Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Thirty-Seven

Joels bok og den laodikeiske Syvendedags Adventistkirken – nummer trettisju

Number Thirty-Seven

Nummer trettisju

Author

Jeff Pippenger

Published

January 29, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

In William Miller’s dream, the “bustle” at the beginning, when the people began to trouble the jewels was preceded by Miller assembling the jewels and calling “come and see.” Christ as the dirt brush man, uses the broom to sweep out the rubbish, assemble the jewels in a much larger casket, and He then called Miller to “come and see.” When Christ begins His broom-work, the room is empty, for Miller recorded that a “door opened, and a man entered the room, when the people all left it; and he, having a dirt brush in his hand, opened the windows, and began to brush the dirt and rubbish from the room.”

I William Millers drøm ble «oppstyret» i begynnelsen, da folket begynte å uroe juvelene, forutgått av at Miller samlet juvelene og kalte: «kom og se». Kristus, som mannen med støvkosten, bruker kosten til å feie ut skrapet, samle juvelene i et langt større skrin, og deretter kalte Han Miller til å «komme og se». Når Kristus begynner sitt kostearbeid, er rommet tomt, for Miller nedtegnet at en «dør åpnet seg, og en mann kom inn i rommet, da alle menneskene forlot det; og han, som hadde en støvkost i hånden, åpnet vinduene og begynte å børste støvet og skrapet ut av rommet.»

The dirt brush man enters the room when all the people had left it. In 2023, the dirt brush man entered the empty room, for the movement of the one hundred and forty-four thousand had been shattered and scattered. The truths represented by Habakkuk’s Tables of 2012 was buried in rubbish, and the room was empty. The dirt brush man is He who came after John the Baptist, who John said had a fan, and that He would use that fan to thoroughly purge His floor.

Skurebørstemannen går inn i rommet når alle menneskene har forlatt det. I 2023 gikk skurebørstemannen inn i det tomme rommet, for de hundre og førtifiretusens bevegelse var blitt knust og spredt. Sannhetene som var fremstilt ved Habakkuks tavler av 2012, var begravd i skrap og avfall, og rommet var tomt. Skurebørstemannen er Han som kom etter Johannes Døperen, han som Johannes sa hadde en kasteskovl, og at Han ville bruke denne kasteskovlen til grundig å rense sin låveplass.

> I indeed baptize you with water unto repentance: but he that cometh after me is mightier than I, whose shoes I am not worthy to bear: he shall baptize you with the Holy Ghost, and with fire: Whose fan is in his hand, and he will thoroughly purge his floor, and gather his wheat into the garner; but he will burn up the chaff with unquenchable fire. Then cometh Jesus from Galilee to Jordan unto John, to be baptized of him. Matthew 3:11–13.

> Jeg døper dere sannelig med vann til omvendelse; men han som kommer etter meg, er mektigere enn jeg, og jeg er ikke verdig til å bære hans sko; han skal døpe dere med Den Hellige Ånd og med ild. Hans kasteskovl er i hans hånd, og han skal rense sin treskeplass til bunns og samle hveten i låven; men agnene skal han brenne opp med uslokkelig ild. Da kom Jesus fra Galilea til Jordan til Johannes for å bli døpt av ham. Matteus 3:11–13.

Galilee is a symbol of a turning point, and the point on the Jordan where Jesus came to be baptized is named Bethabara, and it means “the ferry crossing,” and it marks the place where ancient Israel crossed over to the Promised Land. When Jesus was baptized, He then became Jesus Christ. Galilee, Jordan, Bethabara and Jesus becoming the Christ are all emphasizing a change of dispensation, which is also what a door represents, especially for Philadelphians who are given the key of the open and shut door.

Galilea er et symbol på et vendepunkt, og stedet ved Jordan hvor Jesus kom for å bli døpt, heter Betabara, og det betyr «fergeoverfarten», og det markerer stedet hvor det gamle Israel gikk over til det lovede land. Da Jesus ble døpt, ble Han deretter Jesus Kristus. Galilea, Jordan, Betabara og at Jesus ble Kristus, understreker alle et skifte i husholdning, noe en dør også representerer, særlig for filadelfierne som er gitt nøkkelen til den åpne og lukkede dør.

> And to the angel of the church in Philadelphia write; These things saith he that is holy, he that is true, he that hath the key of David, he that openeth, and no man shutteth; and shutteth, and no man openeth; I know thy works: behold, I have set before thee an open door, and no man can shut it: for thou hast a little strength, and hast kept my word, and hast not denied my name. Revelation 3:7, 8.

> Og skriv til engelen for menigheten i Filadelfia: Dette sier han som er hellig, han som er sannferdig, han som har Davids nøkkel, han som åpner så ingen lukker, og lukker så ingen åpner: Jeg kjenner dine gjerninger. Se, jeg har satt foran deg en åpnet dør, og ingen kan lukke den; for du har liten styrke, og har holdt fast på mitt ord og ikke fornektet mitt navn. Åpenbaringen 3:7, 8.

When Christ “opened” the “door” and “entered the room,” the room was “His room,” for He thoroughly purges “His floor.” If it is His floor, it is His room.

Da Kristus «åpnet» «døren» og «gikk inn i rommet», var rommet «Hans rom», for Han renser grundig «sin treskeplass». Hvis det er Hans treskeplass, er det Hans rom.

> “At Capernaum Jesus dwelt in the intervals of His journeys to and fro, and it came to be known as ‘His own city.’ It was on the shores of the Sea of Galilee, and near the borders of the beautiful plain of Gennesaret, if not actually upon it.” The Desire of Ages, 252.

> «I Kapernaum bodde Jesus i mellomrommene mellom sine reiser fram og tilbake, og den ble kjent som ‘hans egen by’. Den lå ved bredden av Galileasjøen, og nær grensene til den vakre Gennesaretsletten, om ikke faktisk på den.» Slektenes håp, 252.

He enters His room to gather His wheat and to gather and burn the tares. The change of dispensation represented by Galilee, Jordan, Bethabara, the baptism, the transition from John to Jesus aligns with the transition of the church militant of Laodicea unto the church triumphant of Philadelphia. He entered His room in July of 2023. Miller had closed his eyes in the bustle of July 18, 2020, and when he opened his eyes, the room was empty of people; truth was buried beneath error, and then the dirt brush man opened the windows and began to sweep the rubbish out.

Han går inn i sitt rom for å samle sin hvete og for å samle ugresset og brenne det. Forandringen i husholdning, fremstilt ved Galilea, Jordan, Betabara, dåpen, overgangen fra Johannes til Jesus, svarer til overgangen fra den stridende menighet i Laodikea til den seirende menighet i Filadelfia. Han gikk inn i sitt rom i juli 2023. Miller hadde lukket sine øyne i travelheten den 18. juli 2020, og da han åpnet sine øyne, var rommet tomt for mennesker; sannheten var begravet under villfarelse, og så åpnet mannen med støvkosten vinduene og begynte å feie skrapet ut.

> “‘Whose fan is in His hand, and He will throughly purge His floor, and gather His wheat into the garner.’ Matthew 3:12. This was one of the times of purging. By the words of truth, the chaff was being separated from the wheat. Because they were too vain and self-righteous to receive reproof, too world-loving to accept a life of humility, many turned away from Jesus. Many are still doing the same thing. Souls are tested today as were those disciples in the synagogue at Capernaum. When truth is brought home to the heart, they see that their lives are not in accordance with the will of God. They see the need of an entire change in themselves; but they are not willing to take up the self-denying work. Therefore they are angry when their sins are discovered. They go away offended, even as the disciples left Jesus, murmuring, ‘This is an hard saying; who can hear it?’” The Desire of Ages, 392.

> «‘Hans kasteskovl er i Hans hånd, og Han skal grundig rense sin treskeplass og samle sin hvete i låven.’ Matteus 3:12. Dette var en av renselsens tider. Ved sannhetens ord ble agnene skilt fra hveten. Fordi de var for forfengelige og selvrettferdige til å ta imot irettesettelse, for verdenskjære til å godta et liv i ydmykhet, vendte mange seg bort fra Jesus. Mange gjør fremdeles det samme. Sjeler prøves i dag slik disse disiplene ble prøvd i synagogen i Kapernaum. Når sannheten bringes hjem til hjertet, ser de at deres liv ikke er i samsvar med Guds vilje. De ser behovet for en fullstendig forandring i seg selv; men de er ikke villige til å ta opp den selvfornektende gjerning. Derfor blir de vrede når deres synder blir avdekket. De går bort forarget, slik disiplene forlot Jesus, mens de mumlet: ‘Dette er et hardt ord; hvem kan høre det?’» Slektenes håp, 392.

On the last day of 2023, which touches the first day of 2024, the Lion of the tribe of Judah began to progressively unseal the revelation of Himself. In accordance with the three-step testing process of Daniel twelve’s unsealing, there would then be three tests, represented as “purified, made white and tried.”

På den siste dagen i 2023, som berører den første dagen i 2024, begynte Løven av Juda stamme gradvis å åpne åpenbaringen av Seg selv. I samsvar med den tretrinns prøvingsprosessen i Daniels tolvte kapittels avforsegling, skulle det da være tre prøvelser, fremstilt som «renset, gjort hvite og prøvet».

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> Og han sa: Gå bort, Daniel; for ordene skal holdes skjult og forseglet inntil endetiden. Mange skal bli renset og gjort hvite og prøvet; men de ugudelige skal handle ugudelig, og ingen av de ugudelige skal forstå; men de vise skal forstå. Daniel 12:9, 10.

The first angel represents purification, as the convicted sinner places his sins upon the sacrifice in the courtyard, where he is justified by the blood.

Den første engelen representerer renselse, idet den overbeviste synder legger sine synder på offeret i forgården, hvor han blir rettferdiggjort ved blodet.

The blood is then taken into the holy place where the sanctification process of holiness is represented as being made white through the washing of the blood from the courtyard. Righteousness is there manifested in those who overcome with the blood and the word of their testimony.

Blodet føres deretter inn i helligdommen, hvor helliggjørelsesprosessen med hensyn til hellighet fremstilles som å bli gjort hvit ved renselsen i blodet fra forgården. Der blir rettferdigheten åpenbart i dem som seirer ved blodet og ved sitt vitnesbyrds ord.

They are then tried, and in the latter days they are found to be ten times better than all the other wise men of Babylon. The third test is where they are glorified in the Most Holy Place and distinguished from the other class of professed wise men. That third test is the Sunday law, and the first test is the first angel’s call to return to the foundations, for in the next step the temple is erected. That next step is the second angel’s separation message, which is followed by the litmus test of the third angel.

Deretter blir de prøvd, og i de siste dager blir de funnet å være ti ganger bedre enn alle de andre vise menn i Babylon. Den tredje prøven er der de blir herliggjort i Det Aller Helligste og skilt ut fra den andre klassen av bekjennende vise menn. Den tredje prøven er søndagsloven, og den første prøven er den første engels kall til å vende tilbake til grunnvollene, for i det neste trinn blir templet reist. Dette neste trinn er den andre engels adskillelsesbudskap, som etterfølges av den tredje engels lakmusprøve.

In 2023, the first angel arrived as He had done on August 11, 1840, when he came down with a message of Islam of the second woe. He came down as He had done at 9/11, with a message of Islam of the third woe, and the call to return to the old paths. The foundations of Millerite history were set up once the message of the second woe was fulfilled on August 11, 1840. The angel of Revelation chapter ten then descended, thus typifying the descent of the angel of Revelation chapter eighteen and the arrival of the third woe.

I 2023 kom den første engelen, slik Han hadde gjort den 11. august 1840, da han steg ned med islams budskap om det andre ve. Han steg ned slik Han hadde gjort ved 11. september, med islams budskap om det tredje ve og kallet til å vende tilbake til de gamle stier. Grunnvollene for den millerittiske historien ble opprettet idet budskapet om det andre ve ble oppfylt den 11. august 1840. Engelen i Åpenbaringen kapittel ti steg deretter ned og forbilledliggjorde således nedstigningen av engelen i Åpenbaringen kapittel atten og det tredje ves ankomst.

Josiah Litch is the historical figured associated with the foundations being established on August 11, 1840. The name “Josiah” means “the foundation of God,” and king Josiah in sacred history represents Josiah’s reformation, which included the discovery of the curse of Moses, buried among the rubbish in the sanctuary, just as Miller’s jewels were buried in the room.

Josiah Litch er den historiske skikkelsen som er knyttet til at grunnvollene ble lagt den 11. august 1840. Navnet «Josiah» betyr «Guds grunnvoll», og kong Josia i den hellige historie representerer Josias reformasjon, som innbefattet oppdagelsen av Mose forbannelse, begravd blant ruinene i helligdommen, slik Millers juveler var begravd i rommet.

King Josiah died at Megiddo, which is Armageddon of Revelation chapter sixteen. The reformation of Josiah was a fulfillment of the prophecy set forth by the disobedient prophet, when Jeroboam set up the two altars in Bethel and Dan. That disobedient prophet died between the ass and the lion. King Josiah had been predicted, by name, and his reformation was part of the prediction, which included that the future king Josiah would beat down the very altar where the disobedient prophet confronted the wicked king Jeroboam.

Kong Josjia døde ved Megiddo, som er Åpenbaringens Armageddon i kapittel seksten. Josjias reformasjon var en oppfyllelse av profetien fremsatt av den ulydige profeten, da Jeroboam opprettet de to alterene i Betel og Dan. Denne ulydige profeten døde mellom eselet og løven. Kong Josjia var blitt forutsagt ved navn, og hans reformasjon var en del av forutsigelsen, som innbefattet at den fremtidige kong Josjia skulle rive ned nettopp det alteret der den ulydige profeten konfronterte den ugudelige kong Jeroboam.

Josiah means the foundation of God, and king Josiah fulfilled the prediction given about 340 years before his reign. He led out in a revival and reformation that ultimately arrived at the altar where the prophet from Judah confronted king Jeroboam. Once there, Josiah smashed the altar down, as the prophecy said he would do. Those two altars of Jeroboam were purposeful counterfeits of the temple in Jerusalem, even to the depth that Jeroboam instituted counterfeit feast days. In doing so, he was simply doing what Aaron did with the golden calf. Aaron’s rebellion was at the foundation of ancient Israel’s sacred history. It occurred when Moses was receiving the Law, which is the foundation of God’s government.

Josjia betyr Guds grunnvoll, og kong Josjia oppfylte den forutsigelsen som ble gitt omkring 340 år før hans regjeringstid. Han gikk i spissen for en vekkelse og reformasjon som til slutt nådde frem til alteret der profeten fra Juda konfronterte kong Jeroboam. Da han kom dit, rev Josjia alteret ned, slik profetien hadde sagt at han skulle gjøre. Disse to altrene til Jeroboam var bevisste forfalskninger av tempelet i Jerusalem, ja, så langt at Jeroboam innstiftet forfalskede høytidsdager. Ved å gjøre dette gjorde han ganske enkelt det samme som Aron gjorde med gullkalven. Arons opprør lå ved grunnvollen av det gamle Israels hellige historie. Det fant sted mens Moses mottok loven, som er grunnvollen for Guds styre.

Aaron’s rebellion was a foundational rebellion, and it was repeated when Jeroboam founded the ten northern tribes as Israel. Moses rebuked Aaron, and Moses is the alpha, or foundation in relation to Christ the omega. Aaron and Moses represent two classes in the foundational rebellion and a third class are the heroes who stood with Moses—the Levites. King Jeroboam and the prophet from Judah are the two classes in the foundation rebellion of the northern kingdom, and once again the Levites are the heroes.

Arons opprør var et grunnleggende opprør, og det ble gjentatt da Jeroboam grunnla de ti nordlige stammene som Israel. Moses irettesatte Aron, og Moses er alfa, eller grunnvollen, i forhold til Kristus, omega. Aron og Moses representerer to klasser i det grunnleggende opprøret, og en tredje klasse er heltene som stod sammen med Moses – levittene. Kong Jeroboam og profeten fra Juda er de to klassene i det grunnleggende opprøret i det nordlige riket, og nok en gang er levittene heltene.

At Jeroboam’s foundational rebellion the prophet from Judah rebukes him and prophesies of a king that would be named “the foundation of God”—Josiah. The fulfillment of the predicted reformation included that when Josiah began his revival and reformation, the curse of Moses was discovered, and the reading of the sacred words of Moses empowered a revival and reformation that had already begun. Josiah, clearly a prophetic symbol, represents a revival and reformation that is empowered when a prophecy from the writings of Moses is discovered.

Ved Jeroboams grunnleggende opprør irettesetter profeten fra Juda ham og profeterer om en konge som skulle få navnet «Guds grunnvoll» — Josjia. Oppfyllelsen av den forutsagte reformasjonen innbefattet at da Josjia begynte sin vekkelse og reformasjon, ble Moses’ forbannelse oppdaget, og opplesningen av Moses’ hellige ord gav kraft til en vekkelse og reformasjon som allerede var påbegynt. Josjia, tydelig et profetisk symbol, representerer en vekkelse og reformasjon som blir gitt kraft når en profeti fra Moses’ skrifter blir oppdaget.

The foundational rebellion in the story of king Jeroboam is represented by the king of Israel, and also by the prophet from Judah who was sent with a divine pronouncement against Jeroboam’s foundational rebellion and instructions for the prophet identifying which path to avoid when returning to Judah. The prophet from Judah rejects Jeroboam’s request to stay, but thereafter accepts the invitation of the lying prophet of Bethel, and seals his fate. The disobedient prophet would die between the ass and the lion, and then be buried in the tomb of the lying prophet.

Det grunnleggende opprøret i fortellingen om kong Jeroboam blir representert ved Israels konge, og også ved profeten fra Juda som ble sendt med en guddommelig kunngjøring mot Jeroboams grunnleggende opprør og med instrukser til profeten som angav hvilken vei han skulle unngå på tilbakeveien til Juda. Profeten fra Juda avviser Jeroboams anmodning om å bli værende, men tar deretter imot innbydelsen fra den løgnaktige profeten i Betel og besegler sin skjebne. Den ulydige profeten skulle dø mellom eselet og løven, og deretter bli gravlagt i den løgnaktige profetens grav.

On August 11, 1840, a prophecy of the second woe was fulfilled, and the foundations of Adventism was laid. Josiah Litch presented the prophecy in 1838, and then ten days before August 11, 1840 he fined tuned his calculations and predicted August 11, 1840, as the day the Ottoman supremacy would cease, in fulfillment of the prophecy of Islam of the second woe.

Den 11. august 1840 ble en profeti om det andre ve oppfylt, og grunnvollene for adventismen ble lagt. Josiah Litch fremla profetien i 1838, og deretter, ti dager før 11. august 1840, finjusterte han sine beregninger og forutsa 11. august 1840 som den dagen da det osmanske overherredømmet skulle opphøre, til oppfyllelse av islams profeti om det andre ve.

King Josiah symbolizes the final revival and reformation, for every prophet speaks more directly of the latter days, than any prior days. King Josiah symbolizes the final revival and reformation, and that reformation has been set forth in the Bible by a prediction. The book of Joel identifies the final revival and reformation that takes place among those who will be the one hundred and forty-four thousand. Josiah’s revival was two steps, it began, then a prophecy was unsealed that added momentum to the work. The two steps are the early and latter rain, as set forth in the book of Joel, and fulfilled in the books of Acts, and then fulfilled again in the Millerite history.

Kong Josjia symboliserer den endelige vekkelse og reformasjon, for enhver profet taler mer direkte om de siste dager enn om noen tidligere dager. Kong Josjia symboliserer den endelige vekkelse og reformasjon, og den reformasjonen er blitt framstilt i Bibelen ved en profeti. Joels bok identifiserer den endelige vekkelsen og reformasjonen som finner sted blant dem som skal være de hundre og førtifire tusen. Josjias vekkelse besto av to trinn; den begynte, og deretter ble en profeti avforseglet som ga verket ytterligere framdrift. De to trinnene er det tidlige og det sene regn, slik det er framstilt i Joels bok og oppfylt i Apostlenes gjerninger, og deretter oppfylt igjen i millerittisk historie.

At the foundational rebellions of Aaron, king Jeroboam and the prophet from Judah to king Josiah, and then on to Josiah Litch, identifies a line of testimony concerning the foundational test. The foundational test is the first test, that is followed by the temple test when the capstone is placed. After that the third test, the litmus test arrives.

Ved de grunnleggende opprørene knyttet til Aron, kong Jeroboam og profeten fra Juda til kong Josjia, og deretter frem til Josiah Litch, identifiserer han en linje av vitnesbyrd angående den grunnleggende prøven. Den grunnleggende prøven er den første prøven, som etterfølges av tempelprøven når hjørnesteinen blir lagt. Deretter kommer den tredje prøven, lakmusprøven.

From the golden calf, unto Jeroboam’s altars at Bethel and Dan, to king Josiah, unto Josiah Litch represents a series of prophetic footsteps that lead to the foundational test of 9/11. When the great buildings of New York came down at 9/11, a prophecy of the third woe identified the test calling for a return to the old foundational paths, for the parallel of August 11, 1840 and 9/11 could be seen by any Laodicean Seventh-day Adventist who chose to see. Al Qaeda’s involvement in 9/11 is often brought into question in these days of conspiracy theories that generally are true, but Al Qaeda means “the foundation,” and they began as an organization one year before the time of the end in 1989, in fact on August 11, 1988.

Fra gullkalven, til Jeroboams altre i Betel og Dan, til kong Josjia, til Josiah Litch, fremstiller en rekke profetiske fotspor som leder til den grunnleggende prøven ved 11. september. Da de store bygningene i New York falt ved 11. september, identifiserte en profeti om det tredje ve en prøve som kalte til en tilbakevenden til de gamle grunnvolls stier, for parallellen mellom 11. august 1840 og 11. september kunne sees av enhver laodikeisk syvendedagsadventist som valgte å se. Al Qaidas involvering i 11. september blir ofte trukket i tvil i disse konspirasjonsteorienes dager, som i alminnelighet er sanne, men Al Qaida betyr «grunnvollen», og de begynte som organisasjon ett år før endetidens tid i 1989, faktisk den 11. august 1988.

If these details about the prophetic symbolism of the foundations is not noticed, much is lost. At 9/11 the foundations were laid in the first step. The second step the temple is finished as the capstone is placed. The third step is the closed door of the Sunday law. From 9/11 unto the Sunday law the message is primarily directed to Laodicean Seventh-day Adventists, for judgment begins at the house of God, and it ends for the house of God at the Sunday law. There and then Laodicean Seventh-day Adventism is passed by; as were the Protestants in Millerite history, and the Jews in the history of Christ, and as were those who died over forty years in the history of Moses.

Dersom disse detaljene om fundamentenes profetiske symbolikk ikke blir lagt merke til, går mye tapt. Ved 11. september ble fundamentene lagt i det første trinnet. I det andre trinnet fullføres tempelet idet hjørnesteinen blir satt på plass. Det tredje trinnet er den lukkede dør ved søndagsloven. Fra 11. september og frem til søndagsloven er budskapet først og fremst rettet til laodikeiske syvendedagsadventister, for dommen begynner ved Guds hus, og den ender for Guds hus ved søndagsloven. Der og da blir den laodikeiske syvendedagsadventisme forbigått, slik protestantene ble det i millerittisk historie, og jødene i Kristi historie, og slik de ble det som døde gjennom mer enn førti år i Moses’ historie.

The third woe of 9/11 was typified by the second woe of August 11, 1840, and at that level both waymarks are represented by the ass, the first symbol of Islam in Bible prophecy. The Sunday law is the mark of the beast, and that beast is often represented as a lion, thus counterfeiting the Lion of the tribe of Judah. The Sunday law is the lion and the disobedient prophet from Judah died between the ass and the lion, and was buried in the same grave as the lying prophet of Bethel. He died in the prophetic period from 9/11 unto the Sunday law, which is the prophetic period from the ass unto the lion. That testing period is the grave of the lying prophet of Bethel, who had the disobedient prophet from Judah buried in his very own grave.

Det tredje ve over 11. september ble forbilledlig framstilt ved det andre ve den 11. august 1840, og på dette nivået er begge veimerkene fremstilt ved eselet, det første symbolet på islam i Bibelens profeti. Søndagsloven er dyrets merke, og dette dyret blir ofte framstilt som en løve, og dermed forfalsker det Løven av Juda stamme. Søndagsloven er løven, og den ulydige profeten fra Juda døde mellom eselet og løven, og ble gravlagt i den samme graven som den løgnaktige profeten fra Betel. Han døde i den profetiske perioden fra 11. september til søndagsloven, som er den profetiske perioden fra eselet til løven. Denne prøvetiden er graven til den løgnaktige profeten fra Betel, som lot den ulydige profeten fra Juda bli gravlagt i sin egen grav.

Jeroboam’s kingdom, which is represented as a counterfeit of the kingdom of Judah, where Jerusalem and the temple are located, represented the Protestants of Millerite history, that were no longer God’s people. They lost their covenant designation between August 11, 1840 and the closed door of October 22, 1844. That history aligns with 9/11 unto the Sunday law, and for this reason, the disobedient prophet of Judah is buried in the same tomb as were the apostate Protestants, who were represented by the lying prophet of Bethel.

Jeroboams rike, som fremstilles som en forfalskning av Judas rike, hvor Jerusalem og tempelet er lokalisert, representerte protestantene i den millerittiske historie, som ikke lenger var Guds folk. De mistet sin paktsmessige betegnelse mellom 11. august 1840 og den lukkede dør den 22. oktober 1844. Denne historien svarer til tiden fra 11. september frem til søndagsloven, og av denne grunn blir den ulydige profeten fra Juda begravet i den samme grav som de frafalne protestantene, som var representert ved den løgnaktige profeten fra Betel.

Overall king Josiah was a good king, but he did die at Megiddo, an obvious and direct application to Armageddon. He went astray by refusing the warning message of Necho. Necho, the king of Egypt, and therefore the king of the south was on his way to do battle with Babylon, the king of the north. Josiah represents the Judeans that die at Armageddon, because they rejected the warning message of the battle of the king of the south and the king of the north in Daniel 11:40–45. That message became the foundation at 9/11.

Alt i alt var kong Josjia en god konge, men han døde ved Megiddo, en åpenbar og direkte anvendelse på Armageddon. Han fór vill ved å avvise Nechos advarende budskap. Necho, kongen i Egypt, og derfor kongen i sør, var på vei for å føre krig mot Babylon, kongen i nord. Josjia representerer de judeerne som dør ved Armageddon, fordi de forkastet advarselsbudskapet om slaget mellom kongen i sør og kongen i nord i Daniel 11:40–45. Dette budskapet ble lagt til grunn ved 11. september.

The first test is the first angel’s call to return to the foundations.

Den første prøven er den første engelens kall om å vende tilbake til grunnvollene.

The second test is the second angel’s call to separate and finish the temple.

Den andre prøven er den andre engelens kall om å skille seg ut og fullføre tempelet.

The third test is the third angel’s litmus test of the seal or the mark.

Den tredje prøven er den tredje engelens lakmusprøve på seglet eller merket.

The first test is a test upon the foundations, and in 2024 roughly half of those involved with the Sabbath zoom meetings left over the only doctrinal argument that is represented upon the 1843 chart. That argument was over the symbol that establishes the vision of God’s people in the latter days. The Millerite controversy had the Protestants claiming Antiochus Epiphanes, or Islam was the power who exalts himself, and falls, to establish the vision in verse fourteen of Daniel eleven.

Den første prøven er en prøve på grunnvollene, og i 2024 forlot om lag halvparten av dem som var involvert i sabbatsmøtene på Zoom, på grunn av det eneste læremessige argumentet som er framstilt på 1843-kartet. Dette argumentet dreide seg om det symbolet som stadfester synet om Guds folk i de siste dager. Den millerittiske striden besto i at protestantene hevdet at Antiochus Epifanes, eller islam, var den makten som opphøyer seg selv og faller, for å stadfeste synet i vers fjorten i Daniel elleve.

> And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall. Daniel 11:14.

> Og i de tider skal mange reise seg mot sydens konge; også voldsmennene blant ditt folk skal opphøye seg for å stadfeste synet; men de skal falle. Daniel 11:14.

Was Islam or Antiochus Epiphanes the robbers of thy people, or was it Rome, as Miller identified. Miller had understood that the desolating powers of paganism and papalism were both the power that exalted themselves, who fell and who were the robbers of God’s people. The argument is represented on the chart that was “directed by the hand of God, and should not be altered,” and is the only representation on either of Habakkuk’s tables which identifies an event that had no direct reference in the prophetic Word. The reference on the chart was to highlight that foundational argument as a symbol of the separating power of God’s prophetic Word.

Var det islam eller Antiokus Epifanes som var røverne av ditt folk, eller var det Roma, slik Miller identifiserte. Miller hadde forstått at hedenskapets og pavemaktens ødeleggende makter begge var den makten som opphøyet seg selv, som falt, og som var røverne av Guds folk. Argumentet er fremstilt på kartet som ble «ledet av Guds hånd, og bør ikke forandres», og er den eneste fremstillingen på noen av Habakkuks tavler som identifiserer en hendelse som ikke hadde noen direkte henvisning i det profetiske Ord. Henvisningen på kartet var for å fremheve dette grunnleggende argumentet som et symbol på Guds profetiske Ords skillende kraft.

In 2024, roughly half of the zoom group left over the false understanding that it is the United States that establishes the vision, and not Rome, as the Millerites so aptly defended.

I 2024 forlot om lag halvparten av Zoom-gruppen på grunn av den falske oppfatningen at det er De forente stater som stadfester synet, og ikke Roma, slik millerittene så treffende forsvarte.

The purging that began in 2023, began when Christ entered the room with His fan, and the fan is His words of truth. When He entered His room, it was empty of people, so He raised up a voice in the wilderness to prepare the way of the Lord. The voice was to prepare the way for the Messenger of the Covenant to suddenly come unto His temple; His temple of the one hundred and forty-four thousand.

Renselsen som begynte i 2023, begynte da Kristus trådte inn i rommet med sin kasteskovl, og kasteskovlen er Hans sannhetsord. Da Han trådte inn i sitt rom, var det tomt for mennesker, så Han oppreiste en røst i ørkenen for å berede Herrens vei. Røsten skulle berede veien for Paktens Engel til plutselig å komme til sitt tempel, sitt tempel av de hundre og førtifire tusen.

Then in 2024, the first test, the test of the foundations, the test of who establishes the vision—that vision that seals the remnant. The internal vision that seals the remnant is the vision of Christ in chapter ten, and the external vision is the vision that is established by the antichrist, and the antichrist is Rome. An internal vision of Christ and an external vision of antichrist. The sealing is a settling into truth, both spiritually and intellectually; and the internal vision of chapter ten is the spiritual, and chapter eleven’s external vision is the intellectual. The understanding and corresponding experience of both visions is the required criteria for anyone who would be sealed, as Daniel represented in the first verse of Daniel chapter ten.

Så, i 2024, kommer den første prøven, prøven på grunnvollene, prøven på hvem som etablerer synet—det synet som besegler resten. Det indre synet som besegler resten, er synet av Kristus i kapittel ti, og det ytre synet er synet som etableres av antikrist, og antikrist er Roma. Et indre syn av Kristus og et ytre syn av antikrist. Beseglingen er en stadfestelse i sannheten, både åndelig og intellektuelt; og det indre synet i kapittel ti er det åndelige, og det ytre synet i kapittel elleve er det intellektuelle. Forståelsen av og den tilsvarende erfaringen med begge synene er de nødvendige kriteriene for enhver som skal bli beseglet, slik Daniel representerte i det første verset i Daniel kapittel ti.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> I Kyros’, Persias konges, tredje regjeringsår ble et ord åpenbart for Daniel, han som ble kalt Beltsasar; og ordet var sant, men den fastsatte tiden var lang; og han forstod ordet og fikk innsikt i synet. Daniel 10:1.

The alpha test of the foundations was over verse fourteen of Daniel eleven, and it was a parallel to the same foundational test of the Millerites, and that test was the only controversy from Millerite history that is represented upon the table Habakkuk’s watchman was commanded to write and make plain. The foundational test of 2024, was the first angel’s descent, as represented by August 11, 1840, 1888 and 9/11.

Alfatesten av grunnvollene gjaldt vers fjorten i Daniel elleve, og den var en parallell til den samme grunnleggende prøven for millerittene, og den prøven var den eneste striden fra millerittisk historie som er framstilt på den tavlen som Habakkuks vekter ble befalt å skrive og gjøre tydelig. Den grunnleggende prøven i 2024 var den første engels nedstigning, slik den er framstilt ved 11. august 1840, 1888 og 11. september.

That angel had also descended as Michael, for Michael is the one who resurrected Moses, who with Elijah was resurrected on the last day of 2023. That resurrection is represented by Ezekiel as being accomplished by a prophecy of the four winds, which Sister White calls the angry restrained horse, which is Islam of August 11, 1840 and 9/11. The alpha test was the foundational testing external vision. The omega test would be an internal capstone vision.

Den engelen var også steget ned som Mikael, for Mikael er den som oppreiste Moses, som sammen med Elia ble oppreist på den siste dagen i 2023. Den oppstandelsen er fremstilt av Esekiel som fullbyrdet ved en profeti om de fire vinder, som søster White kaller den vrede, tilbakeholdte hesten, hvilket er islam av 11. august 1840 og 11. september. Alfa-prøven var den grunnleggende prøvelsen, et ytre syn. Omega-prøven ville være et indre sluttsteins-syn.

Why would there be an alpha and omega to be followed by a third test? This is the very issue I am identifying. The alpha external testing vision of 2024, is the first of three tests. That foundational test must be passed to be involved in the capstone omega test. Those two tests are of a different prophetic nature than the third test. The third test is a litmus test which demonstrates if the candidate has truly passed the previous two steps.

Hvorfor skulle det finnes en alfa og omega som så blir etterfulgt av en tredje prøve? Dette er nettopp det spørsmålet jeg påpeker. Alfaen, den ytre prøvelsessynen i 2024, er den første av tre prøver. Denne grunnleggende prøven må bestås for å være involvert i den avsluttende omega-prøven. Disse to prøvene er av en annen profetisk karakter enn den tredje prøven. Den tredje prøven er en lakmusprøve som viser om kandidaten virkelig har bestått de to foregående trinnene.

The first test is the foundation, and the second test is the temple completed. The foundation of the temple was laid during the history of the first decree to come out of Babylon. In the history of the second decree the temple was completed. The third decree was different, for in that decree, Judah’s national sovereignty was restored giving them the authority to prosecute civil and religious crimes. Judgment is restored at the third decree. In 2024, the foundational alpha test separated those in the dirt brush man’s virtually empty room.

Den første prøven er grunnvollen, og den andre prøven er tempelet fullført. Grunnvollen til tempelet ble lagt i løpet av historien om det første dekretet om å dra ut fra Babylon. I historien om det andre dekretet ble tempelet fullført. Det tredje dekretet var annerledes, for i det dekretet ble Judas nasjonale suverenitet gjenopprettet, noe som gav dem myndighet til å påtale sivile og religiøse forbrytelser. Dommen gjenopprettes ved det tredje dekretet. I 2024 skilte den grunnleggende alfa-prøven dem i jordkostmannens tilnærmet tomme rom.

The omega test is where the temple is finished, as represented by the capstone being placed. The completion of the temple is the church triumphant that is established when the tares are removed. The completion of the temple in Miller’s dream was when the jewels were cast back into the larger casket “without any visible pains of the man who cast them in.” After Miller identifies the dirt brush man casting the jewels into the larger casket, he ends his testimony with the words, “I shouted with very joy, and that shout awoke me.”

omega-prøven er der templet fullføres, slik det fremstilles ved at toppsteinen blir lagt på plass. Fullførelsen av templet er den seirende menighet som blir opprettet når ugresset blir fjernet. Fullførelsen av templet i Millers drøm var da juvelene ble kastet tilbake i det større skrinet «uten noen synlige anstrengelser hos mannen som kastet dem inn». Etter at Miller identifiserer mannen med skurekosten som den som kaster juvelene inn i det større skrinet, avslutter han sitt vitnesbyrd med ordene: «Jeg ropte av ren glede, og det ropet vekket meg.»

Take note that Miller’s loud cry that awakens, was empowered by “joy.” Joy is the symbol of those in Joel who have the “new wine,” and “shame” is upon those other drinkers of wine who have been cut off from the new wine. The Midnight Cry that awakens Miller, follows after the dirt brush man casts the jewels into the larger casket. The larger casket is full of the jewels that have been separated from the rubbish and cast into the casket, which is both the temple of the one hundred and forty-four thousand, and the message of the Midnight Cry. The temple is finished in the second decree, or the second angel, or the second and omega test. In Miller’s dream, the omega test is represented when the windows of heaven are opened.

Legg merke til at Millers høye rop som vekker, ble bemyndiget ved «glede». Glede er symbolet på dem i Joel som har «den nye vinen», og «skam» hviler over de andre vindrikkerne som er blitt avskåret fra den nye vinen. Midnattsropet som vekker Miller, følger etter at mannen med skurekosten kaster juvelene inn i den større kisten. Den større kisten er full av juvelene som er blitt skilt ut fra avfallet og kastet inn i kisten, som både er tempelet for de hundre og førtifire tusen, og budskapet i Midnattsropet. Tempelet fullføres i det andre dekret, eller den andre engel, eller den andre og omega-prøven. I Millers drøm er omega-prøven framstilt når himmelens vinduer blir åpnet.

> And I heard as it were the voice of a great multitude, and as the voice of many waters, and as the voice of mighty thunderings, saying, Alleluia: for the Lord God omnipotent reigneth. Let us be glad and rejoice, and give honour to him: for the marriage of the Lamb is come, and his wife hath made herself ready. And to her was granted that she should be arrayed in fine linen, clean and white: for the fine linen is the righteousness of saints. And he saith unto me, Write, Blessed are they which are called unto the marriage supper of the Lamb. And he saith unto me, These are the true sayings of God. Revelation 19:6–9.

> Og jeg hørte likesom røsten av en stor skare, og som røsten av mange vann, og som røsten av veldige tordenskrall, som sa: Halleluja! for Herren Gud, den allmektige, regjerer. La oss glede oss og fryde oss og gi ham æren; for Lammets bryllup er kommet, og hans hustru har gjort seg rede. Og det ble gitt henne å kle seg i fint lin, rent og hvitt; for det fine linet er de helliges rettferdighet. Og han sier til meg: Skriv: Salige er de som er innbudt til Lammets bryllupsmåltid. Og han sier til meg: Dette er Guds sanne ord. Åpenbaringen 19:6–9.

On October 22, 1844, “four comings of Christ” were fulfilled, and each of those four comings are more perfectly fulfilled at the soon-coming Sunday law. He came as the Messenger of the Covenant, in fulfillment of the purging and purification of the Levites in Malachi three. He came to receive a kingdom in fulfillment of Daniel 7:13. He came to cleanse the sanctuary in fulfillment of Daniel 8:14 and He also came to the marriage. The marriage takes place when the bride has made herself ready.

Den 22. oktober 1844 ble «fire av Kristi komme» oppfylt, og hvert av disse fire kom mer fullkomment til oppfyllelse ved den snart kommende søndagsloven. Han kom som Paktens budbærer, til oppfyllelse av renselsen og lutringen av levittene i Malaki 3. Han kom for å motta et rike til oppfyllelse av Daniel 7,13. Han kom for å rense helligdommen til oppfyllelse av Daniel 8,14, og Han kom også til bryllupet. Bryllupet finner sted når bruden har gjort seg rede.

> “‘When the fruit is brought forth, immediately he putteth in the sickle, because the harvest is come.’ Christ is waiting with longing desire for the manifestation of Himself in His church. When the character of Christ shall be perfectly reproduced in His people, then He will come to claim them as His own.” Christ’s Object Lessons, 69.

> «‘Når frukten er moden, sender han straks sigden ut, for høsten er kommet.’ Kristus venter med lengselsfullt begjær på åpenbarelsen av seg selv i sin menighet. Når Kristi karakter er blitt fullkomment gjengitt i hans folk, da vil han komme for å gjøre krav på dem som sine egne.» Ord som lever, 69.

The “world can only be warned,” according to inspiration, by “seeing men and women” with the seal of God during the Sunday law crisis.

«Verden kan bare advares», ifølge inspirasjonen, ved å «se menn og kvinner» med Guds segl under søndagslovkrisen.

> “The work of the Holy Spirit is to convince the world of sin, of righteousness and of judgment. The world can only be warned by seeing those who believe the truth sanctified through the truth, acting upon high and holy principles, showing in a high, elevated sense, the line of demarcation between those who keep the commandments of God, and those who trample them under their feet. The sanctification of the Spirit signalizes the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day. When the test comes, it will be clearly shown what the mark of the beast is. It is the keeping of Sunday. Those who after having heard the truth, continue to regard this day as holy, bear the signature of the man of sin, who thought to change times and laws.” Bible Training School, December 1, 1903.

> «Den Hellige Ånds verk er å overbevise verden om synd, om rettferdighet og om dom. Verden kan bare advares ved å se dem som tror sannheten, helliggjort ved sannheten, handle etter høye og hellige prinsipper og i opphøyd og høy forstand vise skillelinjen mellom dem som holder Guds bud, og dem som tramper dem under sine føtter. Åndens helliggjørelse markerer forskjellen mellom dem som har Guds segl, og dem som holder en falsk hviledag. Når prøven kommer, vil det klart bli vist hva dyrets merke er. Det er helligholdelsen av søndag. De som, etter å ha hørt sannheten, fortsetter å betrakte denne dagen som hellig, bærer underskriften til syndens menneske, han som tenkte å forandre tider og lover.» Bible Training School, 1. desember 1903.

When the bride makes herself ready the harvest is come. The harvest begins with the gathering together of the first fruit wheat offering that is lifted up as a wave offering ensign. First the first fruits, which are the one hundred and forty-four thousand in the book of Revelation, are gathered, and then the other flock, who are the great multitude. The ensign is his mighty army, and his mighty army is arrayed in fine white linen. At the marriage, the temple of the one hundred and forty-four is finished in advance of the judgment of the Sunday law, and that temple is not only Miller’s larger casket, but it is the church triumphant that possesses all the gifts, including the spirit of prophecy.

Når bruden gjør seg rede, er høsten kommet. Høsten begynner med innsamlingen av førstegrøde-offeret av hvete, som løftes opp som et vifteoffer-banner. Først samles førstegrøden, som er de hundre og førtifire tusen i Åpenbaringen, og deretter den andre hjorden, som er den store skare. Banneret er hans mektige hær, og hans mektige hær er kledd i fint, hvitt lin. Ved bryllupet blir de hundre og førtifire tusens tempel fullført før dommen under søndagsloven, og dette tempelet er ikke bare Millers større skrin, men det er den seirende kirke som besitter alle gavene, deriblant profetiens ånd.

> And I fell at his feet to worship him. And he said unto me, See thou do it not: I am thy fellowservant, and of thy brethren that have the testimony of Jesus: worship God: for the testimony of Jesus is the spirit of prophecy. Revelation 19:10.

> Og jeg falt ned for hans føtter for å tilbe ham. Og han sa til meg: Se til at du ikke gjør det! Jeg er din medtjener og dine brødres, de som har Jesu vitnesbyrd. Tilbe Gud! For Jesu vitnesbyrd er profetiens ånd. Åpenbaringen 19:10.

The one hundred and forty-four thousand are those who have the testimony of Jesus, and the testimony of Jesus is set forth “line upon line” in both the Bible and Spirit of Prophecy. When the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand transforms into the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand, they will all employ the line upon line methodology to present their testimony. That testimony is a combination of the Divine blood and the human witness.

De hundre og førtifire tusen er de som har Jesu vitnesbyrd, og Jesu vitnesbyrd fremstilles «linje på linje» både i Bibelen og i Profetiens Ånd. Når den laodikeiske bevegelsen blant de hundre og førtifire tusen forvandles til den filadelfiske bevegelsen blant de hundre og førtifire tusen, vil de alle benytte metodikken linje på linje for å frembære sitt vitnesbyrd. Dette vitnesbyrdet er en sammenføyning av det guddommelige blod og det menneskelige vitnesbyrd.

> And they overcame him by the blood of the Lamb, and by the word of their testimony; and they loved not their lives unto the death. Revelation 12:11.

> Og de seiret over ham ved Lammets blod og ved sitt vitnesbyrds ord; og de elsket ikke sitt liv like til døden. Åpenbaringen 12:11.

The testimony of humanity combined with the blood of Divinity is the testimony of Moses and the Lamb. Moses was humanity, the alpha to the blood of the omega Lamb’s divinity. All the gifts are restored as soon as the bride makes herself ready, and as a mighty army clothed in white linen, she takes her position as the ensign of the Lord’s advancing army. That battle march begins when the bride is made ready and clothed in white, which is when the windows of heaven are opened, as they were in Miller’s dream.

Vitnesbyrdet om menneskeheten, forenet med guddommelighetens blod, er vitnesbyrdet om Moses og Lammet. Moses var menneskeheten, alfaen i forhold til omega-Lammets guddommelighets blod. Alle gavene blir gjenopprettet så snart bruden gjør seg rede, og som en mektig hær, kledd i hvitt lin, inntar hun sin plass som banneret for Herrens framrykkende hær. Den slagmarsjen begynner når bruden er gjort rede og kledd i hvitt; da åpnes himmelens vinduer, slik de ble åpnet i Millers drøm.

> And I saw heaven opened, and behold a white horse; and he that sat upon him was called Faithful and True, and in righteousness he doth judge and make war. His eyes were as a flame of fire, and on his head were many crowns; and he had a name written, that no man knew, but he himself. And he was clothed with a vesture dipped in blood: and his name is called The Word of God. And the armies which were in heaven followed him upon white horses, clothed in fine linen, white and clean. And out of his mouth goeth a sharp sword, that with it he should smite the nations: and he shall rule them with a rod of iron: and he treadeth the winepress of the fierceness and wrath of Almighty God. And he hath on his vesture and on his thigh a name written, KING OF KINGS, AND LORD OF LORDS. Revelation 19:11–16.

> Og jeg så himmelen åpnet, og se, en hvit hest; og han som satt på den, ble kalt Trofast og Sannferdig, og i rettferdighet dømmer han og fører krig. Hans øyne var som en ildslue, og på hans hode var det mange kroner; og han hadde et navn skrevet, som ingen kjente uten han selv. Og han var kledd i en kledning dyppet i blod; og hans navn kalles Guds Ord. Og hærene som var i himmelen, fulgte ham på hvite hester, kledd i fint lin, hvitt og rent. Og ut av hans munn går det et skarpt sverd, for at han med det skulle slå folkene; og han skal herske over dem med jernstav; og han trår Allmektige Guds vredes og harmes vinpresse. Og på sin kledning og på sin lend har han et navn skrevet: KONGERS KONGE OG HERRERS HERRE. Åpenbaringen 19:11–16.

When the dirt brush man enters the empty room and opens the windows He gathers up the jewels and cast them into the larger omega casket. James White would identify those jewels as God’s people, but William Miller would tell you symbols have more than one meaning, and the jewels represent not only the scattered foundational truths, but also the scattered jewels that are on the crown that is lifted up representing Christ’s kingdom of glory.

Når skurekostmannen går inn i det tomme rommet og åpner vinduene, samler han sammen juvelene og kaster dem inn i den større omega-kisten. James White ville identifisere disse juvelene som Guds folk, men William Miller ville fortelle deg at symboler har mer enn én betydning, og juvelene representerer ikke bare de spredte grunnsannhetene, men også de spredte juvelene som er på kronen som løftes opp og representerer Kristi herlighetsrike.

> And the Lord their God shall save them in that day as the flock of his people: for they shall be as the stones of a crown, lifted up as an ensign upon his land. Zechariah 9:16.

> Og Herren deres Gud skal frelse dem på den dag som hjorden av sitt folk; for de skal være som stenene i en krone, løftet opp som et banner over hans land. Sakarja 9:16.

The omega and second test after the foundational alpha test of Rome establishing the vision, is the capstone omega test. It is the finishing of the temple test, that precedes the third litmus test of judgment. The test purges the two classes of worshippers from each other, separating the wise and foolish based upon the oil, which is the message, or as Sister White identified in her commentary of the synagogue at Capernaum—the “words of truth.”

Omegaen og den andre prøven etter den grunnleggende alfa-prøven, der Roma etablerer synet, er den avsluttende omega-prøven. Den er fullendelsen av tempelprøven, som går forut for den tredje lakmusprøven, dommens prøve. Prøven renser de to klassene av tilbedere fra hverandre og skiller de vise og de dårlige på grunnlag av oljen, som er budskapet, eller, slik Søster White identifiserte det i sin kommentar om synagogen i Kapernaum—«sannhetens ord».

Capernaum is where in John 6:66, Jesus lost the greatest number of disciples at one time, and those disciples never returned. As the largest test of discipleship in the time of Christ, Capernaum is a symbol of the omega test of discipleship in the time of Christ, which in turn would typify the omega test of discipleship in the three-step testing process that began in 2023. In Capernaum, the test was represented by the Bread of Heaven, and it identified the failure of the Jews in the context of their inability to understand prophecy, due to their unwillingness to accept that when Jesus’ spoke of natural things, it was to be understood in a spiritual application.

Kapernaum er stedet der Jesus i Johannes 6:66 mistet det største antall disipler på én gang, og disse disiplene vendte aldri tilbake. Som den største prøven på disippelskap i Kristi tid er Kapernaum et symbol på omega-prøven på disippelskap i Kristi tid, som igjen er et forbilde på omega-prøven på disippelskap i den tretrinns prøveprosessen som begynte i 2023. I Kapernaum ble prøven fremstilt ved Brødet fra himmelen, og den avdekket jødenes svikt i sammenheng med deres manglende evne til å forstå profetien, på grunn av deres uvillighet til å godta at når Jesus talte om naturlige ting, skulle det forstås i en åndelig anvendelse.

We will continue these things in the next article.

Vi vil fortsette med disse tingene i den neste artikkelen.

> “Christ’s discourse in the synagogue concerning the bread of life was the turning point in the history of Judas. He heard the words, ‘Except ye eat the flesh of the Son of man, and drink His blood, ye have no life in you.’ John 6:53. He saw that Christ was offering spiritual rather than worldly good. He regarded himself as farsighted, and thought he could see that Jesus would have no honor, and that He could bestow no high position upon His followers. He determined not to unite himself so closely to Christ but that he could draw away. He would watch. And he did watch.

> Kristi tale i synagogen om livets brød var vendepunktet i Judas’ historie. Han hørte ordene: «Uten at dere eter Menneskesønnens kjød og drikker hans blod, har dere ikke liv i dere.» Joh 6,53. Han så at Kristus tilbød åndelig snarere enn verdslig gode. Han betraktet seg selv som vidsynt og mente at han kunne se at Jesus ikke ville få noen ære, og at han ikke kunne tildele sine etterfølgere noen høy stilling. Han besluttet ikke å knytte seg så nært til Kristus at han ikke kunne trekke seg bort. Han ville holde oppsikt. Og det gjorde han.

> “From that time he expressed doubts that confused the disciples. …” The Desire of Ages, 719.

> «Fra den tid gav han uttrykk for tvil som forvirret disiplene. …» Slektenes håp, 719.

## First Test

Første prøve

> “The look that Jesus cast upon the selfish Judas convinced him that the Master had penetrated his hypocrisy, and read his base, contemptible character. This was a more direct reproof than Judas had before received. He was provoked by it, and thus a door was opened through which Satan entered to control his thoughts. Instead of repenting, he planned revenge. Stung by the knowledge of his sin, and provoked to madness because his guilt was known, he rose from the table, and went to the palace of the high priest, where he found the council assembled. He was imbued with the spirit of Satan, and acted like one bereft of reason. The reward promised for the betrayal of his Master was thirty pieces of silver; and for a far less sum than the box of ointment cost he sold the Savior.

> Blikket som Jesus festet på den selviske Judas, overbeviste ham om at Mesteren hadde gjennomskuet hans hykleri og lest hans nedrige, foraktelige karakter. Dette var en mer direkte irettesettelse enn Judas tidligere hadde mottatt. Han ble provosert av dette, og slik ble en dør åpnet som Satan trådte inn gjennom for å beherske hans tanker. I stedet for å omvende seg, la han planer om hevn. Stukket av erkjennelsen av sin synd, og drevet til vanvidd fordi hans skyld var blitt kjent, reiste han seg fra bordet og gikk til yppersteprestens palass, hvor han fant rådet samlet. Han var gjennomtrengt av Satans ånd og handlet som en som var berøvet forstanden. Belønningen som var lovet for forræderiet mot hans Mester, var tretti sølvpenger; og for en langt mindre sum enn alabasterskrinet med salve kostet, solgte han Frelseren.

> “In spirit and practice many resemble Judas. As long as there is silence in regard to the plague-spot in their character, no open enmity is seen; but when they are reproved, bitterness fills their hearts.” Youth Instructor, July 12, 1900.

> «I ånd og praksis ligner mange Judas. Så lenge det ties om pestflekken i deres karakter, ser man intet åpent fiendskap; men når de blir irettesatt, fylles deres hjerter med bitterhet.» Youth Instructor, 12. juli 1900.

## The Second Test

Den andre prøven

> “Before the Passover Judas had met a second time with the priests and scribes, and had closed the contract to deliver Jesus into their hands. . . . Judas was now offended at Christ’s act in washing the feet of His disciples. If Jesus could so humble Himself, he thought, He could not be Israel’s king. All hope of worldly honor in a temporal kingdom was destroyed. Judas was satisfied that there was nothing to be gained by following Christ. After seeing Him degrade Himself, as he thought, he was confirmed in his purpose to disown Him, and confess himself deceived. He was possessed by a demon, and he resolved to complete the work he had agreed to do in betraying his Lord.” The Desire of Ages, 645.

> «Før påsken hadde Judas for annen gang møtt prestene og de skriftlærde og inngått avtalen om å overgi Jesus i deres hender. ... Judas tok nå anstøt av Kristi handling da han vasket disiplenes føtter. Hvis Jesus kunne ydmyke seg slik, tenkte han, kunne han ikke være Israels konge. Alt håp om verdslig ære i et timelig rike var tilintetgjort. Judas var overbevist om at det ikke var noe å vinne ved å følge Kristus. Etter å ha sett ham fornedre seg selv, slik han oppfattet det, ble han stadfestet i sitt forsett om å fornekte ham og bekjenne at han selv var blitt bedratt. Han var besatt av en demon, og han besluttet å fullføre det verk han hadde gått med på å gjøre ved å forråde sin Herre.» The Desire of Ages, 645.

## The Final Decision

Den endelige avgjørelsen

> “In surprise and confusion at the exposure of his purpose, Judas rose hastily to leave the room. ‘Then said Jesus unto him, That thou doest, do quickly. . . . He then having received the sop went immediately out: and it was night.’ Night it was to the traitor as he turned away from Christ into the outer darkness.

> Forbauset og forvirret over at hans hensikt var blitt avslørt, reiste Judas seg hastig for å forlate rommet. «Da sa Jesus til ham: Det du gjør, gjør det snart. ... Da han så hadde fått stykket, gikk han straks ut; og det var natt.» Natt var det for forræderen idet han vendte seg bort fra Kristus og ut i det ytre mørke.

> “Until this step was taken, Judas had not passed beyond the possibility of repentance. But when he left the presence of his Lord and his fellow disciples, the final decision had been made. He had passed the boundary line.

> «Inntil dette skrittet var tatt, hadde Judas ikke gått ut over muligheten for omvendelse. Men da han forlot sin Herres og sine meddisiplers nærvær, var den endelige beslutningen truffet. Han hadde overskredet grensen.»

> “Wonderful had been the long-suffering of Jesus in His dealing with this tempted soul. Nothing that could be done to save Judas had been left undone. After he had twice covenanted to betray his Lord, Jesus still gave him opportunity for repentance. By reading the secret purpose of the traitor’s heart, Christ gave to Judas the final, convincing evidence of His divinity. This was to the false disciple the last call to repentance. No appeal that the divine-human heart of Christ could make had been spared. The waves of mercy, beaten back by stubborn pride, returned in a stronger tide of subduing love. But although surprised and alarmed at the discovery of his guilt, Judas became only the more determined. From the sacramental supper he went out to complete the work of betrayal.

> «Underfull hadde Jesu langmodighet vært i Hans omgang med denne fristede sjel. Intet som kunne gjøres for å frelse Judas, var blitt ugjort. Etter at han to ganger hadde inngått pakt om å forråde sin Herre, gav Jesus ham fremdeles anledning til omvendelse. Ved å lese den hemmelige hensikt i forræderens hjerte gav Kristus Judas det siste, overbevisende bevis på Sin guddommelighet. Dette var for den falske disippel det siste kall til omvendelse. Ingen appell som Kristi guddommelig-menneskelige hjerte kunne frembære, var blitt spart. Bølgene av miskunn, slått tilbake av hardnakket stolthet, vendte tilbake i en sterkere tidevannsstrøm av overvinnende kjærlighet. Men selv om Judas ble overrasket og forferdet ved avsløringen av sin skyld, ble han bare desto mer besluttsom. Fra den sakramentale nattverd gikk han ut for å fullføre forræderiets verk.»

> “In pronouncing the woe upon Judas, Christ also had a purpose of mercy toward His disciples. He thus gave them the crowning evidence of His Messiahship. ‘I tell you before it come,’ He said, ‘that, when it is come to pass, ye may believe that I AM.’ Had Jesus remained silent, in apparent ignorance of what was to come upon Him, the disciples might have thought that their Master had not divine foresight, and had been surprised and betrayed into the hands of the murderous mob. A year before, Jesus had told the disciples that He had chosen twelve, and that one was a devil. Now His words to Judas, showing that his treachery was fully known to his Master, would strengthen the faith of Christ’s true followers during His humiliation. And when Judas should have come to his dreadful end, they would remember the woe that Jesus had pronounced upon the betrayer.” The Desire of Ages, 653–655.

> «Da Kristus uttalte ve-ropet over Judas, hadde han også et barmhjertighetens hensikt overfor sine disipler. Slik gav han dem det høyeste bevis på sitt messiasskap. «Jeg sier dere det nå før det skjer,» sa han, «for at dere, når det er skjedd, skal tro at JEG ER.» Dersom Jesus hadde forholdt seg taus, i tilsynelatende uvitenhet om det som skulle komme over ham, kunne disiplene ha tenkt at deres Mester ikke hadde guddommelig forutviten, og at han var blitt overrasket og forrådt i den morderiske hopenes hender. Et år tidligere hadde Jesus sagt til disiplene at han hadde utvalgt tolv, og at én var en djevel. Nå ville hans ord til Judas, som viste at hans svik var fullt ut kjent av hans Mester, styrke troen hos Kristi sanne etterfølgere under hans ydmykelse. Og når Judas var kommet til sin fryktelige ende, ville de huske ve-ropet som Jesus hadde uttalt over forræderen.» Alfa og Omega, 653–655.

Back to Articles