Article

# The Book of Daniel - Number Eighteen

Daniels bok - Nummer atten

The Hour

Timen

Author

Jeff Pippenger

Published

December 13, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Inspiration is clear that chapter three of Daniel, represents the Sunday law in the United States. In Isaiah chapter twenty-three, the whore of Tyre, who commits fornication with the kings of the earth, is the whore of Revelation that commits fornication with the kings of the earth. In Revelation seventeen, that whore has Babylon the Great written on her forehead.

Inspirasjonen er tydelig på at det tredje kapitlet i Daniel representerer søndagsloven i De forente stater. I Jesaja kapittel tjuetre er Tyrus’ skjøge, som driver hor med jordens konger, den skjøgen i Åpenbaringen som driver hor med jordens konger. I Åpenbaringen sytten har denne skjøgen skrevet på sin panne: Babylon den store.

> And the woman was arrayed in purple and scarlet colour, and decked with gold and precious stones and pearls, having a golden cup in her hand full of abominations and filthiness of her fornication: And upon her forehead was a name written, MYSTERY, BABYLON THE GREAT, THE MOTHER OF HARLOTS AND ABOMINATIONS OF THE EARTH. Revelation 17:4, 5.

> Og kvinnen var kledd i purpur og skarlagen og prydet med gull og edelstener og perler; i sin hånd hadde hun et gullbeger, fullt av styggedommer og urenheten fra hennes hor. Og på hennes panne var det skrevet et navn: MYSTERIUM, DET STORE BABYLON, MOREN TIL SKJØGERNE OG TIL JORDENS STYGGEDOMMER. Åpenbaringen 17:4, 5.

Before 1950, English dictionaries correctly identified the woman represented in these two verses, as the Roman Catholic church. The whole world knew after the Dark Ages of Catholic persecutions that were accomplished from 538 through 1798; that the Roman church was the whore who commits fornication with the kings of the earth. The Declaration of Independence was designed as a rejection of the rule of Catholicism and also the rule of the earthly kings that had formed unholy relationships with the whore. Isaiah chapter twenty-three, identifies that the whore would be forgotten. You would never find the definition of the whore of Revelation seventeen as the Catholic church in any modern search engines, for God’s Word never fails, and God’s Word states that she would be forgotten.

Før 1950 identifiserte engelske ordbøker korrekt kvinnen som er framstilt i disse to versene, som den romersk-katolske kirke. Hele verden visste, etter den mørke middelalders tids katolske forfølgelser som ble gjennomført fra 538 til 1798, at den romerske kirke var skjøgen som driver hor med jordens konger. Uavhengighetserklæringen var utformet som en avvisning av katolisismens herredømme og også av de jordiske kongers herredømme, som hadde inngått uhellige forbindelser med skjøgen. Jesaja kapittel tjuetre identifiserer at skjøgen skulle bli glemt. Du ville aldri finne definisjonen av skjøgen i Åpenbaringen sytten som den katolske kirke i noen moderne søkemotorer, for Guds Ord svikter aldri, og Guds Ord sier at hun skulle bli glemt.

> And it shall come to pass in that day, that Tyre shall be forgotten seventy years, according to the days of one king: after the end of seventy years shall Tyre sing as an harlot. Take an harp, go about the city, thou harlot that hast been forgotten; make sweet melody, sing many songs, that thou mayest be remembered. And it shall come to pass after the end of seventy years, that the Lord will visit Tyre, and she shall turn to her hire, and shall commit fornication with all the kingdoms of the world upon the face of the earth. And her merchandise and her hire shall be holiness to the Lord: it shall not be treasured nor laid up; for her merchandise shall be for them that dwell before the Lord, to eat sufficiently, and for durable clothing. Isaiah 23:15–18.

> Og det skal skje på den dag at Tyrus skal bli glemt i sytti år, etter én konges dager; etter enden på sytti år skal det gå Tyrus som i skjøgens sang. Ta en harpe, gå omkring i byen, du glemte skjøge; la tonene lyde vakkert, syng mange sanger, så du kan bli husket. Og det skal skje etter enden på sytti år at Herren skal besøke Tyrus, og hun skal vende tilbake til sin skjønnelønn og drive hor med alle verdens riker på jordens overflate. Og hennes handelsvinning og hennes skjønnelønn skal være helliget Herren; det skal ikke samles i forråd eller legges opp, for hennes handelsvinning skal være for dem som bor for Herrens åsyn, så de kan ete seg mette og ha varige klær. Jesaja 23:15–18.

God’s Word never fails, and since 1798, the whore has been forgotten, but in the last days she will be remembered. She is remembered when God’s seventh-day Sabbath is attacked, and it is the one commandment of the Ten Commandments, that was always to be remembered. She is remembered when she takes her harp, travels around the city and makes sweet melodies and many songs. She sings her songs at the end of seventy years, that are the days of one king. A king, according to Daniel chapter two, is a kingdom.

Guds Ord svikter aldri, og siden 1798 har skjøgen vært glemt, men i de siste dager skal hun bli husket. Hun blir husket når Guds syvendedags sabbat blir angrepet, og det er det ene budet i De ti bud som alltid skulle huskes. Hun blir husket når hun tar sin harpe, drar omkring i byen og lar søte melodier og mange sanger lyde. Hun synger sine sanger ved enden av sytti år, som er én konges dager. En konge er, ifølge Daniel kapittel to, et rike.

> And wheresoever the children of men dwell, the beasts of the field and the fowls of the heaven hath he given into thine hand, and hath made thee ruler over them all. Thou art this head of gold. Daniel 2:38.

> Og hvor enn menneskenes barn bor, markens dyr og himmelens fugler har han gitt i din hånd, og han har gjort deg til hersker over dem alle. Du er dette hode av gull. Daniel 2,38.

A “head,” or a “king” are both symbols of a kingdom. The kingdom that is represented by the “days of one king,” is the United States. The United States began its prophetic rule as the earth beast when the deadly wound was delivered to the whore of Babylon in 1798. It continues as the sixth kingdom of Bible prophecy until the Sunday law. The literal kingdom of Bible prophecy that actually ruled for seventy years was Babylon.

Et «hode» eller en «konge» er begge symboler på et rike. Det riket som er fremstilt ved «dagene til én konge», er De forente stater. De forente stater begynte sitt profetiske herredømme som dyret fra jorden da det dødelige såret ble tilføyd Babylons skjøge i 1798. Det fortsetter som det sjette riket i Bibelens profeti inntil søndagsloven. Det bokstavelige riket i Bibelens profeti som faktisk hersket i sytti år, var Babylon.

> Behold, I will send and take all the families of the north, saith the Lord, and Nebuchadnezzar the king of Babylon, my servant, and will bring them against this land, and against the inhabitants thereof, and against all these nations round about, and will utterly destroy them, and make them an astonishment, and an hissing, and perpetual desolations. Moreover I will take from them the voice of mirth, and the voice of gladness, the voice of the bridegroom, and the voice of the bride, the sound of the millstones, and the light of the candle. And this whole land shall be a desolation, and an astonishment; and these nations shall serve the king of Babylon seventy years. And it shall come to pass, when seventy years are accomplished, that I will punish the king of Babylon, and that nation, saith the Lord, for their iniquity, and the land of the Chaldeans, and will make it perpetual desolations. Jeremiah 25:9–12.

> Se, jeg vil sende bud og hente alle slektene i nord, sier Herren, og Nebukadnesar, kongen i Babylon, min tjener, og jeg vil føre dem mot dette landet og mot dets innbyggere og mot alle disse folkene rundt omkring; og jeg vil fullstendig ødelegge dem og gjøre dem til gjenstand for forferdelse og til spott og til evige ødemarker. Dessuten vil jeg ta fra dem frydens røst og gledens røst, brudgommens røst og brudens røst, lyden av kvernsteinene og lyset fra lampen. Og hele dette landet skal bli til ødemark og til forferdelse; og disse folkene skal tjene kongen i Babylon i sytti år. Og det skal skje når sytti år er til ende, at jeg vil hjemsøke kongen i Babylon og dette folket, sier Herren, for deres misgjerning, og kaldeernes land, og jeg vil gjøre det til evige ødemarker. Jeremia 25:9–12.

Literal Babylon ruled for seventy years, typifying the kingdom in the last days which will reign for seventy symbolic years. Nebuchadnezzar, the king of Babylon, attacked Judah three times. The first attack was against Jehoiakim, and the seventy years of Jeremiah’s prophecy then began. It ended with the death of Belshazzar, when God punished “the king of Babylon,” as he had punished king Jehoiakim in the beginning of the seventy years. The prophetic kingdom that is represented as “days of one king” (one kingdom) as “seventy years” was Babylon, and the kingdom of Bible prophecy that rules for the seventy symbolic years during the time when the whore of Tyre is forgotten, is the earth beast of Revelation thirteen. The transition from the fifth to sixth kingdom of Bible prophecy in 1798, is part of the truth that John is illustrating in Revelation chapter thirteen.

Det bokstavelige Babylon hersket i sytti år, som et forbilde på riket i de siste dager som skal regjere i sytti symbolske år. Nebukadnesar, kongen i Babylon, angrep Juda tre ganger. Det første angrepet var rettet mot Jojakim, og da begynte de sytti årene i Jeremias profeti. De endte med Belsasars død, da Gud straffet «kongen i Babylon», slik han hadde straffet kong Jojakim ved begynnelsen av de sytti årene. Det profetiske riket som fremstilles som «én konges dager» (ett rike) som «sytti år», var Babylon, og det riket i Bibelens profeti som hersker i de sytti symbolske årene i den tiden da skjøgen fra Tyrus er glemt, er jorddyret i Åpenbaringen tretten. Overgangen fra det femte til det sjette riket i Bibelens profeti i 1798 er en del av sannheten som Johannes illustrerer i Åpenbaringen kapittel tretten.

> And I stood upon the sand of the sea, and saw a beast rise up out of the sea, having seven heads and ten horns, and upon his horns ten crowns, and upon his heads the name of blasphemy. . . . And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. Revelation 13:1, 11.

> Og jeg stod på havets sand og så et dyr stige opp av havet; det hadde sju hoder og ti horn, og på hornene sine ti kroner, og på hodene sine bespottelsens navn. … Og jeg så et annet dyr stige opp av jorden; og det hadde to horn lik et lam, og det talte som en drage. Åpenbaringen 13:1, 11.

The seashore which John stood upon in Revelation chapter thirteen, represents 1798.

Stranden som Johannes stod på i Åpenbaringen kapittel tretten, representerer 1798.

> “At the time when the Papacy, robbed of its strength, was forced to desist from persecution, John beheld a new power coming up to echo the dragon’s voice, and carry forward the same cruel and blasphemous work. This power, the last that is to wage war against the church and the law of God, is represented by a beast with lamblike horns. The beasts preceding it had risen from the sea; but this came up out of the earth, representing the peaceful rise of the nation which it symbolized—the United States.” Signs of the Times, February 8, 1910.

> «På den tid da pavedømmet, berøvet sin styrke, ble tvunget til å opphøre med forfølgelsen, så Johannes en ny makt stige opp for å gjenlyde dragens røst og føre videre det samme grusomme og gudsbespottelige verk. Denne makten, den siste som skal føre krig mot kirken og Guds lov, fremstilles ved et dyr med horn lik et lams. Dyrene som gikk forut for det, hadde steget opp av havet; men dette steg opp av jorden, og betegner den fredelige fremveksten av den nasjon det symboliserte — De forente stater.» Signs of the Times, 8. februar 1910.

The beast from the sea was divided by the sand of the sea from the beast of the earth. The fifth kingdom of Bible prophecy in 1798 (the seashore), represented past history, and the sixth kingdom was future history. The Millerites did not see this truth. William Miller was given insight into the dragon power of paganism and its relationship with the following kingdom represented as the beast of Catholicism. Revelation thirteen, opens up the story of the false prophet, that is the third of the three powers which lead the world to Armageddon. The story begins on the seashore of 1798.

Dyret fra havet ble ved havets sand skilt fra dyret fra jorden. Det femte riket i Bibelens profeti i 1798 (havbredden) representerte fortidens historie, og det sjette riket var fremtidig historie. Millerittene så ikke denne sannheten. William Miller fikk innsikt i hedenskapets dragemakt og dens forhold til det påfølgende riket, fremstilt som katolisismens dyr. Åpenbaringen tretten åpner beretningen om den falske profet, det vil si den tredje av de tre maktene som leder verden til Harmageddon. Beretningen begynner på havbredden i 1798.

The United States begins its history with the symbolism of the lamb, but ends its history speaking as a dragon. The history of the symbolic seventy years of the reign of the earth beast is represented in one verse, in chapter thirteen of Revelation, for the verse identifies both the beginning and ending of the earth beast in the same sentence.

De forente stater begynner sin historie med lammets symbolikk, men avslutter sin historie med å tale som en drage. Historien om de symbolske sytti årene av jorddyrets herredømme er fremstilt i ett vers, i kapittel tretten i Åpenbaringen, for verset identifiserer både begynnelsen og avslutningen av jorddyret i den samme setningen.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. Revelation 13:11.

> Og jeg så et annet dyr stige opp av jorden; og det hadde to horn lik et lam, og det talte som en drage. Åpenbaringen 13:11.

When the United States speaks as a dragon, it passes the Sunday law. Before it accomplishes the enforcement of Sunday worship the apostate churches of Protestantism will come together and take political control of the apostate government, as they form the image of the beast. When inspiration identifies (and it does so repeatedly), that Nebuchadnezzar’s dedication service of the golden image represents the Sunday law, it is marking the end of the seventy symbolic years of the earth beast. Daniel chapters one through three, represent the three angels’ messages of Revelation chapter fourteen. The third angel becomes a living truth at the Sunday law.

Når Amerikas forente stater taler som en drage, vedtar det søndagsloven. Før det fullbyrder håndhevelsen av søndagstilbedelsen, vil protestantismens frafalne kirker slutte seg sammen og ta politisk kontroll over den frafalne regjeringen idet de danner dyrets bilde. Når inspirasjonen identifiserer (og det gjør den gjentatte ganger) at Nebukadnesars innvielsesseremoni for gullstøtten representerer søndagsloven, markerer den avslutningen på de sytti symbolske årene for jorddyret. Daniels bok, kapittel én til tre, representerer de tre englers budskap i Åpenbaringen kapittel fjorten. Den tredje engel blir en levende sannhet ved søndagsloven.

Prophetically, chapters one through three in the book of Daniel, represent the seventy symbolic years of the earth beast of Revelation thirteen. The dietary test represented in chapter one, and the symbolism of Jehoiakim, identify that chapter one, prophetically begins at the empowerment of the first angel, either on August 11, 1840, or on September 11, 2001, in the history of the third angel.

Profetisk sett representerer kapittel én til tre i Daniels bok de sytti symbolske årene til jorddyret i Åpenbaringen tretten. Kostholdsprøven som fremstilles i kapittel én, og symbolikken knyttet til Jojakim, viser at kapittel én profetisk begynner ved bemyndigelsen av den første engelen, enten den 11. august 1840 eller den 11. september 2001, i den tredje engelens historie.

Babylon is the nation that ruled for seventy years, and those years, represents the history of the United States. Babylon’s seventy years did not conclude until well after Nebuchadnezzar’s dedication of the golden image, but prophetically the seventy symbolic years that Isaiah employs in chapter twenty-three, ends in chapter three of Daniel. When Nebuchadnezzar’s orchestra plays the music for the dedication ceremony, the mark of the beast is enforced, and at that time the whore of Tyre and of Babylon begins to sing her songs to the kings of the earth, while apostate Israel bows and dances.

Babylon er nasjonen som hersket i sytti år, og disse årene representerer De forente staters historie. Babylons sytti år ble ikke avsluttet før lenge etter Nebukadnesars innvielse av gullbildet, men profetisk ender de sytti symbolske årene som Jesaja benytter i kapittel tjuetre, i Daniel kapittel tre. Når Nebukadnesars orkester spiller musikken til innvielsesseremonien, håndheves dyrets merke, og på den tid begynner horen i Tyrus og i Babylon å synge sine sanger for jordens konger, mens det frafalne Israel bøyer seg og danser.

> Nebuchadnezzar the king made an image of gold, whose height was threescore cubits, and the breadth thereof six cubits: he set it up in the plain of Dura, in the province of Babylon. Then Nebuchadnezzar the king sent to gather together the princes, the governors, and the captains, the judges, the treasurers, the counsellors, the sheriffs, and all the rulers of the provinces, to come to the dedication of the image which Nebuchadnezzar the king had set up. Then the princes, the governors, and captains, the judges, the treasurers, the counsellors, the sheriffs, and all the rulers of the provinces, were gathered together unto the dedication of the image that Nebuchadnezzar the king had set up; and they stood before the image that Nebuchadnezzar had set up. Then an herald cried aloud, To you it is commanded, O people, nations, and languages, That at what time ye hear the sound of the cornet, flute, harp, sackbut, psaltery, dulcimer, and all kinds of musick, ye fall down and worship the golden image that Nebuchadnezzar the king hath set up: And whoso falleth not down and worshippeth shall the same hour be cast into the midst of a burning fiery furnace. Therefore at that time, when all the people heard the sound of the cornet, flute, harp, sackbut, psaltery, and all kinds of musick, all the people, the nations, and the languages, fell down and worshipped the golden image that Nebuchadnezzar the king had set up. Daniel 3:1–7.

> Kong Nebukadnesar lot lage eit bilete av gull; det var seksti alner høgt og seks alner breitt. Han reiste det på Dura-sletta i landskapet Babylon. Så sende kong Nebukadnesar bod etter satrapane, statthaldarane og landshovdingane, dommarane, skattmeisterane, rådgjevarane, lovkunnige og alle styrarane i landskapa, så dei skulle koma til innviinga av biletet som kong Nebukadnesar hadde reist. Då samla satrapane, statthaldarane og landshovdingane, dommarane, skattmeisterane, rådgjevarane, lovkunnige og alle styrarane i landskapa seg til innviinga av biletet som kong Nebukadnesar hadde reist, og dei stilte seg framfor biletet som Nebukadnesar hadde reist. Då ropa ein herold med høg røyst: Dykk er det bode, de folk, folkeslag og tungemål, at når de høyrer lyden av horn, fløyte, sitar, lyre, psalter, sekkepipe og alle slag musikkinstrument, skal de falla ned og tilbe gullbiletet som kong Nebukadnesar har reist. Og kvar den som ikkje fell ned og tilbed, skal i same stund kastast midt inn i den brennande eldomnen. Då no alle folka høyrde lyden av horn, fløyte, sitar, lyre, psalter og alle slag musikkinstrument, fall alle folk, folkeslag og tungemål ned og tilbad gullbiletet som kong Nebukadnesar hadde reist. Daniel 3:1–7.

At that “time,” or in that same “hour,” which is the Sunday law in the United States, anyone who refuses to worship the golden image will “be cast into the midst of a burning fiery furnace.” The only book in the Old Testament that contains the word translated as “hour,” is the book of Daniel. The word “hour” in chapter three, represents the arrival of the mark of the beast. The word “hour” also represents the message of the first angel in chapter four, for it there symbolizes the warning to Nebuchadnezzar of the coming “hour” of God’s judgment.

På den «tid», eller i den samme «time», som er søndagsloven i De forente stater, skal enhver som nekter å tilbe gullbildet, «kastes midt i den brennende ildovn». Den eneste boken i Det gamle testamente som inneholder ordet oversatt med «time», er Daniels bok. Ordet «time» i kapittel tre representerer dyrets merkes ankomst. Ordet «time» representerer også den første engels budskap i kapittel fire, for der symboliserer det advarselen til Nebukadnesar om den kommende «time» for Guds dom.

> Then Daniel, whose name was Belteshazzar, was astonied for one hour, and his thoughts troubled him. The king spake, and said, Belteshazzar, let not the dream, or the interpretation thereof, trouble thee. Belteshazzar answered and said, My lord, the dream be to them that hate thee, and the interpretation thereof to thine enemies. Daniel 4:19.

> Da ble Daniel, han som hadde navnet Beltsasar, slått av forferdelse en stund, og hans tanker uroet ham. Kongen tok til orde og sa: Beltsasar, la ikke drømmen eller tydningen av den uroe deg. Beltsasar svarte og sa: Min herre, måtte drømmen gjelde dem som hater deg, og tydningen av den dine fiender. Daniel 4:19.

Daniel presented the warning to Nebuchadnezzar of his coming hour of God’s judgment, that Nebuchadnezzar later rejected. The “hour” in chapter four, when used again in the chapter, then represents the “hour” that the judgment arrived. In Millerite history the first “hour” in chapter four, would represent the arrival of the first angel in 1798. That message was fulfilled when the investigative judgment began on October 22, 1844. The “hour” in chapter four, is first a symbol of a message of coming judgment and then it is employed as the symbol that the judgment has arrived. The first use of the word “hour” represents 1798, and the arrival of the first angel, and the second use represents October 22, 1844, and the arrival of the third angel.

Daniel frembar advarselen for Nebukadnesar om hans kommende time av Guds dom, som Nebukadnesar senere forkastet. «Timen» i kapittel fire, når den brukes igjen i kapitlet, representerer deretter den «timen» da dommen kom. I millerittisk historie ville den første «timen» i kapittel fire representere den første engels ankomst i 1798. Dette budskapet ble oppfylt da den undersøkende dom begynte den 22. oktober 1844. «Timen» i kapittel fire er først et symbol på et budskap om kommende dom, og deretter blir den brukt som symbolet på at dommen er kommet. Den første bruken av ordet «time» representerer 1798 og den første engels ankomst, og den andre bruken representerer 22. oktober 1844 og den tredje engels ankomst.

> The same hour was the thing fulfilled upon Nebuchadnezzar: and he was driven from men, and did eat grass as oxen, and his body was wet with the dew of heaven, till his hairs were grown like eagles’ feathers, and his nails like birds’ claws. Daniel 4:33.

> I samme stund ble dette fullbyrdet over Nebukadnesar; og han ble drevet bort fra menneskene og åt gress som oksene, og hans kropp ble vætet av himmelens dugg, inntil hans hår var vokst som ørnefjær, og hans negler som fugleklør. Daniel 4:33.

The “hour” in chapter four is therefore a symbol of both 1798 and 1844, which are the ending points for the two curses of “seven times,” against the northern (beginning in 723 BC) and southern (beginning in 677 BC) kingdoms of Israel. Those two curses, representing twenty-five hundred and twenty years of scattering and slavery, represent the execution of God’s first and last indignation against His apostate people. They both started with God’s judgment, and their respective endings represent the warning message of God’s approaching investigative judgment, or the arrival of the investigative judgment. Both of the judgments represented by the ending of the two judgments of “seven times” are represented by the word “hour,” in Daniel chapter four.

«Timen» i kapittel fire er derfor et symbol på både 1798 og 1844, som er endepunktene for de to forbannelsene med «sju tider» over Israels nordlige rike (som begynte i 723 f.Kr.) og sørlige rike (som begynte i 677 f.Kr.). Disse to forbannelsene, som representerer to tusen fem hundre og tjue år med adspredelse og slaveri, representerer fullbyrdelsen av Guds første og siste harme mot sitt frafalne folk. Begge begynte med Guds dom, og deres respektive avslutninger representerer advarselsbudskapet om Guds nært forestående undersøkende dom, eller ankomsten av den undersøkende dommen. Begge de dommene som representeres ved avslutningen av de to dommene med «sju tider», er representert ved ordet «time» i Daniels bok, kapittel fire.

In Millerite history the “hour” represents the beginning of the movement at the time of the end in 1798, when the first angel arrived, and the second “hour” in chapter four represents the end of the movement, when the third angel arrived on October 22, 1844. The Millerite movement of the first angel is repeated in the movement of the third angel, so the two usages of “hour” in chapter four, also mark the time of the end in 1989, and also the soon-coming Sunday law. The Millerite movement of the first angel announced the opening of the investigative judgment, and the movement of the third angel announces the opening of God’s executive judgment, which is progressive, beginning at the Sunday law, and continuing and escalating until the Second Coming of Christ.

I millerittisk historie representerer «timen» begynnelsen på bevegelsen ved endetidens tid i 1798, da den første engel ankom, og den andre «timen» i kapittel fire representerer slutten på bevegelsen, da den tredje engel ankom den 22. oktober 1844. Millerittbevegelsen under den første engel gjentas i den tredje engels bevegelse, så de to forekomstene av «time» i kapittel fire markerer derfor også endetidens tid i 1989, og også den snart kommende søndagsloven. Millerittbevegelsen under den første engel kunngjorde åpningen av den undersøkende dom, og den tredje engels bevegelse kunngjør åpningen av Guds fullbyrdende dom, som er progressiv, idet den begynner ved søndagsloven og fortsetter og tiltar helt frem til Kristi gjenkomst.

We will continue our study of Daniel chapter three, and conclude our consideration of the word “hour” in the next article.

Vi vil fortsette vår studie av Daniel kapittel tre, og avslutte vår behandling av ordet «time» i den neste artikkelen.

> Behold, I send you forth as sheep in the midst of wolves: be ye therefore wise as serpents, and harmless as doves. But beware of men: for they will deliver you up to the councils, and they will scourge you in their synagogues; And ye shall be brought before governors and kings for my sake, for a testimony against them and the Gentiles. But when they deliver you up, take no thought how or what ye shall speak: for it shall be given you in that same hour what ye shall speak. For it is not ye that speak, but the Spirit of your Father which speaketh in you. And the brother shall deliver up the brother to death, and the father the child: and the children shall rise up against their parents, and cause them to be put to death. And ye shall be hated of all men for my name’s sake: but he that endureth to the end shall be saved. But when they persecute you in this city, flee ye into another: for verily I say unto you, Ye shall not have gone over the cities of Israel, till the Son of man be come. The disciple is not above his master, nor the servant above his lord. It is enough for the disciple that he be as his master, and the servant as his lord. If they have called the master of the house Beelzebub, how much more shall they call them of his household? Fear them not therefore: for there is nothing covered, that shall not be revealed; and hid, that shall not be known. What I tell you in darkness, that speak ye in light: and what ye hear in the ear, that preach ye upon the housetops. And fear not them which kill the body, but are not able to kill the soul: but rather fear him which is able to destroy both soul and body in hell. Matthew 10:16–28.

> Se, jeg sender dere ut som sauer midt iblant ulver; vær derfor kloke som slanger og enfoldige som duer. Men ta dere i vare for menneskene; for de skal overgi dere til rådene, og i sine synagoger skal de hudstryke dere. Også for landshøvdinger og konger skal dere føres for min skyld, til et vitnesbyrd for dem og for hedningene. Men når de overgir dere, så vær ikke bekymret for hvordan eller hva dere skal tale; for det skal bli gitt dere i samme stund hva dere skal tale. For det er ikke dere som taler, men deres Fars Ånd som taler i dere. Og bror skal overgi bror til døden, og far sitt barn; og barn skal reise seg mot sine foreldre og volde at de blir drept. Og dere skal hates av alle for mitt navns skyld; men den som holder ut til enden, han skal bli frelst. Men når de forfølger dere i denne byen, så flykt til en annen; for sannelig sier jeg dere: Dere skal slett ikke være ferdige med Israels byer før Menneskesønnen kommer. Disippelen er ikke over sin mester, heller ikke tjeneren over sin herre. Det er nok for disippelen at han blir som sin mester, og tjeneren som sin herre. Har de kalt husbonden Beelsebul, hvor mye mer da hans husfolk? Frykt dem derfor ikke; for det er ikke noe tildekket som ikke skal bli åpenbart, og ikke noe skjult som ikke skal bli kjent. Det jeg sier dere i mørket, tal det i lyset; og det dere hører i øret, forkynn det fra takene. Og frykt ikke dem som dreper legemet, men ikke kan drepe sjelen; frykt heller ham som kan ødelegge både sjel og legeme i helvete. Matteus 10:16–28.

Back to Articles