17–22.»

The strange crops of evil are growing all over Adventism today.

De underlige avlingene av ondskap vokser over hele adventismen i dag.

Ellen White places her endorsement on the Pioneer understanding of the 2520.

Ellen White gir sin tilslutning til pionerenes forståelse av 2520.

Ellen White places her endorsement on the Pioneer understanding that the Daily in the Book of Daniel represents Paganism.

Ellen White gir sin tilslutning til pionerenes forståelse av at det daglige i Daniels bok representerer hedenskapet.

Back to Articles