Article

# Parallel Warnings - Number Two

Parallelle advarsler – nummer to

Unveiling the Prophetic Tapestry: Decoding the Messages of Revelation 14 in Millerite History and Today

Åpenbaringen av det profetiske billedvev: Tyding av budskapene i Åpenbaringen 14 i millerittisk historie og i dag

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

When the parable of the ten virgins was fulfilled in Millerite history it took place during the second angel’s message. The second angel’s message represents two distinct messages, both in the period of time which they cover and in terms of the intended audience of the message. The second angel’s message was directed to the Protestant churches that had just returned to Rome and became daughters of Babylon. The Midnight Cry was directed to the sleeping Millerites. The first message was directed outside of the Millerites, the second was directed inside. This will be fulfilled to the letter in our day.

Da lignelsen om de ti jomfruene ble oppfylt i millerittisk historie, fant det sted under den annen engels budskap. Den annen engels budskap representerer to atskilte budskap, både med hensyn til den tidsperiode de omfatter og med hensyn til den tiltenkte målgruppen for budskapet. Den annen engels budskap var rettet til de protestantiske kirkene som nettopp hadde vendt tilbake til Roma og blitt Babylons døtre. Midnattsropet var rettet til de sovende millerittene. Det første budskapet var rettet utenfor millerittenes rekker, det andre var rettet innenfor. Dette vil bli oppfylt til punkt og prikke i vår tid.

The difference that needs to be noted in the repetition of our day is that in the beginning of Adventism the message of the second angel first went outside the Millerites and then part two of the message went inside the Millerites. At the end of Adventism, when the parable is again repeated, so also is the second angel’s message. We are told that directly more than a handful of times. But the two-fold nature of the message is reversed at the end. The first message goes to Adventism and the second to those outside of Adventism. We are told that the work and message represented by the angel of Revelation eighteen is a repetition of the second angel’s message.

Den forskjellen som må bemerkes i gjentakelsen i vår tid, er at ved adventismens begynnelse gikk den andre engels budskap først utenfor millerittene, og deretter gikk den andre delen av budskapet inn blant millerittene. Ved slutten av adventismen, når lignelsen igjen blir gjentatt, blir også den andre engels budskap gjentatt. Det får vi direkte vite mer enn en håndfull ganger. Men budskapets todelte natur er omvendt ved enden. Det første budskapet går til adventismen, og det andre til dem utenfor adventismen. Vi får vite at verket og budskapet som fremstilles ved engelen i Åpenbaringen atten, er en gjentakelse av den andre engels budskap.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).

> «Profeten sier: ‘Og jeg så en annen engel komme ned fra himmelen; han hadde stor makt, og jorden ble opplyst av hans herlighet. Og han ropte med mektig røst og sa: Babylon, den store, er falt, er falt, og er blitt et tilholdssted for onde ånder’ (Åpenbaringen 18:1, 2). Dette er det samme budskapet som ble gitt av den annen engel. Babylon er falt, ‘fordi hun gav alle folk å drikke av hennes horeis vredes vin’ (Åpenbaringen 14:8). Hva er den vin?—Hennes falske læresetninger. Hun har gitt verden en falsk sabbat i stedet for sabbaten i det fjerde bud, og har gjentatt den løgnen som Satan først fortalte Eva i Eden—sjelens naturlige udødelighet. Mange beslektede villfarelser har hun spredt vidt og bredt, idet hun ‘lærer menneskebud som lærdommer’ (Matteus 15:9).»

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> «Da Jesus begynte sin offentlige tjeneste, renset Han tempelet for dets helligbrøde vanhelligelse. Blant de siste handlingene i Hans tjeneste var den andre renselsen av tempelet. Slik blir det i det siste verk for å advare verden rettet to særskilte kall til menighetene. Den annen engels budskap lyder: «Babylon er falt, er falt, den store stad, fordi hun har gitt alle folkeslag å drikke av sin hors vredes vin» (Åpenbaringen 14:8). Og i det høye rop i den tredje engels budskap høres en røst fra himmelen som sier: «Kom ut fra henne, mitt folk, for at I ikke skal bli delaktige i hennes synder, og for at I ikke skal få del i hennes plager. For hennes synder har nådd opp til himmelen, og Gud har kommet hennes misgjerninger i hu» (Åpenbaringen 18:4, 5).» Selected Messages, bok 2, 118.

The message of the second angel at the beginning of Adventism is the same message as the message represented by the angel of Revelation eighteen, and in that warning, there are two voices that proclaim a message. The first voice is proclaimed when the earth is lightened by his glory and in verse four John heard another voice saying, “come out of her.”

Budskapet fra den andre engelen ved adventismens begynnelse er det samme budskapet som er fremstilt ved engelen i Åpenbaringen atten, og i den advarselen er det to røster som forkynner et budskap. Den første røsten forkynnes når jorden blir opplyst av hans herlighet, og i vers fire hørte Johannes en annen røst si: «Kom ut av henne.»

In Millerite history the call out of Babylon came first and the message to the Millerites came second. In Revelation eighteen it is the second voice, or second message that addresses those outside of Adventism. Along with the declaration that there are “two distinct calls made to the churches” we find that the two times Christ cleansed the temple (at the beginning and ending of His ministry) is also an illustration of the beginning and ending of Adventism.

I millerittisk historie kom kallet om å gå ut fra Babylon først, og budskapet til millerittene kom deretter. I Åpenbaringen atten er det den andre røsten, eller det andre budskapet, som henvender seg til dem som er utenfor adventismen. Sammen med erklæringen om at det er «to adskilte kall rettet til menighetene», finner vi også at de to gangene Kristus renset templet (ved begynnelsen og avslutningen av sin tjeneste) også er en illustrasjon av adventismens begynnelse og avslutning.

The beginning of Adventism illustrated a purification of the workers that helped in building the foundation that William Miller was used to establish. The foundation was completed at the conclusion of the second angel’s message, for with the arrival of the third angel on October 22, 1844 the truths that make up the foundations of Adventism were made available to understand, for those who are willing to hear.

Adventismens begynnelse illustrerte en renselse av arbeiderne som bidro til å bygge det fundamentet William Miller ble brukt til å legge. Fundamentet ble fullført ved avslutningen av den andre engels budskap, for med den tredje engels komme den 22. oktober 1844 ble de sannheter som utgjør Adventismens grunnvoll gjort tilgjengelige å forstå for dem som er villige til å høre.

The work of building the foundation concluded at the climax of the history of the second angel, when “two distinct calls were made to the churches.” The first call was outside the Millerites, the second was for the Millerites. But another beginning that aligns with Adventism’s beginning is the ministry of Christ when He cleansed His temple the first time. The prophetic illustration of the temple being cleansed is marking a purification at the beginning and end of His ministry, that in turn typifies a purification of Adventism at its beginning and ending. Christ’s two temple cleansings align with the beginning and ending of Adventism, but His message was just for His covenant people who were in the process of forever divorcing themselves from God.

Arbeidet med å bygge grunnvollen ble fullført ved høydepunktet i den andre engels historie, da «to særskilte kall ble gitt til menighetene». Det første kallet var utenfor millerittene, det andre var for millerittene. Men en annen begynnelse som samsvarer med adventismens begynnelse, er Kristi tjeneste da Han renset sitt tempel første gang. Den profetiske illustrasjonen av at templet blir renset, markerer en renselse ved begynnelsen og slutten av Hans tjeneste, noe som igjen er et forbilde på en renselse av adventismen ved dens begynnelse og avslutning. Kristi to tempelrenselser samsvarer med adventismens begynnelse og avslutning, men Hans budskap var bare for Hans paktsfolk, som var i ferd med for alltid å skille seg fra Gud.

The beginning of Adventism presented a message announcing the opening of the judgment and the end of Adventism is announcing the end of judgment. Jesus cleansed the temple the first time and rebuked the Jews for turning His house into a den of thieves, but the second cleansing of the temple was “among the last acts of His ministry.” At the end of His ministry, He no longer told the Jews that they had made His Father’s house a den of thieves, he then told them that their house “was left to them desolate.”

Begynnelsen av adventismen frembar et budskap som forkynte dommens begynnelse, og slutten på adventismen forkynner dommens avslutning. Jesus renset tempelet første gang og irettesatte jødene fordi de hadde gjort Hans hus til en røverhule, men den andre renselsen av tempelet var «blant de siste handlingene i Hans tjeneste». Ved slutten av Sin tjeneste sa Han ikke lenger til jødene at de hadde gjort Hans Fars hus til en røverhule; da sa Han dem at deres hus «ble forlatt dem øde».

> “Meanwhile worshipers from every nation sought the temple which had been dedicated to the worship of God. Glittering with gold and precious stones, it was a vision of beauty and grandeur. But Jehovah was no longer to be found in that palace of loveliness. Israel as a nation had divorced herself from God. When Christ, near the close of His earthly ministry, looked for the last time upon the interior of the temple, He said, ‘Behold, your house is left unto you desolate.’ Matthew 23:38. Hitherto He had called the temple His Father’s house; but as the Son of God passed out from those walls, God’s presence was withdrawn forever from the temple built to His glory.” Acts of the Apostles, 145.

> I mellomtiden søkte tilbedere fra alle nasjoner til templet som var viet til tilbedelsen av Gud. Glitrende av gull og kostbare steiner var det et syn av skjønnhet og storhet. Men Jehova var ikke lenger å finne i dette herlige palasset. Israel som nasjon hadde skilt seg fra Gud. Da Kristus, nær avslutningen av sin jordiske tjeneste, for siste gang så inn i templets indre, sa Han: «Se, deres hus blir overlatt til dere øde.» Matteus 23:38. Inntil da hadde Han kalt templet sin Fars hus; men da Guds Sønn gikk ut fra disse murene, ble Guds nærvær for alltid trukket tilbake fra templet som var bygd til Hans ære.» Apostlenes gjerninger, 145.

The temple He cleansed at the beginning was a different temple than what He cleansed at the end. The first temple was His Father’s house, but the second temple was the Jew’s house. The Lord entered into covenant with Adventism at the beginning and Adventists became priests in His temple. At the end of Adventism, they are to be no more priests, and their house will be desolated.

Tempelet som Han renset i begynnelsen, var et annet tempel enn det Han renset ved slutten. Det første tempelet var Hans Fars hus, men det andre tempelet var jødenes hus. Herren inngikk en pakt med adventismen i begynnelsen, og adventistene ble prester i Hans tempel. Ved slutten av adventismen skal de ikke lenger være prester, og deres hus skal bli lagt øde.

The second angel represents two messages. This is one reason the message is represented as Babylon falling twice. This is not the primary reason for the twice repeated announcement of Babylon’s fall, but is one reason. How is it two messages?

Den andre engelen representerer to budskap. Dette er én grunn til at budskapet fremstilles som at Babylon faller to ganger. Dette er ikke den primære grunnen til den dobbelt gjentatte kunngjøringen om Babylons fall, men det er én grunn. Hvordan er det to budskap?

The second angel arrived in response to the rejection of the first angel’s message. When the failed prediction, identifying 1843 as the conclusion of the 2300-year prophecy, the Protestant churches used the erroneous message to reject Miller’s message. Miller’s message was the first angel’s message. At its rejection the Protestant churches, who had been God’s church in the wilderness for over 1260 years, were rejected and became a daughter of Babylon. At that point the second angel arrived with his message.

Den andre engelen kom som et svar på forkastelsen av den første engelens budskap. Da den mislykkede forutsigelsen, som utpekte 1843 som avslutningen på 2300-årsprofetien, ble brukt av de protestantiske kirkene til å forkaste Millers budskap, var Millers budskap den første engelens budskap. Ved dets forkastelse ble de protestantiske kirkene, som hadde vært Guds kirke i ørkenen i over 1260 år, forkastet og ble en Babylons datter. På det tidspunktet kom den andre engelen med sitt budskap.

There are some very important points involved with the various elements of this history we are considering. There is at least one point that must be developed slowly for it definitely contributes to the understanding of the message of the Revelation of Jesus Christ that is currently being unsealed. For this reason, I am including a very important passage about that history. It is two chapters that I am pointing to, but there is also a third important chapter in the middle of those two chapters. I am not including this at this time in order to limit the scope of our consideration.

Det er noen svært viktige punkter knyttet til de ulike elementene i denne historien som vi betrakter. Det er minst ett punkt som må utvikles langsomt, for det bidrar i høy grad til forståelsen av budskapet i Jesu Kristi åpenbaring som nå blir avdekket. Av denne grunn inkluderer jeg et svært viktig avsnitt om denne historien. Det er to kapitler jeg viser til, men det finnes også et tredje viktig kapittel mellom disse to kapitlene. Jeg tar det ikke med på dette tidspunkt, for å begrense omfanget av vår betraktning.

Notice which angel is being addressed as you read through, look for the progressive testing process, note in the first paragraph that the prophetic characteristics of the angel of Revelation eighteen are also the characteristics of the first angel. Notice that to crucify one of the messages is to crucify Christ, and notice that the three angels are all presented as single angels, but the Midnight Cry message is a multitude of angels.

Legg merke til hvilken engel det blir talt til etter hvert som du leser, se etter den progressive prøvingsprosessen, merk deg i det første avsnittet at de profetiske kjennetegnene ved engelen i Åpenbaringen atten også er kjennetegnene ved den første engelen. Legg merke til at å korsfeste ett av budskapene er å korsfeste Kristus, og legg merke til at de tre englene alle fremstilles som én enkelt engel, men at Midnattsropets budskap er en mengde engler.

> “I was shown the interest which all heaven had taken in the work which had been going on upon the earth. Jesus commissioned a strong and mighty angel to descend and warn the inhabitants of earth to get ready for his second appearing. I saw the mighty angel leave the presence of Jesus in heaven. Before him went an exceedingly bright and glorious light. I was told that his mission was to lighten the earth with his glory, and warn man of the coming wrath of God. Multitudes received the light. Some seemed to be very solemn, while others were joyful and enraptured. The light was shed upon all, but some merely came under the influence of the light, and did not heartily receive it. But all who received it, turned their faces upward to heaven, and glorified God. Many were filled with great wrath. Ministers and people united with the vile, and stoutly resisted the light shed by the mighty angel. But all who received it withdrew from the world, and were closely united together.

> «Jeg fikk se den interesse som hele himmelen hadde tatt i det verk som hadde foregått på jorden. Jesus gav en sterk og mektig engel i oppdrag å fare ned og advare jordens innbyggere om å gjøre seg rede for hans annet komme. Jeg så den mektige engelen forlate Jesu nærvær i himmelen. Foran ham gikk et usedvanlig klart og herlig lys. Det ble sagt meg at hans oppdrag var å opplyse jorden med sin herlighet og advare menneskene om Guds kommende vrede. Mengder tok imot lyset. Noen syntes å være meget alvorlige, mens andre var glade og henrykte. Lyset ble utøst over alle, men noen kom bare inn under lysets innflytelse og tok det ikke oppriktig imot. Men alle som tok imot det, vendte sine ansikter opp mot himmelen og priste Gud. Mange ble fylt av stor vrede. Tjenere og folk sluttet seg sammen med de usle og satte seg hardnakket imot lyset som ble utøst av den mektige engelen. Men alle som tok imot det, trakk seg bort fra verden og var nært forenet med hverandre.

> “Satan and his angels were busily engaged in seeking to attract the minds of all they could from the light. The company who rejected it were left in darkness. I saw the angel watching with the deepest interest the professed people of God, to record the character they developed, as the message of heavenly origin was introduced to them. And as very many who professed love for Jesus turned from the heavenly message with scorn, derision and hatred, an angel with a parchment in his hand, made the shameful record. All heaven was filled with indignation, because Jesus was slighted by his professed followers.

> «Satan og hans engler var ivrig opptatt med å søke å trekke sinnene til alle de kunne, bort fra lyset. Gruppen som forkastet det, ble etterlatt i mørke. Jeg så engelen våke med den dypeste interesse over Guds bekjennende folk for å nedtegne den karakter de utviklet, idet budskapet av himmelsk opprinnelse ble lagt frem for dem. Og da svært mange som bekjente kjærlighet til Jesus, vendte seg bort fra det himmelske budskap med hån, spott og hat, gjorde en engel med en skriftrull i hånden den skammelige nedtegnelse. Hele himmelen var fylt med harme, fordi Jesus ble ringeaktet av sine bekjennende etterfølgere.»

> “I saw the disappointment of the trusting ones. They did not see their Lord at the expected time. It was God’s purpose to conceal the future, and bring his people to a point of decision. Without this point of time the work designed of God would not have been accomplished. Satan was leading the minds of very many far ahead in the future. A period of time proclaimed for Christ’s appearing must bring the mind to earnestly seek for a present preparation. As the time passed, those who had not fully received the light of the angel, united with those who had despised the heavenly message, and they turned upon the disappointed ones in ridicule. I saw the angels in heaven consulting with Jesus. They had marked the situation of Christ’s professed followers. The passing of the definite time had tested and proved them, and very many were weighed in the balance and found wanting. They all loudly professed to be Christians, yet failed in following Christ in almost every particular. Satan exulted at the state of the professed followers of Christ. He had them in his snare. He had led the majority to leave the straight path, and they were attempting to climb up to heaven some other way. Angels saw the pure, the clean, and holy, all mixed up with sinners in Zion, and the world-loving hypocrite. They had watched over the true lovers of Jesus; but the corrupt were affecting the holy.

> «Jeg så skuffelsen hos de tillitsfulle. De så ikke sin Herre på den ventede tid. Det var Guds hensikt å skjule fremtiden og føre sitt folk fram til et beslutningens punkt. Uten dette tidspunktet ville det verk som var tilsiktet av Gud, ikke ha blitt fullført. Satan ledet svært manges tanker langt framover inn i fremtiden. Et tidsrom forkynt for Kristi åpenbarelse måtte bringe sinnet til alvorlig å søke en nåværende beredelse. Da tiden gikk forbi, forente de som ikke fullt ut hadde tatt imot engelens lys, seg med dem som hadde foraktet det himmelske budskap, og de vendte seg mot de skuffede med hån. Jeg så englene i himmelen rådslå med Jesus. De hadde lagt merke til tilstanden hos Kristi bekjennende etterfølgere. Den fastsatte tids utløp hadde prøvet og satt dem på prøve, og svært mange ble veid på vekten og funnet for lette. Alle bekjente de høylytt å være kristne, men sviktet i å følge Kristus i nesten ethvert henseende. Satan frydet seg over tilstanden hos Kristi bekjennende etterfølgere. Han hadde dem i sin snare. Han hadde ledet flertallet til å forlate den rette sti, og de forsøkte å klatre opp til himmelen en annen vei. Engler så de rene, de uplettede og hellige, fullstendig sammenblandet med syndere i Sion og med den verdenselskende hykler. De hadde våket over Jesu sanne elskere; men de fordervede øvde innflytelse på de hellige.»

> “Those whose hearts burned with a longing, intense desire to see Jesus, were forbidden by their professed brethren to speak of his coming. Angels viewed the whole scene, and sympathized with the remnant, who loved the appearing of Jesus. Another mighty angel was commissioned to descend to earth. Jesus placed in his hand a writing, and as he came to earth, he cried, Babylon is fallen! is fallen! Then I saw the disappointed ones again look cheerful, and raise their eyes to heaven, looking with faith and hope for their Lord’s appearing. But many seemed to remain in a stupid state, as if asleep; yet I could see the trace of deep sorrow upon their countenances. The disappointed ones saw from the Bible that they were in the tarrying time, and that they must patiently wait the fulfillment of the vision. The same evidence which led them to look for their Lord in 1843, led them to expect him in 1844. I saw that the majority did not possess that energy which marked their faith in 1843. Their disappointment had dampened their faith. But as the disappointed ones united in the cry of the second angel, the heavenly host looked with the deepest interest, and marked the effect of the message. They saw those who bore the name of Christians turn with derision and scorn upon those who had been disappointed. As the words fell from the mocker’s lips, You have not gone up yet! an angel wrote them. Said the angel, They mock God.

> «De hvis hjerter brant av en lengsel, et inderlig begjær etter å se Jesus, fikk forbud av sine bekjennende brødre mot å tale om hans komme. Englene betraktet hele denne hendelsen og hadde medynk med levningen, som elsket Jesu tilsynekomst. En annen mektig engel fikk befaling om å stige ned til jorden. Jesus la et skrift i hans hånd, og da han kom til jorden, ropte han: Babylon er falt! er falt! Deretter så jeg de skuffede igjen bli frimodige og løfte sine øyne mot himmelen, idet de så med tro og håp frem til sin Herres tilsynekomst. Men mange syntes å bli værende i en sløv tilstand, som om de sov; likevel kunne jeg se spor av dyp sorg i deres ansikter. De skuffede så ut fra Bibelen at de befant seg i ventetiden, og at de tålmodig måtte vente på synets oppfyllelse. Det samme bevis som hadde ledet dem til å vente sin Herre i 1843, fikk dem til å vente ham i 1844. Jeg så at flertallet ikke hadde den kraft som hadde kjennetegnet deres tro i 1843. Deres skuffelse hadde dempet deres tro. Men da de skuffede forente seg i den annen engels rop, så den himmelske hærskare med den dypeste interesse på og la merke til virkningen av budskapet. De så dem som bar navnet kristne, vende seg med hån og forakt mot dem som hadde blitt skuffet. Idet ordene falt fra spotterens lepper: Dere er ennå ikke fart opp! skrev en engel dem ned. Engelen sa: De spotter Gud.»

> “I was pointed back to the translation of Elijah. His mantle fell on Elisha, and wicked children (or young people) followed him, mocking, crying, Go up thou bald head! Go up thou bald head! They mocked God, and met their punishment there. They had learned it of their parents. And those who have scoffed and mocked at the idea of the saints’ going up, will be visited with the plagues of God, and will realize that it is not a small thing to trifle with him.

> «Jeg ble henvist tilbake til Elias’ borttagelse. Hans kappe falt på Elisja, og ugudelige barn (eller unge mennesker) fulgte etter ham, spottet og ropte: Far opp, du skallede! Far opp, du skallede! De spottet Gud og møtte sin straff der. De hadde lært det av sine foreldre. Og de som har hånt og spottet tanken om de helliges oppfarelse, skal bli hjemsøkt av Guds plager og skal innse at det ikke er noen liten ting å drive gjøn med ham.»

> “Jesus commissioned other angels to fly quickly to revive and strengthen the drooping faith of his people, and prepare them to understand the message of the second angel, and of the important move which was soon to be made in heaven. I saw these angels receive great power and light from Jesus, and fly quickly to earth to fulfill their commission to aid the second angel in his work. A great light shone upon the people of God as the angels cried. Behold the Bridegroom cometh, go ye out to meet him. Then I saw those disappointed ones rise, and in harmony with the second angel, proclaim, Behold the Bridegroom cometh, go ye out to meet him. The light from the angels penetrated the darkness everywhere. Satan and his angels sought to hinder this light from spreading, and having its designed effect. They contended with the angels of God, and told them that God had deceived the people, and that with all their light and power, they could not make the people believe that Jesus was coming. The angels of God continued their work, although Satan strove to hedge up the way, and draw the minds of the people from the light. Those who received it looked very happy. They fixed their eyes up to heaven, and longed for the appearing of Jesus. Some were in great distress, weeping and praying. Their eyes seemed to be fixed upon themselves, and they dared not look upward.

> «Jesus ga andre engler i oppdrag å fly hurtig for å vekke til live igjen og styrke sitt folks synkende tro, og berede dem til å forstå den annen engels budskap og den viktige bevegelse som snart skulle finne sted i himmelen. Jeg så disse englene motta stor kraft og lys fra Jesus og fly hurtig til jorden for å fullføre sitt oppdrag med å bistå den annen engel i hans gjerning. Et stort lys skinte over Guds folk idet englene ropte: Se, brudgommen kommer; gå ut for å møte ham. Så så jeg at de skuffede reiste seg og i samklang med den annen engel forkynte: Se, brudgommen kommer; gå ut for å møte ham. Lyset fra englene trengte gjennom mørket overalt. Satan og hans engler søkte å hindre at dette lyset spredte seg og fikk den tilsiktede virkning. De stred med Guds engler og sa til dem at Gud hadde bedratt folket, og at de med alt sitt lys og all sin kraft ikke kunne få folket til å tro at Jesus kom. Guds engler fortsatte sitt arbeid, skjønt Satan søkte å stenge veien og dra folkets sinn bort fra lyset. De som tok imot det, så meget lykkelige ut. De festet sine øyne oppad mot himmelen og lengtet etter Jesu åpenbarelse. Noen var i stor angst, gråt og ba. Deres øyne syntes å være festet på dem selv, og de våget ikke å se oppover.»

> “A precious light from heaven parted the darkness from them, and their eyes, which had been fixed in despair upon themselves, were turned upward, while gratitude and holy joy were expressed upon every feature. Jesus and all the angelic host looked with approbation upon the faithful, waiting ones.

> Et dyrebart lys fra himmelen skilte mørket fra dem, og deres øyne, som i fortvilelse hadde vært festet på dem selv, ble vendt oppover, mens takknemlighet og hellig glede kom til uttrykk i hvert ansiktstrekk. Jesus og hele den englelige hærskare så med bifall på de trofaste, ventende.

> “Those who rejected and opposed the light of the first angel’s message, lost the light of the second, and could not be benefited by the power and glory which attended the message, Behold the Bridegroom cometh. Jesus turned from them with a frown. They had slighted and rejected him. Those who received the message were wrapt in a cloud of glory. They waited and watched and prayed to know the will of God. They greatly feared to offend him. I saw Satan and his angels seeking to shut this divine light from the people of God; but as long as the waiting ones cherished the light, and kept their eyes raised from earth to Jesus, Satan could have no power to deprive them of this precious light. The message given from heaven enraged Satan and his angels, and those who professed to love Jesus, but despised his coming, scorned and derided the faithful, trusting ones. But an angel marked every insult, every slight, every abuse they received from their professed brethren. Very many raised their voices to cry, Behold the Bridegroom cometh, and left their brethren who did not love the appearing of Jesus, and who would not suffer them to dwell upon his second coming. I saw Jesus turn his face from those who rejected and despised his coming, and then he bade angels lead his people out from among the unclean, lest they should be defiled. Those obedient to the messages stood out free and united. A holy and excellent light shone upon them. They renounced the world, tore their affections from it, and sacrificed their earthly interests. They gave up their earthly treasure, and their anxious gaze was directed to heaven, expecting to see their loved Deliverer. A sacred, holy joy beamed upon their countenances, and told of the peace and joy which reigned within. Jesus bade his angels go and strengthen them, for the hour of their trial drew on. I saw that these waiting ones were not yet tried as they must be. They were not free from errors. And I saw the mercy and goodness of God in sending a warning to the people of earth, and repeated messages to bring them up to a point of time, to lead them to a diligent search of themselves, that they might divest themselves of errors which have been handed down from the heathen and papists. Through these messages God has been bringing out his people where he can work for them in greater power, and where they can keep all his commandments. . . .

> «De som forkastet og motsatte seg lyset i den første engels budskap, mistet lyset i det andre og kunne ikke ha gagn av den kraft og herlighet som ledsaget budskapet: Se, brudgommen kommer. Jesus vendte seg fra dem med et vredt blikk. De hadde ringeaktet og forkastet ham. De som tok imot budskapet, var innhyllet i en sky av herlighet. De ventet og våket og bad for å kjenne Guds vilje. De fryktet sterkt å krenke ham. Jeg så Satan og hans engler søke å stenge dette guddommelige lyset ute fra Guds folk; men så lenge de ventende verdsatte lyset og holdt sine øyne løftet fra jorden til Jesus, hadde Satan ingen makt til å berøve dem dette dyrebare lys. Budskapet som var gitt fra himmelen, vakte Satans og hans englers vrede, og de som bekjente å elske Jesus, men foraktet hans komme, hånte og spottet de trofaste og tillitsfulle. Men en engel merket hver fornærmelse, hver ringeakt, hver mishandling de mottok fra sine bekjennende brødre. Svært mange hevet sine røster for å rope: Se, brudgommen kommer, og forlot sine brødre som ikke elsket Jesu tilsynekomst, og som ikke ville la dem dvele ved hans annet komme. Jeg så Jesus vende sitt ansikt bort fra dem som forkastet og foraktet hans komme, og deretter bød han engler å føre sitt folk ut fra de urenes midte, for at de ikke skulle bli besmittet. De som lød budskapene, trådte frem frie og forente. Et hellig og strålende lys skinte over dem. De gav avkall på verden, rev sine hengivenheter løs fra den og ofret sine jordiske interesser. De oppgav sin jordiske skatt, og deres spente blikk var rettet mot himmelen, i forventning om å se sin elskede Befrier. En hellig, innviet glede strålte fra deres åsyn og vitnet om den fred og glede som hersket innenfor. Jesus bød sine engler gå og styrke dem, for deres prøvelses time nærmet seg. Jeg så at disse ventende ennå ikke var prøvd slik de måtte bli. De var ennå ikke fri fra villfarelser. Og jeg så Guds miskunn og godhet i at han sendte en advarsel til jordens folk og gjentatte budskap for å føre dem frem til et tidspunkt, for å lede dem til en flittig ransakelse av seg selv, så de kunne avlegge de villfarelser som er blitt overlevert fra hedninger og papister. Gjennom disse budskapene har Gud ført sitt folk ut, hvor han kan virke for dem med større kraft, og hvor de kan holde alle hans bud....»

> “As the ministration of Jesus closed in the Holy place, and he passed into the Holiest, and stood before the ark containing the law of God, he sent another mighty angel to earth with the third message. He placed a parchment in the angel’s hand, and as he descended to earth in majesty and power, he proclaimed a fearful warning, the most terrible threatening ever borne to man. This message was designed to put the children of God upon their guard, and show them the hour of temptation and anguish that was before them. Said the angel, They will be brought into close combat with the beast and his image. Their only hope of eternal life is to remain steadfast. Although their lives are at stake, yet they must hold fast the truth. The third angel closes his message with these words, Here is the patience of the saints; here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus. As he repeated these words he pointed to the heavenly Sanctuary. The minds of all who embrace this message are directed to the Most Holy place where Jesus stands before the ark, making his final intercession for all those for whom mercy still lingers, and for those who have ignorantly broken the law of God. This atonement is made for the righteous dead as well as for the righteous living. Jesus makes an atonement for those who died, not receiving the light upon God’s commandments, who sinned ignorantly.

> «Da Jesu tjeneste i det hellige var avsluttet, og han gikk inn i Det aller helligste og stilte seg foran arken som inneholdt Guds lov, sendte han en annen mektig engel til jorden med det tredje budskap. Han la en skriftrull i engelens hånd, og idet han steg ned til jorden i majestet og kraft, forkynte han en fryktinngytende advarsel, den mest forferdelige trussel som noen gang er blitt båret fram for mennesker. Dette budskap var gitt for å sette Guds barn på vakt og vise dem den prøvelsens og angstens time som lå foran dem. Engelen sa: De vil bli ført inn i nær kamp med dyret og dets bilde. Deres eneste håp om evig liv er å forbli standhaftige. Selv om deres liv står på spill, må de likevel holde fast ved sannheten. Den tredje engel avslutter sitt budskap med disse ord: Her er de helliges tålmodighet; her er de som holder Guds bud og Jesu tro. Idet han gjentok disse ord, pekte han på den himmelske helligdom. Sinnene til alle som tar imot dette budskap, blir rettet mot Det aller helligste, hvor Jesus står foran arken og utfører sin siste forbønn for alle dem for hvem barmhjertigheten ennå drøyer, og for dem som i uvitenhet har overtrådt Guds lov. Denne soning blir gjort både for de rettferdige døde og for de rettferdige levende. Jesus gjør soning for dem som døde uten å ha mottatt lyset over Guds bud, og som syndet i uvitenhet.»

> “After Jesus opened the door of the Most Holy the light of the Sabbath was seen, and the people of God were to be tested and proved, as God proved the children of Israel anciently, to see if they would keep his law. I saw the third angel pointing upward, showing the disappointed ones the way to the Holiest of the heavenly Sanctuary. They followed Jesus by faith into the Most Holy. Again they have found Jesus, and joy and hope spring up anew. I saw them looking back reviewing the past, from the proclamation of the second advent of Jesus, down through their travels to the passing of the time in 1844. They see their disappointment explained, and joy and certainty again animate them. The third angel has lighted up the past, present and future, and they know that God has indeed led them by his mysterious providence.

> «Etter at Jesus åpnet døren til Det Aller Helligste, ble sabbatens lys sett, og Guds folk skulle prøves og finnes ekte, slik Gud fordums prøvde Israels barn, for å se om de ville holde hans lov. Jeg så den tredje engelen peke oppover og vise de skuffede veien til det Aller Helligste i den himmelske helligdom. Ved tro fulgte de Jesus inn i Det Aller Helligste. Igjen har de funnet Jesus, og glede og håp springer på ny fram. Jeg så dem se tilbake og granske fortiden, fra forkynnelsen av Jesu annet komme og videre gjennom deres vandring fram til tidens utløp i 1844. De ser sin skuffelse forklart, og glede og visshet besjeler dem igjen. Den tredje engelen har opplyst fortid, nåtid og fremtid, og de vet at Gud i sannhet har ledet dem ved sitt hemmelighetsfulle forsyn.»

> “It was represented to me that the remnant followed Jesus into the Most Holy place, and beheld the ark, and the mercy-seat, and were captivated with their glory. Jesus raised the cover of the ark, and behold! the tables of stone, with the ten commandments written upon them. They trace down the lively oracles; but they start back with trembling when they see the fourth commandment living among the ten holy precepts, while a brighter light shines upon it than upon the other nine, and a halo of glory is all around it. They find nothing there informing them that the Sabbath has been abolished, or changed to the first day of the week. It reads as when spoken by the mouth of God in solemn and awful grandeur upon the mount, while the lightnings flashed and the thunders rolled, and when written with his own holy finger in the tables of stone. Six days shalt thou labor and do all thy work; but the seventh day is the Sabbath of the Lord thy God. They are amazed as they behold the care taken of the ten commandments. They see them placed close by Jehovah, overshadowed and protected by his holiness. They see that they have been trampling upon the fourth commandment of the decalogue, and have observed a day handed down by the heathen and papists, instead of the day sanctified by Jehovah. They humble themselves before God, and mourn over their past transgressions.

> «Det ble framstilt for meg at levningen fulgte Jesus inn i Det aller helligste og skuet arken og nådestolen, og ble grepet av deres herlighet. Jesus løftet lokket av arken, og se! steintavlene, med de ti bud skrevet på dem. De følger de levende gudsord nedover; men de viker tilbake med beven når de ser det fjerde bud levende blant de ti hellige forskrifter, mens et klarere lys skinner over det enn over de andre ni, og en glorie av herlighet omgir det helt og holdent. De finner intet der som opplyser dem om at sabbaten er avskaffet eller forandret til ukens første dag. Det lyder som da det ble talt av Guds munn i høytidelig og fryktinngytende majestet på fjellet, mens lynene flammet og tordenene rullet, og da det ble skrevet med hans egen hellige finger på steintavlene. Seks dager skal du arbeide og gjøre all din gjerning; men den sjuende dag er sabbat for Herren din Gud. De er forbløffet når de ser den omsorg som er vist de ti bud. De ser dem lagt tett ved Jehova, overskygget og vernet av hans hellighet. De ser at de har trådt på det fjerde bud i dekalogen og har holdt en dag overlevert av hedningene og papistene i stedet for den dag som Jehova helliget. De ydmyker seg for Gud og sørger over sine tidligere overtredelser.»

> “I saw the incense in the censer smoke as Jesus offered their confessions and prayers to his Father. And as it ascended, a bright light rested upon Jesus, and upon the mercy-seat; and the earnest, praying ones, who were troubled because they had discovered themselves to be transgressors of God’s law, were blest, and their countenances lighted up with hope and joy. They joined in the work of the third angel, and raised their voices and proclaimed the solemn warning. But few at first received the message, yet they continued with energy to proclaim the warning. Then I saw many embrace the message of the third angel, and unite their voices with those who had first proclaimed the warning, and they exalted God and magnified him by observing his sanctified Rest-day.

> «Jeg så røkelsen i røkelseskaret ryke idet Jesus bar fram deres bekjennelser og bønner for sin Far. Og mens den steg opp, hvilte et klart lys over Jesus og over nådestolen; og de oppriktige, bedende, som var urolige fordi de hadde oppdaget at de var overtredere av Guds lov, ble velsignet, og deres ansikter lyste opp av håp og glede. De sluttet seg til den tredje engels verk, løftet sine røster og forkynte den høytidelige advarsel. Men det var først få som tok imot budskapet; likevel fortsatte de med kraft å forkynne advarselen. Så så jeg mange omfavne den tredje engels budskap og forene sine røster med dem som først hadde forkynte advarselen, og de opphøyet Gud og æret ham ved å holde hans helligede hviledag.»

> “Many who embraced the third message had not an experience in the two former messages. Satan understood this, and his evil eye was upon them to overthrow them; but the third angel was pointing them to the Most Holy place, and those who had an experience in the past messages were pointing them the way to the heavenly Sanctuary. Many saw the perfect chain of truth in the angels’ messages, and gladly received it. They embraced them in their order, and followed Jesus by faith into the heavenly Sanctuary. These messages were represented to me as an anchor to hold the body. And as individuals receive and understand them, they are shielded against the many delusions of Satan.

> «Mange som tok imot det tredje budskapet, hadde ikke en erfaring i de to foregående budskapene. Satan forstod dette, og hans onde øye var rettet mot dem for å styrte dem; men den tredje engel pekte dem mot Det aller helligste, og de som hadde en erfaring i de tidligere budskapene, viste dem veien til den himmelske helligdom. Mange så den fullkomne sannhetens kjede i englenes budskap og tok den med glede imot. De omfavnet dem i deres rekkefølge og fulgte Jesus ved tro inn i den himmelske helligdom. Disse budskapene ble framstilt for meg som et anker til å holde menigheten fast. Og etter hvert som enkeltpersoner tar imot og forstår dem, blir de vernet mot Satans mange villfarelser.»

> “After the great disappointment in 1844, Satan and his angels were busily engaged in laying snares to unsettle the faith of the body. He was affecting the minds of individuals who had a personal experience in these things. They had an appearance of humility. They changed the first and second messages, and pointed to the future for their fulfillment, while others pointed far back in the past, declaring that they had been there fulfilled. These individuals were drawing the minds of the inexperienced away, and unsettling their faith. Some were searching the Bible to try to build up a faith of their own, independent of the body. Satan exulted in all this; for he knew that those who broke loose from the anchor, he could affect by different errors and drive about with winds of doctrine. Many who had led in the first and second messages, denied them, and division and scattering was throughout the body. I then saw Wm. Miller. He looked perplexed, and was bowed with sorrow and distress for his people. He saw the company who were united and loving in 1844, losing their love for each other, and opposing one another. He saw them fall back into a cold, backslidden state. Grief wasted his strength. I saw leading men watching Wm. Miller, and fearing lest he should embrace the third angel’s message and the commandments of God. And as he would lean towards the light from heaven, these men would lay some plan to draw his mind away. I saw a human influence exerted to keep his mind in darkness, and to retain his influence among them. At length Wm. Miller raised his voice against the light from heaven. He failed in not receiving the message which would have fully explained his disappointment, and cast a light and glory on the past, which would have revived his exhausted energies, brightened up his hope, and led him to glorify God. But he leaned to human wisdom instead of divine, and being broken with arduous labor in his Master’s cause, and by age, he was not as accountable as those who kept him from the truth. They are responsible, and the sin rests upon them. If Wm. Miller could have seen the light of the third message, many things which looked dark and mysterious to him would have been explained. His brethren professed such deep love and interest for him, he thought he could not tear away from them. His heart would incline towards the truth; but then he looked at his brethren. They opposed it. Could he tear away from those who had stood side and shoulder with him in proclaiming Jesus’ coming? He thought they surely would not lead him astray.

> «Etter den store skuffelsen i 1844 var Satan og hans engler travelt opptatt med å legge snarer for å rokke ved menighetens tro. Han påvirket sinnene hos enkeltpersoner som hadde en personlig erfaring i disse ting. De hadde et skinn av ydmykhet. De forandret det første og det andre budskap og pekte frem mot fremtiden for deres oppfyllelse, mens andre pekte langt tilbake i fortiden og erklærte at de der var blitt oppfylt. Disse personene ledet de uerfarnes tanker bort og gjorde deres tro usikker. Noen gransket Bibelen for å forsøke å bygge opp en tro som var deres egen, uavhengig av menigheten. Satan frydet seg over alt dette; for han visste at dem som rev seg løs fra ankeret, kunne han påvirke med forskjellige villfarelser og drive omkring med lærdomsvinder. Mange som hadde gått i spissen i det første og det andre budskap, fornektet dem, og splittelse og adspredelse rådet i hele menigheten. Deretter så jeg Wm. Miller. Han så forvirret ut og var nedbøyd av sorg og nød for sitt folk. Han så den skare som i 1844 hadde vært forent og kjærlige, miste sin kjærlighet til hverandre og stå hverandre imot. Han så dem falle tilbake i en kald, frafallen tilstand. Sorg tærte på hans krefter. Jeg så ledende menn holde øye med Wm. Miller og frykte at han skulle ta imot den tredje engels budskap og Guds bud. Og når han ville bøye seg mot lyset fra himmelen, la disse menn planer for å trekke hans sinn bort. Jeg så at menneskelig innflytelse ble øvd for å holde hans sinn i mørke og bevare hans innflytelse blant dem. Til sist hevet Wm. Miller sin røst mot lyset fra himmelen. Han sviktet ved ikke å ta imot det budskap som fullt ut ville ha forklart hans skuffelse og kastet lys og herlighet over fortiden, som ville ha gjenopplivet hans utmattede krefter, oppklart hans håp og ledet ham til å herliggjøre Gud. Men han støttet seg til menneskelig visdom i stedet for guddommelig; og nedbrutt som han var av anstrengende arbeid i sin Mesters sak, og av alderdom, var han ikke like ansvarlig som dem som holdt ham borte fra sannheten. De er ansvarlige, og synden hviler på dem. Hvis Wm. Miller hadde kunnet se lyset i det tredje budskap, ville mange ting som syntes mørke og gåtefulle for ham, ha blitt forklart. Hans brødre gav uttrykk for så dyp kjærlighet og interesse for ham at han mente han ikke kunne rive seg løs fra dem. Hans hjerte bøyde seg mot sannheten; men så så han på sine brødre. De motsatte seg den. Kunne han rive seg løs fra dem som hadde stått side om side og skulder ved skulder med ham i forkynnelsen av Jesu komme? Han tenkte at de visst ikke ville føre ham vill.»

> “God suffered him to come under the power of Satan, and death to have dominion over him. He hid him in the grave, away from those who were constantly drawing him from God. Moses erred just as he was about to enter the promised land. So also, I saw that Wm. Miller erred as he was soon to enter the heavenly Canaan, in suffering his influence to go against the truth. Others led him to this. Others must account for it. But angels watch the precious dust of this servant of God, and he will come forth at the sound of the last trump.

> «Gud lot ham komme under Satans makt, og døden få herredømme over ham. Han skjulte ham i graven, borte fra dem som stadig drog ham bort fra Gud. Moses feilet idet han var i ferd med å gå inn i det lovede land. Slik så jeg også at Wm. Miller feilet da han snart skulle gå inn i det himmelske Kanaan, ved å la sin innflytelse gå imot sannheten. Andre førte ham til dette. Andre må stå til ansvar for det. Men engler våker over det dyrebare støv av denne Guds tjener, og han skal tre frem ved lyden av den siste basun.»

> “I saw a company who stood well guarded and firm, and would give no countenance to those who would unsettle the established faith of the body. God looked upon them with approbation. I was shown three steps—one, two and three—the first, second and third angels’ messages. Said the angel, Woe to him who shall move a block, or stir a pin in these messages. The true understanding of these messages is of vital importance. The destiny of souls hangs upon the manner in which they are received. I was again brought down through these messages, and saw how dearly the people of God had purchased their experience. It had been obtained through much suffering and severe conflict. Step by step had God brought them along, until he had placed them upon a solid, immovable platform. Then I saw individuals as they approached the platform, before stepping upon it examine the foundation. Some with rejoicing immediately stepped upon it. Others commenced to find fault with the laying of the foundation of the platform. They wished improvements made, and then the platform would be more perfect, and the people much happier. Some stepped off the platform and examined it, then found fault with it, declaring it to be laid wrong. I saw that nearly all stood firm upon the platform, and exhorted others who had stepped off to cease their complaints, for God was the master-builder, and they were fighting against him. They recounted the wonderful work of God, which had led them to the firm platform, and in union nearly all raised their eyes to heaven, and with a loud voice glorified God. This affected some of those who had complained, and left the platform, and again they with humble look stepped upon it.

> «Jeg så en skare som stod vel bevoktet og fast, og som ikke ville gi noen støtte til dem som ville rokke ved legemets grunnfestede tro. Gud så på dem med velbehag. Jeg fikk vist tre trinn — ett, to og tre — den første, den andre og den tredje engels budskap. Engelen sa: Ve den som skal flytte en blokk eller rikke en stift i disse budskapene. Den rette forståelsen av disse budskapene er av livsviktig betydning. Sjelers skjebne avhenger av den måten de blir mottatt på. Jeg ble igjen ført ned gjennom disse budskapene og så hvor dyrt Guds folk hadde kjøpt sin erfaring. Den var blitt vunnet gjennom mye lidelse og hard strid. Skritt for skritt hadde Gud ført dem frem, inntil han hadde satt dem på en fast, urokkelig plattform. Deretter så jeg enkeltpersoner idet de nærmet seg plattformen, og før de steg opp på den, gransket de grunnvollen. Noen steg straks opp på den med glede. Andre begynte å finne feil ved leggingen av plattformens grunnvoll. De ønsket at forbedringer skulle gjøres, og da ville plattformen bli mer fullkommen, og folket langt lykkeligere. Noen steg ned fra plattformen og undersøkte den, og fant deretter feil ved den og erklærte at den var lagt galt. Jeg så at nesten alle stod fast på plattformen og formante de andre som hadde steget av den, om å opphøre med sine klager, for Gud var mesterbyggeren, og de kjempet mot ham. De fortalte om Guds underfulle verk, som hadde ledet dem til den faste plattformen, og i samstemmighet løftet nesten alle sine øyne mot himmelen og priste Gud med høy røst. Dette virket på noen av dem som hadde klaget og forlatt plattformen, og igjen steg også de opp på den med ydmykt åsyn.»

> “I was pointed back to the proclamation of the first advent of Christ. John was sent in the spirit and power of Elijah to prepare the way for Jesus’ coming. Those who rejected the testimony of John were not benefited by the teachings of Jesus. Their opposition to the proclamation of his first advent placed them where they could not readily receive the strongest evidence of his being the Messiah. Satan led on those who rejected the message of John to go still further, to reject Jesus and crucify him. In doing this, they placed themselves where they could not receive the blessing on the day of Pentecost, which would have taught them the way into the heavenly Sanctuary. The rending of the vail of the temple showed that the Jewish sacrifices and ordinances would no longer be received. The great Sacrifice had been offered, and had been accepted, and the Holy Spirit which descended on the day of Pentecost carried the minds of the disciples from the earthly Sanctuary to the heavenly, where Jesus had entered by his own blood, and shed upon his disciples the benefits of his atonement. The Jews were left in complete deception and total darkness. They lost all the light they might have had upon the plan of salvation, and still trusted in their useless sacrifices and offerings. They could not be benefited by the mediation of Christ in the Holy place. The heavenly Sanctuary had taken the place of the earthly, yet they had no knowledge of the way to the heavenly.

> «Jeg ble henvist tilbake til forkynnelsen av Kristi første komme. Johannes ble sendt i Elias’ ånd og kraft for å berede veien for Jesu komme. De som forkastet Johannes’ vitnesbyrd, hadde ingen nytte av Jesu undervisning. Deres motstand mot forkynnelsen om hans første komme stilte dem slik at de ikke lett kunne ta imot de sterkeste beviser for at han var Messias. Satan drev dem som forkastet Johannes’ budskap, til å gå enda lenger, til å forkaste Jesus og korsfeste ham. Ved å gjøre dette stilte de seg slik at de ikke kunne motta velsignelsen på pinsedagen, som ville ha lært dem veien inn i den himmelske helligdom. At forhenget i templet revnet, viste at de jødiske ofrene og forskriftene ikke lenger ville bli mottatt. Det store Offer var blitt frembåret og var blitt antatt, og Den Hellige Ånd, som kom ned på pinsedagen, vendte disiplenes sinn bort fra den jordiske helligdom til den himmelske, hvor Jesus var gått inn med sitt eget blod og hadde utøst sin forsonings goder over sine disipler. Jødene ble etterlatt i fullstendig bedrag og totalt mørke. De mistet alt det lys de kunne ha hatt om frelsesplanen, og stolte fremdeles på sine unyttige ofre og gaver. Den himmelske helligdom hadde tatt den jordiskes plass, men de hadde ingen kunnskap om veien til den himmelske.»

> “Many look with horror at the course the Jews pursued toward Jesus in rejecting and crucifying him. And as they read the history of his shameful abuse, they think they love Christ, and would not have denied him like Peter, or crucified him like the Jews. But God who has witnessed their professed sympathy for his Son, has proved them, and has brought to the test that love which they professed for Jesus.

> Mange ser med gru på den fremgangsmåten jødene fulgte overfor Jesus idet de forkastet og korsfestet ham. Og når de leser historien om den skammelige mishandlingen han ble utsatt for, mener de at de elsker Kristus, og at de ikke ville ha fornektet ham slik Peter gjorde, eller korsfestet ham slik jødene gjorde. Men Gud, som har vært vitne til deres bekjente sympati for sin Sønn, har prøvd dem og satt på prøve den kjærlighet de bekjente til Jesus.

> “All heaven watched with the deepest interest the reception of the message. But many who profess to love Jesus, and who shed tears as they read the story of the cross, instead of receiving the message with gladness, are stirred, with anger, and deride the good news of Jesus’ coming, and declare it to be delusion. They would not fellowship those who loved his appearing, but hated them, and shut them out of the churches. Those who rejected the first message could not be benefited by the second, and were not benefited by the midnight cry, which was to prepare them to enter with Jesus by faith into the Most Holy place of the heavenly Sanctuary. And by rejecting the two former messages, they can see no light in the third angel’s message, which shows the way into the Most Holy place. I saw that the nominal churches, as the Jews crucified Jesus, had crucified these messages, and therefore they have no knowledge of the move made in heaven, or of the way into the Most Holy, and they cannot be benefited by the intercession of Jesus there. Like the Jews, who offered their useless sacrifices, they offer up their useless prayers to the apartment which Jesus has left, and Satan, pleased with the deception of the professed followers of Christ, fastens them in his snare, and assumes a religious character, and leads the minds of these professed Christians to himself, and works with his power, his signs and lying wonders. Some he deceives in one way and some in another. He has different delusions prepared to affect different minds. Some look with horror upon one deception, while they readily receive another. Satan deceives some with Spiritualism. He also comes as an angel of light, and spreads his influence over the land. I saw false reformations everywhere. The churches were elated, and considered that God was marvelously working for them, when it was another spirit. It will die away and leave the world and the church in a worse condition than before.

> «Hele himmelen fulgte mottakelsen av budskapet med den dypeste interesse. Men mange som bekjenner å elske Jesus, og som feller tårer når de leser beretningen om korset, blir, i stedet for å ta imot budskapet med glede, opprørt av vrede og håner det gode budskap om Jesu komme, og erklærer det for å være villfarelse. De ville ikke ha samfunn med dem som elsket hans tilsynekomst, men hatet dem og stengte dem ute fra menighetene. De som forkastet det første budskap, kunne ikke ha gagn av det andre, og hadde heller ikke gagn av midnattsropet, som skulle forberede dem til ved tro å gå inn med Jesus i det Aller Helligste i den himmelske helligdom. Og ved å forkaste de to foregående budskap kan de ikke se noe lys i den tredje engels budskap, som viser veien inn i det Aller Helligste. Jeg så at de navnkristne menigheter, slik jødene korsfestet Jesus, hadde korsfestet disse budskapene, og derfor har de ingen kunnskap om den bevegelse som fant sted i himmelen, eller om veien inn i det Aller Helligste, og de kan ikke ha gagn av Jesu mellomgjerning der. Likesom jødene, som bar fram sine unyttige ofre, bærer de fram sine unyttige bønner til det rom som Jesus har forlatt, og Satan, som gleder seg over bedrageriet blant dem som bekjenner å følge Kristus, binder dem fast i sin snare, påtar seg et religiøst skinn, og leder sinnet hos disse bekjennende kristne til seg selv, og virker med sin makt, sine tegn og løgnens undergjerninger. Noen bedrar han på én måte og noen på en annen. Han har forskjellige villfarelser beredt for å påvirke forskjellige sinn. Noen ser med avsky på én villfarelse, mens de villig tar imot en annen. Satan bedrar noen ved spiritismen. Han kommer også som en lysets engel og sprer sin innflytelse over landet. Jeg så falske reformasjoner overalt. Menighetene var oppglødd og mente at Gud på underfullt vis virket for dem, mens det var en annen ånd. Den vil dø bort og etterlate verden og menigheten i en verre tilstand enn før.»

> “I saw that God had honest children among the nominal Adventists, and the fallen churches, and ministers and people will yet be called out from these churches, before the plagues shall be poured out, and they will gladly embrace the truth. Satan knows this, and before the loud cry of the third angel, raises an excitement in these religious bodies, that those who have rejected the truth may think God is with them. He hopes to deceive the honest, and lead them to think that God is still working for the churches. But the light will shine, and every one of the honest ones will leave the fallen churches, and take their stand with the remnant.” Spiritual Gifts, volume 1, 151–172.

> «Jeg så at Gud hadde oppriktige barn blant de navnkristne adventistene og de falne kirker, og både forkynnere og folk skal ennå bli kalt ut fra disse kirkene før plagene blir utøst, og de vil med glede omfavne sannheten. Satan vet dette, og før den tredje engels høye rop fremkaller han en opphisselse i disse religiøse samfunn, så de som har forkastet sannheten, kan tro at Gud er med dem. Han håper å bedra de oppriktige og få dem til å tro at Gud fremdeles virker for kirkene. Men lyset skal skinne, og hver eneste av de oppriktige skal forlate de falne kirker og ta sitt standpunkt sammen med resten.» Spiritual Gifts, bind 1, 151–172.

This passage has so many important truths, but I am using the passage to isolate some characteristics of the messages of Millerite history, in order to understand how those typify our history. All three of the angels of Revelation fourteen have a message in their hands. The second and third angel are identified as having a “parchment,” with them as they descend with their message. Each angel represents a message, and the arrival of each message causes an effect.

Dette avsnittet rommer så mange viktige sannheter, men jeg bruker avsnittet til å isolere noen kjennetegn ved budskapene i millerittisk historie, for å forstå hvordan disse er et forbilde på vår historie. Alle de tre englene i Åpenbaringen fjorten har et budskap i sine hender. Den andre og den tredje engel blir fremstilt som å ha et «pergament» med seg idet de stiger ned med sitt budskap. Hver engel representerer et budskap, og ankomsten av hvert budskap forårsaker en virkning.

We will continue this subject in the next article.

Vi vil fortsette dette emnet i den neste artikkelen.

Back to Articles