Article

# Rome Establishes the Vision - Number One

Roma etablerer synet – nummer én

A Private Interpretation

En privat tolkning

Author

Jeff Pippenger

Published

June 28, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

> And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall. Daniel 11:14.

> Og i de tider skal mange reise seg mot kongen i sør; også voldsmennene blant ditt folk skal opphøye seg for å stadfeste synet; men de skal falle. Daniel 11:14.

The word “doctrine” in the context of Christianity represents the established truths of the Bible. Various professedly Christian organizations possess different sets of what they define as biblical doctrines, but there is only one Truth. The distinction between “absolute truth” and “pluralism” is a subject outside our consideration at this juncture.

Ordet «doktrine» representerer, i kristen sammenheng, Bibelens fastsatte sannheter. Ulike organisasjoner som bekjenner seg som kristne, har forskjellige samlinger av det de definerer som bibelske doktriner, men det finnes bare én sannhet. Skillet mellom «absolutt sannhet» og «pluralisme» er et emne som ligger utenfor vår behandling på dette tidspunkt.

> Pilate therefore said unto him, Art thou a king then? Jesus answered, Thou sayest that I am a king. To this end was I born, and for this cause came I into the world, that I should bear witness unto the truth. Every one that is of the truth heareth my voice. Pilate saith unto him, What is truth? And when he had said this, he went out again unto the Jews, and saith unto them, I find in him no fault at all. John 18:37, 38.

> Pilatus sa da til ham: Er du da en konge? Jesus svarte: Du sier det, at jeg er en konge. Til dette er jeg født, og til dette er jeg kommet til verden, at jeg skal vitne om sannheten. Hver den som er av sannheten, hører min røst. Pilatus sier til ham: Hva er sannhet? Og da han hadde sagt dette, gikk han igjen ut til jødene og sier til dem: Jeg finner ingen skyld hos ham. Johannes 18:37, 38.

Truth is God’s Word; it is His voice and it is Christ Himself.

Sannheten er Guds Ord; den er hans røst, og den er Kristus selv.

> “We should know for ourselves what constitutes Christianity, what is truth, what is the faith that we have received, what are the Bible rules—the rules given us from the highest authority. There are many who believe without a reason on which to base their faith, without sufficient evidence as to the truth of the matter. If an idea is presented that harmonizes with their own preconceived opinions, they are all ready to accept it. They do not reason from cause to effect, their faith has no genuine foundation, and in the time of trial they will find that they have built upon the sand.

> «Vi bør selv vite hva som utgjør kristendommen, hva som er sannhet, hva som er den tro vi har mottatt, hva som er Bibelens regler – de regler som er gitt oss fra den høyeste myndighet. Det er mange som tror uten å ha en grunn å bygge sin tro på, uten tilstrekkelige beviser for sakens sannhet. Hvis en tanke blir fremsatt som stemmer overens med deres egne forutinntatte meninger, er de straks rede til å godta den. De resonnerer ikke fra årsak til virkning; deres tro har ikke noe ekte grunnlag, og i prøvelsens tid vil de oppdage at de har bygget på sanden.»

> “He who rests satisfied with his own present imperfect knowledge of the Scriptures, thinking this sufficient for his salvation, is resting in a fatal deception. There are many who are not thoroughly furnished with Scriptural arguments, that they may be able to discern error, and condemn all the tradition and superstition that has been palmed off as truth. Satan has introduced his own ideas into the worship of God, that he might corrupt the simplicity of the gospel of Christ. A large number who claim to believe the present truth, know not what constitutes the faith that was once delivered to the saints—Christ in you the hope of glory. They think they are defending the old landmarks, but they are lukewarm and indifferent. They know not what it is to weave into their experience and to possess the real virtue of love and faith. They are not close Bible students, but are lazy and inattentive. When differences of opinion arise upon the passages of Scripture, these who have not studied to a purpose and are not decided as to what they believe, fall away from the truth. We ought to impress upon all the necessity of inquiring diligently into divine truth, that they may know that they do know what is truth. Some claim much knowledge, and feel satisfied with their condition, when they have no more zeal for the work, no more ardent love for God, and for souls for whom Christ died, than if they had never known God. They do not read the Bible [in order] to appropriate the marrow and fatness to their own souls. They do not feel that it is the voice of God speaking to them. But, if we would understand the way of salvation, if we would see the beams of the Sun of righteousness, we must study the Scriptures for a purpose, for the promises and prophecies of the Bible shed clear beams of glory upon the divine plan of redemption, which grand truths are not clearly comprehended.” The 1888 Materials, 403.

> «Den som hviler tilfreds i sin egen nåværende ufullkomne kunnskap om Skriftene og mener at dette er tilstrekkelig for hans frelse, hviler i et skjebnesvangert bedrag. Det er mange som ikke er grundig utrustet med bibelske bevisgrunner, slik at de kan være i stand til å skjelne villfarelse og fordømme all den tradisjon og overtro som er blitt utgitt for å være sannhet. Satan har innført sine egne forestillinger i tilbedelsen av Gud, for at han kunne forderve enkelheten i Kristi evangelium. Et stort antall som bekjenner å tro den nærværende sannhet, vet ikke hva som utgjør den tro som én gang ble overgitt til de hellige — Kristus i dere, herlighetens håp. De mener at de forsvarer de gamle landemerkene, men de er lunkne og likegyldige. De vet ikke hva det vil si å innveve i sin erfaring og eie kjærlighetens og troens virkelige kraft. De er ikke nøye bibelgranskere, men late og uoppmerksomme. Når meningsforskjeller oppstår om Skriftens avsnitt, faller disse, som ikke har studert med hensikt og ikke er bestemte med hensyn til hva de tror, bort fra sannheten. Vi burde innprente alle nødvendigheten av å granske den guddommelige sannhet med flid, så de kan vite at de vet hva sannhet er. Noen gjør krav på stor kunnskap og føler seg tilfredse med sin tilstand, når de ikke har mer nidkjærhet for verket, ikke mer brennende kjærlighet til Gud og til sjelene som Kristus døde for, enn om de aldri hadde kjent Gud. De leser ikke Bibelen [for] å tilegne marg og fedme til sine egne sjeler. De føler ikke at det er Guds røst som taler til dem. Men dersom vi vil forstå frelsens vei, dersom vi vil se strålene fra Rettferdighetens Sol, må vi studere Skriftene med hensikt; for Bibelens løfter og profetier kaster klare stråler av herlighet over den guddommelige gjenløsningsplan, hvilke store sannheter ikke blir klart forstått.» The 1888 Materials, 403.

We are required to know what those doctrines are, and how to present, establish and defend those truths.

Vi er pålagt å vite hva disse læresetningene er, og hvordan vi skal framholde, grunnfeste og forsvare disse sannhetene.

> “It does not seem possible to us now that any should have to stand alone; but if God has ever spoken by me, the time will come when we shall be brought before councils and before thousands for his name’s sake, and each one will have to give the reason of his faith. Then will come the severest criticism upon every position that has been taken for the truth. We need, then, to study the word of God, that we may know why we believe the doctrines we advocate. We must critically search the living oracles of Jehovah.” Review and Herald, December 18, 1888.

> «Det synes ikke mulig for oss nå at noen skulle måtte stå alene; men dersom Gud noen gang har talt ved meg, vil den tid komme da vi skal bli ført fram for råd og for tusener for hans navns skyld, og hver enkelt vil måtte gjøre rede for grunnen til sin tro. Da vil den strengeste gransking komme over ethvert standpunkt som er blitt inntatt for sannheten. Vi trenger derfor å studere Guds ord, så vi kan vite hvorfor vi tror de læresetningene vi forsvarer. Vi må med kritisk grundighet ransake Jehovas levende ord.» Review and Herald, 18. desember 1888.

In order to be brought before “thousands” it is evident that some of the defenders of truth in the last days will be forced to defend the truth in a medium such as television or web broadcasts. How else could thousands watch the testimony given by the one hundred and forty-four thousand? The doctrines we advocate identify the basis of our faith.

For å bli ført fram for «tusener» er det åpenbart at noen av sannhetens forsvarere i de siste dager vil bli tvunget til å forsvare sannheten gjennom et medium som fjernsyn eller nettsendinger. Hvordan ellers kunne tusener se det vitnesbyrd som blir gitt av de hundre og førtifire tusen? De læresetninger vi forkynner, angir grunnlaget for vår tro.

> “The members of the church will individually be tested and proved. They will be placed in circumstances where they will be forced to bear witness for the truth. Many will be called to speak before councils and in courts of justice, perhaps separately and alone. The experience which would have helped them in this emergency they have neglected to obtain, and their souls are burdened with remorse for wasted opportunities and neglected privileges.” Testimonies, volume 5, 463.

> «Menighetens medlemmer vil hver for seg bli prøvet og funnet skikket. De vil bli stilt under omstendigheter hvor de vil bli tvunget til å bære vitnesbyrd om sannheten. Mange vil bli kalt til å tale for råd og domstoler, kanskje hver for seg og alene. Den erfaring som ville ha hjulpet dem i denne nødssituasjonen, har de forsømt å tilegne seg, og deres sjeler er tynget av anger over bortkastede anledninger og forsømte forrettigheter.» Testimonies, bind 5, 463.

God’s Word never fails, and therefore if we are to be numbered with the one hundred and forty-four thousand, we must know what we believe based upon what is written in God’s Word. Before the testing time arrives when God’s people are forced to explain the doctrines they believe, God allows errors to be introduced in order to force God’s people to critically study His Word.

Guds Ord svikter aldri, og derfor må vi, dersom vi skal regnes blant de hundre og førtifire tusen, vite hva vi tror på grunnlag av det som står skrevet i Guds Ord. Før prøvens tid kommer, når Guds folk blir tvunget til å forklare de læresetningene de tror, tillater Gud at villfarelser blir innført for å tvinge Guds folk til kritisk å granske Hans Ord.

> “The fact that there is no controversy or agitation among God’s people should not be regarded as conclusive evidence that they are holding fast to sound doctrine. There is reason to fear that they may not be clearly discriminating between truth and error. When no new questions are started by investigation of the Scriptures, when no difference of opinion arises which will set men to searching the Bible for themselves to make sure that they have the truth, there will be many now, as in ancient times, who will hold to tradition and worship they know not what.

> Det at det ikke finnes noen strid eller uro blant Guds folk, bør ikke betraktes som et avgjørende bevis på at de holder fast ved den sunne lære. Det er grunn til å frykte at de kanskje ikke klart skjelner mellom sannhet og villfarelse. Når ingen nye spørsmål reises ved granskning av Skriftene, når ingen meningsforskjell oppstår som vil få mennesker til selv å granske Bibelen for å forvisse seg om at de har sannheten, da vil det være mange nå, som i gammel tid, som holder fast ved tradisjon og tilber det de ikke vet hva er.

> “I have been shown that many who profess to have a knowledge of present truth know not what they believe. They do not understand the evidences of their faith. They have no just appreciation of the work for the present time. When the time of trial shall come, there are men now preaching to others who will find, upon examining the positions they hold, that there are many things for which they can give no satisfactory reason. Until thus tested they knew not their great ignorance. And there are many in the church who take it for granted that they understand what they believe; but, until controversy arises, they do not know their own weakness. When separated from those of like faith and compelled to stand singly and alone to explain their belief, they will be surprised to see how confused are their ideas of what they had accepted as truth. Certain it is that there has been among us a departure from the living God and a turning to men, putting human in place of divine wisdom.

> «Det er blitt vist meg at mange som bekjenner å ha kunnskap om den nærværende sannhet, ikke vet hva de tror. De forstår ikke bevisgrunnene for sin tro. De har ingen rett forståelse av arbeidet for den nåværende tid. Når prøvens tid kommer, finnes det menn som nå forkynner for andre, men som, når de gransker de standpunkter de holder fast ved, vil oppdage at det er mange ting de ikke kan gi noen tilfredsstillende grunn for. Inntil de blir prøvet på denne måten, kjenner de ikke sin store uvitenhet. Og det er mange i menigheten som tar det for gitt at de forstår hva de tror; men inntil det oppstår strid, kjenner de ikke sin egen svakhet. Når de blir skilt fra dem som har samme tro, og blir tvunget til å stå enkeltvis og alene for å forklare sin tro, vil de bli overrasket over å se hvor forvirrede deres forestillinger er om det de har antatt som sannhet. Det er sikkert at det blant oss har vært et frafall fra den levende Gud og en vending til mennesker, idet menneskelig visdom er blitt satt i stedet for guddommelig visdom.»

> “God will arouse His people; if other means fail, heresies will come in among them, which will sift them, separating the chaff from the wheat. The Lord calls upon all who believe His word to awake out of sleep. Precious light has come, appropriate for this time. It is Bible truth, showing the perils that are right upon us. This light should lead us to a diligent study of the Scriptures and a most critical examination of the positions which we hold. God would have all the bearings and positions of truth thoroughly and perseveringly searched, with prayer and fasting. Believers are not to rest in suppositions and ill-defined ideas of what constitutes truth. Their faith must be firmly founded upon the word of God so that when the testing time shall come and they are brought before councils to answer for their faith they may be able to give a reason for the hope that is in them, with meekness and fear.

> «Gud vil vekke sitt folk; dersom andre midler svikter, vil vranglærer trenge inn blant dem, og disse vil sikte dem og skille agnene fra hveten. Herren kaller alle som tror hans ord, til å våkne opp av søvnen. Dyrebart lys er kommet, tilpasset denne tid. Det er bibelsk sannhet som viser de farer som ligger like foran oss. Dette lyset bør lede oss til en flittig gransking av Skriftene og en mest kritisk prøving av de standpunkter vi inntar. Gud vil at alle sannhetens sider og standpunkter skal bli grundig og vedvarende gransket, med bønn og faste. De troende skal ikke slå seg til ro med antakelser og uklart definerte forestillinger om hva som utgjør sannhet. Deres tro må være fast grunnfestet på Guds ord, slik at når prøvetiden kommer og de blir ført fram for råd for å svare for sin tro, kan de være i stand til å gi grunn for det håp som er i dem, med saktmodighet og frykt.

> “Agitate, agitate, agitate. The subjects which we present to the world must be to us a living reality. It is important that in defending the doctrines which we consider fundamental articles of faith we should never allow ourselves to employ arguments that are not wholly sound. These may avail to silence an opposer, but they do not honor the truth. We should present sound arguments, that will not only silence our opponents, but will bear the closest and most searching scrutiny. With those who have educated themselves as debaters there is great danger that they will not handle the word of God with fairness. In meeting an opponent it should be our earnest effort to present subjects in such a manner as to awaken conviction in his mind, instead of seeking merely to give confidence to the believer.

> «Agiter, agiter, agiter. De emner som vi legger frem for verden, må for oss være en levende virkelighet. Det er viktig at vi, når vi forsvarer de læresetninger som vi betrakter som grunnleggende trosartikler, aldri tillater oss å benytte argumenter som ikke er fullt ut holdbare. Disse kan være til nytte for å bringe en motstander til taushet, men de ærer ikke sannheten. Vi bør fremføre holdbare argumenter, som ikke bare vil bringe våre motstandere til taushet, men som vil tåle den nærmeste og mest inngående prøvelse. Hos dem som har utdannet seg selv til ordskiftets kunst, er det stor fare for at de ikke vil behandle Guds ord med rettferdighet. Når vi møter en motstander, bør det være vår alvorlige bestrebelse å fremstille emnene på en slik måte at det vekker overbevisning i hans sinn, i stedet for bare å søke å gi den troende tillit.»

> “Whatever may be man’s intellectual advancement, let him not for a moment think that there is no need of thorough and continuous searching of the Scriptures for greater light. As a people we are called individually to be students of prophecy. We must watch with earnestness that we may discern any ray of light which God shall present to us. We are to catch the first gleamings of truth; and through prayerful study clearer light may be obtained, which can be brought before others.” Testimonies, volume 5, 708.

> «Uansett hvor stor menneskets intellektuelle framgang måtte være, må han ikke et øyeblikk tro at det ikke er behov for grundig og stadig gransking av Skriftene for å få større lys. Som et folk er vi kalt, hver enkelt av oss, til å være studenter av profetiene. Vi må våke med alvor, så vi kan skjelne enhver lysstråle som Gud vil framstille for oss. Vi skal gripe de første glimt av sannheten; og gjennom bønnfullt studium kan klarere lys oppnås, som kan legges fram for andre.» Testimonies, bind 5, 708.

The “students of prophecy” that ultimately makeup the one hundred and forty-four thousand will be “individually tested and proved,” in advance of their confrontation with the earthly powers who bring about the soon-coming Sunday law crisis and persecution. The faithful will first be “aroused” by God. The sleeping virgins will be “aroused” from the slumber they have fallen into during the tarrying time. If they will not awaken by the message that God has presented through the articles that have been sent forth since July of 2023, then God will allow “heresies” to “come in among them” which will finish the separation of the wheat and tares through a sifting process. We are now in that sifting process.

«Profetiens studenter», som til slutt utgjør de hundre og førtifire tusen, vil bli «individuelt prøvet og bevist» før deres konfrontasjon med de jordiske makter som frembringer den snart kommende søndagslovskrisen og forfølgelsen. De trofaste vil først bli «vekket» av Gud. De sovende jomfruer vil bli «vekket» fra den slummer de er falt inn i i løpet av ventetiden. Dersom de ikke vil våkne ved det budskap som Gud har framlagt gjennom de artikler som er blitt utsendt siden juli 2023, da vil Gud tillate at «vranglærer» «kommer inn iblant dem», noe som vil fullføre atskillelsen mellom hveten og ugresset gjennom en siktingsprosess. Vi er nå i denne siktingsprosessen.

There are three options available to those who have been following in the controversy of the correct identification of Modern Rome. One option is that the United States is Modern Rome, the other is that the papal power is Modern Rome and the third option is that both of the previous positions are incorrect and some other power is represented by the robbers of Daniel’s people who exalt themselves, fall, and establish the vision in verse fourteen of Daniel chapter eleven.

Det finnes tre alternativer tilgjengelige for dem som har fulgt striden om den rette identifikasjonen av det moderne Roma. Det ene alternativet er at De forente stater er det moderne Roma, det andre er at pavemakten er det moderne Roma, og det tredje alternativet er at begge de foregående standpunktene er uriktige, og at en annen makt representeres ved røverne av Daniels folk, som opphøyer seg selv, faller og stadfester synet i vers fjorten i Daniels ellevte kapittel.

I contend that the disagreement of whether Modern Rome is the papal power or the United States, has been allowed to be introduced into this movement for the purpose of forcing His people to study His prophetic Word. God has brought about this controversy in a manifestation of His mercy. I contend the disagreement is more about preparing His people for the coming crisis than simply identifying who is right and who is wrong about Modern Rome. The disagreement was allowed and designed by God to demonstrate, for any who wish to see, that their own personal understanding of His prophetic Word is incomplete or incorrect. The controversy is therefore evidence of God’s mercy.

Jeg hevder at uenigheten om hvorvidt det moderne Roma er pavemakten eller De forente stater, er blitt tillatt innført i denne bevegelsen med det formål å tvinge Hans folk til å granske Hans profetiske Ord. Gud har frembrakt denne striden som et uttrykk for sin miskunnhet. Jeg hevder at uenigheten i større grad handler om å forberede Hans folk på den kommende krise enn ganske enkelt å fastslå hvem som har rett og hvem som tar feil angående det moderne Roma. Uenigheten ble tillatt og utformet av Gud for å vise, for enhver som ønsker å se, at deres egen personlige forståelse av Hans profetiske Ord er ufullstendig eller uriktig. Striden er derfor et bevis på Guds miskunnhet.

The controversy not only involves the identification of who is the power represented by the robbers of thy people, but also whether the methodology of line upon line that both sides of the controversy profess to uphold is being properly applied. The prophetic rules associated with the methodology of line upon line includes special prophetic principles which will be part of the sifting process of the wheat and tares. Three elements of the methodology of line upon line which I contend are being misunderstood in this current controversy are Christ as the Truth, and Christ as Alpha and Omega, and a triple application of prophecy.

Striden gjelder ikke bare identifikasjonen av hvem som er den makten som er fremstilt ved røverne av ditt folk, men også hvorvidt metodologien «linje på linje», som begge sider i striden bekjenner å opprettholde, blir anvendt på rett måte. De profetiske reglene som er knyttet til metodologien «linje på linje», omfatter særlige profetiske prinsipper som vil være en del av siktingsprosessen mellom hveten og ugresset. Tre elementer i metodologien «linje på linje» som jeg hevder blir misforstått i denne nåværende striden, er Kristus som Sannheten, og Kristus som Alfa og Omega, og en tredobbel anvendelse av profeti.

Ultimately those who hold to an incorrect understanding of verse fourteen of Daniel eleven will be found to be basing their doctrinal position upon a private interpretation.

Til syvende og sist vil de som fastholder en uriktig forståelse av vers fjorten i Daniel elleve, bli funnet å bygge sin læremessige posisjon på en egen tolkning.

> We have also a more sure word of prophecy; whereunto ye do well that ye take heed, as unto a light that shineth in a dark place, until the day dawn, and the day star arise in your hearts: Knowing this first, that no prophecy of the scripture is of any private interpretation. For the prophecy came not in old time by the will of man: but holy men of God spake as they were moved by the Holy Ghost. 2 Peter 1:19–21.

> Og dess sterkere har vi det profetiske ord, som dere gjør vel i å akte på, som på et lys som skinner på et mørkt sted, inntil dagen gryr og morgenstjernen går opp i deres hjerter. Og dette skal dere først vite, at ingen profeti i Skriften er gitt til egen tydning. For aldri er noen profeti blitt båret fram ved et menneskes vilje; men drevet av Den Hellige Ånd talte hellige Guds menn. 2 Peter 1:19–21.

In the controversy over verse fourteen, an example of what I understand to be a “private interpretation” is found in The Great Controversy.

I striden om vers fjorten finnes et eksempel på det jeg forstår som en «egen tydning» i The Great Controversy.

> “As the Sabbath has become the special point of controversy throughout Christendom, and religious and secular authorities have combined to enforce the observance of the Sunday, the persistent refusal of a small minority to yield to the popular demand will make them objects of universal execration. It will be urged that the few who stand in opposition to an institution of the church and a law of the state ought not to be tolerated; that it is better for them to suffer than for whole nations to be thrown into confusion and lawlessness. The same argument many centuries ago was brought against Christ by the ‘rulers of the people.’ ‘It is expedient for us,’ said the wily Caiaphas, ‘that one man should die for the people, and that the whole nation perish not.’ John 11:50. This argument will appear conclusive; and a decree will finally be issued against those who hallow the Sabbath of the fourth commandment, denouncing them as deserving of the severest punishment and giving the people liberty, after a certain time, to put them to death. Romanism in the Old World and apostate Protestantism in the New will pursue a similar course toward those who honor all the divine precepts.” The Great Controversy, 615.

> «Ettersom sabbaten er blitt det særlige stridsspørsmål i hele kristenheten, og religiøse og verdslige myndigheter har slått seg sammen for å håndheve søndagens helligholdelse, vil den vedvarende nektelsen hos et lite mindretall om å gi etter for folkekravet gjøre dem til gjenstand for universell forakt. Det vil bli hevdet at de få som står i opposisjon til en kirkelig institusjon og en statslov, ikke bør tåles; at det er bedre at de lider enn at hele nasjoner kastes ut i forvirring og lovløshet. Det samme argument ble for mange århundrer siden rettet mot Kristus av «folkets rådsherrer». «Det er gagnlig for oss,» sa den listige Kaifas, «at ett menneske dør for folket, og at ikke hele folket går til grunne.» Johannes 11:50. Dette argumentet vil synes avgjørende; og det vil til slutt bli utstedt et dekret mot dem som helligholder sabbaten etter det fjerde bud, som fordømmer dem som fortjent til den strengeste straff og gir folket frihet til, etter en viss tid, å drepe dem. Romanismen i den gamle verden og frafallen protestantisme i den nye vil følge en lignende fremgangsmåte overfor dem som ærer alle de guddommelige forskrifter.» The Great Controversy, 615.

“Christendom” represents the worldwide community of Christians or the collective body of Christian-majority countries and cultures. The term is often used to denote the parts of the world where Christianity is the dominant religion and has significantly influenced the culture, laws, and social norms. Christendom encompasses the global expanse of Christianity in terms of its followers, cultural impact, and historical significance. Without removing the repetition that exists in the Ellen White CD-ROM, the word Christendom occurs one hundred and seventy-six times. Geographically Sister White identifies that Christendom in general represents Europe and the Americas. In the context of Sister White, Europe is identified as the Old World and the Americas are the New World.

«Kristenheten» representerer det verdensomspennende fellesskapet av kristne eller den samlede krets av land og kulturer med kristent flertall. Begrepet brukes ofte for å betegne de deler av verden hvor kristendommen er den dominerende religion og i vesentlig grad har påvirket kulturen, lovene og de sosiale normene. Kristenheten omfatter kristendommens globale utbredelse når det gjelder dens tilhengere, kulturelle innflytelse og historiske betydning. Uten å fjerne den gjentakelse som finnes i Ellen White CD-ROM, forekommer ordet «Kristenheten» ett hundre og syttiseks ganger. Geografisk identifiserer søster White at kristenheten i alminnelighet representerer Europa og Amerika. I søster Whites kontekst blir Europa identifisert som den gamle verden, og Amerika som den nye verden.

> “But the beast with lamblike horns was seen ‘coming up out of the earth.’ Instead of overthrowing other powers to establish itself, the nation thus represented must arise in territory previously unoccupied and grow up gradually and peacefully. It could not, then, arise among the crowded and struggling nationalities of the Old World—that turbulent sea of ‘peoples, and multitudes, and nations, and tongues.’ It must be sought in the Western Continent.

> «Men dyret med horn som et lam ble sett «stige opp av jorden». I stedet for å styrte andre makter for å grunnlegge seg selv, må den nasjonen som således fremstilles, oppstå på et område som tidligere ikke var besatt, og vokse frem gradvis og fredelig. Den kunne derfor ikke oppstå blant den gamle verdens tett befolkede og kjempende nasjonaliteter — det opprørte hav av «folk og skarer og nasjoner og tungemål». Den må søkes på det vestlige kontinent.»

> “What nation of the New World was in 1798 rising into power, giving promise of strength and greatness, and attracting the attention of the world? The application of the symbol admits of no question. One nation, and only one, meets the specifications of this prophecy; it points unmistakably to the United States of America.’ The Great Controversy, 441.

> «Hvilken nasjon i den nye verden var det som i 1798 steg frem til makt, gav løfte om styrke og storhet, og tiltrakk seg verdens oppmerksomhet? Anvendelsen av symbolet tillater intet spørsmål. Én nasjon, og bare én, oppfyller spesifikasjonene i denne profetien; den peker umiskjennelig på Amerikas forente stater.» The Great Controversy, 441.

The last sentence in the paragraph we are considering has been employed to suggest that “Romanism in the Old World and apostate Protestantism in the New” is identifying “Romanism of the Old World” as the papacy during the Dark Ages, and the United States (apostate Protestantism) as Modern Rome, represented by the phrase “apostate Protestantism in the New.” The “Old” is defined as past history, and the “New” is defined as modern or current history. That application wrest Sister White’s established understanding of both Christendom and the Old and New world.

Den siste setningen i avsnittet vi betrakter, er blitt brukt til å antyde at «Romanismen i den gamle verden og frafallen protestantisme i den nye» identifiserer «Romanismen i den gamle verden» som pavedømmet i den mørke middelalder, og De forente stater (frafallen protestantisme) som det moderne Roma, representert ved uttrykket «frafallen protestantisme i den nye». Den «gamle» defineres som fortidig historie, og den «nye» defineres som moderne eller nåværende historie. Den anvendelsen fordreier Søster Whites etablerte forståelse av både kristenheten og den gamle og den nye verden.

Those who apply the sentence in terms of past and future history, identify “a private interpretation” in direct contradiction to Sister White’s intended meaning. The claim is that the “Old World” represents past history and the “New” represents modern or current history (New).

De som anvender utsagnet på fortidig og framtidig historie, fastslår en «egenmektig tydning» i direkte strid med det Søster White hadde til hensikt å uttrykke. Påstanden er at «den gamle verden» representerer fortidens historie, og at «den nye» representerer moderne eller nåværende historie (ny).

The passage says, “will pursue.” Romanism and apostate Protestantism “will pursue a similar course toward those who honor all the divine precepts.” The Old World in the passage is Europe and the New world is the Americas. Sister White is teaching that the entire world is to be confronted by the Sunday law test, and that Romanism will lead out in the persecutions in Europe and apostate Protestantism will lead out in persecutions in the Americas. The Americas and Europe are what is defined as “Christendom.” Both Romanism and apostate Protestantism “will pursue a similar course toward those who honor all the divine precepts.”

Avsnittet sier: «vil forfølge». Romanismen og det frafalne protestantismen «vil følge en lignende fremgangsmåte overfor dem som ærer alle de guddommelige forskrifter». Den gamle verden i avsnittet er Europa, og den nye verden er Amerika. Søster White lærer at hele verden skal stilles overfor prøven med søndagsloven, og at romanismen skal gå i spissen for forfølgelsene i Europa, og den frafalne protestantismen skal gå i spissen for forfølgelsene i Amerika. Amerika og Europa er det som defineres som «kristenheten». Både romanismen og den frafalne protestantismen «vil følge en lignende fremgangsmåte overfor dem som ærer alle de guddommelige forskrifter».

“Will pursue” is identifying a future action by both powers, and it is grammatically impossible to suggest that Romanism of the Old World is the papal power of the Dark Ages. The persecution carried out by both powers is future tense. The definition of the phrase is “will pursue” and it means to follow or chase after something with the intention of achieving or attaining it. It implies a future action where an individual or group is committed to actively seeking a goal or objective.

«Skal forfølge» identifiserer en framtidig handling hos begge makter, og det er grammatisk umulig å hevde at den gammelverdenske romanismen er pavemakten fra den mørke middelalder. Forfølgelsen som utføres av begge makter, står i framtid. Definisjonen av uttrykket er «skal forfølge», og det betyr å følge eller jage etter noe med den hensikt å oppnå eller nå det. Det innebærer en framtidig handling hvor et individ eller en gruppe er forpliktet til aktivt å søke et mål eller en hensikt.

The phrase can be applied in various contexts: “She will pursue a career in medicine,” meaning she plans to work towards becoming a medical professional. “He will pursue a degree in engineering,” indicating he intends to study engineering at a higher educational institution. “The team will pursue the project until completion,” suggesting the team will continue working on the project until it is finished. “They will pursue legal action against the company,” meaning they intend to take legal steps to address a grievance or seek justice. Overall, “will pursue” implies determination, commitment, and a clear intention to achieve a specific goal or outcome in the future.

Uttrykket kan anvendes i ulike sammenhenger: «Hun vil satse på en karriere innen medisin», som betyr at hun planlegger å arbeide mot å bli medisinsk fagpersonell. «Han vil ta sikte på en grad i ingeniørfag», som angir at han har til hensikt å studere ingeniørfag ved en høyere utdanningsinstitusjon. «Teamet vil videreføre prosjektet til det er fullført», noe som antyder at teamet vil fortsette å arbeide med prosjektet til det er ferdigstilt. «De vil forfølge rettslige skritt mot selskapet», som betyr at de har til hensikt å ta juridiske skritt for å håndtere en klage eller søke rettferdighet. Samlet sett innebærer «vil forfølge» besluttsomhet, forpliktelse og en klar hensikt om å oppnå et bestemt mål eller resultat i fremtiden.

The private interpretation that is employed to teach that Romanism of the Old World is past history, is thereafter employed as a plank to uphold an incorrect application of a triple application of prophecy. It argues that the triple application of Rome represents pagan Rome, followed by papal Rome and then the United States as the third of the three Rome’s. A very similar flawed application was employed shortly after September 11, 2001, when a group separated from the movement over the book of Joel.

Den private tolkningen som benyttes for å lære at Den gamle verdens romervesen er tilbakelagt historie, blir deretter brukt som en planke for å opprettholde en uriktig anvendelse av en tredelt anvendelse av profetien. Den hevder at den tredelte anvendelsen av Roma representerer det hedenske Roma, etterfulgt av det pavelige Roma og deretter De forente stater som den tredje av de tre Roma. En svært lignende mangelfull anvendelse ble tatt i bruk kort tid etter 11. september 2001, da en gruppe skilte seg fra bevegelsen på grunn av Joels bok.

The controversy then began at a camp meeting in Canada where the triple application of the three woes was incorporated into the book of Joel to teach that Islam of the third woe was the nation that came against the land in verse six of chapter one. That nation is papal Rome, but a private interpretation was introduced claiming the nation was Islam. The triple application of three woes had established Islam as the power of September 11, 2001, and the new private interpretation insisted the papal power of Joel chapter one was actually Islam. A private interpretation that rejected the correct identification of papal power in the book of Joel was bolstered up by an incorrect application of the three woes. Now a private interpretation setting aside the papal power for the United States is being introduced.

Striden begynte deretter på et leirmøte i Canada, hvor den tredobbelte anvendelsen av de tre veene ble innarbeidet i Joels bok for å lære at islam i det tredje ve var den nasjon som kom mot landet i vers seks i kapittel én. Den nasjonen er det pavelige Roma, men en privat tolkning ble innført som hevdet at nasjonen var islam. Den tredobbelte anvendelsen av de tre veene hadde etablert islam som makten bak 11. september 2001, og den nye private tolkningen insisterte på at den pavelige makten i Joel kapittel én i virkeligheten var islam. En privat tolkning som forkastet den rette identifikasjonen av den pavelige makten i Joels bok, ble styrket ved en uriktig anvendelse av de tre veene. Nå blir en privat tolkning introdusert som setter til side den pavelige makten til fordel for De forente stater.

> The thing that hath been, it is that which shall be; and that which is done is that which shall be done: and there is no new thing under the sun. Is there anything whereof it may be said, See, this is new? it hath been already of old time, which was before us. Ecclesiastes 1:9, 10.

> Det som har vært, er det som skal bli; og det som er gjort, er det som skal gjøres; og det er ingen ny ting under solen. Finnes det noe som det kan sies om: Se, dette er nytt? Det har allerede vært i eldgamle tider, som var før oss. Forkynneren 1:9, 10.

The controversies of the last days include the repetition of old controversies, and Daniel chapter eleven has the controversy of Uriah Smith placing his private interpretation upon the symbol of the king of the north. In so doing he manufactured an understanding of Daniel chapter eleven that only produced darkness. In these last days the controversies that are repeated are especially identifying the fruit of applying private interpretations to established truth. This is what Smith did in his book, Daniel and the Revelation. This is what was done in the controversy in the book of Joel, and it is the same dynamics that are being employed when one paragraph from The Great Controversy avoids the definition within the world and within the writings of Ellen White as to what “Christendom” represents, along with the rejection of the basic rules of grammar that identify the phrase “will pursue” identifies a future event. From that point of reference, the flawed concept that the “Old World” is the history of the papal power from 538 unto 1798, is then used to argue against the established understanding of the definition of a triple application of prophecy.

Stridsspørsmålene i de siste dager omfatter gjentakelsen av gamle stridsspørsmål, og Daniel kapittel elleve har striden om at Uriah Smith la sin private tolkning på symbolet om kongen i nord. Ved å gjøre dette fremstilte han en forståelse av Daniel kapittel elleve som bare frembrakte mørke. I disse siste dager består de stridsspørsmålene som blir gjentatt, særlig i å identifisere frukten av å anvende private tolkninger på etablert sannhet. Dette er hva Smith gjorde i sin bok, Daniel and the Revelation. Dette er hva som ble gjort i striden omkring Joels bok, og det er den samme dynamikken som tas i bruk når ett avsnitt fra The Great Controversy unngår definisjonen innenfor verden og innenfor Ellen Whites skrifter av hva «kristenheten» representerer, sammen med forkastelsen av de grunnleggende grammatiske regler som viser at uttrykket «vil forfølge» betegner en fremtidig hendelse. Fra dette referansepunktet blir så det feilaktige begrepet at den «gamle verden» er pavemaktens historie fra 538 til 1798, brukt til å argumentere mot den etablerte forståelsen av definisjonen av en tredobbel anvendelse av profetien.

> “All that God has in prophetic history specified to be fulfilled in the past has been, and all that is yet to come in its order will be. Daniel, God’s prophet, stands in his place. John stands in his place. In the Revelation the Lion of the tribe of Judah has opened to the students of prophecy the book of Daniel, and thus is Daniel standing in his place. He bears his testimony, that which the Lord revealed to him in vision of the great and solemn events which we must know as we stand on the very threshold of their fulfillment.

> «Alt det som Gud i den profetiske historie har angitt skulle oppfylles i fortiden, er blitt oppfylt, og alt som ennå skal komme i sin orden, vil bli det. Daniel, Guds profet, står på sin plass. Johannes står på sin plass. I Åpenbaringen har Løven av Judas stamme åpnet Daniels bok for profetiens studenter, og slik står Daniel på sin plass. Han bærer sitt vitnesbyrd, det som Herren åpenbarte for ham i syn om de store og høytidelige begivenheter som vi må kjenne til idet vi står på selve terskelen til deres oppfyllelse.»

> “In history and prophecy the Word of God portrays the long continued conflict between truth and error. That conflict is yet in progress. Those things which have been, will be repeated. Old controversies will be revived, and new theories will be continually arising. But God’s people, who in their belief and fulfillment of prophecy have acted a part in the proclamation of the first, second, and third angels’ messages, know where they stand. They have an experience that is more precious than fine gold. They are to stand firm as a rock, holding the beginning of their confidence steadfast unto the end.” Selected Messages, book 2, 109.

> «I historie og profeti fremstiller Guds Ord den langvarige konflikten mellom sannhet og villfarelse. Denne konflikten pågår fremdeles. Det som har vært, skal bli gjentatt. Gamle stridsspørsmål vil bli tatt opp igjen, og nye teorier vil stadig oppstå. Men Guds folk, som i sin tro på og oppfyllelse av profetien har hatt en del i forkynnelsen av den første, andre og tredje engels budskap, vet hvor de står. De har en erfaring som er mer dyrebar enn fint gull. De skal stå faste som en klippe og holde urokkelig fast ved begynnelsen av sin tillit inntil enden.» Selected Messages, bok 2, 109.

It can be easily demonstrated that Sister White identifies Paul’s “beginning of their confidence,” as the foundational truths of Adventism. The Millerites taught the robbers of thy people was the papal power, and from 1989 onward the movement of the one hundred and forty-four thousand has repeatedly identified the same understanding of the symbol as did the Millerites. There is now a “new theory” as to who the robbers of thy people are, and it has revived an old controversy in the sense that it uses an incorrect identification of an established prophetic symbol to build a prophetic model that is erected upon sand. Whether it was Smith’s private interpretation, or the false application of the nation in Joel chapter one, or the identification of the United States as Modern Rome; all three fallacies attack the correct understanding of papal Rome in the last days, and in so doing they attack the symbol that establishes the prophetic vision that identifies whether God’s people perish or live.

Det kan lett påvises at søster White identifiserer Paulus’ «begynnelsen av deres tillit» som adventismens grunnleggende sannheter. Millerittene lærte at ditt folks røvere var den pavelige makt, og fra 1989 og fremover har de hundre og førtifiretusens bevegelse gjentatte ganger identifisert den samme forståelsen av symbolet som millerittene gjorde. Det finnes nå en «ny teori» om hvem ditt folks røvere er, og den har gjenopplivet en gammel strid i den forstand at den benytter en uriktig identifikasjon av et etablert profetisk symbol for å bygge en profetisk modell som er reist på sand. Enten det var Smiths private tolkning, eller den falske anvendelsen av folket i Joel kapittel én, eller identifikasjonen av De forente stater som det moderne Roma; alle tre villfarelser angriper den riktige forståelsen av det pavelige Roma i de siste dager, og ved å gjøre dette angriper de symbolet som etablerer det profetiske syn som identifiserer om Guds folk går til grunne eller lever.

In the future Romanism in Europe and apostate Protestantism in the Americas “will pursue” persecution of Sabbath-keepers as has been done throughout sacred history.

I fremtiden vil romervesenet i Europa og det frafalne protestantismen i Amerika «forfølge» sabbatsholdere, slik det er blitt gjort gjennom hele den hellige historie.

> “God will arouse His people; if other means fail, heresies will come in among them, which will sift them, separating the chaff from the wheat. The Lord calls upon all who believe His word to awake out of sleep. Precious light has come, appropriate for this time. It is Bible truth, showing the perils that are right upon us. This light should lead us to a diligent study of the Scriptures and a most critical examination of the positions which we hold. God would have all the bearings and positions of truth thoroughly and perseveringly searched, with prayer and fasting. Believers are not to rest in suppositions and ill-defined ideas of what constitutes truth.” Gospel Workers, 299.

> «Gud vil vekke sitt folk; dersom andre midler svikter, vil vranglærer komme inn iblant dem, og disse vil sikte dem og skille agnene fra hveten. Herren kaller alle som tror hans ord, til å våkne opp av søvnen. Dyrebart lys er kommet, passende for denne tid. Det er bibelsk sannhet som viser de farer som ligger rett foran oss. Dette lyset burde lede oss til en flittig granskning av Skriftene og en ytterst kritisk prøving av de standpunkter vi holder. Gud vil at alle sannhetens sider og standpunkter skal granskes grundig og utholdende, med bønn og faste. De troende skal ikke slå seg til ro med antakelser og uklart definerte forestillinger om hva som utgjør sannheten.» Gospel Workers, 299.

We will continue these thoughts in the next article.

Vi vil fortsette disse tankene i den neste artikkelen.

Back to Articles