Article

# The Revelation of Jesus Christ - Number Fourteen

Jesu Kristi åpenbaring – nummer fjorten

The Seventh Seal

Det syvende segl

Author

Jeff Pippenger

Published

November 11, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The probationary war of angels, that began with Lucifer in the third heaven represented in Revelation chapter twelve, typifies the probationary war of men and angels, that ends in the first heaven. When Satan and his angels were cast out of the third heaven, Satan opened a new battle front in the garden of Eden. As in the war of the third heaven with Lucifer, God also instituted a period of probation for mankind. The war in the first heaven that begins in earnest at the soon-coming Sunday law represents the end of probationary time for mankind.

Englenes prøvende krig, som begynte med Lucifer i den tredje himmel, fremstilt i Åpenbaringen kapittel tolv, er et forbilde på menneskers og englers prøvende krig, som ender i den første himmel. Da Satan og hans engler ble kastet ut av den tredje himmel, åpnet Satan en ny krigsfront i Edens hage. Som i krigen i den tredje himmel med Lucifer, innstiftet Gud også en prøvetid for menneskeheten. Krigen i den første himmel, som for alvor begynner ved den snart kommende søndagsloven, representerer slutten på prøvetiden for menneskeheten.

In Revelation chapters twelve and thirteen the dragon, the beast and the false prophet are represented. Customarily, those three powers are understood to represent primarily past history of those three powers, but John was told to write the “things that will be,” and the entire book of Revelation speaks of the “last days,” so we are employing the biblical principle that the end is illustrated by the beginning, and applying the symbols of Revelation as present, not past truth.

I Åpenbaringen kapittel tolv og tretten fremstilles dragen, dyret og den falske profet. Vanligvis forstås disse tre maktene først og fremst å representere disse tre maktenes tidligere historie, men Johannes fikk beskjed om å skrive om de «ting som skal skje», og hele Åpenbaringsboken taler om «de siste dager», derfor anvender vi det bibelske prinsipp at enden illustreres ved begynnelsen, og anvender Åpenbaringens symboler som nåtidig, ikke fortidig, sannhet.

Satan has been identified in both the war he began in the third heaven, and the first battle that he brought to men in the garden of Eden as employing “hypnotism” to convey his corrupted communications in order to accomplish his warfare.

Satan er blitt identifisert både i den krigen han begynte i den tredje himmel, og i den første strid han førte til menneskene i Edens hage, som en som benyttet «hypnotisme» for å formidle sine fordervede budskaper for å gjennomføre sin krigføring.

> “Satan tempted the first Adam in Eden, and Adam reasoned with the enemy, thus giving him the advantage. Satan exercised his power of hypnotism over Adam and Eve, and this power he strove to exercise over Christ. But after the word of Scripture was quoted, Satan knew that he had no chance of triumphing.

> «Satan fristet den første Adam i Eden, og Adam resonnerte med fienden og gav ham derved overtaket. Satan utøvde sin hypnotiske makt over Adam og Eva, og denne makten søkte han også å utøve over Kristus. Men etter at Skriftens ord var blitt sitert, visste Satan at han ikke hadde noen mulighet til å seire. »

> “Men and women are not to study the science of how to take captive the minds of those who associate with them. This is the science that Satan teaches. We are to resist everything of the kind. We are not to tamper with mesmerism and hypnotism—the science of the one who lost his first estate and was cast out of the heavenly courts.” Mind, Character and Personality, 713.

> «Menn og kvinner skal ikke studere vitenskapen om hvordan de kan ta til fange sinnet hos dem som omgås dem. Dette er den vitenskap som Satan lærer. Vi skal stå imot alt av denne art. Vi skal ikke befatte oss med mesmerisme og hypnotisme — vitenskapen til ham som mistet sin første stilling og ble kastet ut fra de himmelske forgårder.» Mind, Character and Personality, 713.

The “science that Satan teaches” has been perfected by the globalist merchants, and is carried out through the “information super highway” in the “last days.” Satan is the father of lies, and the media giants, not only promote falsehoods, but they also screen out truth, they track those they deem as heretics, and they employ the most sophisticated form of hypnotism ever practiced in the history of planet earth. The war that began in the third heaven emphasizes this attribute of Satan’s warfare, in order that the faithful living when the war of the first heaven gets under way might be forewarned by foreknowledge. When we understand that the control center for the worldwide web, and the “information super highway” is managed and controlled in the United States, we have a view of what it means that the United States, calls fire down out of heaven and deceives the entire world. “Fire” in the book of Revelation represents a message.

«Vitenskapen som Satan lærer» er blitt fullkommengjort av de globalistiske kjøpmennene, og blir utført gjennom «informasjonsmotorveien» i «de siste dager». Satan er løgnens far, og mediegigantene fremmer ikke bare usannheter, men de stenger også sannheten ute, de sporer dem de anser som kjettere, og de anvender den mest sofistikerte form for hypnotisme som noen gang er praktisert i planeten jordens historie. Krigen som begynte i den tredje himmel, fremhever denne egenskap ved Satans krigføring, for at de trofaste som lever når krigen i den første himmel tar til, kan bli forut advart ved forkunnskap. Når vi forstår at kontrollsenteret for verdensveven og «informasjonsmotorveien» forvaltes og kontrolleres i De forente stater, får vi et innblikk i hva det betyr at De forente stater lar ild fare ned fra himmelen og forfører hele verden. «Ild» i Åpenbaringens bok representerer et budskap.

The symbolism of Revelation chapter thirteen, and verse thirteen is drawn from the battle of mount Carmel where the prophets of Baal and the prophets of the groves, were unable to call fire down out of heaven to confirm that Baal and Ashtaroth were true gods. Baal, being a male deity and Ashtaroth a female deity represents the image of the beast, the unholy combination of church and state. They were the prophets of Jezebel, who was in an unholy relationship with Ahab. Those two prophetic witnesses of the image of the beast in the story of Mount Carmel, identify the role of the United States in first forming an image of the papal system in the United States, and thereafter in the world. The “fire” at Carmel was to be the evidence of who the true God really was. It represented a revelation from heaven identifying the true God, and the same issue exists when the United States calls fire down from heaven.

Symbolikken i Åpenbaringen kapittel tretten, og vers tretten, er hentet fra kampen på Karmelfjellet, hvor Ba’als profeter og lundenes profeter ikke var i stand til å kalle ild ned fra himmelen for å stadfeste at Ba’al og Asjtarot var sanne guder. Ba’al, som var en mannlig guddom, og Asjtarot, en kvinnelig guddom, representerer dyrets bilde, den vanhellige sammenslutningen av kirke og stat. De var Jesebels profeter, hun som stod i et vanhellig forhold til Akab. Disse to profetiske vitnene om dyrets bilde i fortellingen om Karmelfjellet, identifiserer De forente staters rolle, først i å danne et bilde av det pavelige system i De forente stater, og deretter i verden. «Ilden» på Karmel skulle være beviset på hvem den sanne Gud virkelig var. Den representerte en åpenbaring fra himmelen som identifiserte den sanne Gud, og det samme spørsmålet foreligger når De forente stater kaller ild ned fra himmelen.

In the book of Isaiah, the God who identifies the end from the beginning, addresses the very setting of Mount Carmel of old, and also the prophetic setting that is represented when the United States calls down fire out of heaven.

I Jesajas bok henvender den Gud som kunngjør enden fra begynnelsen, seg til selve stedet ved Karmelfjellet fra gammel tid, og også til den profetiske settingen som blir fremstilt når De forente stater lar ild fare ned fra himmelen.

> Produce your cause, saith the Lord; bring forth your strong reasons, saith the King of Jacob. Let them bring them forth, and show us what shall happen: let them show the former things, what they be, that we may consider them, and know the latter end of them; or declare us things for to come. Show the things that are to come hereafter, that we may know that ye are gods: yea, do good, or do evil, that we may be dismayed, and behold it together. Behold, ye are of nothing, and your work of nought: an abomination is he that chooseth you. I have raised up one from the north, and he shall come: from the rising of the sun shall he call upon my name: and he shall come upon princes as upon mortar, and as the potter treadeth clay. Who hath declared from the beginning, that we may know? and beforetime, that we may say, He is righteous? yea, there is none that showeth, yea, there is none that declareth, yea, there is none that heareth your words. The first shall say to Zion, Behold, behold them: and I will give to Jerusalem one that bringeth good tidings. Isaiah 41:21–27.

> Før fram deres sak, sier Herren; legg fram deres sterke grunner, sier Jakobs konge. La dem føre dem fram og kunngjøre oss hva som skal skje; la dem kunngjøre de første ting, hva de er, så vi kan akte på dem og kjenne deres utgang; eller forkynn oss de ting som skal komme. Kunngjør de ting som heretter skal komme, så vi kan vite at dere er guder; ja, gjør godt eller gjør ondt, så vi kan bli slått av forferdelse og se det sammen. Se, dere er av intet, og deres verk er av intet; en styggedom er den som velger dere. Jeg har oppreist en fra nord, og han skal komme; fra solens oppgang skal han påkalle mitt navn; og han skal komme over fyrster som over mørtel, og slik pottemakeren trår leire. Hvem har kunngjort det fra begynnelsen, så vi kan vite det? og fra fordums tid, så vi kan si: Han er rettferdig? Ja, det er ingen som kunngjør, ja, det er ingen som forkynner, ja, det er ingen som hører deres ord. Den første skal si til Sion: Se, se dem! Og til Jerusalem vil jeg gi en som bærer godt budskap. Jesaja 41:21–27.

In the war of the first heaven that gets under way at the soon-coming Sunday law, the United States, and also Satan himself, will be allowed to “produce” their “cause,” and they will call fire down from heaven in an attempt to prove that the god of Jezebel is the true God. The world will be forced to accept the mark of that god’s day of worship. The fire that is brought down from heaven, through the “information super highway” to all mankind is a work of “nought,” and he that chooses the message conveyed through that medium is an “abomination.”

I krigen i den første himmel, som settes i gang ved den snart kommende søndagsloven, vil De forente stater, og også Satan selv, få tillatelse til å «føre frem» sin «sak», og de vil la ild fare ned fra himmelen i et forsøk på å bevise at Jesabels gud er den sanne Gud. Verden vil bli tvunget til å ta imot merket til den gudens tilbedelsesdag. Ilden som føres ned fra himmelen, gjennom «informasjonens supermotorvei» til hele menneskeheten, er et verk av «intet», og den som velger budskapet som formidles gjennom det mediet, er en «styggedom».

In that warfare the one hundred and forty-four thousand, and thereafter the great multitude, will be God’s witnesses in the argument of who is the true God. The messages conveyed from both sides of the war are represented as “fire.” All the nations will be gathered to determine who is the true God, and there will be two classes of witnesses in order to establish the “truth.”

I den krigføringen skal de hundre og førtifire tusen, og deretter den store skare, være Guds vitner i striden om hvem som er den sanne Gud. Budskapene som fremføres fra begge sider i krigen, fremstilles som «ild». Alle nasjonene skal samles for å avgjøre hvem som er den sanne Gud, og det skal være to klasser av vitner for å stadfeste «sannheten».

> Let all the nations be gathered together, and let the people be assembled: who among them can declare this, and show us former things? let them bring forth their witnesses, that they may be justified: or let them hear, and say, It is truth. Ye are my witnesses, saith the Lord, and my servant whom I have chosen: that ye may know and believe me, and understand that I am he: before me there was no God formed, neither shall there be after me. I, even I, am the Lord; and beside me there is no saviour. I have declared, and have saved, and I have showed, when there was no strange god among you: therefore ye are my witnesses, saith the Lord, that I am God. Isaiah 43:9–12.

> La alle folkeslag samles sammen, og la folkene samles: Hvem iblant dem kan kunngjøre dette og la oss høre de tidligere ting? La dem føre fram sine vitner, så de kan bli rettferdiggjort; eller la dem høre og si: Det er sannhet. Dere er mine vitner, sier Herren, og min tjener som jeg har utvalgt, for at dere skal kjenne og tro meg og forstå at jeg er han. Før meg ble ingen Gud dannet, og etter meg skal det heller ikke være noen. Jeg, ja jeg, er Herren, og foruten meg er det ingen frelser. Jeg har kunngjort og frelst, og jeg har latt det høre, da det ikke var noen fremmed gud iblant dere; derfor er dere mine vitner, sier Herren, at jeg er Gud. Jesaja 43:9–12.

The final manifestation of Mount Carmel, has witnesses for Satan and witnesses for God. The demonstration is to prove who is the true God, but what are God’s faithful witnesses supposed to bear witness to?

Den endelige manifestasjonen av Karmelfjellet har vitner for Satan og vitner for Gud. Demonstrasjonen skal bevise hvem som er den sanne Gud, men hva skal Guds trofaste vitner vitne om?

> Thus saith the Lord the King of Israel, and his redeemer the Lord of hosts; I am the first, and I am the last; and beside me there is no God. And who, as I, shall call, and shall declare it, and set it in order for me, since I appointed the ancient people? and the things that are coming, and shall come, let them show unto them. Fear ye not, neither be afraid: have not I told thee from that time, and have declared it? ye are even my witnesses. Is there a God beside me? yea, there is no God; I know not any. They that make a graven image are all of them vanity; and their delectable things shall not profit; and they are their own witnesses; they see not, nor know; that they may be ashamed. Isaiah 44:6–9.

> Så sier Herren, Israels Konge, og hans gjenløser, Herren over hærskarene: Jeg er den første, og jeg er den siste, og foruten meg er det ingen Gud. Og hvem er som jeg, som kan rope ut det og forkynne det og legge det fram for meg, siden jeg innsatte folket fra gammel tid? Og de ting som kommer, og som skal komme, la dem kunngjøre dem for dem. Frykt ikke, og vær ikke redd: Har ikke jeg fra den tid latt deg høre det og forkynt det? Dere er jo mine vitner. Finnes det en Gud foruten meg? Ja, det finnes ingen annen klippe; jeg kjenner ingen. De som lager et utskåret bilde, er alle sammen tomhet, og deres kjære ting gagner ikke; og de er sine egne vitner; de ser ikke og vet ikke, for at de skal bli til skamme. Jesaja 44:6–9.

The faithful in the final confrontation of Mount Carmel are to witness to the truth that God is the first and the last. He is the God that “appointed the ancient people,” in order to identify the “things that are coming.” God’s witnesses are to present the Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before the final battle of Mount Carmel.

De trofaste i den siste konfrontasjonen på Karmelfjellet skal vitne om sannheten at Gud er den første og den siste. Han er den Gud som «utnevnte oldtidens folk» for å kunngjøre de «ting som kommer». Guds vitner skal framholde Jesu Kristi åpenbaring, som blir avseglet opp like før den siste striden på Karmelfjellet.

Satan’s Mount Carmel message is represented as fire that comes down out of heaven.

Satans Karmel-budskap fremstilles som ild som faller ned fra himmelen.

> And he doeth great wonders, so that he maketh fire come down from heaven on the earth in the sight of men, Revelation 13:13.

> Og han gjør store tegn, så han får ild til å fare ned fra himmelen til jorden for menneskenes øyne, Åpenbaringen 13:13.

The verse is describing the miracles that the United States accomplishes through the modern science of hypnotism that is conveyed to mankind on “the information super highway.” But the verse is also speaking to the appearance of Satan himself when he personates Christ.

Verset beskriver de mirakler som De forente stater utretter gjennom den moderne vitenskapen om hypnotisme, som formidles til menneskeheten på «informasjonens supermotorvei». Men verset taler også om Satans egen fremtreden når han utgir seg for å være Kristus.

> “The angel who unites in the proclamation of the third angel’s message is to lighten the whole earth with his glory. A work of world-wide extent and unwonted power is here foretold. The advent movement of 1840–44 was a glorious manifestation of the power of God; the first angel’s message was carried to every missionary station in the world, and in some countries there was the greatest religious interest which has been witnessed in any land since the Reformation of the sixteenth century; but these are to be exceeded by the mighty movement under the last warning of the third angel.

> «Engelen som forener seg i forkynnelsen av den tredje engels budskap, skal opplyse hele jorden med sin herlighet. Her forutsies et verk av verdensomspennende utstrekning og usedvanlig kraft. Adventbevegelsen i 1840–44 var en herlig åpenbarelse av Guds kraft; den første engels budskap ble brakt til hver misjonsstasjon i verden, og i noen land var det den største religiøse interesse som er blitt sett i noe land siden reformasjonen i det sekstende århundre; men disse skal overgås av den mektige bevegelsen under den siste advarsel fra den tredje engel.»

> “The work will be similar to that of the Day of Pentecost. As the ‘former rain’ was given, in the outpouring of the Holy Spirit at the opening of the gospel, to cause the upspringing of the precious seed, so the ‘latter rain’ will be given at its close for the ripening of the harvest. ‘Then shall we know, if we follow on to know the Lord: His going forth is prepared as the morning; and He shall come unto us as the rain, as the latter and former rain unto the earth.’ Hosea 6:3. ‘Be glad then, ye children of Zion, and rejoice in the Lord your God: for He hath given you the former rain moderately, and He will cause to come down for you the rain, the former rain, and the latter rain.’ Joel 2:23. ‘In the last days, saith God, I will pour out of My Spirit upon all flesh.’ ‘And it shall come to pass, that whosoever shall call on the name of the Lord shall be saved.’ Acts 2:17, 21.

> Verket vil ligne det som fant sted på pinsedagen. Slik «det tidligere regn» ble gitt ved Den Hellige Ånds utgytelse ved evangeliets begynnelse, for å få den dyrebare sæd til å spire opp, slik vil «det sene regn» bli gitt ved dets avslutning for å modne høsten. «Da skal vi kjenne, ja, jage etter å kjenne Herren. Hans frembrudd er så visst som morgenrøden, og Han skal komme til oss som regnet, som det sene og det tidligere regn over jorden.» Hosea 6:3. «Fryd dere da, Sions barn, og gled dere i Herren deres Gud! For Han gir dere det tidligere regn i rett mål, og lar regn falle ned for dere, både tidligere regn og sent regn som før.» Joel 2:23. «I de siste dager, sier Gud, vil Jeg utgyte av Min Ånd over alt kjød.» «Og det skal skje: Hver den som påkaller Herrens navn, skal bli frelst.» Apostlenes gjerninger 2:17, 21.

> “The great work of the gospel is not to close with less manifestation of the power of God than marked its opening. The prophecies which were fulfilled in the outpouring of the former rain at the opening of the gospel are again to be fulfilled in the latter rain at its close. Here are ‘the times of refreshing’ to which the apostle Peter looked forward when he said: ‘Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; and He shall send Jesus.’ Acts 3:19, 20.

> «Evangeliets store verk skal ikke avsluttes med en mindre åpenbaring av Guds kraft enn den som kjennetegnet dets begynnelse. De profetier som ble oppfylt ved utgytelsen av det tidligere regn ved evangeliets begynnelse, skal igjen oppfylles ved det sildige regn ved dets avslutning. Her er «vederkvegelsens tider» som apostelen Peter så fram til da han sa: «Angre derfor og omvend eder, for at eders synder må bli utslettet, når vederkvegelsens tider kommer fra Herrens åsyn; og han skal sende Jesus.» Apg. 3:19, 20.»

> “Servants of God, with their faces lighted up and shining with holy consecration, will hasten from place to place to proclaim the message from heaven. By thousands of voices, all over the earth, the warning will be given. Miracles will be wrought, the sick will be healed, and signs and wonders will follow the believers. Satan also works, with lying wonders, even bringing down fire from heaven in the sight of men. Revelation 13:13. Thus the inhabitants of the earth will be brought to take their stand.” The Great Controversy, 611, 612.

> «Guds tjenere, med ansikter opplyst og strålende av hellig innvielse, vil skynde seg fra sted til sted for å forkynne budskapet fra himmelen. Ved tusener av stemmer, over hele jorden, vil advarselen bli gitt. Mirakler vil bli utført, de syke vil bli helbredet, og tegn og under vil følge de troende. Satan virker også, med løgnaktige under, og får til og med ild til å falle ned fra himmelen for menneskenes øyne. Åpenbaringen 13:13. Slik vil jordens innbyggere bli ført til å ta sitt standpunkt.» The Great Controversy, 611, 612.

When we reach the time when Satan calls fire down out of heaven, “the inhabitants of earth will be brought to take their stand.” In that time, God’s witness “will hasten from place to place to proclaim the message from heaven. By thousands of voices, all over the earth, the warning will be given.” The work God’s witnesses accomplish “will be similar to that of the Day of Pentecost,” when the “angel who unites in the proclamation of the third angel’s message is to lighten the whole earth with his glory.” At Pentecost, fire was the symbol of the outpouring of the Holy Spirit, and fire is also the symbol of the outpouring of Satan’s unholy spirit.

Når vi når den tiden da Satan kaller ild ned fra himmelen, «vil jordens innbyggere bli brakt til å ta sitt standpunkt». I den tiden vil Guds vitnesbyrd «skynde seg fra sted til sted for å forkynne budskapet fra himmelen. Ved tusener av røster, over hele jorden, vil advarselen bli gitt.» Det verk Guds vitner utfører, «vil ligne det som fant sted på pinsedagen», når den «engelen som forener seg i forkynnelsen av den tredje engels budskap, skal opplyse hele jorden med sin herlighet». På pinsedagen var ild symbolet på Den Hellige Ånds utgytelse, og ild er også symbolet på utgytelsen av Satans vanhellige ånd.

After John represents the one hundred and forty-four thousand and the great multitude in Revelation chapter seven, he identifies the opening of the seventh and final seal. The final or seventh seal represents the unsealing of the Revelation of Jesus Christ, and the only prophecy in the book of Revelation that was to be unsealed just before probation closes. The seventh seal, the seven thunders and the Revelation of Jesus Christ are all symbols of the same truth, that is opened up just before probation closes. The Revelation of Jesus Christ emphasizes Christ’s character and creative power as the Alpha and Omega. The seven thunders identify the history where the one hundred and forty-four thousand are sealed, and the seventh seal identifies the outpouring of the Holy Spirit during the history when the two witnesses are resurrected and receive the creative power of the “truth” of God, that is conveyed from the Father, to the Son, to Gabriel, to the prophet unto those who choose to read, hear and keep the power contained therein.

Etter at Johannes fremstiller de hundre og førtifire tusen og den store skare i Åpenbaringen kapittel sju, identifiserer han åpningen av det sjuende og siste segl. Det siste, eller sjuende, segl representerer avseglningen av Jesu Kristi åpenbaring, og den eneste profetien i Åpenbaringens bok som skulle avsegles like før nådetiden avsluttes. Det sjuende segl, de sju tordener og Jesu Kristi åpenbaring er alle symboler på den samme sannhet, som åpnes opp like før nådetiden avsluttes. Jesu Kristi åpenbaring fremhever Kristi karakter og skapende kraft som Alfa og Omega. De sju tordener identifiserer den historie hvor de hundre og førtifire tusen blir beseglet, og det sjuende segl identifiserer utgytelsen av Den Hellige Ånd i løpet av den historie hvor de to vitner oppreises og mottar den skapende kraft i Guds «sannhet», som blir formidlet fra Faderen, til Sønnen, til Gabriel, til profeten, til dem som velger å lese, høre og holde fast ved den kraft som er inneholdt deri.

> And when he had opened the seventh seal, there was silence in heaven about the space of half an hour. And I saw the seven angels which stood before God; and to them were given seven trumpets. And another angel came and stood at the altar, having a golden censer; and there was given unto him much incense, that he should offer it with the prayers of all saints upon the golden altar which was before the throne. And the smoke of the incense, which came with the prayers of the saints, ascended up before God out of the angel’s hand. And the angel took the censer, and filled it with fire of the altar, and cast it into the earth: and there were voices, and thunderings, and lightnings, and an earthquake. Revelation 8:1–5.

> Og da han åpnet det sjuende segl, ble det stillhet i himmelen omkring en halv time. Og jeg så de sju englene som sto for Gud; og det ble gitt dem sju basuner. Og en annen engel kom og stilte seg ved alteret, med et gyllent røkelseskar; og det ble gitt ham mye røkelse, for at han skulle bære den fram sammen med alle de helliges bønner på gullalteret som var foran tronen. Og røkelsen steg opp for Gud fra engelens hånd sammen med de helliges bønner. Og engelen tok røkelseskaret og fylte det med ild fra alteret og kastet det ned på jorden; og det kom røster og tordener og lyn og et jordskjelv. Åpenbaringen 8:1–5.

In the verses, “seven angels” “stood before God” with “seven trumpets.” Those seven trumpet angels have been correctly understood customarily to represent God’s judgments against Rome for the enforcement of Sunday worship. Pagan Rome, under Constantine, passed the first Sunday law in the year 321, and by the year 330, his empire was divided into east and west. From that point on the first four trumpets began to sound, and they represented the historical forces which were brought against his empire, and which by the year 476, left the city of Rome where it never again had another Roman ruling over the city, which was the symbol of Rome’s strength and glory. When the papacy passed the Sunday law at the Council of Orleans in the year 538, Mohammed was raised up to bring judgment against the Roman church, as represented by the fifth and sixth trumpets, which were also the first and second woe, and represented Islam. As correct as the traditional understanding of those trumpets are, they are defined in the passage where they are presented in Revelation nine as “plagues.”

I versene stod «sju engler» «framfor Gud» med «sju basuner». Disse sju basunenglene er med rette tradisjonelt blitt forstått som å representere Guds dommer over Roma på grunn av håndhevelsen av søndagsgudsdyrkelsen. Det hedenske Roma under Konstantin vedtok den første søndagsloven i år 321, og innen år 330 var hans rike delt i øst og vest. Fra dette tidspunkt begynte de første fire basunene å lyde, og de representerte de historiske krefter som ble ført mot hans rike, og som innen år 476 etterlot byen Roma slik at den aldri igjen fikk en annen romersk hersker over byen, som var symbolet på Romas styrke og herlighet. Da pavedømmet vedtok søndagsloven på konsilet i Orléans i år 538, ble Muhammed oppreist for å bringe dom over den romerske kirke, slik det er fremstilt ved den femte og sjette basun, som også var det første og annet ve, og representerte islam. Hvor riktige de tradisjonelle forståelser av disse basuner enn er, blir de i avsnittet hvor de fremstilles i Åpenbaringen 9, definert som «plager».

> And the rest of the men which were not killed by these plagues yet repented not of the works of their hands, that they should not worship devils, and idols of gold, and silver, and brass, and stone, and of wood: which neither can see, nor hear, nor walk: Neither repented they of their murders, nor of their sorceries, nor of their fornication, nor of their thefts. Revelation 9:20, 21.

> Og resten av menneskene, de som ikke ble drept av disse plagene, omvendte seg likevel ikke fra sine henders gjerninger, så de kunne la være å tilbe demonene og avgudsbildene av gull og sølv og kobber og stein og tre, som verken kan se eller høre eller gå. Heller ikke omvendte de seg fra sine mord, eller fra sine trolldomskunster, eller fra sin hor, eller fra sine tyverier. Åpenbaringen 9:20, 21.

The perfect and final fulfillment of the seven trumpets is the seven last plagues of Revelation chapter sixteen. Even a casual survey of the prophetic characteristics of the seven trumpets of Revelation chapter nine demonstrates they possess parallel characteristics of the seven last plagues. The opening of the seventh seal takes place in the history when probation is about to close and the wrath of God, as represented by the seven last plagues, is about to be poured out.

Den fullkomne og endelige oppfyllelsen av de sju basunene er de sju siste plagene i Åpenbaringen kapittel seksten. Selv en overfladisk gjennomgang av de profetiske kjennetegnene ved de sju basunene i Åpenbaringen kapittel ni viser at de har parallelle kjennetegn med de sju siste plagene. Åpningen av det sjuende segl finner sted i historien når nådetiden er i ferd med å avsluttes, og Guds vrede, slik den er fremstilt ved de sju siste plagene, er i ferd med å bli utøst.

When Christ, as the Lion of the tribe of Judah, “opened the seventh seal” an angel came and stood at the altar, having a golden censer; and there was given unto him much incense, that he should offer it with the prayers of all saints upon the golden altar which was before the throne. And the smoke of the incense, which came with the prayers of the saints, ascended up before God out of the angel’s hand.” The outpouring of the Holy Spirit on Pentecost was preceded by the unified prayer of the believers that were assembled in Jerusalem.

Da Kristus, som Løven av Judas stamme, «åpnet det sjuende segl», kom en engel og stilte seg ved alteret med et røkelseskar av gull; og det ble gitt ham mye røkelse, for at han skulle bære den fram sammen med alle de helliges bønner på gullalteret som stod foran tronen. «Og røken av røkelsen, som steg opp sammen med de helliges bønner, steg opp for Gud fra engelens hånd.» Den Hellige Ånds utgytelse på pinsedagen ble forutgått av den samstemte bønnen fra de troende som var samlet i Jerusalem.

> “A revival of true godliness among us is the greatest and most urgent of all our needs. To seek this should be our first work. There must be earnest effort to obtain the blessing of the Lord, not because God is not willing to bestow His blessing upon us, but because we are unprepared to receive it. Our heavenly Father is more willing to give His Holy Spirit to them that ask Him, than are earthly parents to give good gifts to their children. But it is our work, by confession, humiliation, repentance, and earnest prayer, to fulfill the conditions upon which God has promised to grant us His blessing. A revival need be expected only in answer to prayer.” Selected Messages, book 1, 121.

> «En vekkelse av sann gudsfrykt iblant oss er det største og mest påtrengende av alle våre behov. Å søke dette burde være vårt første arbeid. Det må gjøres alvorlig anstrengelse for å oppnå Herrens velsignelse, ikke fordi Gud ikke er villig til å skjenke oss sin velsignelse, men fordi vi er uskikket til å motta den. Vår himmelske Far er mer villig til å gi sin Hellige Ånd til dem som ber ham, enn jordiske foreldre er til å gi gode gaver til sine barn. Men det er vår oppgave, ved bekjennelse, ydmykelse, omvendelse og inderlig bønn, å oppfylle de betingelser som Gud har lovet å gi oss sin velsignelse på. En vekkelse kan bare ventes som svar på bønn.» Selected Messages, bok 1, 121.

The opening of the seventh seal is identifying the sealing of the one hundred and forty-four thousand. The sealing is initiated by prayer, but not simply by the activity of prayer, but by a specific prayer. The specific prayer is identified in the book of Daniel, which is of course, also the book of Revelation.

Åpningen av det sjuende segl identifiserer beseglingen av de hundre og førtifire tusen. Beseglingen innledes ved bønn, men ikke ganske enkelt ved bønnens virksomhet, men ved en bestemt bønn. Den bestemte bønnen blir identifisert i Daniels bok, som naturligvis også er Åpenbaringsboken.

John in the Revelation and Daniel in his book, represent the one hundred and forty-four thousand in the “last days.” In the “last days” those who are to be God’s witnesses during the battle of the first heaven will bear witness to the prophecy that is unsealed just before probation closes. This is represented as the seventh seal in the verses we are now considering. The prayers that come to the angel with the “golden censer” are represented by Daniel’s prayer in chapter nine of his book. That prayer is a specific prayer, which was outlined by Moses in connection with the prophecy of the “seven times.” The prayer is two-fold, and Daniel places the context of his two-fold prayer in the terms of “the curse” and “the oath” of Moses. The books of Daniel and Revelation are the same book, and the same lines of prophecy that are in the book of Daniel are taken up in the book of Revelation.

Johannes i Åpenbaringen og Daniel i sin bok representerer de hundre og førtifire tusen i «de siste dager». I «de siste dager» skal de som skal være Guds vitner under det første himmels strid, bære vitnesbyrd om den profeti som blir avseglet opp like før prøvetiden avsluttes. Dette fremstilles som det sjuende segl i de versene vi nå betrakter. Bønnene som kommer til engelen med «det gyldne røkelseskar», fremstilles ved Daniels bønn i kapittel ni i hans bok. Den bønnen er en bestemt bønn, som ble skissert av Moses i forbindelse med profetien om «de sju tider». Bønnen er todelt, og Daniel plasserer sammenhengen for sin todelte bønn i uttrykkene «forbannelsen» og «eden» hos Moses. Daniels bok og Åpenbaringen er den samme bok, og de samme profetiske linjene som finnes i Daniels bok, tas opp igjen i Åpenbaringen.

The prayer that brings about the outpouring of holy fire in the movement of the mighty angel of Revelation eighteen, is Daniel’s prayer of the “seven times.” It is the prayer that brought the angel Gabriel down from heaven to explain the prophecies to Daniel. At the conclusion of his prayer, which covers the first twenty verses of Daniel nine, Gabriel came down about the time of the evening oblation. The prayers that ascend that the angel with the golden censer receives are prayers that ascend as the sun is setting, in the evening of “the last days.”

Bønnen som frembringer utgytelsen av hellig ild i bevegelsen til den mektige engelen i Åpenbaringen atten, er Daniels bønn om de «sju tider». Det er bønnen som førte engelen Gabriel ned fra himmelen for å forklare profetiene for Daniel. Ved avslutningen av hans bønn, som omfatter de første tjue versene i Daniel ni, kom Gabriel ned omkring tiden for kveldsofferet. De bønnene som stiger opp, og som engelen med det gyldne røkelseskaret mottar, er bønner som stiger opp idet solen går ned, i aftenen av «de siste dager».

> And whiles I was speaking, and praying, and confessing my sin and the sin of my people Israel, and presenting my supplication before the Lord my God for the holy mountain of my God; Yea, whiles I was speaking in prayer, even the man Gabriel, whom I had seen in the vision at the beginning, being caused to fly swiftly, touched me about the time of the evening oblation. Daniel 9:20, 21.

> Mens jeg ennå talte og bad og bekjente min synd og mitt folk Israels synd og bar fram min bønn for Herren min Guds åsyn for min Guds hellige berg, ja, mens jeg ennå talte i bønn, kom mannen Gabriel, som jeg hadde sett i synet i begynnelsen, hastig flygende og rørte ved meg ved tiden for kveldsofferet. Daniel 9:20, 21.

Daniel’s prayer was a confession of not only his sins, but also the sins of God’s people. His prayer is the blueprint of the prayer of repentance connected with the “seven times” of Leviticus twenty-six.

Daniels bønn var en bekjennelse ikke bare av hans egne synder, men også av Guds folks synder. Hans bønn er mønsteret for den angerbønn som er knyttet til «de sju tider» i 3. Mosebok tjueseks.

> And they that are left of you shall pine away in their iniquity in your enemies’ lands; and also in the iniquities of their fathers shall they pine away with them. If they shall confess their iniquity, and the iniquity of their fathers, with their trespass which they trespassed against me, and that also they have walked contrary unto me; And that I also have walked contrary unto them, and have brought them into the land of their enemies; if then their uncircumcised hearts be humbled, and they then accept of the punishment of their iniquity: Then will I remember my covenant with Jacob, and also my covenant with Isaac, and also my covenant with Abraham will I remember; and I will remember the land. Leviticus 26:39–42.

> Og de av dere som blir tilbake, skal tæres bort i sin misgjerning i sine fienders land; og også i sine fedres misgjerninger skal de tæres bort sammen med dem. Dersom de bekjenner sin misgjerning og sine fedres misgjerning, med det troløshetsbrudd som de begikk mot meg, og også at de har vandret i strid med meg, og at også jeg har vandret i strid med dem og ført dem inn i deres fienders land — dersom da deres uomskårne hjerter blir ydmyket, og de da tar imot straffen for sin misgjerning: Da vil jeg komme min pakt med Jakob i hu, og også min pakt med Isak, og også min pakt med Abraham vil jeg komme i hu; og landet vil jeg komme i hu. 3 Mosebok 26:39–42.

After Moses sets forth the punishment associated with the “seven times,” which he calls the “quarrel of” God’s “covenant,” he identifies what God’s people are to do if and when they become aware that they are slaves in the enemy’s land, such as Daniel was. They needed, as Daniel represented, to confess their sins, and also the sins of their fathers.

Etter at Moses har fremlagt straffen som er knyttet til de «sju tider», og som han kaller Guds pakts «trette», angir han hva Guds folk skal gjøre dersom og når de blir oppmerksomme på at de er slaver i fiendens land, slik Daniel var. De måtte, slik Daniel representerte, bekjenne sine synder, og også sine fedres synder.

When this specific prayer is offered by those called to be the one hundred and forty-four thousand, the angel with the golden censer will take “the censer, and” fill “it with fire of the altar, and cast it into the earth: and there were voices, and thunderings, and lightnings, and an earthquake.” The holy fire that represents the message of “truth” in contrast with the counterfeit message of “fire”, that the United States and Satan call down out of heaven, takes place in the hour of the “earthquake” that is the Sunday law.

Når denne særlige bønnen blir oppsendt av dem som er kalt til å være de hundre og førtifire tusen, vil engelen med det gyldne røkelseskaret ta «røkelseskaret og» fylle «det med ild fra alteret og kaste det på jorden; og det kom røster og tordener og lyn og et jordskjelv.» Den hellige ild, som representerer «sannhetens» budskap i kontrast til det forfalskede budskapet om «ild», som De forente stater og Satan kaller ned fra himmelen, finner sted i den time av «jordskjelvet» som er søndagsloven.

In the book of Zechariah, we are informed that Zerubbabel laid both the foundation and the headstone of the temple in the history of the rebuilding of the temple and Jerusalem after the return from the slavery that Daniel was part of.

I Sakarjas bok blir vi underrettet om at Serubabel la både grunnvollen og hovedhjørnesteinen til tempelet i historien om gjenoppbyggingen av tempelet og Jerusalem etter tilbakekomsten fra det fangenskapet som Daniel var en del av.

> Then he answered and spake unto me, saying, This is the word of the Lord unto Zerubbabel, saying, Not by might, nor by power, but by my spirit, saith the Lord of hosts. Who art thou, O great mountain? before Zerubbabel thou shalt become a plain: and he shall bring forth the headstone thereof with shoutings, crying, Grace, grace unto it. Moreover the word of the Lord came unto me, saying, The hands of Zerubbabel have laid the foundation of this house; his hands shall also finish it; and thou shalt know that the Lord of hosts hath sent me unto you. For who hath despised the day of small things? for they shall rejoice, and shall see the plummet in the hand of Zerubbabel with those seven; they are the eyes of the Lord, which run to and fro through the whole earth. Zechariah 4:6–10.

> Da svarte han og talte til meg og sa: Dette er Herrens ord til Serubabel: Ikke ved makt og ikke ved styrke, men ved min Ånd, sier hærskarenes Herre. Hvem er du, du store fjell? For Serubabel skal du bli til en slette; og han skal føre fram toppsteinen med jubelrop, idet det ropes: Nåde, nåde være med den! Og Herrens ord kom videre til meg og sa: Serubabels hender har lagt grunnvollen til dette huset; hans hender skal også fullføre det. Og du skal kjenne at hærskarenes Herre har sendt meg til dere. For hvem har foraktet den lille begynnelses dag? De skal glede seg og se loddsnoren i Serubabels hånd, disse sju; de er Herrens øyne, som farer omkring over hele jorden. Sakarja 4:6–10.

Zerubbabel means “offspring of Babylon”, and is a symbol of the second angel’s message, which when combined with the message of the Midnight Cry, laid the “foundation” in the beginning movement of Adventism. Zerubbabel also represents the repetition of the second angel’s message in the ending movement of Adventism in the movement of Future for America, when the “headstone” is placed.

Serubabel betyr «avkom av Babylon», og er et symbol på den andre engels budskap, som, når det ble forenet med Midnattropets budskap, la «grunnvollen» i adventismens begynnende bevegelse. Serubabel representerer også gjentakelsen av den andre engels budskap i adventismens avsluttende bevegelse, i Future for America-bevegelsen, når «hjørnesteinen» blir satt på plass.

The world rejoiced over the two witnesses that had been slain in the valley of dead bones in the street that is the “information super highway.” When those two witnesses were brought back to life the world feared, and the heavens rejoiced. Zechariah, like all prophets, is identifying the “last days” when God’s people rejoice. Zechariah informs us that they rejoice at the resurrection of the two witnesses, when they see “those seven.” “Those seven” is the same Hebrew word translated as “seven times” in Leviticus twenty-six. The movement of the first angel placed the foundation stone of Moses’ seven times, and that “truth” is also to be the headstone of the movement of the third angel, in spite of its rejection in 1863.

Verden gledet seg over de to vitnene som var blitt drept i dalen med de døde ben i gaten som er «informasjonens supermotorvei». Da disse to vitnene ble brakt tilbake til livet, fryktet verden, og himlene gledet seg. Sakarja identifiserer, som alle profeter, de «siste dager» når Guds folk gleder seg. Sakarja opplyser oss om at de gleder seg over de to vitnenes oppstandelse, når de ser «disse syv». «Disse syv» er det samme hebraiske ordet som er oversatt med «syv ganger» i Tredje Mosebok tjueseks. Den første englens bevegelse la grunnsteinen for Moses’ syv ganger, og denne «sannhet» skal også være toppstenen i den tredje englens bevegelse, til tross for at den ble forkastet i 1863.

When it is recognized and fulfilled, and acted upon with the appropriate two-fold prayer, the true fire will be cast to the earth, as it was at Pentecost.

Når det blir erkjent og oppfylt, og det blir handlet på i samsvar med den rette dobbelte bønn, vil den sanne ild bli kastet ned på jorden, slik det skjedde på pinsedagen.

We will continue to address the opening of the seventh seal in the next article.

Vi vil fortsette å behandle åpningen av det sjuende segl i den neste artikkelen.

Back to Articles