Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Six

Cartea lui Daniel - Numărul douăzeci și șase

Nebuchadnezzar’s Seven Times: A Prophetic Tapestry Unveiling Paganism, Papalism, and the United States

Cele șapte vremi ale lui Nebucadnețar: o tapiserie profetică ce dezvăluie păgânismul, papalismul și Statele Unite

Author

Jeff Pippenger

Published

December 21, 2023

Formats

PDF
Word

The symbol of Nebuchadnezzar in chapter four is amazing. His “seven times,” typified the periods of time that paganism (the daily), and papalism (the transgression of desolation), trampled down the sanctuary and host.

Simbolul lui Nebucadnețar din capitolul al patrulea este remarcabil. «Cele șapte vremuri» ale sale au prefigurat perioadele de timp în care păgânismul (necurmatul) și papalitatea (fărădelegea pustiirii) au călcat în picioare sanctuarul și oștirea.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? Daniel 8:13.

> Atunci am auzit pe un sfânt vorbind, iar un alt sfânt i-a zis acelui sfânt care vorbea: Până când va ține vedenia privitoare la jertfa necurmată și la fărădelegea pustiirii, pentru ca atât sfântul locaș, cât și oștirea să fie călcate în picioare? Daniel 8:13.

The trampling down of “both the sanctuary and the host,” noted in verse thirteen, represents the “seven times” that was the last of two of God’s indignations; and Nebuchadnezzar’s “seven times” is representing the “seven times” that was the first of God’s indignations, but both are represented as the same line prophetically.

„Călcarea în picioare atât a sanctuarului, cât și a oștirii”, menționată în versetul treisprezece, reprezintă „cele șapte vremi” care au fost ultima dintre cele două mânii ale lui Dumnezeu; iar „cele șapte vremi” ale lui Nebucadnețar reprezintă „cele șapte vremi” care au fost cea dintâi dintre mâniile lui Dumnezeu, însă, din punct de vedere profetic, amândouă sunt reprezentate ca aceeași linie.

> And I will stretch over Jerusalem the line of Samaria, and the plummet of the house of Ahab: and I will wipe Jerusalem as a man wipeth a dish, wiping it, and turning it upside down. 2 Kings 21:13.

> Și voi întinde peste Ierusalim firul de măsurat al Samariei și firul cu plumb al casei lui Ahab; și voi curăța Ierusalimul cum curăță un om un blid, curățându-l și răsturnându-l cu gura în jos. 2 Împărați 21:13.

Daniel chapter eight, and verse thirteen, is addressing the second line of God’s indignations, as brought upon the southern kingdom of Judah, beginning in 677 BC. Nebuchadnezzar’s “seven times,” represents the line of God’s first indignation, as brought upon the northern kingdom of Israel, beginning in 723 BC. Nebuchadnezzar’s “seven times” represents twelve hundred and sixty years that paganism trampled down the sanctuary and host, followed by the twelve hundred and sixty years that papalism trampled down the sanctuary and host.

Daniel, capitolul opt, versetul treisprezece, se referă la a doua linie a mâniei lui Dumnezeu, așa cum a fost adusă asupra regatului de sud, Iuda, începând din anul 677 î.Hr. „Șapte vremuri” ale lui Nebucadnețar reprezintă linia primei mânii a lui Dumnezeu, așa cum a fost adusă asupra regatului de nord al lui Israel, începând din anul 723 î.Hr. „Șapte vremuri” ale lui Nebucadnețar reprezintă o mie două sute șaizeci de ani în care păgânismul a călcat în picioare sanctuarul și oștirea, urmați de o mie două sute șaizeci de ani în care papalitatea a călcat în picioare sanctuarul și oștirea.

Papalism is simply paganism covered with the profession of Christianity. “Baptized paganism” as it were. There is nothing that represents Christ or Christianity in Catholicism. The world learned that fact in the history of the Dark Ages, but since 1798, the world has forgotten. The papacy has the same heart as paganism. The religion and the rites of the religions are identical. Nebuchadnezzar’s judgment of “seven times,” consisted of him being given the heart of a beast. The beast’s heart he was given was the heart that represented the religion of paganism, whether it was outright paganism or cloaked paganism in the form of Catholicism. Sister White identifies that the dragon in Revelation twelve is Satan, but in a secondary sense it is pagan Rome.

Papismul este, în esență, păgânism acoperit cu mărturisirea credinței creștine. „Păgânism botezat”, ca să zicem așa. Nu există nimic care să-L reprezinte pe Hristos sau creștinismul în catolicism. Lumea a învățat acest fapt în cursul istoriei Evului Întunecat, dar, de la 1798 încoace, lumea a uitat. Papalitatea are aceeași inimă ca păgânismul. Religia și riturile acestor religii sunt identice. Judecata de „șapte vremi” asupra lui Nebucadnețar a constat în faptul că i s-a dat o inimă de fiară. Inima de fiară care i-a fost dată era inima ce reprezenta religia păgânismului, fie că era păgânism pe față, fie păgânism mascat sub forma catolicismului. Sora White identifică balaurul din Apocalipsa, capitolul doisprezece, ca fiind Satana, dar, într-un sens secundar, el este Roma păgână.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> Astfel, deși balaurul, în primul rând, îl reprezintă pe Satana, el este, într-un sens secundar, un simbol al Romei păgâne. Tragedia veacurilor, 439.

The beast that Nebuchadnezzar represented for “seven times,” was the beast of the dragon for twelve hundred and sixty days, and then the beast of Catholicism for another twelve hundred and sixty days. At the end of those days Nebuchadnezzar is a symbol of the United States, which is ultimately the false prophet. Prophetically Nebuchadnezzar represented the dragon, the beast and the false prophet which are the three-fold powers that make up spiritual Babylon, and who lead the world to Armageddon. Nebuchadnezzar represents literal Babylon, and in so doing he was employed as a symbol of all three of the powers that make up spiritual Babylon of the last days.

Fiara pe care Nabucodonosor a reprezentat-o timp de „șapte vremi” a fost fiara balaurului timp de o mie două sute șaizeci de zile, iar apoi fiara catolicismului pentru încă o mie două sute șaizeci de zile. La sfârșitul acelor zile, Nabucodonosor este un simbol al Statelor Unite, care, în cele din urmă, sunt profetul mincinos. În mod profetic, Nabucodonosor a reprezentat balaurul, fiara și profetul mincinos, care sunt cele trei puteri ce alcătuiesc Babilonul spiritual și care conduc lumea la Armaghedon. Nabucodonosor reprezintă Babilonul literal și, procedând astfel, a fost întrebuințat ca simbol al tuturor celor trei puteri care alcătuiesc Babilonul spiritual al zilelor de pe urmă.

In order to recognize the symbolism just identified it is important to first locate Nebuchadnezzar in 1798, when his kingdom is restored at the end of the “seven times.” We will establish this waymark in Daniel chapter four, before we begin to proceed through the chapter in a more systematic fashion.

Pentru a recunoaște simbolismul tocmai identificat, este important să-l situăm mai întâi pe Nebucadnețar în anul 1798, când, la sfârșitul «celor șapte vremuri», împărăția lui este restabilită. Vom stabili acest reper în capitolul al patrulea din Daniel, înainte de a începe să parcurgem capitolul într-o manieră mai sistematică.

At the “time of the end” in 1798, the book of Daniel was unsealed, and the book then fulfilled its purpose of presenting an increasing light that would test, purify and produce two classes of worshippers. The unsealing of the book of Daniel marks the beginning of the three-step testing process that is based upon the truths revealed at that time.

La „timpul sfârșitului”, în anul 1798, cartea lui Daniel a fost dezpecetluită, iar ea și-a împlinit atunci scopul de a prezenta o lumină tot mai mare, care avea să pună la încercare, să curățească și să formeze două clase de închinători. Dezpecetluirea cărții lui Daniel marchează începutul procesului de testare în trei trepte, întemeiat pe adevărurile descoperite la acea vreme.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> Și el a zis: Du-te pe calea ta, Daniele; căci cuvintele sunt ascunse și pecetluite până la vremea sfârșitului. Mulți vor fi curățiți, albiți și lămuriți; dar cei nelegiuiți vor săvârși nelegiuirea; și niciunul dintre cei nelegiuiți nu va înțelege; iar cei înțelepți vor înțelege. Daniel 12:9, 10.

The prophetic purpose of the unsealing of the book that consists of the book of Daniel and the book of Revelation, is to test the generation that is alive during the history that the book is unsealed. In Daniel twelve, there are three time prophecies that are identified. The first is the twelve hundred and sixty years that the power of the holy people was to be scattered.

Scopul profetic al desigilării cărții, alcătuită din cartea lui Daniel și cartea Apocalipsei, este de a pune la încercare generația care este în viață în perioada istorică în care cartea este desigilată. În Daniel, capitolul doisprezece, sunt identificate trei profeții de timp. Prima este perioada de o mie două sute șaizeci de ani, în care puterea poporului sfânt trebuia să fie risipită.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. Then I Daniel looked, and, behold, there stood other two, the one on this side of the bank of the river, and the other on that side of the bank of the river. And one said to the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, How long shall it be to the end of these wonders? And I heard the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, when he held up his right hand and his left hand unto heaven, and sware by him that liveth for ever that it shall be for a time, times, and an half; and when he shall have accomplished to scatter the power of the holy people, all these things shall be finished. Daniel 12:4–7.

> Tu însă, Daniele, închide cuvintele și pecetluiește cartea până la vremea sfârșitului; mulți vor cutreiera încoace și încolo, și cunoștința va crește. Apoi eu, Daniel, am privit și, iată, stăteau alți doi: unul pe malul acesta al râului, iar celălalt pe malul acela al râului. Și unul a zis către bărbatul îmbrăcat în in, care era deasupra apelor râului: Până când va fi sfârșitul acestor minuni? Și am auzit pe bărbatul îmbrăcat în in, care era deasupra apelor râului, când și-a ridicat mâna dreaptă și mâna stângă spre cer și a jurat pe Cel ce trăiește în veci că va fi o vreme, vremi și o jumătate de vreme; și când se va sfârși risipirea puterii poporului celui sfânt, toate acestea vor lua sfârșit. Daniel 12:4-7.

The other two prophetic periods in chapter twelve are twelve hundred and ninety days and thirteen hundred and thirty-five days.

Celelalte două perioade profetice din capitolul doisprezece sunt de o mie două sute nouăzeci de zile și de o mie trei sute treizeci și cinci de zile.

> And I heard, but I understood not: then said I, O my Lord, what shall be the end of these things? And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. And from the time that the daily sacrifice shall be taken away, and the abomination that maketh desolate set up, there shall be a thousand two hundred and ninety days. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. Daniel 12:8–12.

> Și am auzit, dar n-am înțeles; atunci am zis: O, Domnul meu, care va fi sfârșitul acestor lucruri? Iar el a zis: Mergi drumul tău, Daniel, căci cuvintele sunt închise și pecetluite până la vremea sfârșitului. Mulți vor fi curățiți, albiți și încercați; dar cei răi vor face răul; și niciunul dintre cei răi nu va înțelege, iar cei înțelepți vor înțelege. Și de la vremea când jertfa necurmată va fi înlăturată și urâciunea pustiirii va fi așezată vor fi o mie două sute nouăzeci de zile. Fericit este cel ce așteaptă și ajunge la o mie trei sute treizeci și cinci de zile. Daniel 12:8-12.

In the verses the “time of the end,” is twice referenced and defined as the point when the words of Daniel would be unsealed. The words that are the subject of being unsealed at the “time of the end” are the three prophetic periods of twelve hundred and sixty (time, times, and a half), twelve hundred and ninety, and thirteen hundred and thirty-five. Two of the three periods are defined as “days.” Two of the three ended in 1798, and the third ended at the very end of 1843. It is at the very end of 1843, for the verse states, “blessed is he that waiteth, and cometh to…”

În versetele respective, „timpul sfârșitului” este de două ori menționat și definit drept momentul când cuvintele din cartea lui Daniel aveau să fie dezpecetluite. Cuvintele care urmează să fie dezpecetluite la „timpul sfârșitului” sunt cele trei perioade profetice de o mie două sute șaizeci (o vreme, două vremi și o jumătate de vreme), o mie două sute nouăzeci și o mie trei sute treizeci și cinci. Două dintre cele trei perioade sunt definite drept „zile”. Două dintre cele trei s-au încheiat în 1798, iar a treia s-a încheiat chiar la sfârșitul anului 1843. Aceasta are loc chiar la sfârșitul anului 1843, căci versetul spune: „Ferice de cel ce așteaptă și ajunge până la...”

The word “cometh,” means touches. Blessed therefore is he who waits, and also touches the first day of 1844. The tarrying time of the parable of the ten virgins began at the first disappointment in Millerite history, and that disappointment arrived on the very last day of 1843, and the very last day of 1843, touches the very first day of 1844. The blessing of waiting began when the tarrying time began at the first disappointment.

Cuvântul „cometh” înseamnă „atinge”. Binecuvântat este, așadar, cel ce așteaptă și atinge, de asemenea, întâia zi a anului 1844. Timpul de zăbovire din pilda celor zece fecioare a început la prima dezamăgire din istoria millerită, iar acea dezamăgire a sosit chiar în ultima zi a anului 1843, iar chiar ultima zi a anului 1843 atinge chiar prima zi a anului 1844. Binecuvântarea așteptării a început când a început timpul de zăbovire, la prima dezamăgire.

There is a great deal more to address in these verses, but the point we are considering here is the prophetic role of Daniel. The purpose of the book of Daniel, which Daniel represents in the passage, is to produce a three-step testing process when the book is unsealed. Daniel was told to go his way until the time of the end when the book was to be unsealed. The conclusion of the chapter emphasizes what will happen when the time of the end arrives.

Există mult mai multe aspecte de abordat în aceste versete, dar punctul pe care îl avem în vedere aici este rolul profetic al lui Daniel. Scopul cărții lui Daniel, pe care Daniel o reprezintă în acest pasaj, este acela de a produce un proces de testare în trei etape atunci când cartea este desigilată. I s-a spus lui Daniel să-și urmeze calea până la vremea sfârșitului, când cartea avea să fie desigilată. Concluzia capitolului subliniază ceea ce se va întâmpla la sosirea vremii sfârșitului.

> But go thou thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days. Daniel 12:13.

> Dar du-te pe calea ta până ce va fi sfârșitul; căci te vei odihni și vei sta la sorțul tău la sfârșitul zilelor. Daniel 12:13.

The book of Daniel was to stand in its lot at the end of the prophetic days of Daniel.

Cartea lui Daniel avea să stea la sorțul ei la sfârșitul zilelor profetice ale lui Daniel.

> “When God gives a man a special work to do, he is to stand in his lot and place as did Daniel, ready to answer the call of God, ready to fulfill His purpose.” Manuscript Releases, volume 6, 108.

> Când Dumnezeu îi dă unui om o lucrare deosebită de îndeplinit, el trebuie să stea în sorțul și în locul său, precum Daniel, gata să răspundă chemării lui Dumnezeu, gata să împlinească scopul Său. Manuscript Releases, volumul 6, 108.

At the time of the end in 1798, Daniel stood in his lot, which is expressed in verse thirteen as “at the end of the days.” The end of Nebuchadnezzar’s banishment of “seven times” identifies 1798, for it concluded at “the end of the days.”

La vremea sfârșitului, în 1798, Daniel a stat în sorțul său, lucru exprimat în versetul treisprezece ca „la sfârșitul zilelor”. Sfârșitul izgonirii lui Nebucadnețar timp de „șapte vremi” indică anul 1798, căci ea s-a încheiat „la sfârșitul zilelor”.

> And at the end of the days I Nebuchadnezzar lifted up mine eyes unto heaven, and mine understanding returned unto me, and I blessed the most High, and I praised and honoured him that liveth for ever, whose dominion is an everlasting dominion, and his kingdom is from generation to generation: And all the inhabitants of the earth are reputed as nothing: and he doeth according to his will in the army of heaven, and among the inhabitants of the earth: and none can stay his hand, or say unto him, What doest thou? At the same time my reason returned unto me; and for the glory of my kingdom, mine honour and brightness returned unto me; and my counsellors and my lords sought unto me; and I was established in my kingdom, and excellent majesty was added unto me. Now I Nebuchadnezzar praise and extol and honour the King of heaven, all whose works are truth, and his ways judgment: and those that walk in pride he is able to abase. Daniel 4:34–37.

> Și la sfârșitul zilelor eu, Nebucadnețar, mi-am ridicat ochii spre cer, și înțelegerea mi s-a întors; și L-am binecuvântat pe Cel Preaînalt și L-am lăudat și L-am onorat pe Cel ce trăiește în veci, a Cărui stăpânire este o stăpânire veșnică, iar împărăția Lui dăinuie din neam în neam. Toți locuitorii pământului sunt socotiți ca nimic; și El face după voia Sa cu oștirea cerurilor și cu locuitorii pământului; și nimeni nu-I poate opri mâna, nici să-I zică: Ce faci Tu? În același timp rațiunea mi-a revenit; și, spre slava împărăției mele, mi s-au întors cinstea și strălucirea; și sfetnicii mei și dregătorii mei m-au căutat; și am fost întărit în împărăția mea, și mi s-a adăugat o măreție deosebită. Acum eu, Nebucadnețar, laud, înalț și cinstesc pe Împăratul cerurilor, ale Cărui lucrări sunt toate adevăr, iar căile Lui sunt judecată; iar pe cei ce umblă în mândrie El poate să-i smerească. Daniel 4:34-37.

The expression “end of the days” represents the time of the end in 1798. Nebuchadnezzar was then established in his kingdom, which was no longer the history of the beasts of paganism and papalism. At that point, Nebuchadnezzar represented a fully converted man, and in so doing represented the earth beast of Bible prophecy that began to reign in 1798, and it began as a lamb, though it was destined to eventually speak as a dragon. He represents the earth beast that would reign for seventy symbolic years in fulfillment of Isaiah twenty-three, just as his literal kingdom reigned for seventy literal years. The symbolism is “air tight.”

Expresia „sfârșitul zilelor” reprezintă timpul sfârșitului, în 1798. Nebucadnețar a fost atunci întărit în împărăția sa, iar istoria nu mai era cea a fiarelor păgânismului și papalității. În acel moment, Nebucadnețar reprezenta un om pe deplin convertit și, în felul acesta, reprezenta fiara din pământ din profeția biblică, care a început să domnească în 1798, începând ca un miel, deși era destinată să ajungă, în cele din urmă, să vorbească asemenea unui balaur. El reprezintă fiara din pământ care avea să domnească timp de șaptezeci de ani simbolici, în împlinirea lui Isaia douăzeci și trei, așa cum împărăția lui literală a domnit timp de șaptezeci de ani literali. Simbolismul este „etanș”.

Nebuchadnezzar represents a prophetic link between the three powers represented in Revelation chapters twelve and thirteen. There they are identified as the dragon, the sea beast and the earth beast. In Revelation sixteen they are identified as the three powers that lead the world to Armageddon. Nebuchadnezzar’s “seven times,” ties together all three of those beasts, for literal Babylon illustrates spiritual Babylon, and the same line of prophecy that is located in the book of Daniel is taken up in the book of Revelation, for the two books bring each other to perfection.

Nebucadnețar reprezintă o verigă profetică între cele trei puteri reprezentate în Apocalipsa, capitolele doisprezece și treisprezece. Acolo ele sunt identificate ca balaurul, fiara care se ridică din mare și fiara care se ridică din pământ. În Apocalipsa, capitolul șaisprezece, ele sunt identificate ca cele trei puteri care conduc lumea la Armaghedon. „Cele șapte vremuri” ale lui Nebucadnețar leagă împreună toate cele trei fiare, căci Babilonul literal ilustrează Babilonul spiritual, iar aceeași linie profetică ce se află în cartea lui Daniel este reluată în cartea Apocalipsei, căci cele două cărți se desăvârșesc una pe cealaltă.

Nebuchadnezzar represents 1798 as a prophetic link between the dragon, the beast and the false prophet. 1798 was “the time of the end” for the message of the first angel and the Millerite history. William Miller was led to place all of his prophetic structure upon his recognition of the dragon of paganism and the beast of Catholicism, but he did not see the United States as the earth beast and false prophet. He could see the history prior to “the time of the end” in 1798, but the future was yet future. At “the time of the end” in 1989, all three powers would then be recognized.

Nebucadnețar reprezintă anul 1798 ca o verigă profetică între balaurul, fiara și profetul mincinos. 1798 a fost "timpul sfârșitului" pentru solia primului înger și pentru istoria millerită. William Miller a fost călăuzit să-și întemeieze întreaga sa structură profetică pe recunoașterea balaurului păgânismului și a fiarei catolicismului, dar nu a văzut Statele Unite drept fiara pământului și profetul mincinos. El putea vedea istoria anterioară "timpului sfârșitului" din 1798, dar viitorul era încă viitor. La "timpul sfârșitului" din 1989, toate cele trei puteri aveau să fie atunci recunoscute.

The unsealing of the prophetic recognition of the dragon and beast in 1798, is represented by the Ulai River of chapters seven, eight and nine. The unsealing of the prophetic recognition of the dragon, beast and false prophet in 1989, is represented by the Hiddekel River of chapters ten, eleven and twelve. Nebuchadnezzar represents the movement of the first angel that arrived in 1798, and he typifies Belshazzar who represents the movement of the third angel that arrived in 1989. For this reason, Nebuchadnezzar’s second dream, in chapter four, represents the message of the first angel.

Despecetluirea recunoașterii profetice a balaurului și a fiarei în 1798 este reprezentată prin râul Ulai din capitolele șapte, opt și nouă. Despecetluirea recunoașterii profetice a balaurului, a fiarei și a prorocului mincinos în 1989 este reprezentată prin râul Hidechel din capitolele zece, unsprezece și douăsprezece. Nebucadnețar reprezintă mișcarea primului înger sosită în 1798 și îl tipifică pe Belșațar, care reprezintă mișcarea celui de-al treilea înger sosită în 1989. Din acest motiv, al doilea vis al lui Nebucadnețar, din capitolul patru, reprezintă solia primului înger.

Nebuchadnezzar’s “seven times” concluded at “the time of the end” in 1798, with the arrival of the warning message of judgment to come. At the “end of the days,” he is a converted man, thus representing the Republican horn of the earth beast, when it was lamblike. He simultaneously represents the Philadelphian Protestant horn of the earth beast.

„Șapte vremuri” ale lui Nebucadnețar s-au încheiat la „timpul sfârșitului”, în 1798, odată cu apariția mesajului de avertizare privind judecata care urma să vină. La „sfârșitul zilelor”, el este un om convertit, reprezentând astfel cornul republican al fiarei din pământ, când aceasta era asemenea unui miel. El reprezintă în același timp cornul protestant filadelfian al fiarei din pământ.

As the first king of Babylon, he typifies Belshazzar the last king of Babylon. His judgment was typified by the judgment of Nimrod, and in turn typified the judgment of Belshazzar. His judgment represented the opening of the investigative judgment on October 22, 1844.

Fiind primul împărat al Babilonului, el îl prefigurează pe Belșațar, ultimul împărat al Babilonului. Judecata lui a fost prefigurată de judecata lui Nimrod și, la rândul ei, a prefigurat judecata lui Belșațar. Judecata lui a reprezentat deschiderea judecății de cercetare la 22 octombrie 1844.

> Nebuchadnezzar the king, unto all people, nations, and languages, that dwell in all the earth; Peace be multiplied unto you. I thought it good to show the signs and wonders that the high God hath wrought toward me. How great are his signs! and how mighty are his wonders! his kingdom is an everlasting kingdom, and his dominion is from generation to generation. I Nebuchadnezzar was at rest in mine house, and flourishing in my palace: I saw a dream which made me afraid, and the thoughts upon my bed and the visions of my head troubled me. Daniel 4:1–5.

> Împăratul Nebucadnețar, către toate popoarele, neamurile și limbile care locuiesc pe tot pământul: Pacea să vi se înmulțească. Am socotit de cuviință să fac cunoscute semnele și minunile pe care Dumnezeul Preaînalt le-a săvârșit față de mine. Cât de mari sunt semnele lui și cât de puternice sunt minunile lui! Împărăția lui este o împărăție veșnică, iar stăpânirea lui este din neam în neam. Eu, Nebucadnețar, eram liniștit în casa mea și prosperam în palatul meu: am avut un vis care m-a înspăimântat, iar gândurile de pe patul meu și vedeniile capului meu m-au tulburat. Daniel 4:1-5.

The dream made Nebuchadnezzar afraid, and the symbolism of the dream represents the everlasting gospel of the first angel, which commands men to “fear God.”

Visul l-a înspăimântat pe Nebucadnețar, iar simbolismul visului reprezintă evanghelia veșnică a primului înger, care poruncește oamenilor: «Temeți-vă de Dumnezeu».

> And I saw another angel fly in the midst of heaven, having the everlasting gospel to preach unto them that dwell on the earth, and to every nation, and kindred, and tongue, and people, Saying with a loud voice, Fear God, and give glory to him; for the hour of his judgment is come: and worship him that made heaven, and earth, and the sea, and the fountains of waters. Revelation 14:6, 7.

> Și am văzut un alt înger zburând în mijlocul cerului, având Evanghelia veșnică, ca s-o propovăduiască celor ce locuiesc pe pământ și la orice neam, seminție, limbă și popor, zicând cu glas tare: Temeți-vă de Dumnezeu și dați-I slavă, fiindcă a sosit ceasul judecății Lui; și închinați-vă Celui ce a făcut cerul și pământul și marea și izvoarele apelor. Apocalipsa 14:6, 7.

The everlasting gospel is a three-step message, the first step, as represented in the first angel, is to fear God, the second step is to give him glory and the third is represented by the hour of his judgment. “Glory” represents character, and the second “go to” in the story of Nimrod’s rebellion is where the character of the city and the tower was investigated. It was an investigative judgment. The combination of church and state is the image of the beast, and Nimrod’s second step was in manifesting the image of the beast, but the second step of the everlasting gospel produces a glorification of God’s character, not Nimrod’s.

Evanghelia veșnică este o solie în trei etape; primul pas, așa cum este reprezentat de primul înger, este să ne temem de Dumnezeu, al doilea pas este să-I dăm slavă, iar al treilea este reprezentat de ceasul judecății Lui. „Slava” reprezintă caracterul, iar al doilea „haidem” din istoria răzvrătirii lui Nimrod este momentul în care a fost cercetat caracterul cetății și al turnului. A fost o judecată de cercetare. Unirea bisericii cu statul este chipul fiarei, iar al doilea pas al lui Nimrod a constat în manifestarea chipului fiarei, însă al doilea pas al evangheliei veșnice produce o glorificare a caracterului lui Dumnezeu, nu al lui Nimrod.

Nebuchadnezzar’s fear is a symbol of the first test, just as was Daniel’s choice to not eat Babylon’s diet, for Daniel feared God. The first angel arrived in history in 1798, and was thereafter empowered on August 11, 1840. Nebuchadnezzar’s dream locates the arrival of the first message at the time of the end in 1798.

Frica lui Nebucadnețar este un simbol al primei încercări, așa cum a fost și alegerea lui Daniel de a nu adopta regimul alimentar al Babilonului, căci Daniel se temea de Dumnezeu. Primul înger a intrat în istorie în 1798, iar după aceea a fost împuternicit la 11 august 1840. Visul lui Nebucadnețar situează sosirea primei solii la timpul sfârșitului, în 1798.

> I saw a dream which made me afraid, and the thoughts upon my bed and the visions of my head troubled me. Therefore made I a decree to bring in all the wise men of Babylon before me, that they might make known unto me the interpretation of the dream. Then came in the magicians, the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers: and I told the dream before them; but they did not make known unto me the interpretation thereof. But at the last Daniel came in before me, whose name was Belteshazzar, according to the name of my god, and in whom is the spirit of the holy gods: and before him I told the dream, saying, O Belteshazzar, master of the magicians, because I know that the spirit of the holy gods is in thee, and no secret troubleth thee, tell me the visions of my dream that I have seen, and the interpretation thereof. Daniel 4:5–9.

> Am văzut un vis care m-a înspăimântat, iar cugetările mele de pe patul meu și vedeniile capului meu m-au tulburat. De aceea am dat poruncă să fie aduși înaintea mea toți înțelepții Babilonului, ca să-mi facă cunoscută tălcuirea visului. Atunci au intrat vrăjitorii, astrologii, haldeii și ghicitorii; și le-am spus visul înaintea lor, dar nu mi-au făcut cunoscută tălcuirea lui. Dar, la urmă, a intrat înaintea mea Daniel, al cărui nume era Belteșațar, după numele dumnezeului meu, și în care este duhul dumnezeilor sfinți; și înaintea lui i-am spus visul, zicând: O, Belteșațar, mai-marele vrăjitorilor, fiindcă știu că duhul dumnezeilor sfinți este în tine și nicio taină nu te tulbură, spune-mi vedeniile visului meu pe care l-am văzut și tălcuirea lui. Daniel 4:5-9.

The arrival of the first message at the time of the end in 1798, that is represented by Nebuchadnezzar’s fear, marks the point when the book of Daniel was to be unsealed.

Sosirea primei solii la vremea sfârșitului, în 1798, care este reprezentată de temerea lui Nebucadnețar, marchează momentul în care cartea lui Daniel trebuia să fie despecetluită.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. … And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:4, 9, 10.

> Iar tu, Daniele, închide cuvintele și pecetluiește cartea până la vremea sfârșitului: mulți vor cutreiera încoace și încolo, și cunoștința va spori. ... Și el a zis: Du-te, Daniele, căci cuvintele sunt închise și pecetluite până la vremea sfârșitului. Mulți vor fi curățiți, albiți și încercați; dar cei răi vor face răul; și niciunul dintre cei răi nu va înțelege; iar cei înțelepți vor înțelege. Daniel 12:4, 9, 10.

When the book of Daniel was unsealed at “the time of the end”, men were called to come and investigate the increase of knowledge, and that call eventually produced two classes of worshippers. One class could not understand and the other class could. The wise men of Babylon, represented as “the magicians, the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers” could not understand, but Daniel understood. The Babylonian “wise men” could not understand, and therefore represent the wicked. Daniel represented the wise.

Când cartea lui Daniel a fost desigilată la „vremea sfârșitului”, oamenii au fost chemați să vină și să cerceteze creșterea cunoștinței, iar acea chemare a produs în cele din urmă două clase de închinători. O clasă nu a putut înțelege, iar cealaltă a putut. Înțelepții Babilonului, reprezentați drept „magicienii, astrologii, Caldeii și ghicitorii”, nu au putut înțelege, dar Daniel a înțeles. „Înțelepții” babilonieni nu au putut înțelege și, prin urmare, îi reprezintă pe cei răi. Daniel i-a reprezentat pe cei înțelepți.

We will continue Daniel chapter four in the next article.

Vom continua capitolul patru din Daniel în articolul următor.

> “Those who are unfaithful to the work of God are lacking in principle; their motives are not of a character to lead them to choose the right under all circumstances. The servants of God are to feel at all times that they are under the eye of their employer. He who watched the sacrilegious feast of Belshazzar is present in all our institutions, in the counting-room of the merchant, in the private workshop; and the bloodless hand is as surely recording your neglect as it recorded the awful judgment of the blasphemous king. Belshazzar’s condemnation was written in words of fire, ‘Thou art weighed in the balances, and art found wanting’; and if you fail to fulfill your God-given obligations your condemnation will be the same.” Messages to Young People, 229.

> Cei care sunt necredincioși lucrării lui Dumnezeu sunt lipsiți de principialitate; motivațiile lor nu sunt de o asemenea natură încât să-i conducă să aleagă ceea ce este drept în toate împrejurările. Slujitorii lui Dumnezeu trebuie să simtă în orice moment că se află sub privirea angajatorului lor. Cel care a vegheat asupra ospățului sacrileg al lui Belșațar este prezent în toate instituțiile noastre, în camera de socoteli a negustorului, în atelierul particular; iar mâna fără sânge îți consemnează la fel de sigur neglijența, cum a consemnat judecata înfricoșătoare asupra împăratului hulitor. Osânda lui Belșațar a fost scrisă în cuvinte de foc: «Ai fost cântărit în cumpănă și ai fost găsit ușor»; iar dacă nu-ți împlinești obligațiile încredințate de Dumnezeu, osânda ta va fi aceeași. Mesaje către tineri, 229.

Back to Articles