Article

# Parallel Warnings - Number Three

Avertismente paralele - Numărul trei

The Empowerment of Prophetic Messages: The Sequential Testing Process of Revelation’s Angels

Împuternicirea mesajelor profetice: procesul secvențial de testare al îngerilor Apocalipsei

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2023

Formats

PDF
Word

We closed the last article identifying that all three of the angels of Revelation fourteen have a message in their hands. The second and third angel are identified as having a “parchment,” with them as they descend with their message. Each angel represents a message, and the arrival of each message causes an effect. The first angel arrived in 1798. That message was unsealed and there was an increase of knowledge concerning the impending judgment. That increase of knowledge produced two classes of worshippers. When the second angel arrived the message of the Protestants’ fall was unsealed and there was an increase of knowledge and two classes were produced. When the Midnight Cry message arrived on October 22, 1844, it was unsealed at Exeter camp meeting and there was an increase of knowledge and two classes of virgins were produced. When the third angel arrived on October 22, 1844 the message of the third angel and all that it represents was unsealed and there was an increase of knowledge and two classes were produced.

Am încheiat ultimul articol arătând că toți cei trei îngeri din Apocalipsa, capitolul paisprezece, au un mesaj în mâini. Al doilea și al treilea înger sunt prezentați drept având un „pergament” cu ei, pe măsură ce coboară cu mesajul lor. Fiecare înger reprezintă un mesaj, iar sosirea fiecărui mesaj produce un efect. Primul înger a sosit în 1798. Acel mesaj a fost desigilat și a avut loc o sporire a cunoașterii cu privire la judecata iminentă. Acea sporire a cunoașterii a produs două clase de închinători. Când a sosit al doilea înger, mesajul căderii protestanților a fost desigilat și a avut loc o sporire a cunoașterii și s-au format două clase. Când a sosit mesajul Strigătului de la miezul nopții la 22 octombrie 1844, el a fost desigilat la adunarea de tabără de la Exeter și a avut loc o sporire a cunoașterii și s-au format două clase de fecioare. Când al treilea înger a sosit la 22 octombrie 1844, mesajul celui de-al treilea înger și tot ceea ce reprezintă el a fost desigilat și a avut loc o sporire a cunoașterii și s-au format două clase.

Another characteristic that can be found in the angels has to do with the empowerment of the angel’s messages. The message of the second angel was empowered by the message of the Midnight Cry, as the previous article showed, but the Midnight Cry is not represented by a singular angel, it is represented by many angels. The history that corresponded to the second angel and the Midnight Cry shows that the second angel’s message was empowered when the Midnight cry joined with it. In the same book we are told:

O altă trăsătură pe care o întâlnim la îngeri privește întărirea soliilor lor. Solia celui de-al doilea înger a fost întărită de solia Strigătului de la miezul nopții, așa cum a arătat articolul precedent; însă Strigătul de la miezul nopții nu este reprezentat de un singur înger, ci este reprezentat de mulți îngeri. Istoria care a corespuns celui de-al doilea înger și Strigătului de la miezul nopții arată că solia celui de-al doilea înger a fost întărită atunci când Strigătul de la miezul nopții i s-a alăturat. În aceeași carte ni se spune:

> “I saw angels hurrying to and fro in heaven. They were descending to earth, and again ascending to heaven, preparing for the fulfillment of some important event. Then I saw another mighty angel commissioned to descend to earth, and unite his voice with the third angel, and give power and force to his message. Great power and glory were imparted to the angel, and as he descended, the earth was lightened with his glory. The light which went before and followed after this angel, penetrated everywhere, as he cried mightily, with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. The message of the fall of Babylon, as given by the second angel, is again given, with the addition of the corruptions which have been entering the churches since 1844. The work of this angel comes in at the right time, and joins in the last great work of the third angel’s message, as it swells into a loud cry. And the people of God are fitted up everywhere to stand in the hour of temptation which they are soon to meet. I saw a great light resting upon them, and they united in the message, and fearlessly proclaimed with great power the third angel’s message.

> Am văzut îngeri grăbindu-se încoace și încolo în ceruri. Ei coborau pe pământ și iarăși se înălțau la cer, pregătind împlinirea unui eveniment important. Apoi am văzut un alt înger puternic, însărcinat să coboare pe pământ, să-și unească glasul cu al treilea înger și să dea putere și tărie soliei lui. Mare putere și slavă i-au fost date îngerului, iar pe măsură ce cobora, pământul era luminat de slava lui. Lumina care îl preceda și îl urma pe acest înger pătrundea pretutindeni, în timp ce el striga cu putere, cu glas tare, zicând: Babilonul cel mare a căzut, a căzut, și a ajuns locașul demonilor, și o închisoare a oricărui duh necurat, și o colivie a oricărei păsări necurate și urâte. Solia căderii Babilonului, așa cum a fost dată de al doilea înger, este iarăși dată, cu adăugarea stricăciunilor care au pătruns în biserici din 1844 încoace. Lucrarea acestui înger vine la timpul potrivit și se alătură ultimei mari lucrări a soliei celui de-al treilea înger, pe măsură ce solia aceasta se amplifică într-un strigăt puternic. Iar poporul lui Dumnezeu este pregătit pretutindeni să stea în picioare în ceasul ispitei pe care urmează curând să-l întâmpine. Am văzut o mare lumină odihnindu-se peste ei, iar ei s-au unit în solie și au proclamat fără teamă, cu mare putere, solia celui de-al treilea înger.

> “Angels were sent to aid the mighty angel from heaven, and I heard voices which seemed to sound every where, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues; for her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. This message seemed to be an addition to the third message, and joined it, as the midnight cry joined the second angel’s message in 1844. The glory of God rested upon the patient, waiting saints, and they fearlessly gave the last solemn warning, proclaiming the fall of Babylon, and calling upon God’s people to come out of her; that they might escape her fearful doom.” Spiritual Gifts, volume 1, 193, 194.

> Au fost trimiși îngeri ca să-l sprijine pe puternicul înger din cer, și am auzit glasuri care păreau să răsune pretutindeni: Ieșiți din ea, poporul Meu, ca să nu vă faceți părtași la păcatele ei și să nu primiți din urgiile ei; căci păcatele ei au ajuns până la cer, iar Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei. Acest mesaj părea a fi un adaos la al treilea mesaj și i s-a alăturat, așa cum strigătul de la miezul nopții s-a alăturat mesajului celui de-al doilea înger în 1844. Slava lui Dumnezeu s-a odihnit peste sfinții răbdători, care așteptau, și ei au dat fără teamă ultima avertizare solemnă, proclamând căderea Babilonului și chemând poporul lui Dumnezeu să iasă din ea, ca să scape de osânda ei înfricoșătoare. Daruri spirituale, volumul 1, 193, 194.

The Midnight Cry joined the second angel, and the angel of Revelation eighteen joins the third angel, and when he joins the third angel, he is repeating the joining of the Midnight Cry and the second angel in the beginning of Adventism. Based upon two witnesses, the second and third angel, every angel’s message has a secondary message that empowers it. These two witnesses teach that when the first angel’s message arrived in history, there had to come a point thereafter where that message was empowered by a secondary message. This was of course also true of the first angel. In the first paragraph of the long passage, we just set forth, Sister White identifies the same characteristics to the first angel as John assigns to the angel of Revelation eighteen when she states, “I was told that his mission was to lighten the earth with his glory, and warn man of the coming wrath of God.” It is clear in the passage she is referring to the first angel.

Strigătul de la miezul nopții s-a unit cu îngerul al doilea, iar îngerul din Apocalipsa 18 se unește cu îngerul al treilea, și, când se unește cu îngerul al treilea, el repetă unirea Strigătului de la miezul nopții cu îngerul al doilea de la începutul adventismului. Pe baza a doi martori, al doilea și al treilea înger, fiecare solie îngerească are o solie secundară care o împuternicește. Acești doi martori învață că, atunci când solia primului înger a sosit în istorie, trebuia să existe, după aceea, un moment în care acea solie a fost împuternicită de o solie secundară. Acest lucru a fost, desigur, adevărat și în cazul primului înger. În primul paragraf al lungului pasaj pe care tocmai l-am prezentat, sora White atribuie aceleași caracteristici primului înger pe care Ioan le atribuie îngerului din Apocalipsa 18, când afirmă: „Mi s-a spus că misiunea lui era să lumineze pământul cu slava lui și să-l avertizeze pe om cu privire la mânia lui Dumnezeu care vine.” Este clar, în pasaj, că ea se referă la primul înger.

The first angel’s message arrived in 1798, and it was thereafter empowered on August 11, 1840, when the Ottoman supremacy ceased. At that point the mighty angel of Revelation ten came down out of heaven and placed one foot on the land and one on the sea. He represents the empowerment of the first angel, and this is what identifies the work of the first angel as the same work as the angel of Revelation eighteen. Both were to lighten the earth with their glory, but the angel of Revelation eighteen joins the third angel, just as the Midnight Cry joined the second angel and just as the angel that descended in Revelation ten joined the first angel.

Solia primului înger a sosit în 1798, iar ulterior a fost împuternicită la 11 august 1840, când supremația otomană a încetat. Atunci îngerul puternic din Apocalipsa 10 a coborât din cer și și-a așezat un picior pe pământ și unul pe mare. El reprezintă împuternicirea primului înger, iar aceasta identifică lucrarea primului înger ca fiind aceeași cu aceea a îngerului din Apocalipsa 18. Amândoi urmau să lumineze pământul cu slava lor, dar îngerul din Apocalipsa 18 se unește cu al treilea înger, așa cum Strigarea de la miezul nopții s-a unit cu al doilea înger și așa cum îngerul care a coborât în Apocalipsa 10 s-a unit cu primul înger.

Therefore, when the first angel arrived, a message was unsealed that produced two classes of worshippers. When the first angel’s message was empowered by the angel of Revelation ten, he had in his hand a little book that he commanded John to eat, identifying that he brought a message, unsealed it and it produced two classes of worshippers. When the second angel, Midnight Cry and third angel arrived there was a message unsealed that tested and produced two classes of worshippers.

Așadar, când a sosit primul înger, a fost desigilat un mesaj care a produs două clase de închinători. Când mesajul primului înger a fost împuternicit de îngerul din Apocalipsa 10, acesta avea în mână o cărticică pe care i-a poruncit lui Ioan să o mănânce, indicând că el aducea un mesaj, pe care l-a desigilat și care a produs două clase de închinători. Când au sosit al doilea înger, Strigătul de la miezul nopții și al treilea înger, a fost desigilat un mesaj care a pus la încercare și a produs două clase de închinători.

The passage we are addressing emphasizes by comparing the history of Christ with the history of the Millerites that the sequential testing process that took place in the Millerite history also took place in the days of Christ, which was the end of ancient Israel. If a sequential testing process took place at the beginning of spiritual Israel and at the end of ancient Israel, then there will be a sequential testing process at the end of spiritual Israel, as there was at the beginning of ancient Israel.

Pasajul pe care îl abordăm accentuează, prin compararea istoriei lui Hristos cu istoria Milleriților, că procesul de încercări succesive care a avut loc în istoria Milleriților a avut loc și în zilele lui Hristos, care au reprezentat sfârșitul Israelului antic. Dacă un proces de încercări succesive a avut loc la începutul Israelului spiritual și la sfârșitul Israelului antic, atunci va exista un proces de încercări succesive la sfârșitul Israelului spiritual, așa cum a existat la începutul Israelului antic.

In Millerite history this would represent five unsealing’s that tested and produced two classes of worshippers from 1798 until October 22, 1844. The passage clearly teaches that if you fail a test, you will not pass the next test, for you wont even try. It is also clear that in the time of Christ the testing process concludes with the former chosen covenant people being in total darkness in regards to the plan of salvation. Daniel and John represent those who listen to the voice behind them, those who passed through a progressive testing process that required individual investigation of each new truth that was unsealed.

În istoria millerită, aceasta ar reprezenta cinci desigilări care au pus la încercare și au produs două clase de închinători, din 1798 până la 22 octombrie 1844. Pasajul învață în mod clar că, dacă nu treci o probă, nu vei trece următoarea, căci nici măcar nu vei încerca. Este, de asemenea, clar că, în vremea lui Hristos, procesul de testare se încheie cu faptul că fostul popor ales al legământului se află în întuneric deplin în ce privește planul mântuirii. Daniel și Ioan îi reprezintă pe cei care ascultă glasul dinapoia lor, pe aceia care au trecut printr-un proces progresiv de testare ce a cerut cercetarea individuală a fiecărui nou adevăr care a fost desigilat.

The books of Daniel and Revelation are one book, and Daniel and John are the two witnesses of that one book. One witness is the beginning of the book, and the other witness is the end of the book. Both witnesses suffered death and resurrection symbolically; one was persecuted by the Medo-Persian kingdom, (typifying the United States) and the other persecuted by Rome, (typifying the papacy). John is being persecuted because he is a Sabbath-keeper in agreement with Daniel being persecuted for refusing to change his worship practices. Together they represent those at the end of the world who are persecuted for refusing to accept the worship of Sunday in place of the seventh-day Sabbath.

Cărțile lui Daniel și Apocalipsa alcătuiesc o singură carte, iar Daniel și Ioan sunt cei doi martori ai acelei singure cărți. Un martor este începutul cărții, iar celălalt martor este sfârșitul cărții. Amândoi martorii au trecut, în mod simbolic, prin moarte și înviere; unul a fost persecutat de regatul medo-persan (prefigurând Statele Unite), iar celălalt a fost persecutat de Roma (prefigurând papalitatea). Ioan este persecutat pentru că este păzitor al Sabatului, în acord cu faptul că Daniel a fost persecutat pentru că a refuzat să-și schimbe practicile de închinare. Împreună, ei îi reprezintă pe cei de la sfârșitul lumii care sunt persecutați pentru că refuză să accepte închinarea duminicală în locul Sabatului zilei a șaptea.

The people represented by Daniel and John have been or will be those that are sealed, for when Daniel was placed in the lion’s den for not obeying the king’s “decree,” the king sealed the stone, in order that the purpose might not be changed. Daniel was sealed for eternity, because the king’s decree and also the authority of his seal could not be changed, according to the laws of the Medes and Persians. The king’s seal was placed upon a stone and the door was shut. The door is shut at the Sunday law, and no man can open that door, just as the door was shut on October 22, 1844. This was a simple illustration of the importance of considering not only the prophetic events that are set forth in a prophecy, but also the importance of applying the circumstances surrounding the prophet when he is illustrated within the story.

Cei reprezentați de Daniel și Ioan au fost sau vor fi cei pecetluiți, căci atunci când Daniel a fost aruncat în groapa cu lei pentru că nu a ascultat de „decretul” împăratului, împăratul a pecetluit piatra, pentru ca hotărârea să nu poată fi schimbată. Daniel a fost pecetluit pentru veșnicie, deoarece decretul împăratului și, de asemenea, autoritatea peceții sale nu puteau fi schimbate, potrivit legilor mezilor și perșilor. Pecetea împăratului a fost pusă pe o piatră, iar ușa a fost închisă. Ușa se închide odată cu legea duminicală și niciun om nu poate deschide acea ușă, așa cum ușa a fost închisă la 22 octombrie 1844. Aceasta a fost o ilustrare simplă a importanței de a lua în considerare nu doar evenimentele profetice prezentate într-o profeție, ci și importanța aplicării circumstanțelor care îl înconjoară pe profet atunci când el este ilustrat în cadrul narațiunii.

Yet this is also an illustration of the power of considering the beginning (the book of Daniel) with the end (the book of Revelation) together as two witnesses of the same prophecy, for two witnesses are what is required to establish a biblical fact. The predicted events and the illustration of the prophets’ activities in connection with the prophecy are both inspired.

Totuși, aceasta este și o ilustrare a puterii de a lua în considerare începutul (cartea lui Daniel) împreună cu sfârșitul (cartea Apocalipsei) ca doi martori ai aceleiași profeții, căci doi martori sunt necesari pentru a stabili un fapt biblic. Atât evenimentele prezise, cât și ilustrarea activităților profeților în legătură cu profeția sunt deopotrivă inspirate.

> All scripture is given by inspiration of God, and is profitable for doctrine, for reproof, for correction, for instruction in righteousness: That the man of God may be perfect, thoroughly furnished unto all good works. 2 Timothy 3:16, 17.

> Toată Scriptura este insuflată de Dumnezeu și este de folos pentru învățătură, pentru mustrare, pentru îndreptare, pentru instruire în neprihănire: pentru ca omul lui Dumnezeu să fie desăvârșit, pe deplin înzestrat pentru orice lucrare bună. 2 Timotei 3:16, 17.

If the predicted events of the Bible are illustrating the end of the world, then the illustration of the prophet and his surroundings when he receives and testifies of the prediction are an illustration of the end of the world. Therefore, when a prophet’s surroundings and activities are prophetically illustrated—the prophet is an illustration of God’s people at the end of the world. With that understanding in place, when we bring the line of Malachi’s Elijah prediction together with the lines of Revelation fourteen and eighteen, they all testify of the history of the final warning message—but their testimony is two-fold.

Dacă evenimentele profețite în Biblie ilustrează sfârșitul lumii, atunci reprezentarea profetului și a împrejurărilor sale, în momentul în care el primește și mărturisește cu privire la profeție, constituie o ilustrare a sfârșitului lumii. Prin urmare, atunci când împrejurările și activitățile unui profet sunt ilustrate în mod profetic, profetul este o ilustrare a poporului lui Dumnezeu de la sfârșitul lumii. Având această înțelegere, când punem laolaltă linia profeției lui Maleahi despre Ilie cu liniile din Apocalipsa, capitolele 14 și 18, toate dau mărturie despre istoria mesajului final de avertizare, însă mărturia lor este dublă.

The message consists of predicted events that are external to God’s people and a secondary testimony consists of the prophet’s experience while receiving and proclaiming the message. The prophetic concept of two prophetic lines representing the external and internal of the same history was recognized and put into the public record by the pioneers of Adventism. The classic example of this application by the pioneers, in my mind, is when they identify that the seven churches of Revelation and the seven seals of Revelation are parallel histories that identify the internal and external history of the church. The seals represent the external history the churches the internal.

Mesajul constă în evenimente prezise care sunt exterioare poporului lui Dumnezeu, iar o mărturie secundară constă în experiența profetului în timp ce primește și proclamă mesajul. Conceptul profetic potrivit căruia două linii profetice reprezintă exteriorul și interiorul aceleiași istorii a fost recunoscut și consemnat în mod public de pionierii Adventismului. Exemplul clasic al acestei aplicări de către pionieri, în opinia mea, este atunci când ei identifică faptul că cele șapte biserici din Apocalipsă și cele șapte peceți din Apocalipsă sunt istorii paralele care identifică istoria internă și cea externă a bisericii. Pecețile reprezintă istoria externă; bisericile, pe cea internă.

The Elijah message of Malachi, Revelation chapters fourteen and eighteen identify the same final warning message that is also addressed as “the Revelation of Jesus Christ” in chapter one of Revelation. In chapter one God the Father gave the message to Christ, who then gave it to Gabriel, who then gave it to John who then sent it to the churches. Elijah’s message, as well as the messages represented in Revelation chapters one, fourteen and eighteen are the very same message.

Mesajul lui Ilie din Maleahi și capitolele paisprezece și optsprezece ale Apocalipsei identifică același mesaj final de avertizare, care este de asemenea denumit „Descoperirea lui Isus Hristos” în capitolul întâi din Apocalipsă. În capitolul întâi, Dumnezeu Tatăl a dat mesajul lui Hristos, care apoi i l-a dat lui Gabriel, care apoi i l-a dat lui Ioan, care apoi l-a trimis bisericilor. Mesajul lui Ilie, precum și mesajele reprezentate în capitolele unu, paisprezece și optsprezece din Apocalipsă, sunt unul și același mesaj.

> And the spirits of the prophets are subject to the prophets. For God is not the author of confusion, but of peace, as in all churches of the saints. 1 Corinthians 14:32, 33.

> Și duhurile prorocilor sunt supuse prorocilor. Căci Dumnezeu nu este un Dumnezeu al neorânduielii, ci al păcii, precum în toate bisericile sfinților. 1 Corinteni 14:32, 33.

It is always the same message, for the “prophets are subject to the prophets.” The word translated as “subject” in the verses means, “to subordinate; reflexively to obey: – be under obedience (obedient), put under, subdue unto, (be, make) subject (to, unto), be (put) in subjection (to, under), submit self unto.” All the prophets agree with each other and are in subjection to one another or the message they gave would produce confusion.

Este întotdeauna același mesaj, căci "profeții sunt supuși profeților." Cuvântul tradus ca "supus" în acele versete înseamnă: "a subordona; în mod reflexiv, a se supune: - a fi sub ascultare (ascultător), a pune sub, a supune (cuiva), (a fi, a face) supus (față de, cuiva), a fi (pus) în supunere (față de, sub), a se supune (cuiva)." Toți profeții sunt de acord unii cu alții și se supun unii altora, altminteri mesajul pe care l-au dat ar produce confuzie.

All the prophetic illustrations of the final warning message represent the same message. It is the Lord’s design that those who are considered the “wise” in the parable of the ten virgins, who are also called the “wise” that “understand” “the increase of knowledge” when the book of Daniel is unsealed; it is the Lord’s will that the “wise” recognize the special message when it is unsealed. That recognition is accomplished by applying the methodology of biblical study that is specifically identified within the Bible itself. That methodology is accomplished in agreement with Isaiah twenty-eight through the process of bringing the various prophetic lines that address a biblical subject together in parallel to one another in order to establish the correct prophetic events.

Toate ilustrațiile profetice ale soliei de avertizare finală reprezintă aceeași solie. Este planul Domnului ca aceia care sunt considerați "înțelepții" în pilda celor zece fecioare, care sunt numiți, de asemenea, "înțelepții" care "înțeleg" "sporirea cunoștinței" când cartea lui Daniel este desigilată; este voia Domnului ca "înțelepții" să recunoască solia specială când aceasta este desigilată. Acea recunoaștere se realizează prin aplicarea metodologiei studiului biblic care este identificată în mod specific chiar în Biblie. Acea metodologie se realizează în acord cu Isaia douăzeci și opt, prin procesul de aducere împreună, în paralel unele cu altele, a diferitelor linii profetice care abordează un subiect biblic, pentru a stabili evenimentele profetice corecte.

I solicit your patience as we conclude this article here and will continue these thoughts in the next article.

Vă solicit răbdarea, întrucât încheiem aici acest articol și vom continua aceste gânduri în articolul următor.

Back to Articles