Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Thirty-Two

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană - Numărul treizeci și doi

Number Thirty-Two

Numărul treizeci și doi

Author

Jeff Pippenger

Published

January 20, 2026

Formats

PDF
Word

It has been a slow-moving journey to get to the book of Joel, with Peter as our witness. Peter is one of the most amazing symbols within God’s prophetic Word, but aren’t they all? Peter is at Caesarea Philippi, and he is also at Pentecost in the upper room at the third hour, and then in the temple at the ninth hour of the same day. Jesus was crucified at the third hour and died at the ninth hour. Peter is called to Caesarea at the ninth hour, but the Caesarea that he is called to in the story of Cornelius, is not Caesarea Philippi at the base of Mount Hermon, it was Caesarea by the sea, called Caesarea Maritima.

A fost un parcurs lent până să ajungem la cartea lui Ioel, cu Petru drept martor. Petru este unul dintre cele mai uimitoare simboluri din Cuvântul profetic al lui Dumnezeu, dar nu sunt oare toate astfel? Petru se află la Cezareea Filipi și este, de asemenea, la Cincizecime, în odaia de sus, la ceasul al treilea, iar apoi, în templu, la ceasul al nouălea al aceleiași zile. Isus a fost răstignit la ceasul al treilea și a murit la ceasul al nouălea. Petru este chemat la Cezareea la ceasul al nouălea, dar Cezareea la care este chemat în relatarea despre Corneliu nu este Cezareea Filipi de la poalele Muntelui Hermon, ci Cezareea de lângă mare, numită Cezareea Maritimă.

Caesarea Maritima is the coastal city on the Mediterranean Sea, about 30–35 miles north of modern Tel Aviv (built by Herod the Great as a grand Roman port city). It appears frequently in the book of Acts (mentioned 15 times), and is the one most people refer to simply as “Caesarea” in the New Testament. Philip the Evangelist lived there with his four prophesying daughters (Acts 8:40; 21:8). Paul was imprisoned there for two years, appeared before governors Felix and Festus, and King Agrippa (Acts 23–26). More significantly, perhaps, Peter preached to the Roman centurion Cornelius here—the first major Gentile conversion to Christianity (Acts 10) in 34 AD, when the week that Christ confirmed the covenant with many, ended.

Cezareea Maritimă este un oraș de coastă la Marea Mediterană, la aproximativ 30–35 de mile la nord de Tel Avivul modern (construită de Irod cel Mare ca un mare oraș-port roman). Apare frecvent în cartea Faptele Apostolilor (menționată de 15 ori) și este cea la care cei mai mulți se referă pur și simplu drept „Cezareea” în Noul Testament. Acolo locuia Filip Evanghelistul împreună cu cele patru fiice ale lui, care proroceau (Fapte 8:40; 21:8). Pavel a fost întemnițat acolo timp de doi ani, s-a înfățișat înaintea guvernatorilor Felix și Festus și a regelui Agripa (Fapte 23–26). Mai semnificativ, poate, Petru a predicat aici sutașului roman Corneliu — prima convertire majoră a neamurilor la creștinism (Fapte 10) — în anul 34 d.Hr., când s-a încheiat săptămâna în care Hristos a confirmat legământul cu mulți.

> And he shall confirm the covenant with many for one week: and in the midst of the week he shall cause the sacrifice and the oblation to cease, and for the overspreading of abominations he shall make it desolate, even until the consummation, and that determined shall be poured upon the desolate. Daniel 9:27.

> El va întări legământul cu mulți pentru o săptămână; iar la mijlocul săptămânii va face să înceteze jertfa și prinosul, și, din pricina întinderii urâciunilor, îl va face pustiu, chiar până la sfârșit; iar ceea ce este hotărât se va vărsa peste cel pustiit. Daniel 9:27.

Caesarea Maritima served as the Roman administrative capital of Judea and a major Gentile hub. Caesarea Philippi is a different city, located in the far north near the base of Mount Hermon (about 25–30 miles north of the Sea of Galilee), in what is now the Golan Heights area (modern Banias). It is mentioned only in the Gospels (Matthew 16:13 and Mark 8:27), when Jesus took His disciples to Caesarea Philippi. This is the famous location where Peter confessed that Jesus is “the Messiah, the Son of the living God,” and where Jesus declared, “On this rock I will build my church, and the gates of Hades will not overcome it” (Matthew 16:13–20). It was a pagan area with temples to Greek gods, especially the goat-god Pan, whose grotto of Pan was called the “gates of hell,” making Jesus’ declaration there particularly striking.

Cezareea Maritimă a servit drept capitală administrativă romană a Iudeei și a fost un important centru al neamurilor. Cezareea lui Filip este un alt oraș, situat în extremul nord, în apropiere de poalele Muntelui Hermon (la aproximativ 25–30 de mile la nord de Marea Galileii), în ceea ce este astăzi zona Înălțimilor Golan (Baniasul modern). Este menționată doar în Evanghelii (Matei 16:13 și Marcu 8:27), când Isus și-a dus ucenicii la Cezareea lui Filip. Acesta este locul vestit unde Petru a mărturisit că Isus este „Mesia, Fiul Dumnezeului celui viu”, și unde Isus a declarat: „Pe această stâncă Îmi voi zidi Biserica Mea, iar porțile Locuinței morților nu o vor birui” (Matei 16:13–20). Era o zonă păgână, cu temple închinate zeilor greci, în special zeului-țap Pan, a cărui grotă, Grota lui Pan, era numită „porțile iadului”, ceea ce face ca declarația lui Isus de acolo să fie deosebit de grăitoare.

The two cities are completely separate geographically and historically—one a bustling Roman seaport in the south-west, the other a northern Hellenistic/pagan site near the headwaters of the Jordan River. The coastal one dominates the Book of Acts, while the northern one is central to a pivotal moment in the Gospels. Caesarea of the sea is a symbol of Rome—the beast, and Caesarea of the earth is a symbol of the dragon. Sister White identifies the period from the cross to Pentecost, the “Pentecostal season,” which began at the cross and ended at Pentecost.

Cele două cetăți sunt complet distincte geografic și istoric — una, un port maritim roman aglomerat în sud-vest, cealaltă, un sit elenistic/păgân din nord, în apropierea izvoarelor Iordanului. Cea de pe coastă domină Faptele Apostolilor, în timp ce cea nordică este centrală pentru un moment decisiv din Evanghelii. Cezareea mării este un simbol al Romei — fiara, iar Cezareea pământului este un simbol al balaurului. Sora White identifică perioada de la cruce până la Rusalii, "sezonul penticostal", care a început la cruce și s-a încheiat la Rusalii.

> “It is with an earnest longing that I look forward to the time when the events of the day of Pentecost shall be repeated with even greater power than on that occasion. John says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory.’ Then, as at the Pentecostal season, the people will hear the truth spoken to them, every man in his own tongue.

> Cu o dorință arzătoare privesc înainte spre timpul când evenimentele din ziua Cincizecimii se vor repeta cu și mai mare putere decât atunci. Ioan spune: „Am văzut un alt înger pogorându-se din cer, având mare putere; și pământul s-a luminat de slava lui.” Atunci, ca în vremea Cincizecimii, oamenii vor auzi adevărul vestit lor, fiecare în limba sa.

> “God can breathe new life into every soul that sincerely desires to serve Him, and can touch the lips with a live coal from off the altar, and cause them to become eloquent with His praise. Thousands of voices will be imbued with the power to speak forth the wonderful truths of God’s Word. The stammering tongue will be unloosed, and the timid will be made strong to bear courageous testimony to the truth. May the Lord help His people to cleanse the soul temple from every defilement, and to maintain such a close connection with Him that they may be partakers of the latter rain when it shall be poured out.” Review and Herald, July 20, 1886.

> Dumnezeu poate insufla viață nouă în orice suflet care dorește cu sinceritate să-I slujească și poate atinge buzele cu un cărbune aprins luat de pe altar, făcându-le elocvente în lauda Sa. Mii de voci vor fi înzestrate cu puterea de a vesti minunatele adevăruri ale Cuvântului lui Dumnezeu. Limba bâlbâitoare va fi dezlegată, iar cei timizi vor fi întăriți să poarte o mărturie curajoasă pentru adevăr. Fie ca Domnul să-Și ajute poporul să curățească templul sufletului de orice întinare și să mențină o legătură atât de strânsă cu El, încât să fie părtași la ploaia târzie când va fi revărsată. Review and Herald, 20 iulie 1886.

Technically the Pentecostal season would start at the feast of first fruits, which aligns with Christ’s resurrection; but without the death of the cross there would be no blood for the risen savior to take with Him when He arose. Without His death, He, as the Bread of life would not have rested on the day of the feast of unleavened bread, and the Bread of life needed to rest in advance of it’s rising on the feast of first fruits, thus beginning the fifty-day period that led to the day and feast of Pentecost.

Din punct de vedere tehnic, perioada Cincizecimii ar începe la Sărbătoarea celor dintâi roade, care coincide cu Învierea lui Hristos; dar fără moartea de cruce nu ar fi existat sânge pe care Mântuitorul, la Învierea Sa, să-l ia cu Sine. Fără moartea Sa, El, ca Pâinea vieții, nu S-ar fi odihnit în ziua Sărbătorii Azimelor, iar Pâinea vieții trebuia să Se odihnească înainte de Învierea Sa la Sărbătoarea celor dintâi roade, inițiind astfel perioada de cincizeci de zile care a dus la ziua și Sărbătoarea Cincizecimii.

When Christ came to confirm the covenant for one week; the week began at His baptism and then “in the midst of the week,” three and a half years later, He was crucified, rested in the tomb on the day of unleavened Bread, rose as the feast of the first fruits of the barley harvest on Sunday, thus starting the fifty-day Pentecostal season that reached to the first fruits feast of the wheat. From the cross to the end of the week, three and a half years later, the seven-year-period came to its conclusion with Cornelius of Caesarea Maritima, who became the very first Gentile convert–to the Christian church at the end of the week in 34 AD.

Când Hristos a venit să întărească legământul pentru o săptămână, săptămâna a început la botezul Său, iar apoi, «la jumătatea săptămânii», după trei ani și jumătate, a fost răstignit, S-a odihnit în mormânt în ziua Azimelor, a înviat în ziua Sărbătorii Întâilor Roade ale secerișului orzului, duminica, inițiind astfel perioada de cincizeci de zile a Cincizecimii, care se întindea până la Sărbătoarea Întâilor Roade ale grâului. De la cruce până la sfârșitul săptămânii, la trei ani și jumătate după aceea, perioada de șapte ani a ajuns la încheiere prin Corneliu din Cezareea Maritimă, care a devenit cel dintâi convertit dintre neamuri la Biserica creștină, la sfârșitul săptămânii, în anul 34 d.Hr.

The week Christ came to confirm the covenant is prophetically 2,520 days, and the cross is “in the midst of the week,” so it was 1,260 days after the baptism and 1,260 days before Cornelius was converted. At the cross Christ was crucified at the third hour, and He died at the ninth hour. That was the beginning of the Pentecostal season and at the end, (for Jesus always illustrates the end with the beginning) on the day of Pentecost, Peter gives his first sermon of the book of Joel at the third hour in the upper room, where Christ met the disciples on the day of His resurrection. Peter then gives his second sermon on Joel in the temple at the ninth hour. Clearly the third and ninth hour are an alpha and omega symbol of the beginning and ending of the Pentecostal season.

Săptămâna în care Hristos a venit să confirme legământul este, în mod profetic, de 2.520 de zile, iar crucea este „la mijlocul săptămânii”, astfel că a avut loc la 1.260 de zile după botez și la 1.260 de zile înainte de convertirea lui Corneliu. La cruce, Hristos a fost răstignit la ceasul al treilea și a murit la ceasul al nouălea. Acela a fost începutul perioadei Cincizecimii, iar la final (căci Isus ilustrează întotdeauna sfârșitul prin început), în ziua Cincizecimii, Petru își rostește prima predică din cartea lui Ioel la ceasul al treilea, în odaia de sus, unde Hristos S-a întâlnit cu ucenicii în ziua învierii Sale. Apoi, Petru își rostește a doua predică din cartea lui Ioel în templu, la ceasul al nouălea. În mod clar, ceasul al treilea și ceasul al nouălea sunt un simbol Alfa și Omega al începutului și sfârșitului perioadei Cincizecimii.

Line upon line, when we align the third and ninth hour of these two events, we find the six hours as a prophetic period that both provide a witness of a division. Christ goes from life to death to life. He goes from earth to heaven and back to earth. Peter is outside and then inside the temple. There are of course other parallel alignments of the third to ninth hour, but we first need to consider Peter, Cornelius and Caesarea by the sea.

Rând după rând, când aliniem ceasul al treilea şi al nouălea din cadrul acestor două evenimente, găsim cele şase ore ca o perioadă profetică şi că amândouă dau mărturie despre o despărţire. Hristos trece de la viaţă la moarte şi înapoi la viaţă. El merge de pe pământ la cer şi înapoi pe pământ. Petru este afară şi apoi înăuntrul templului. Desigur, există şi alte alinieri paralele ale ceasului al treilea cu al nouălea, dar mai întâi trebuie să luăm în considerare pe Petru, pe Corneliu şi Cezareea de la mare.

As with the prophetic divisions that are represented in the six hours, when the angel was sent to Cornelius to direct him to send for Peter it was the ninth hour.

Ca și în cazul împărțirilor profetice reprezentate în cele șase ceasuri, când îngerul a fost trimis la Corneliu, spre a-l îndruma să trimită după Petru, era ceasul al nouălea.

> There was a certain man in Caesarea called Cornelius, a centurion of the band called the Italian band, A devout man, and one that feared God with all his house, which gave much alms to the people, and prayed to God alway. He saw in a vision evidently about the ninth hour of the day an angel of God coming in to him, and saying unto him, Cornelius. And when he looked on him, he was afraid, and said, What is it, Lord? And he said unto him, Thy prayers and thine alms are come up for a memorial before God. And now send men to Joppa, and call for one Simon, whose surname is Peter. Acts 10:1–5.

> În Cezareea era un anume bărbat, numit Corneliu, centurion al cohortei numite Cohorta Italiană, om evlavios și temător de Dumnezeu, el împreună cu toată casa lui, care dădea multe milostenii poporului și se ruga totdeauna lui Dumnezeu. A văzut limpede într-o vedenie, pe la ceasul al nouălea al zilei, un înger al lui Dumnezeu intrând la el și zicându-i: Corneliu. Și, când s-a uitat la el, s-a înspăimântat și a zis: Ce este, Doamne? Iar el i-a zis: Rugăciunile tale și milosteniile tale s-au suit spre pomenire înaintea lui Dumnezeu. Și acum trimite oameni la Iope și cheamă pe un anume Simon, căruia i se zice Petru. Faptele Apostolilor 10:1-5.

The arrival of an angel is a symbol of a message, and of a waymark, and the angel confirms that it is a waymark when he says, “Thy prayers and thine alms are come up for a memorial before God.” The waymark of the conclusion of the week is Cornelius sending for Peter at the ninth hour after fasting for four days, and it is called a “memorial,” which is a waymark. As a “centurion,” Cornelius was a captain over one hundred men.

Sosirea unui înger simbolizează un mesaj și un semn de hotar, iar îngerul confirmă că este un semn de hotar când spune: «Rugăciunile tale și milosteniile tale s-au suit ca pomenire înaintea lui Dumnezeu.» Semnul de hotar al încheierii săptămânii îl constituie faptul că Corneliu trimite după Petru la ceasul al nouălea, după patru zile de post, iar aceasta este numită «pomenire», care este un semn de hotar. În calitate de «centurion», Corneliu era un comandant peste o sută de oameni.

When Peter is at Caesarea Philippi in Matthew sixteen there is no reference to any hour. Caesarea Philippi is the name of the city at the time when Jesus took the disciples there. In the history of Daniel eleven, verses thirteen to fifteen, verses that were fulfilled at the battle of Panium, and that typify the war that leads to the Sunday law in the United States, Caesarea Philippi was named Panium. Peter is in verses thirteen through fifteen when he is at Caesarea Philippi, which is Panium.

Când Petru se află la Cezareea lui Filip, în Matei capitolul șaisprezece, nu se face nicio referire la vreun ceas. Cezareea lui Filip este numele cetății în vremea când Isus i-a dus pe ucenici acolo. În istoria din Daniel unsprezece, versetele treisprezece până la cincisprezece, versete care s-au împlinit la bătălia de la Panium și care tipifică războiul ce duce la legea duminicală în Statele Unite, Cezareea lui Filip se numea Panium. Petru se află în versetele treisprezece până la cincisprezece atunci când este la Cezareea lui Filip, adică Panium.

Identifying that the Battle of Panium was a fulfillment of verses thirteen to fifteen of Daniel eleven, and that the verses and the history of the Battle of Panium identifies a war that leads to the Sunday law in the United States is exactly how the methodology of line upon line is designed to work. Employing that methodology demands that Caesarea Philippi and Panium must be aligned, for the primary rule of prophecy that addresses this truth is that “each of the ancient prophets spoke more for our day than the days in which they lived.” Paul adds that the spirits of the prophets are subject to the prophets, so not only do they all identify the latter days, but they all agree.

Identificarea faptului că Bătălia de la Panium a fost o împlinire a versetelor 13–15 din Daniel 11 și că versetele și istoria Bătăliei de la Panium identifică un război care duce la legea duminicală în Statele Unite este exact modul în care metodologia "linie după linie" este concepută să funcționeze. Aplicarea acelei metodologii impune ca Cezareea lui Filip și Panium să fie puse în corespondență, căci regula principală a profeției care tratează acest adevăr este că "fiecare dintre profeții antici a vorbit mai mult pentru zilele noastre decât pentru zilele în care au trăit". Pavel adaugă că duhurile profeților sunt supuse profeților, astfel încât nu numai că toți indică zilele de pe urmă, ci sunt cu toții de acord.

For this reason if and when Panium is identified in God’s prophetic Word as Panium and thereafter as Caesarea Philippi, they must both be applied in the latter days, and they must align together, for they are the same city.

Din acest motiv, dacă și când Panium este identificat în Cuvântul profetic al lui Dumnezeu ca Panium, iar ulterior ca Cezareea lui Filip, amândouă trebuie aplicate în zilele de pe urmă și trebuie să fie în acord una cu cealaltă, fiindcă sunt același oraș.

In conjunction with this logic, though slightly different, is Caesarea Philippi and Caesarea Maritima. Peter went to Caesarea Philippi with Christ, but he was sent to Caesarea Maritima by the Holy Spirit. Yet at both Caesarea’s it is Peter who is the main covenant character. What is wonderful about this line is that it was at the ninth hour that Cornelius was visited by the angel and instructed to send for Peter. Peter at Caesarea is a prophetic symbol, but the two Caesarea’s are distinctly different. One is Caesarea by the sea, and the other Caesarea on the earth. Caesarea by the sea is associated with the Gentiles, and Cornelius was the first Gentile convert exactly at the end of the covenant week in 34 AD. Caesarea by the sea is the ninth hour and aligns with Peter in the temple at Pentecost, and the death of Christ at the ninth hour.

În consonanță cu această logică, deși ușor diferite, se află Cezareea Filipi și Cezareea Maritimă. Petru a mers la Cezareea Filipi împreună cu Hristos, dar a fost trimis la Cezareea Maritimă de Duhul Sfânt. Totuși, în ambele Cezaree, Petru este figura principală a legământului. Ceea ce este minunat în această linie este că în ceasul al nouălea Corneliu a fost vizitat de înger și i s-a poruncit să trimită după Petru. Petru la Cezareea este un simbol profetic, dar cele două Cezaree sunt în mod clar diferite. Una este Cezareea de la mare, iar cealaltă Cezareea de pe pământ. Cezareea de la mare este asociată cu Neamurile, iar Corneliu a fost primul convertit dintre Neamuri exact la sfârșitul săptămânii legământului, în anul 34 d.Hr. Cezareea de la mare este ceasul al nouălea și se aliniază cu Petru în templu la Cincizecime și cu moartea lui Hristos la ceasul al nouălea.

Caesarea by the earth, that is Caesarea Philippi is the third hour. There is no other options to choose. Caesarea Philippi at the beginning, the third hour and Caesarea Maritima at the end, the ninth hour. Philippi is the alpha of the period of six hours and Maritima is the omega. The omega at the ninth hour was the death of Christ in the midst of the covenant week, and Peter in the temple at Pentecost was also the ninth hour. Cornelius calling for Peter aligns with the death of Christ, which typifies the Sunday law, and also Peter in the temple at Pentecost, which once again typifies the Sunday law. Cornelius, as the first Gentile convert represents the first eleventh-hour worker at the Sunday law.

Cezareea de pe uscat, adică Cezareea lui Filip, este ceasul al treilea. Nu există alte opțiuni de ales. Cezareea lui Filip la început, ceasul al treilea, iar Cezareea Maritima la sfârșit, ceasul al nouălea. Cezareea lui Filip este alfa perioadei de șase ceasuri, iar Maritima este omega. Omega la ceasul al nouălea a fost moartea lui Hristos în mijlocul săptămânii legământului, iar Petru în templu la Cincizecime a fost, de asemenea, ceasul al nouălea. Faptul că Corneliu l-a chemat pe Petru corespunde atât morții lui Hristos, care tipifică legea duminicală, cât și lui Petru în templu la Cincizecime, care, din nou, tipifică legea duminicală. Corneliu, ca primul convertit dintre neamuri, reprezintă primul lucrător al ceasului al unsprezecelea la legea duminicală.

The third hour when Christ was crucified, and the third hour when Peter was in the upper room must, and can only represent Caesarea Philippi. The upper room that Peter was in on the day of Pentecost, was the very same upper room that Christ appeared after His resurrection, ascension and descent. Christ came to the upper room and then fifty days later, on the day of Pentecost, Peter presented the message of the book of Joel in the same upper room.

Ceasul al treilea când Hristos a fost răstignit, precum și ceasul al treilea când Petru se afla în odaia de sus, trebuie și nu pot reprezenta decât Cezareea lui Filip. Odaia de sus în care se afla Petru în ziua Cincizecimii era chiar aceeași odaie de sus în care Hristos S-a arătat după învierea, înălțarea și coborârea Sa. Hristos a venit în odaia de sus, iar apoi, cincizeci de zile mai târziu, în ziua Cincizecimii, Petru a prezentat mesajul cărții lui Ioel în aceeași odaie de sus.

Caesarea Philippi is the third hour that aligns with the crucifixion and the upper room at Pentecost. The crucifixion is a symbol of scattering and the upper room a symbol of unity. This identifies Caesarea Philippi as the point just before the Sunday law where one class is scattered, and the other is gathered. When the history of the Battle of Panium begins to be repeated, the foolish and wise virgins will be forever separated, and they will be separated over the cross, which represents the approach of the Sunday law. It was at Caesarea Philippi that Christ began to teach about the approaching Sunday law. When He did so, Peter opposed the message, thus in nine verses, Peter represents those who are sealed and those who are scattered by the message of the cross, which is the Sunday law.

Cezareea lui Filip este ceasul al treilea care corespunde răstignirii și odăii de sus din ziua Cincizecimii. Răstignirea este un simbol al împrăștierii, iar odaia de sus un simbol al unității. Aceasta identifică Cezareea lui Filip drept punctul imediat anterior legii duminicale, în care o clasă este împrăștiată, iar cealaltă este adunată. Când istoria Bătăliei de la Panium începe să se repete, fecioarele neînțelepte și cele înțelepte vor fi despărțite pentru totdeauna, iar despărțirea se va face în jurul crucii, care reprezintă apropierea legii duminicale. La Cezareea lui Filip, Hristos a început să învețe despre legea duminicală care se apropia. Când a făcut aceasta, Petru s-a opus mesajului; astfel, în nouă versete, Petru îi reprezintă pe cei care sunt pecetluiți și pe cei care sunt împrăștiați prin mesajul crucii, care este legea duminicală.

> He saith unto them, But whom say ye that I am?

> El le-a zis: Dar voi, cine ziceți că sunt Eu?

> And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God.

> Și Simon Petru, răspunzând, a zis: Tu ești Hristosul, Fiul Dumnezeului celui viu.

> And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven.

> Și Isus, răspunzând, i-a zis: Fericit ești tu, Simone, fiul lui Iona; fiindcă nu carnea și sângele ți-au descoperit-o, ci Tatăl Meu, care este în ceruri. Și Eu îți spun, de asemenea: tu ești Petru, și pe această stâncă voi zidi Biserica Mea; iar porțile iadului nu o vor birui. Și îți voi da cheile Împărăției cerurilor; și orice vei lega pe pământ va fi legat în ceruri; și orice vei dezlega pe pământ va fi dezlegat în ceruri.

> Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ. From that time forth began Jesus to shew unto his disciples, how that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day.

> Atunci le-a poruncit ucenicilor Săi să nu spună nimănui că El este Iisus, Hristosul. De atunci a început Iisus să le arate ucenicilor Săi că El trebuie să meargă la Ierusalim, să pătimească multe din partea bătrânilor, a arhiereilor și a cărturarilor, și să fie omorât, și să fie înviat a treia zi.

> Then Peter took him, and began to rebuke him, saying, Be it far from thee, Lord: this shall not be unto thee.

> Atunci Petru L-a luat și a început să-L mustre, zicând: Departe fie de Tine, Doamne; aceasta nu Ți se va întâmpla.

> But he turned, and said unto Peter, Get thee behind me, Satan: thou art an offence unto me: for thou savourest not the things that be of God, but those that be of men. Matthew 16:15–23.

> Dar El, întorcându-Se, i-a zis lui Petru: Înapoia Mea, Satano! Tu Îmi ești o piatră de poticnire; căci tu nu cugeți la cele ale lui Dumnezeu, ci la cele ale oamenilor. Matei 16:15-23.

The third hour crucifixion and Peter’s upper room message aligns the prophetic transition of the church militant, defined as the church with both wheat and tares, unto the church triumphant. The church triumphant is the first fruit wheat offering of Pentecost, which is the Sunday law. When the tares and the wheat reach maturity, the angels separate the two classes. It is the rain that began to sprinkle at 9/11 that causes the wheat and tares to come to fruition.

Crucificarea de la ceasul al treilea și mesajul lui Petru din odaia de sus aliniază tranziția profetică a Bisericii luptătoare, definită ca Biserica ce cuprinde atât grâu, cât și neghină, către Biserica triumfătoare. Biserica triumfătoare este ofranda de pârgă din grâu a Cincizecimii, care este legea duminicală. Când neghina și grâul ajung la maturitate, îngerii despart cele două clase. Ploaia care a început să picure la 11 septembrie este cea care face ca grâul și neghina să ajungă la coacere.

A period of six hours represents the history of the Exeter camp meeting unto October 22, 1844, the triumphal entry of Christ into Jerusalem and the entry of king David into Jerusalem with the ark. The ninth hour is also the time of the evening sacrifice, around 3 PM.

O perioadă de șase ore reprezintă istoria adunării de tabără de la Exeter până la 22 octombrie 1844, intrarea triumfală a lui Hristos în Ierusalim și intrarea împăratului David în Ierusalim cu chivotul. Ora a noua este, de asemenea, timpul jertfei de seară, în jurul orei 15:00.

> Now this is that which thou shalt offer upon the altar; two lambs of the first year day by day continually. The one lamb thou shalt offer in the morning; and the other lamb thou shalt offer at even. Exodus 29:38, 39.

> Iată ce vei aduce ca jertfă pe altar; doi miei de un an, zi de zi, necurmat. Unul dintre miei îl vei aduce dimineața; iar pe celălalt miel îl vei aduce seara. Exodul 29:38, 39.

The word translated as “even,” is sometimes represented as “between the evenings.” Between the evenings speaks to the six-hour period between the third and ninth hours. Christ’s covenant week represents the six-hour period at the cross, which becomes the alpha of the six-hour period on Pentecost. Two witnesses in the covenant week that identify a period of six-hours that are directly connected with not only the prophecy of the sacred week, but also with the symbols of the Pentecostal season. Then at the conclusion of that very same prophetic week, Peter is called to Caesarea at the ninth hour. The fact that three ninth hours within the same prophetic structure of the sacred week; two of which are omega endings of a six-hour period, that was also the period between the morning and evening offerings, demand of prophetic necessity that a third hour exist as the alpha of a period that ended at Cornelius’ ninth hour.

Cuvântul tradus prin „seară” este uneori redat ca „între cele două seri”. Expresia „între cele două seri” se referă la intervalul de șase ore dintre ceasul al treilea și ceasul al nouălea. Săptămâna legământului lui Hristos reprezintă intervalul de șase ore de la cruce, care devine alfa al intervalului de șase ore din ziua Cincizecimii. Doi martori în săptămâna legământului identifică un interval de șase ore, în legătură directă nu doar cu profeția săptămânii sacre, ci și cu simbolurile timpului Cincizecimii. Apoi, la încheierea aceleiași săptămâni profetice, Petru este chemat la Cezareea la ceasul al nouălea. Faptul că, în cadrul aceleiași structuri profetice a săptămânii sacre, există trei ocurențe ale ceasului al nouălea, dintre care două sunt încheieri omega ale unui interval de șase ore — interval care era, de asemenea, perioada dintre jertfa de dimineață și cea de seară — impune, prin necesitate profetică, existența unui ceas al treilea ca alfa al unui interval care s-a încheiat la ceasul al nouălea al lui Corneliu.

Two Caesarea’s, both with Peter as a central figure identify Caesarea Philippi as the third hour. That six-hour period begins and ends with Caesarea, because the end is illustrated by the beginning.

Două Cezaree, ambele avându-l pe Petru ca figură centrală, identifică Cezareea lui Filip drept ceasul al treilea. Acea perioadă de șase ore începe și se încheie cu Cezareea, deoarece sfârșitul este ilustrat de început.

The Passover lamb was to be killed in the evening, which is the ninth hour—when Christ died.

Mielul pascal trebuia să fie junghiat seara, adică la ceasul al nouălea — atunci când a murit Hristos.

> And ye shall keep it up until the fourteenth day of the same month: and the whole assembly of the congregation of Israel shall kill it in the evening. Exodus 12:6.

> Și îl veți păstra până în ziua a paisprezecea a aceleiași luni: și toată adunarea întregii obști a lui Israel îl va junghia seara. Exodul 12:6.

The hour of prayer is also the ninth hour, for it was at the evening sacrifice.

Ceasul rugăciunii este totodată ceasul al nouălea, căci acesta era vremea jertfei de seară.

> Let my prayer be set forth before thee as incense; and the lifting up of my hands as the evening sacrifice. Psalms 141:2.

> Să se înfățișeze rugăciunea mea înaintea Ta ca tămâia; iar ridicarea mâinilor mele ca jertfa de seară. Psalmii 141:2.

In agreement with the evening sacrifice being the hour of prayer, Ezra is praying at the evening sacrifice, so he is praying at the ninth hour, when Peter is in the temple, when Christ died and when Cornelius was told to send for Peter.

În acord cu faptul că jertfa de seară este ceasul rugăciunii, Ezra se roagă la vremea jertfei de seară; așadar, el se roagă la ceasul al nouălea, când Petru se află în templu, când Hristos a murit și când lui Corneliu i s-a spus să trimită după Petru.

> And at the evening sacrifice I arose up from my heaviness; and having rent my garment and my mantle, I fell upon my knees, and spread out my hands unto the Lord my God. Ezra 9:5.

> Iar la jertfa de seară m-am ridicat din întristarea mea; și, după ce mi-am sfâșiat haina și mantaua, am căzut în genunchi și mi-am întins mâinile către Domnul, Dumnezeul meu. Ezra 9:5.

In his prayer, Ezra is repenting after understanding that those who came out of Babylon to rebuild the temple and Jerusalem were joined to heathen wives.

În rugăciunea sa, Ezra se pocăiește după ce a înțeles că cei care au ieșit din Babilon pentru a rezidi templul și Ierusalimul luaseră de soții femei păgâne.

> Now when Ezra had prayed, and when he had confessed, weeping and casting himself down before the house of God, there assembled unto him out of Israel a very great congregation of men and women and children: for the people wept very sore. And Shechaniah the son of Jehiel, one of the sons of Elam, answered and said unto Ezra, We have trespassed against our God, and have taken strange wives of the people of the land: yet now there is hope in Israel concerning this thing. Now therefore let us make a covenant with our God to put away all the wives, and such as are born of them, according to the counsel of my lord, and of those that tremble at the commandment of our God; and let it be done according to the law. Arise; for this matter belongeth unto thee: we also will be with thee: be of good courage, and do it.

> Pe când Ezra se ruga și mărturisea, plângând și prosternându-se înaintea casei lui Dumnezeu, s-a adunat la el, din Israel, o adunare foarte mare de bărbați, femei și copii, căci poporul plângea din greu. Șecania, fiul lui Iehiel, dintre fiii lui Elam, a răspuns și i-a zis lui Ezra: Am păcătuit împotriva Dumnezeului nostru și ne-am luat soții străine dintre poporul țării; totuși acum este nădejde pentru Israel cu privire la lucrul acesta. Acum, deci, să încheiem un legământ cu Dumnezeul nostru, ca să îndepărtăm pe toate soțiile și pe toți cei născuți din ele, după sfatul domnului meu și al celor ce se cutremură la porunca Dumnezeului nostru; și să se facă potrivit Legii. Scoală-te, căci această pricină îți revine ție; și noi vom fi cu tine; îmbărbătează-te și fă-o.

> Then arose Ezra, and made the chief priests, the Levites, and all Israel, to swear that they should do according to this word. And they sware. Then Ezra rose up from before the house of God, and went into the chamber of Johanan the son of Eliashib: and when he came thither, he did eat no bread, nor drink water: for he mourned because of the transgression of them that had been carried away. And they made proclamation throughout Judah and Jerusalem unto all the children of the captivity, that they should gather themselves together unto Jerusalem; And that whosoever would not come within three days, according to the counsel of the princes and the elders, all his substance should be forfeited, and himself separated from the congregation of those that had been carried away. Then all the men of Judah and Benjamin gathered themselves together unto Jerusalem within three days. It was the ninth month, on the twentieth day of the month; and all the people sat in the street of the house of God, trembling because of this matter, and for the great rain. Ezra 10:1–9.

> Atunci s-a ridicat Ezra și i-a pus pe preoții cei de seamă, pe leviți și pe tot Israelul să jure că vor face după cuvântul acesta. Și au jurat. Apoi Ezra s-a ridicat de dinaintea casei lui Dumnezeu și a intrat în odaia lui Iohanan, fiul lui Eliașib; și, când a ajuns acolo, n-a mâncat pâine, nici n-a băut apă, căci jelea pentru fărădelegea celor ce fuseseră duși în robie. Și s-a făcut vestire în tot Iuda și la Ierusalim către toți fiii robiei, ca să se adune la Ierusalim; și că oricine nu va veni în trei zile, după sfatul căpeteniilor și al bătrânilor, toată averea lui să i se ridice, iar el însuși să fie despărțit de adunarea celor duși în robie. Atunci toți bărbații lui Iuda și ai lui Beniamin s-au adunat la Ierusalim în trei zile. Era luna a noua, în a douăzecea zi a lunii; și tot poporul ședea în piața dinaintea casei lui Dumnezeu, tremurând din pricina acestui lucru și din pricina ploii mari. Ezra 10:1-9.

The covenant of the one hundred and forty-four thousand is represented as a separation from those who had taken strange wives. This is the separation of the wise and foolish virgins, and it occurs at the ninth hour, which is the death of Christ, Peter in the temple on Pentecost, and Peter being called to Caesarea by the sea. Ezra’s separation is also the purging of the Levites by the Messenger of the Covenant in Malachi chapter three. The purging in Malachi illustrates the two temple cleansings of Christ.

Legământul celor o sută patruzeci și patru de mii este reprezentat ca o separare de aceia care își luaseră neveste străine. Aceasta este despărțirea dintre fecioarele înțelepte și cele neînțelepte și are loc la ceasul al nouălea, care este moartea lui Hristos, Petru în templu la Cincizecime și chemarea lui Petru la Cezareea de la mare. Despărțirea lui Ezra este, de asemenea, curățirea leviților de către Solul Legământului în capitolul trei din Maleahi. Curățirea din Maleahi ilustrează cele două curățiri ale templului săvârșite de Hristos.

> “In cleansing the temple from the world’s buyers and sellers, Jesus announced His mission to cleanse the heart from the defilement of sin,—from the earthly desires, the selfish lusts, the evil habits, that corrupt the soul. Malachi 3:1–3 quoted.” The Desire of Ages, 161.

> Prin curățirea templului de cumpărătorii și vânzătorii lumii acesteia, Isus Și-a anunțat misiunea de a curăți inima de întinăciunea păcatului — de dorințele pământești, poftele egoiste, obiceiurile rele, care întinează sufletul. Maleahi 3:1-3 citat. Dorul veacurilor, 161.

Ezra and those who enter into the covenant are told to “arise” and Joshua was told to rise up after all the rebels died over a period of thirty-eight years. It took two years for ancient Israel to fail the tenfold testing process, and thirty-eight years later the rebels were all dead and God tells them to arise.

Lui Ezra și celor care intră în legământ li se spune: „Ridicați-vă”, iar lui Iosua i s-a spus să se ridice după ce, pe parcursul a treizeci și opt de ani, au murit toți răzvrătiții. Israelul antic a avut nevoie de doi ani pentru a eșua în cadrul procesului celor zece încercări; treizeci și opt de ani mai târziu, toți răzvrătiții erau morți, iar Dumnezeu le spune să se ridice.

> Now rise up, said I, and get you over the brook Zered. And we went over the brook Zered. And the space in which we came from Kadeshbarnea, until we were come over the brook Zered, was thirty and eight years; until all the generation of the men of war were wasted out from among the host, as the Lord sware unto them. Deuteronomy 2:13, 14.

> Acum, sculați-vă, am zis eu, și treceți peste pârâul Zered. Și am trecut peste pârâul Zered. Iar timpul de când am plecat din Cadeș-Barnea până când am trecut peste pârâul Zered a fost de treizeci și opt de ani, până când toată generația bărbaților de război a pierit din mijlocul oștirii, după cum Domnul le jurase. Deuteronom 2:13, 14.

In John five, Jesus healed the impotent man that had been that way for thirty-eight years, and when He healed him, He told the man to “arise.”

În Ioan 5, Isus l-a vindecat pe slăbănogul care se afla în acea stare de treizeci și opt de ani, iar când l-a vindecat, i-a spus: „Scoală-te.”

> For an angel went down at a certain season into the pool, and troubled the water: whosoever then first after the troubling of the water stepped in was made whole of whatsoever disease he had. And a certain man was there, which had an infirmity thirty and eight years. When Jesus saw him lie, and knew that he had been now a long time in that case, he saith unto him, Wilt thou be made whole?

> Căci un înger cobora la o anumită vreme în scăldătoare și tulbura apa; iar cel dintâi care intra după tulburarea apei se făcea sănătos, de orice boală ar fi avut. Și era acolo un om care avea o neputință de treizeci și opt de ani. Văzându-l Isus zăcând și știind că de multă vreme se afla în starea aceea, i-a zis: Vrei să te faci sănătos?

> The impotent man answered him, Sir, I have no man, when the water is troubled, to put me into the pool: but while I am coming, another steppeth down before me.

> Omul neputincios I-a răspuns: Doamne, nu am om care, când se tulbură apa, să mă pună în scăldătoare; iar, până să ajung eu, altul se coboară înaintea mea.

> Jesus saith unto him, Rise, take up thy bed, and walk. And immediately the man was made whole, and took up his bed, and walked: and on the same day was the sabbath. John 5:4–9.

> Iisus i-a zis: Scoală-te, ridică-ți patul tău și umblă. Și îndată omul s-a făcut sănătos, și-a luat patul și a umblat; iar în ziua aceea era Sabatul. Ioan 5:4-9.

At Ezra’s illustration of the covenant of the one hundred and forty-four thousand, the people were to “arise.” In 1838 Josiah Litch, a prominent Millerite preacher predicted the end of the Ottoman supremacy around 1840, and the Millerite message arose, only to be empowered with the exact fulfillment on August 11, 1840. The lifting up of the church triumphant includes a prediction that causes God’s people to arise when the covenant is established. In Ezra’s separation from strange wives we find Malachi’s purging of the Levites, and also the two temple cleansings of Christ, and each line identifies a separation of wheat and tares, that is accomplished when Christ forever removes sin from the hearts of the one hundred and forty-four thousand. Christ’s ninth hour, and Peter’s two ninth hours along with Ezra’s prayer for purification align with the Sunday law, when the latter rain will be poured out without measure. In Daniel chapter nine, Daniel receives and answer to his petitions at the time of the evening oblation, which is the ninth hour.

La ilustrarea lui Ezra a legământului celor o sută patruzeci și patru de mii, poporul trebuia să „se ridice”. În 1838, Josiah Litch, un predicator milerit proeminent, a prezis sfârșitul supremației otomane în jurul anului 1840, iar solia milerită s-a ridicat, pentru a fi apoi întărită prin împlinirea exactă la 11 august 1840. Ridicarea bisericii triumfătoare include o prezicere care îi determină pe poporul lui Dumnezeu să se ridice atunci când legământul este statornicit. În separarea rânduită de Ezra de nevestele străine găsim curățirea leviților din Maleahi, precum și cele două curățiri ale templului săvârșite de Hristos, iar fiecare linie identifică o separare a grâului de neghină, care se împlinește atunci când Hristos îndepărtează pentru totdeauna păcatul din inimile celor o sută patruzeci și patru de mii. Ceasul al nouălea al lui Hristos, și cele două momente de ceas al nouălea asociate cu Petru, împreună cu rugăciunea lui Ezra pentru curățire, se aliniază cu legea duminicală, când ploaia târzie va fi turnată fără măsură. În capitolul nouă din Daniel, Daniel primește un răspuns la cererile sale la vremea jertfei de seară, care este ceasul al nouălea.

> Yea, whiles I was speaking in prayer, even the man Gabriel, whom I had seen in the vision at the beginning, being caused to fly swiftly, touched me about the time of the evening oblation. Daniel 9:21.

> Da, pe când încă vorbeam în rugăciune, omul Gabriel, pe care îl văzusem în vedenia de la început, fiind purtat într-un zbor iute, m-a atins pe la vremea jertfei de seară. Daniel 9:21.

We are informed that the visions given to Daniel by the great rivers of Shinar are now in the process of fulfillment, and that we are to consider the circumstances when the prophecies were given.

Suntem înștiințați că vedeniile date lui Daniel pe malurile marilor râuri ale Șinearului se află acum în curs de împlinire și că suntem datori să luăm în considerare împrejurările în care au fost date profețiile.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.

> Lumina pe care Daniel a primit-o de la Dumnezeu a fost dată în mod deosebit pentru aceste zile de pe urmă. Vedeniile pe care le-a văzut pe malurile Ulaiului și Hidechelului, marile râuri ale Șinearului, sunt acum în curs de împlinire, iar toate evenimentele profețite se vor împlini curând.

> “Consider the circumstances of the Jewish nation when the prophecies of Daniel were given.” Testimonies to Ministers, 113.

> "Luați în considerare circumstanțele națiunii iudaice în vremea când au fost date profețiile lui Daniel." Mărturii pentru slujitori, 113.

The light of the visions associated with the Hiddekel and Ulai rivers represents the last six chapters of Daniel chapter eleven. In chapter nine, represented by the Ulai river, Daniel is given light upon chapters seven, eight and nine. In chapter ten, represented by the Hiddekel river, Daniel is given the light of chapters ten, eleven and twelve. The prophetic information is represented by both the prophetic events represented within the chapters, but also by Daniel, for we are to consider the circumstances of the Jewish nation when the prophecies were given.

Lumina vedenilor asociate cu râurile Hiddekel și Ulai reprezintă ultimele șase capitole ale capitolului unsprezece din Daniel. În capitolul nouă, reprezentat de râul Ulai, lui Daniel i se dă lumină asupra capitolelor șapte, opt și nouă. În capitolul zece, reprezentat de râul Hiddekel, lui Daniel i se dă lumină asupra capitolelor zece, unsprezece și douăsprezece. Informația profetică este reprezentată atât de evenimentele profetice cuprinse în capitole, cât și de Daniel, căci se cuvine să luăm în considerare circumstanțele națiunii iudaice în momentul în care au fost date profețiile.

We are to bring those considerations to the latter days and align them with the other prophet’s testimonies. This means that just as Peter is at Caesarea Philippi and also Caesarea Maritima, Daniel is visited by Gabriel at the ninth hour in chapter nine, and he is visited on the twenty-second day in chapter ten. The light of the Ulai and the Hiddekel for the last days is unsealed to Daniel at the ninth hour of the twenty-second day. That light represents the outpouring of the latter rain without measure at the Sunday law.

Trebuie să raportăm acele considerații la zilele de pe urmă și să le aliniem cu mărturiile celuilalt profet. Aceasta înseamnă că, așa cum Petru se află la Cezareea lui Filip, dar și la Cezareea Maritimă, tot astfel Daniel este vizitat de Gabriel la ceasul al nouălea în capitolul nouă, iar în capitolul zece este vizitat în ziua a douăzeci și doua. Lumina Ulaiului și a Hiddekelului pentru zilele de pe urmă este despecetluită lui Daniel la ceasul al nouălea al zilei a douăzeci și doua. Acea lumină reprezintă revărsarea ploii târzii fără măsură la legea duminicală.

Daniel’s testimony is fully opened at the ninth hour, for it identifies both the external and internal history of what “befalls” God’s people in the latter days. When that light is proclaimed the Gentiles, represented by Cornelius, will send for the one hundred and forty-four thousand, the law of God will be murdered by Sunday enforcement, and Peter will deliver a message to the temple that Christ had departed from and identified as the Jew’s empty house. Peter addresses the Gentiles, and also the Sanhedrin, while Ezra pleads for the separation and Daniel fasts and prays for light. The ninth hour at Pentecost, at Christ’s death, at Cornelius’s call of Peter, the evening sacrifice all align with Elijah on Mount Carmel.

Mărturia lui Daniel se descoperă pe deplin la ceasul al nouălea, căci ea identifică atât istoria externă, cât și pe cea internă a ceea ce 'li se întâmplă' poporului lui Dumnezeu în zilele de pe urmă. Când acea lumină este proclamată, Neamurile, reprezentate de Corneliu, vor trimite după cei o sută patruzeci și patru de mii, legea lui Dumnezeu va fi ucisă prin impunerea duminicii, iar Petru va adresa templului un mesaj, templului pe care Hristos îl părăsise și îl identificase drept casa goală a iudeului. Petru se adresează Neamurilor și, de asemenea, Sinedriului, în timp ce Ezra pledează pentru separarea, iar Daniel postește și se roagă pentru lumină. Ceasul al nouălea la Cincizecime, la moartea lui Hristos, la chemarea lui Petru de către Corneliu și jertfa de seară se aliniază toate cu Ilie pe Muntele Carmel.

It is evident that the six-hour period represents a period that ends at the Sunday law, but that it begins with an event that is directly connected to the end, such was the morning and evening offerings. In terms of Peter, the six-hour period is Caesarea Philippi to Caesarea by the sea. At Pentecost it was the upper room to the temple. The period that is the bright light that is set up at the beginning of the path is the Midnight Cry, and that period reaches to the Sunday law. The six hours, between the evenings represent the triumphal entry of Christ into Jerusalem, which in turn represented the period from the Exeter camp meeting from August 12 to 17, 1844, that initiated the proclamation of the message that reached its conclusion on October 22, 1844. Exeter is Caesarea Philippi and Caesarea by the sea is October 22, 1844. The beginning is marked by Caesarea as is the ending.

Este evident că perioada de șase ore reprezintă o perioadă care se încheie la legea duminicală, dar care începe cu un eveniment legat în mod direct de încheierea ei, așa cum erau jertfele de dimineață și de seară. În termenii lui Petru, perioada de șase ore este de la Cezareea lui Filip la Cezareea de la mare. La Cincizecime, ea a fost de la odaia de sus până la templu. Perioada care este lumina strălucitoare așezată la începutul cărării este Strigătul de la miezul nopții, iar acea perioadă se întinde până la legea duminicală. Cele șase ore, între cele două seri, reprezintă intrarea triunfală a lui Hristos în Ierusalim, care, la rândul ei, a reprezentat perioada de la adunarea de tabără de la Exeter, din 12–17 august 1844, care a inițiat proclamarea soliei ce și-a atins încheierea la 22 octombrie 1844. Exeter este Cezareea lui Filip, iar Cezareea de la mare este 22 octombrie 1844. Începutul este marcat de Cezareea, la fel și sfârșitul.

The triumphal entry is marked by a controversy at the beginning and a controversy at the end. The controversy at Exeter was represented by the false worship that was taking place on the grounds in the Watertown tent. Two messages were represented by those two tents, and when Christ entered Jerusalem the quibbling Jews complained about the message being proclaimed as He came down from the Mount of Olives, riding into Jerusalem on the recently loosed ass. The first and the last controversy identify an alpha and omega to the period. At Exeter the Watertown class represent a class of virgins that had no oil, and for them the door of salvation was closed. At the end of that period the door into the holy place was closed, thus providing an alpha and omega to the period. That alpha and omega aligns with the two controversies of the triumphal entry, and Caesarea to Caesarea with Peter.

Intrarea triumfală este marcată de o controversă la început și de o controversă la sfârșit. Controversa de la Exeter era reprezentată de închinarea falsă care avea loc pe teren, în cortul Watertown. Două solii erau reprezentate de acele două corturi, iar când Hristos a intrat în Ierusalim, iudeii cârtitori s-au plâns de solia proclamată în timp ce El cobora de pe Muntele Măslinilor, intrând în Ierusalim călare pe măgarul de curând dezlegat. Prima și ultima controversă identifică un alfa și un omega pentru perioada respectivă. La Exeter, clasa din Watertown reprezintă o clasă de fecioare care nu aveau untdelemn, iar pentru ele ușa mântuirii a fost închisă. La sfârșitul acelei perioade, ușa de intrare în Locul Sfânt a fost închisă, oferind astfel un alfa și un omega pentru acea perioadă. Acel alfa și omega se aliniază cu cele două controverse ale intrării triumfale și cu Cezareea la Cezareea cu Petru.

In Caesarea Philippi, Simon Barjona’s name is changed to Peter, in a passage where he is praised as a mouthpiece of inspiration, then condemned as Satan, for opposing the message of the cross. Peter is a symbol of the two classes that are separated by the message of the baptism and cross, which is the message of 9/11 and the Sunday law.

În Cezareea lui Filip, numele lui Simon Barjona este schimbat în Petru, într-un pasaj în care el este lăudat ca instrument al inspirației, apoi condamnat drept Satana pentru opoziția față de mesajul crucii. Petru este un simbol al celor două clase care sunt despărțite de mesajul botezului și al crucii, care este mesajul de la 11 septembrie și al legii duminicale.

> “For each of the classes represented by the Pharisee and the publican there is a lesson in the history of the apostle Peter. In his early discipleship Peter thought himself strong. Like the Pharisee, in his own estimation he was ‘not as other men are.’ When Christ on the eve of His betrayal forewarned His disciples, ‘All ye shall be offended because of Me this night,’ Peter confidently declared, ‘Although all shall be offended, yet will not I.’ Mark 14:27, 29. Peter did not know his own danger. Self-confidence misled him. He thought himself able to withstand temptation; but in a few short hours the test came, and with cursing and swearing he denied his Lord.” Christ’s Object Lessons, 152.

> Pentru fiecare dintre clasele reprezentate de fariseu și de vameș există o lecție în istoria apostolului Petru. La începutul uceniciei sale, Petru se socotea puternic. Ca fariseul, în propria sa socotință, el se considera „nu ca ceilalți oameni”. Când Hristos, în ajunul trădării Sale, i-a avertizat pe ucenicii Săi: „Toți veți găsi în Mine o pricină de poticnire în noaptea aceasta”, Petru a declarat cu încredere: „Chiar dacă toți se vor poticni, eu nu mă voi poticni.” Marcu 14:27, 29. Petru nu-și cunoștea propria primejdie. Încrederea de sine l-a amăgit. Se credea în stare să reziste ispitei; dar, în doar câteva ore, a venit încercarea și, cu blestem și jurământ, s-a lepădat de Domnul Său. Lecții ilustrative ale lui Hristos, 152.

At the ninth hour, which is the time of the evening offering in answer to the prayer of Elijah, fire came down and consumed the offering for the purpose of making God’s people know that the Lord is God. There are two classes symbolized at Mount Carmel, one class that then knows that the Lord He is God, and the other represented by the prophets of Baal who are thereafter slain.

În ceasul al nouălea, care este vremea jertfei de seară, s-a pogorât, ca răspuns la rugăciunea lui Ilie, foc și a mistuit jertfa, spre a face cunoscut poporului lui Dumnezeu că Domnul este Dumnezeu. La Muntele Carmel sunt simbolizate două clase: una care atunci știe că Domnul, El este Dumnezeu, și cealaltă, reprezentată de prorocii lui Baal, care după aceea sunt uciși.

> And it came to pass at the time of the offering of the evening sacrifice, that Elijah the prophet came near, and said, Lord God of Abraham, Isaac, and of Israel, let it be known this day that thou art God in Israel, and that I am thy servant, and that I have done all these things at thy word. Hear me, O Lord, hear me, that this people may know that thou art the Lord God, and that thou hast turned their heart back again.

> La vremea aducerii jertfei de seară, Ilie, prorocul, s-a apropiat și a zis: Doamne, Dumnezeul lui Avraam, al lui Isaac și al lui Israel, fă să se știe astăzi că Tu ești Dumnezeu în Israel și că eu sunt slujitorul Tău și că am făcut toate aceste lucruri după cuvântul Tău. Ascultă-mă, Doamne, ascultă-mă, pentru ca poporul acesta să cunoască că Tu ești Domnul Dumnezeu și că Tu ai întors inima lor înapoi.

> Then the fire of the Lord fell, and consumed the burnt sacrifice, and the wood, and the stones, and the dust, and licked up the water that was in the trench. And when all the people saw it, they fell on their faces: and they said, The Lord, he is the God; the Lord, he is the God.

> Atunci a căzut foc de la Domnul și a mistuit arderea-de-tot, și lemnele, și pietrele, și praful, și a lins apa care era în șanț. Iar când tot poporul a văzut aceasta, au căzut cu fețele la pământ și au zis: Domnul, El este Dumnezeu; Domnul, El este Dumnezeu.

> And Elijah said unto them, Take the prophets of Baal; let not one of them escape. And they took them: and Elijah brought them down to the brook Kishon, and slew them there. 1 Kings 18:36–40.

> Și Ilie le-a zis: Prindeți pe prorocii lui Baal; niciunul să nu scape. Și i-au prins; iar Ilie i-a coborât la pârâul Chișon și i-a înjunghiat acolo. 1 Împărați 18:36-40.

The evening sacrifice, the death of Christ, Peter healing the lame man, Peter taking the message to the Gentiles, Daniel receiving prophetic light, Elijah’s prayer being answered with fire, while Ezra is in sackcloth and ashes praying for the transition of Laodicea to Philadelphia, for the transition the church militant unto the church triumphant. The ninth hour is the hour of sacrifice, the hour of answered prayer, the hour heaven touches earth, the bridge between judgment and mercy and that is why Christ dies at the ninth hour, for the ninth hour of sacrifice opened the gospel to the Gentiles, who were those that sat in darkness, but would see great light when the book of Daniel is opened fully at the Sunday law.

Jertfa de seară, moartea lui Hristos, vindecarea ologului de către Petru, ducerea mesajului la Neamuri de către Petru, primirea luminii profetice de către Daniel, rugăciunea lui Ilie primind răspuns prin foc, în timp ce Ezra, în sac și cenușă, se roagă pentru trecerea de la Laodiceea la Filadelfia, pentru trecerea bisericii luptătoare la biserica triumfătoare. Ceasul al nouălea este ceasul jertfei, ceasul rugăciunii ascultate, ceasul când cerul atinge pământul, puntea dintre judecată și milă, și de aceea Hristos moare la ceasul al nouălea, căci ceasul al nouălea al jertfei a deschis Evanghelia pentru Neamuri, care erau cei ce ședeau în întuneric, dar aveau să vadă o mare lumină când cartea lui Daniel va fi deschisă pe deplin la legea duminicală.

At Gideon’s offering in Judges 6:21, the Angel of the Lord touches Gideon’s meat and unleavened bread offering with his staff, and fire springs up from the rock to consume it entirely. The fire confirmed God’s call to Gideon and his acceptance of the sign.

La jertfa lui Ghedeon din Judecători 6:21, Îngerul Domnului a atins cu toiagul său jertfa de carne și azime a lui Ghedeon, iar din stâncă a izbucnit un foc care a mistuit-o în întregime. Focul a confirmat chemarea lui Dumnezeu adresată lui Ghedeon și primirea semnului de către Dumnezeu.

> And he said unto him, If now I have found grace in thy sight, then shew me a sign that thou talkest with me. Depart not hence, I pray thee, until I come unto thee, and bring forth my present, and set it before thee. And he said, I will tarry until thou come again. And Gideon went in, and made ready a kid, and unleavened cakes of an ephah of flour: the flesh he put in a basket, and he put the broth in a pot, and brought it out unto him under the oak, and presented it. And the angel of God said unto him, Take the flesh and the unleavened cakes, and lay them upon this rock, and pour out the broth. And he did so. Then the angel of the Lord put forth the end of the staff that was in his hand, and touched the flesh and the unleavened cakes; and there rose up fire out of the rock, and consumed the flesh and the unleavened cakes. Then the angel of the Lord departed out of his sight. And when Gideon perceived that he was an angel of the Lord, Gideon said, Alas, O Lord God! for because I have seen an angel of the Lord face to face. Judges 6:17–22.

> Și i-a zis: Dacă am aflat acum har înaintea Ta, atunci arată-mi un semn că Tu vorbești cu mine. Nu te depărta de aici, te rog, până când voi veni la Tine și voi aduce darul meu și îl voi pune înaintea Ta. Iar El a zis: Voi aștepta până te vei întoarce. Și Ghedeon a intrat și a pregătit un ied și azime dintr-o efă de făină; carnea a pus-o într-un coș, iar fiertura a pus-o într-un vas, și le-a adus afară la El, sub stejar, și le-a înfățișat. Și Îngerul lui Dumnezeu i-a zis: Ia carnea și azimele și pune-le pe stânca aceasta și toarnă fiertura. Și așa a făcut. Atunci Îngerul Domnului a întins vârful toiagului pe care-l avea în mână și a atins carnea și azimele; și a ieșit foc din stâncă și a mistuit carnea și azimele. Apoi Îngerul Domnului s-a făcut nevăzut dinaintea lui. Și când Ghedeon a priceput că era un Înger al Domnului, Ghedeon a zis: Vai mie, Doamne Dumnezeule! căci am văzut un Înger al Domnului față către față. Judecători 6:17-22.

The angel appeared to Gideon in the first verse of the chapter and called Gideon, “a mighty man of valor” and Gideon asked for a sign to prove that claim. Then Gideon asks the angel to tarry, and the angel that tarries in prophecy is the second angel. After the tarrying time had ended, Gideon sets forth an offering and fire consumes the offering. Gideon is at the ninth hour for Elijah was the evening offering, and the ninth hour is the Sunday law when the Pentecostal tongues of fire align. Gideon represents a class that sees the Lord face to face, which is what happened to Daniel in chapter ten. When Gideon saw the fire consume the offering, he then realized that he had been interacting with the Lord, who he had seen face to face.

Îngerul i s-a arătat lui Ghedeon în primul verset al capitolului și l-a numit pe Ghedeon «un bărbat viteaz», iar Ghedeon a cerut un semn care să dovedească acea afirmație. Apoi, Ghedeon îl roagă pe înger să zăbovească, iar, în profeție, îngerul care zăbovește este al doilea înger. După ce timpul de zăbovire s-a încheiat, Ghedeon aduce o jertfă, iar focul mistuie jertfa. Ghedeon se află la ceasul al nouălea, întrucât la Ilie a fost jertfa de seară, iar ceasul al nouălea este legea duminicală, când limbile de foc ale Cincizecimii se aliniază. Ghedeon reprezintă o clasă care Îl vede pe Domnul față în față, ceea ce i s-a întâmplat lui Daniel în capitolul zece. Când Ghedeon a văzut focul mistuind jertfa, atunci a înțeles că se aflase în prezența Domnului, pe care Îl văzuse față în față.

Gideon awakens to this reality when the miracle of fire confirms the sign, and the sign was Gideon, the mighty man of God and the army of 300 priests, who all had Habakkuk’s 300 tables in their hands. The sign, or ensign is Gideon himself, and the army of three hundred, that is also Ezekiel’s mighty army–that stands up in chapter thirty-seven.

Ghedeon se trezește la această realitate când minunea focului confirmă semnul; iar semnul era Ghedeon, omul viteaz al lui Dumnezeu, și oastea de trei sute de preoți, care aveau cu toții în mâini cele trei sute de table ale lui Habacuc. Semnul, sau stindardul, este Ghedeon însuși și oastea celor trei sute, care este totodată puternica oaste a lui Ezechiel — cea care se ridică în capitolul treizeci și șapte.

When the tabernacle was dedicated in Leviticus 9:23, 24, after Aaron’s first offerings as high priest, fire comes out from before the Lord and consumes the burnt offering and fat on the altar. The people shout and fall on their faces in awe. This must, line upon line, align with Elijah’s fire.

Când cortul întâlnirii a fost sfințit, în Leviticul 9:23–24, după primele jertfe ale lui Aaron în calitate de mare preot, a ieșit foc dinaintea Domnului și a mistuit arderea de tot și grăsimea de pe altar. Poporul a strigat și a căzut cu fețele la pământ, copleșit de uimire. Aceasta trebuie, rând după rând, să se alinieze cu focul lui Ilie.

Ezra’s ninth hour prayer for the separation of wheat and tares, which occurs at the Sunday law, is fulfilled then when the church militant transforms into the church triumphant. It must align with Gideon’s fire as well. The consuming fire upon Aaron’s first offering, that was made after seven days of consecration on the eighth day, returned on the same day, and destroyed Aaron’s two wicked sons. When the Holy Spirit is poured out without measure at the ninth hour, at the Sunday law, there will be a separation of two classes of priests, and the church triumphant will begin the work represented by the white horse of Ephesus, that goes forth conquering and to conquer. The anointing of the church triumphant finds a second witness in Solomon’s temple.

Rugăciunea lui Ezra de la ceasul al nouălea pentru separarea grâului de neghină, care are loc la legea duminicală, se împlinește atunci când biserica luptătoare se transformă în biserica triumfătoare. De asemenea, ea trebuie să fie în concordanță cu focul lui Ghedeon. Focul mistuitor asupra primei jertfe a lui Aaron, adusă după șapte zile de consacrare, în ziua a opta, a revenit în aceeași zi și i-a nimicit pe cei doi fii nelegiuiți ai lui Aaron. Când Duhul Sfânt este turnat fără măsură la ceasul al nouălea, la legea duminicală, va avea loc o separare a două clase de preoți, iar biserica triumfătoare va începe lucrarea reprezentată de calul alb al Efesului, care pornește biruind și ca să biruiască. Ungerea bisericii triumfătoare își găsește un al doilea martor în templul lui Solomon.

Solomon’s temple dedication in 2 Chronicles 7:1–3, after Solomon’s prayer, fire came down from heaven and consumed the burnt offerings and sacrifices. The glory of the Lord filled the temple, leading the people to worship and declare God’s goodness and enduring mercy. At the Sunday law the church triumphant is lifted up above all the mountains as a crown and an ensign according to Zechariah and Isaiah. When the fire descended at Solomon’s dedication of the temple, the temple was filled with the glory of the Lord, symbolizing that the sounding of the seventh trumpet has finished its work upon God’s people and is about to finish that very work upon the eleventh-hour workers. The seventh trumpet represents the atonement, the combination of Divinity and humanity that occurs as Jesus lifts up His kingdom of glory. That fire which came down at Moses tabernacle and Solomon’s temple was also a fire of judgment for Aaron’s son, as it was for David.

La dedicarea templului lui Solomon, în 2 Cronici 7:1-3, după rugăciunea lui Solomon, s-a coborât foc din cer și a mistuit arderile-de-tot și jertfele. Slava Domnului a umplut templul, determinând poporul să se închine și să proclame bunătatea lui Dumnezeu și îndurarea Lui care ține în veac. La legea duminicală, Biserica triumfătoare este înălțată deasupra tuturor munților ca o coroană și un stindard, potrivit lui Zaharia și Isaia. Când focul s-a coborât la dedicarea templului de către Solomon, templul a fost umplut cu slava Domnului, simbolizând că sunarea celei de-a șaptea trâmbițe și-a încheiat lucrarea asupra poporului lui Dumnezeu și este pe punctul de a încheia aceeași lucrare asupra lucrătorilor din ceasul al unsprezecelea. A șaptea trâmbiță reprezintă ispășirea, unirea Divinității cu umanitatea, care are loc pe măsură ce Isus înalță Împărăția Sa de slavă. Acel foc care s-a coborât la Cortul Întâlnirii al lui Moise și la templul lui Solomon a fost, de asemenea, un foc al judecății pentru fiul lui Aaron, așa cum a fost și pentru David.

David’s offering on the threshing floor of Araunah/Ornan in 1 Chronicles 21:26, during the plague brought about by David’s census, was answered with fire from heaven on the altar, signaling acceptance and halting the plague. The plague of Laodicea is ended when the fire descends upon David’s offering to stay the plague of His dependence upon human strength and wisdom. The transition from human to Divine human is marked when the atonement is accomplished, and the church is lifted up as an ensign. At that point, in agreement with Solomon’s temple, the glory of the Lord filled the temple as Divinity is combined with humanity.

Jertfa lui David pe aria de treierat a lui Araunah/Ornan din 1 Cronici 21:26, în timpul molimei aduse de recensământul lui David, a primit răspuns cu foc din cer pe altar, semn al primirii și al încetării molimei. Molima Laodiceei ia sfârșit când focul coboară peste jertfa lui David, pentru a stăvili molima dependenței Sale de puterea și înțelepciunea omenească. Tranziția de la uman la divin-uman este marcată atunci când ispășirea este înfăptuită, iar biserica este înălțată ca un stindard. Atunci, în acord cu templul lui Solomon, slava Domnului a umplut templul, pe măsură ce Dumnezeirea se îmbină cu omenirea.

We will continue our consideration of the period of the Midnight Cry as represented by the third and ninth hours in the next article.

Vom continua, în articolul următor, analiza perioadei strigării de la miezul nopții, așa cum este reprezentată de ceasul al treilea și cel al nouălea.

> And after six days Jesus taketh Peter, James, and John his brother, and bringeth them up into an high mountain apart, And was transfigured before them: and his face did shine as the sun, and his raiment was white as the light. And, behold, there appeared unto them Moses and Elias talking with him.

> După șase zile, Iisus i-a luat cu Sine pe Petru, pe Iacov și pe Ioan, fratele lui, și i-a dus deoparte pe un munte înalt. Și S-a schimbat la față înaintea lor; fața Lui a strălucit ca soarele, iar veșmintele Lui s-au făcut albe ca lumina. Și iată, li s-au arătat Moise și Ilie, vorbind cu El.

> Then answered Peter, and said unto Jesus, Lord, it is good for us to be here: if thou wilt, let us make here three tabernacles; one for thee, and one for Moses, and one for Elias. While he yet spake, behold, a bright cloud overshadowed them: and behold a voice out of the cloud, which said, This is my beloved Son, in whom I am well pleased; hear ye him.

> Atunci Petru, răspunzând, a zis către Iisus: Doamne, bine este nouă să fim aici; dacă voiești, să facem aici trei colibe: Ție una, lui Moise una și lui Ilie una. Pe când el încă vorbea, iată, un nor luminos i-a umbrit pe ei; și iată un glas din nor, care zicea: Acesta este Fiul Meu Cel iubit, întru Care am binevoit; pe Acesta ascultați-L.

> And when the disciples heard it, they fell on their face, and were sore afraid. And Jesus came and touched them, and said, Arise, and be not afraid.

> Și când au auzit ucenicii, au căzut cu fața la pământ și au fost cuprinși de mare teamă. Și Iisus a venit, i-a atins și a zis: Ridicați-vă și nu vă temeți.

> And when they had lifted up their eyes, they saw no man, save Jesus only. And as they came down from the mountain, Jesus charged them, saying, Tell the vision to no man, until the Son of man be risen again from the dead. Matthew 17:1–9.

> Iar când și-au ridicat ochii, n-au văzut pe nimeni, decât pe Iisus singur. Și pe când se coborau de pe munte, Iisus le-a poruncit, zicând: Să nu spuneți vedenia nimănui, până când Fiul Omului va învia din morți. Matei 17:1-9.

Back to Articles