Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Four

Cartea lui Daniel - Numărul optzeci și patru

Unveiling the Four Generations of Laodicean Adventism: A Journey Through Biblical Parallelism and Prophetic Testing

Dezvăluirea celor patru generații ale adventismului laodicean: o călătorie prin paralelismul biblic și testarea profetică

Author

Jeff Pippenger

Published

February 17, 2024

Formats

PDF
Word

Truth is established upon the testimony of two or three, and the application of the four abominations of Ezekiel chapter eight, as the four generations of Laodicean Adventism, has several witnesses. In earlier articles it was identified that the seven churches of Revelation chapters two and three not only represented the history of modern Israel from the time of the apostles unto the end of the world, but also that those seven churches represented the history of ancient Israel from the time of Moses unto the time of Christ.

Adevărul se statornicește pe mărturia a doi sau trei martori, iar aplicarea celor patru urâciuni din Ezechiel, capitolul opt, ca reprezentând cele patru generații ale adventismului laodicean, este susținută de mai mulți martori. În articolele anterioare s-a arătat că cele șapte biserici din Apocalipsa, capitolele doi și trei, nu numai că reprezentau istoria Israelului modern din vremea apostolilor până la sfârșitul lumii, ci și că acele șapte biserici reprezentau istoria Israelului antic din vremea lui Moise până la vremea lui Hristos.

The church of Ephesus represented both the early Christian church, and also ancient Israel from Moses unto the time of the Judges. The church of Smyrna represented the period of persecution from the time of the disciples, unto the Roman emperor Constantine, and also the period of the Judges, when every man did what was right in his own eyes. The church of Pergamos represented the period of compromise from Constantine unto the papacy in 538, but also the period when ancient Israel rejected God and chose a king, and continually compromised with the pagan kingdoms they were surrounded by. The fourth church of Thyatira represented by Jezebel, is the period of papal rule from the year 538 unto 1798, and also the seventy-year captivity of ancient Israel in Babylon.

Biserica din Efes a reprezentat atât biserica creștină timpurie, cât și Israelul antic, de la Moise până la vremea Judecătorilor. Biserica din Smirna a reprezentat perioada persecuției, din vremea ucenicilor până la împăratul roman Constantin, precum și perioada Judecătorilor, când fiecare făcea ce era drept în ochii săi. Biserica din Pergam a reprezentat perioada compromisului, de la Constantin până la instaurarea papalității în anul 538, dar și perioada în care Israelul antic L-a respins pe Dumnezeu și și-a ales un rege, compromițându-se neîncetat cu împărățiile păgâne de care era înconjurat. A patra biserică, Tiatira, reprezentată de Izabela, este perioada stăpânirii papale din anul 538 până în 1798, precum și robia de șaptezeci de ani a Israelului antic în Babilon.

Those four churches also represent the four generations of Adventism, and provide a witness to applying Ezekiel’s four abominations to the four generations. The rebellion of 1863, was represented by the first generation of ancient Israel as illustrated by the rebellion of Aaron’s golden calf. The first generation includes the counsel given to the church of Ephesus, which identifies that God’s people had left their first love, and needed to repent and return to their first love. In 1863, the first love, as represented by William Miller’s jewels (the foundational truths, especially the “seven times”), were set aside, and God’s people were counselled to return.

Aceste patru biserici reprezintă, de asemenea, cele patru generații ale Adventismului și constituie o mărturie a aplicării celor patru urâciuni ale lui Ezechiel asupra celor patru generații. Răzvrătirea din 1863 a fost reprezentată de prima generație a Israelului antic, fiind ilustrată de răzvrătirea pricinuită de vițelul de aur al lui Aaron. Prima generație include sfatul dat bisericii din Efes, care identifică faptul că poporul lui Dumnezeu își părăsise dragostea dintâi și trebuia să se pocăiască și să se întoarcă la dragostea dintâi. În 1863, dragostea dintâi, reprezentată de nestematele lui William Miller (adevărurile fundamentale, în special „cele șapte vremi”), a fost pusă deoparte, iar poporul lui Dumnezeu a fost sfătuit să se întoarcă.

> Nevertheless I have somewhat against thee, because thou hast left thy first love. Remember therefore from whence thou art fallen, and repent, and do the first works; or else I will come unto thee quickly, and will remove thy candlestick out of his place, except thou repent. Revelation 2:4, 5.

> Totuși am împotriva ta că ți-ai părăsit dragostea dintâi. Adu-ți, așadar, aminte de unde ai căzut, pocăiește-te și fă faptele dintâi; altminteri voi veni la tine curând și voi lua sfeșnicul tău din locul lui, dacă nu te pocăiești. Apocalipsa 2:4, 5.

The Millerites had struggled with apostate Protestantism, who Jeremiah called the “assembly of mockers,” and waited patiently for the vision to arrive, for when it did arrive it would not lie. The “assembly of mockers” were represented by the old prophet that lied to the prophet of Judah, who had presented the rebuke upon Jeroboam’s counterfeit worship.

Milleriții s-au confruntat cu protestantismul apostat, pe care Ieremia l-a numit "adunarea batjocoritorilor", și au așteptat cu răbdare ca vedenia să vină, căci, atunci când avea să vină, nu avea să mintă. "Adunarea batjocoritorilor" era reprezentată de bătrânul proroc care l-a mințit pe prorocul din Iuda, cel ce rostise mustrarea împotriva închinării contrafăcute a lui Ieroboam.

> I know thy works, and thy labour, and thy patience, and how thou canst not bear them which are evil: and thou hast tried them which say they are apostles, and are not, and hast found them liars: And hast borne, and hast patience, and for my name’s sake hast laboured, and hast not fainted. Revelation 2:2, 3.

> Știu faptele tale, și osteneala ta, și răbdarea ta, și că nu poți suferi pe cei răi; și i-ai pus la încercare pe cei ce zic că sunt apostoli și nu sunt, și i-ai găsit mincinoși; și ai îndurat, și ai răbdare, și pentru Numele Meu ai ostenit și n-ai obosit. Apocalipsa 2:2, 3.

The second church of Smyrna represented the period of persecution in the early Christian church, that consisted of genuine martyrs and some who brought persecution upon themselves for less than holy motivations. It also represented the time of the Judges when every man in ancient Israel did whatever seemed right in his own eyes. The generation of rebellion that began in 1888, identified a period of persecution against the Spirit of Prophecy, the chosen messengers of the hour, and the Holy Spirit. It introduced a period when the ancient men of Laodicean Adventism chose to do whatever seemed right in their own eyes, as witnessed by men such as Kellogg, Prescott and Daniells.

Cea de-a doua biserică, Smirna, a reprezentat perioada de persecuție din biserica creștină timpurie, care a cuprins atât martiri autentici, cât și pe unii care au atras persecuția asupra lor din motive mai puțin sfinte. Ea a reprezentat, de asemenea, vremea Judecătorilor, când fiecare om din Israelul antic făcea ceea ce i se părea drept în ochii săi. Generația de rebeliune care a început în 1888 a identificat o perioadă de persecuție împotriva Spiritului Profeției, a solilor aleși ai ceasului și a Duhului Sfânt. Ea a introdus o perioadă în care bătrânii adventismului laodicean au ales să facă tot ceea ce li se părea drept în ochii lor, după cum mărturisesc bărbați precum Kellogg, Prescott și Daniells.

The faithful few in that time were to be in mortal spiritual combat with a class that claimed to be Jews, but were not. Despite the positions of leadership, they were of the synagogue of Satan, as testified to by Sister White identifying that some were being directed “by angels that had been expelled from heaven.” They claimed to be wise, but were foolish. There was no condemnation placed upon the wise in that period of time, but an encouragement to be faithful unto death. In 1915, the last words Sister White ever spoke was, “I know in whom I have believed,” for she had been faithful unto death.

Cei puțini credincioși din acea vreme aveau să se afle într-o luptă spirituală pe viață și pe moarte cu o clasă de oameni care pretindeau că sunt iudei, dar nu erau. În pofida pozițiilor de conducere pe care le dețineau, ei făceau parte din sinagoga Satanei, după cum a mărturisit Sora White, care a arătat că unii erau călăuziți „de îngeri care fuseseră izgoniți din cer”. Ei pretindeau a fi înțelepți, dar erau nebuni. Nu s-a rostit nicio osândă asupra celor înțelepți în acea perioadă, ci un îndemn de a fi credincioși până la moarte. În 1915, ultimele cuvinte pe care Sora White le-a rostit au fost: „Știu în Cine am crezut”, căci fusese credincioasă până la moarte.

> I know thy works, and tribulation, and poverty, (but thou art rich) and I know the blasphemy of them which say they are Jews, and are not, but are the synagogue of Satan. Fear none of those things which thou shalt suffer: behold, the devil shall cast some of you into prison, that ye may be tried; and ye shall have tribulation ten days: be thou faithful unto death, and I will give thee a crown of life. Revelation 2:9, 10.

> Știu faptele tale, necazul și sărăcia ta (dar ești bogat); și știu hula celor ce spun că sunt iudei, și nu sunt, ci sunt sinagoga Satanei. Nu te teme nicideuna din cele ce urmează să le suferi: iată, diavolul va arunca pe unii dintre voi în închisoare, ca să fiți încercați; și veți avea necaz zece zile: fii credincios până la moarte, și îți voi da cununa vieții. Apocalipsa 2:9, 10.

The church of Pergamos represented the compromise between truth and error, between paganism and Christianity, in the time of the emperor Constantine, and also the compromise of ancient Israel that occurred during the history of the kings. It represented the mixture of truth and error, which can only produce error. It was represented by the 1919 Bible conference where the publication of the book, “The Doctrine of Christ”, was brought about in order to create an Adventist message that more closely represented the false gospel of apostate Protestantism. It was in the third generation of Adventism where the great compromises of truth occurred.

Biserica din Pergam a reprezentat compromisul dintre adevăr și eroare, dintre păgânism și creștinism, în vremea împăratului Constantin, precum și compromisul Israelului antic care a avut loc de-a lungul istoriei regilor. Ea a reprezentat amestecul de adevăr și eroare, care nu poate produce decât eroare. Ea a fost reprezentată de conferința biblică din 1919, în cadrul căreia s-a procedat la publicarea cărții "Doctrina lui Hristos", cu scopul de a crea un mesaj adventist care să se conformeze mai îndeaproape falsei evanghelii a protestantismului apostat. A fost în a treia generație a adventismului când s-au produs marile compromisuri ale adevărului.

It was in that generation, beginning in 1919, that the church began the compromise that produced the Church Manual. It was in that generation, beginning in 1919, that the church began the compromise that required accreditation in both the schools of health and religion. It was in that generation that the move to the modern Catholic-based Bibles was initiated. It was in that history that the willingness of the leadership to establish relationships with regimes that were openly anti-Christian occurred.

În acea generație, începând cu 1919, biserica a început compromisul care a dus la elaborarea Manualului Bisericii. În acea generație, începând cu 1919, biserica a început compromisul care a impus acreditarea atât în școlile de sănătate, cât și în cele de religie. În acea generație a fost inițiată trecerea la Bibliile moderne cu fundament catolic. În acea istorie s-a manifestat disponibilitatea conducerii de a stabili relații cu regimuri deschis anticreștine.

The practice had been born into infancy in the Civil War, when the Laodicean leadership formed a legal relationship with the government of the United States, in order to have a better outcome for the young men in the church that were to be drafted into the deadliest war in American history, was repeated at the outset of the First World War when the General Conference president, A. G. Daniells, interacted with the German government, giving his approval for Germany to draft and force young men to serve in the military, and to bear arms, and to disregard the Sabbath. That action by Daniells brought about a separation that produced the various splinters of the Seventh-day Adventist Reform movement that exist to this very day.

Această practică, care își avea începuturile în timpul Războiului Civil, când conducerea laodiceană a stabilit o relație juridică cu guvernul Statelor Unite, pentru a obține un rezultat mai favorabil pentru tinerii bărbați din biserică ce urmau să fie încorporați în cel mai sângeros război din istoria americană, s-a repetat la începutul Primului Război Mondial, când președintele Conferinței Generale, A. G. Daniells, a purtat discuții cu guvernul german, dându-și acordul ca Germania să încorporeze și să constrângă tinerii să servească în armată, să poarte arme și să nu respecte Sabatul. Acea acțiune a lui Daniells a determinat o separare care a produs diversele grupări desprinse ale Mișcării de Reformă Adventiste de Ziua a Șaptea care există până în ziua de astăzi.

That compromise continued with Hitler’s Nazi Germany, and thereafter with the nations that made up the Soviet Union, and it is still upheld today in regimes such as China. The compromise of the third generation in its relation to statecraft had been typified by the compromise of the ancient kings of Israel and Constantine as symbolized in the church of Pergamos. That period also represented the compromise of its churchcraft with the false gospel of peace and safety represented by Prescott’s “The Doctrine of Christ”.

Acel compromis a continuat în Germania nazistă a lui Hitler, iar ulterior în rândul națiunilor care alcătuiau Uniunea Sovietică, și este încă susținut astăzi în regimuri precum cel din China. Compromisul celei de-a treia generații în raport cu arta conducerii statului fusese tipificat de compromisul vechilor regi ai lui Israel și al lui Constantin, așa cum este simbolizat în biserica din Pergam. Acea perioadă a reprezentat, de asemenea, compromisul artei sale de conducere bisericească cu falsa evanghelie a păcii și siguranței, întruchipată de „The Doctrine of Christ” al lui Prescott.

> I know thy works and where thou dwellest, even where Satan’s seat is: and thou holdest fast my name, and hast not denied my faith, even in those days wherein Antipas was my faithful martyr, who was slain among you, where Satan dwelleth. But I have a few things against thee, because thou hast there them that hold the doctrine of Balaam, who taught Balac to cast a stumblingblock before the children of Israel, to eat things sacrificed unto idols, and to commit fornication. Revelation 2:13, 14.

> Îți cunosc faptele și unde locuiești, chiar acolo unde este scaunul Satanei; și ții cu tărie Numele Meu și nu ai tăgăduit credința Mea, nici în zilele acelea în care Antipa, martirul Meu credincios, a fost ucis în mijlocul vostru, acolo unde locuiește Satana. Dar am câteva lucruri împotriva ta, pentru că ai acolo pe unii care țin învățătura lui Balaam, care l-a învățat pe Balac să pună o piatră de poticnire înaintea fiilor lui Israel, să mănânce din cele jertfite idolilor și să săvârșească desfrânare. Apocalipsa 2:13, 14.

The fornication identifies the work of the General Conference in aligning themselves with nations such as Nazi Germany, and the Soviet Union under the pretext of maintaining necessary working relationships with the corrupt governments, while disregarding the faithful in those nations that suffered persecution from the various regimes they had joined with. The food sacrificed to idols represented the false methodology of apostate Protestantism and Catholicism that was then firmly established in universities of Laodicean Adventism, that had agreed to be governed by the guidelines of apostate methodologies, both in religion and health.

Desfrânarea identifică lucrarea Conferinței Generale prin faptul că s-a aliniat cu națiuni precum Germania nazistă și Uniunea Sovietică, sub pretextul menținerii unor relații de lucru necesare cu guvernele corupte, în timp ce îi neglija pe credincioșii din acele națiuni care sufereau persecuție din partea diverselor regimuri cu care se asociase. Hrana jertfită idolilor reprezenta metodologia falsă a protestantismului apostat și a catolicismului, care era atunci ferm statornicită în universitățile adventismului laodicean, care consimțiseră să fie guvernate de linii directoare ale metodologiilor apostate, atât în religie, cât și în domeniul sănătății.

Jesus illustrated the end of the third generation as he did with the beginning, for He marked the arrival of the fourth generation with the publication of the book, Questions on Doctrine published in 1957, which fully rejected the primary salvation distinction that exists between truth and the erroneous ideas of apostate Protestantism and Catholicism. The book of course has several erroneous teachings, but essentially it teaches that it is impossible to live victorious in Christ, until after a person is miraculously changed at the Second Coming. The book marked the beginning of the generation where the twenty-five ancient men were to bow down to the sun. The political and religious elements necessary to allow the Laodicean Adventist church to accept the worship of Sunday at the soon coming Sunday law had arrived.

Isus a ilustrat sfârșitul celei de-a treia generații, precum a făcut și cu începutul, căci El a marcat sosirea celei de-a patra generații prin publicarea, în 1957, a cărții Questions on Doctrine, care a respins în întregime distincția soteriologică fundamentală ce există între adevăr și ideile eronate ale protestantismului apostat și ale catolicismului. Cartea are, desigur, mai multe învățături eronate, dar, în esență, învață că este imposibil să trăiești victorios în Hristos până după ce o persoană este schimbată în mod miraculos la a Doua Venire. Cartea a marcat începutul generației în care cei douăzeci și cinci de bătrâni aveau să se închine soarelui. Sosiseră elementele politice și religioase necesare pentru ca Biserica Adventistă laodiceeană să accepte închinarea de duminică odată cu apropiata lege duminicală.

The fourth abomination of Ezekiel occurs when the faithful few in chapter nine are receiving a seal upon their foreheads, just before the destroying angels begin their work. The vision begins in verse one, of chapter eight on the fifth day, of the sixth month, of the sixth year. The vision begins the day before the execution of the judgment upon those who bow down to the sun, which is the mark of papal authority, and the number of his name is “666.”

A patra urâciune din Ezechiel are loc atunci când puținii credincioși din capitolul al nouălea primesc o pecete pe frunțile lor, chiar înainte ca îngerii nimicitori să-și înceapă lucrarea. Vedenia începe în versetul întâi al capitolului al optulea, în ziua a cincea a lunii a șasea, în anul al șaselea. Vedenia începe cu o zi înainte de executarea judecății asupra celor ce se închină soarelui, care este semnul autorității papale, iar numărul numelui lui este „666”.

The work of the sealing of the one hundred and forty-four thousand began on September 11, 2001 with the attack upon the earth beast carried out by the third woe of Islam. That attack made the nations angry, and marked the arrival of the latter rain. But the latter rain would only be recognized by those who would be led back to the foundations of Adventism to see that the three Woes of Islam are a foundational truth. At that point in time, those who were led back to the old paths that Jeremiah identifies as “the rest” (which is the latter rain), would either become watchmen that blew the trumpet of the third Woe, or they would be those who refused to hearken to the sound of the trumpet, and thus refusing to walk in the old paths.

Lucrarea pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii a început la 11 septembrie 2001, odată cu atacul asupra fiarei din pământ, înfăptuit de către al treilea Vai al Islamului. Acel atac a mâniat neamurile și a marcat sosirea ploii târzii. Dar ploaia târzie avea să fie recunoscută numai de aceia care aveau să fie călăuziți înapoi la temeliile Adventismului, pentru a vedea că cele trei Vaiuri ale Islamului sunt un adevăr fundamental. În acel moment, cei care erau călăuziți înapoi la cărările vechi pe care Ieremia le identifică drept "odihna" (care este ploaia târzie), fie aveau să devină străjeri care sunau trâmbița celui de-al treilea Vai, fie aveau să fie dintre aceia care refuzau să ia aminte la sunetul trâmbiței și, astfel, refuzau să umble pe cărările vechi.

They were then tested by the sin of their father’s rebellion of 1863. At the very same point in time, a message arrived of the righteousness of Christ, which is “justification by faith in verity”. It was the Laodicean message of Jones and Waggoner, and it was the message of Ezekiel to the dead dry bones that came from the “four winds”, which are a symbol of Islam of the third woe (the “angry horse” seeking to break loose). Those faithful few were then tested by the sin of their father’s rebellion of 1888, as the mighty angel of Revelation eighteen descended when the great buildings of New York City were thrown down, and Revelation chapter eighteen, verses one through three was fulfilled.

Atunci au fost puși la încercare prin păcatul răzvrătirii tatălui lor din 1863. Chiar în același moment a sosit un mesaj despre dreptatea lui Hristos, care este „îndreptățirea prin credință în adevăr”. Acesta a fost mesajul laodicean al lui Jones și Waggoner, și a fost mesajul lui Ezechiel către oasele moarte și uscate, venit din „cele patru vânturi”, care sunt un simbol al Islamului celui de-al treilea vai („calul mânios” care caută să se dezlănțuie). Acei puțini credincioși au fost apoi puși la încercare prin păcatul răzvrătirii tatălui lor din 1888, pe când îngerul puternic din capitolul optsprezece al Apocalipsei a coborât, când marile clădiri ale orașului New York au fost dărâmate, iar Apocalipsa, capitolul optsprezece, versetele unu până la trei, s-a împlinit.

They were then tested by the identification of the message of the latter rain. Was the latter rain a manifestation of the power of God as in past ages, or were the manifestations of God’s power only in the past? The faithful few were then tested by the rebellion of their father’s rebellion in 1919. How the faithful few navigate through those three tests determines whether they will receive the seal of God in their foreheads, or find themselves bowing down to the sun with the twenty-five elders of Laodicean Adventism.

Au fost apoi puși la încercare în ce privește identificarea mesajului ploii târzii. A fost ploaia târzie o manifestare a puterii lui Dumnezeu ca în veacurile trecute, sau erau manifestările puterii lui Dumnezeu doar în trecut? Cei puțini credincioși au fost apoi puși la încercare prin răzvrătirea tatălui lor din 1919. Modul în care cei puțini credincioși trec prin acele trei încercări determină dacă vor primi pecetea lui Dumnezeu pe frunțile lor sau se vor trezi închinându-se soarelui împreună cu cei douăzeci și cinci de bătrâni ai adventismului laodicean.

All the rebellions of the four generations of Laodicean Adventism find their counterpart in September 11, 2001. That date, which Isaiah identified as the “day of the east wind,” marks the beginning of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, and the sealing time is a period of time. The ending of the period has been illustrated by the beginning, for Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing. In the final movements of the sealing process the tests that were represented at the beginning of the period are once again repeated.

Toate răzvrătirile celor patru generații ale adventismului laodicean își găsesc corespondentul în data de 11 septembrie 2001. Acea dată, pe care Isaia a identificat-o drept „ziua vântului de răsărit”, marchează începutul timpului pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii, iar timpul pecetluirii este o perioadă de timp. Sfârșitul perioadei a fost ilustrat prin început, căci Isus ilustrează întotdeauna sfârșitul unui lucru prin începutul acelui lucru. În mișcările finale ale procesului de pecetluire, încercările care au fost reprezentate la începutul perioadei sunt încă o dată repetate.

On September 11, 2001, the tests which were failed by the rebels of Laodicean Adventism as represented by the four abominations of Ezekiel, and by the first four churches of Revelation chapters two and three, arrived, marking the beginning of a testing process that leads either to the mark of the beast, or the seal of God, for those who profess to be Seventh-day Adventists.

La 11 septembrie 2001, au sosit încercările pe care nu le-au trecut rebelii Adventismului laodicean, reprezentați de cele patru urâciuni din Ezechiel și de primele patru biserici din Apocalipsa, capitolele doi și trei, marcând începutul unui proces de încercare care conduce fie la semnul fiarei, fie la pecetea lui Dumnezeu, pentru cei care mărturisesc că sunt Adventiști de Ziua a Șaptea.

The leadership of Laodicean Adventism has been trapped by the cords of their own deceits, and it is virtually impossible for them to “recognize” a repetition of the manifestation of the power of God as represented by previous reformatory movements, including the reform movement that brought Adventism into existence. The ancient men scattered and covered up the doctrines that are represented by Miller’s jewels with counterfeit coins and jewels. The casket of the King James Bible has been relegated to the times of archaic language and replaced with modern language Bibles that are expressed in the terminology of the man of sin.

Conducerea adventismului laodicean a fost prinsă în funiile propriilor înșelăciuni și le este practic imposibil să „recunoască” o repetare a manifestării puterii lui Dumnezeu, așa cum a fost reprezentată de mișcările reformatoare anterioare, inclusiv mișcarea de reformă care a adus adventismul la existență. Bătrânii au risipit și au acoperit doctrinele care sunt reprezentate de giuvaerurile lui Miller cu monede și giuvaeruri contrafăcute. Cufărul Bibliei King James a fost relegat la vremurile limbajului arhaic și înlocuit cu Biblii în limbaj modern, exprimate în terminologia omului păcatului.

Were any of the ancient men willing to consider the possibility that the latter rain message is not a peace and safety message, it would be virtually impossible for them to recognize that the manifestations of the power of God in past sacred histories are what specifically identify the sealing of the one hundred and forty-four thousand. More difficult yet for them to recognize is that the sacred histories that most directly identify the sealing of the one hundred and forty-four thousand are the sacred histories that fulfill Malachi chapter three, for Malachi chapter three establishes that there is always a messenger who prepares the way for the sudden arrival of the Messenger of the Covenant. That messenger was represented by the prophet Elijah who boldly proclaimed that there would be no rain in his history, except if it comes through his ministry.

Dacă vreunul dintre oamenii din vechime ar fi fost dispus să ia în considerare posibilitatea că solia ploii târzii nu este o solie de pace și liniște, le-ar fi fost practic imposibil să recunoască faptul că manifestările puterii lui Dumnezeu din istoriile sacre trecute sunt cele care identifică în mod specific pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii. Și mai greu de recunoscut pentru ei este că istoriile sacre care identifică cel mai direct pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii sunt istoriile sacre care împlinesc capitolul trei din Maleahi, căci capitolul trei din Maleahi stabilește că există întotdeauna un sol care pregătește calea pentru venirea deodată a Solului Legământului. Acel sol a fost reprezentat de profetul Ilie, care a proclamat cu îndrăzneală că nu va fi ploaie în vremea lui, decât dacă va veni prin slujirea lui.

Ezekiel’s seventy elders would find it ridiculous to accept that their claim to be the temple of the Lord, was unfounded, and actually represented the claim of a people who were being passed by, just as the vineyard was given to those who bear the fruits worthy of the vineyard. The message of the third Woe, the messenger that prepares the way, the song of the vineyard, all testify against the traditions and customs which they had placed their confidence in, and represents an almost insurmountable obstacle to recognizing the latter rain.

Cei șaptezeci de bătrâni ai lui Ezechiel ar socoti ridicol să admită că pretenția lor de a fi Templul Domnului era neîntemeiată și că, de fapt, ea reprezenta pretenția unui popor care era trecut cu vederea, așa cum via a fost dată celor ce aduc roade vrednice de vie. Mesajul celui de-al treilea Vai, solul care pregătește calea, cântarea viei, toate mărturisesc împotriva tradițiilor și obiceiurilor în care își puseseră încrederea și reprezintă un obstacol aproape insurmontabil în calea recunoașterii ploii târzii.

The conclusion of the sealing of the one hundred and forty-four thousand manifests the same tests for those who have claimed to “recognize” the role of Islam of the third Woe. The “increase of knowledge” which launched the movement of the Millerites began at the end of “seven times” in 1798. The “increase of knowledge” which launched the movement of the one hundred and forty-four thousand began at the end of a symbolic “seven times” (one hundred and twenty-six years) in 1989. During those one hundred and twenty-six years of escalating apostasy, Laodicean Adventism has reached its fourth and final generation.

Încheierea pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii manifestă aceleași încercări pentru cei care au pretins că „recunosc” rolul Islamului celui de-al treilea Vai. „Sporirea cunoștinței” care a lansat mișcarea millerită a început la sfârșitul perioadei de „șapte vremi” în 1798. „Sporirea cunoștinței” care a lansat mișcarea celor o sută patruzeci și patru de mii a început la sfârșitul unei perioade simbolice de „șapte vremi” (o sută douăzeci și șase de ani), în 1989. În cursul acelor o sută douăzeci și șase de ani de apostazie în escaladare, adventismul laodicean a ajuns la a patra și ultima sa generație.

It is the third and fourth generation that a nation or people fill their cup of probationary time, and that time has now arrived. The “increase of knowledge” from the book of Daniel that is represented by the Hiddekel River is also the knowledge that is increased, when the Revelation of Jesus Christ is unsealed just before probation closes.

În a treia și a patra generație, o națiune sau un popor își umple paharul timpului de probă, iar acel timp a sosit acum. „Sporirea cunoștinței” din cartea lui Daniel, reprezentată de Râul Hidechel, este, de asemenea, cunoașterea care este sporită atunci când Apocalipsa lui Isus Hristos este desigilată chiar înainte de închiderea timpului de probă.

We will take up the last three chapters of the book of Daniel in the next article.

Vom trata ultimele trei capitole ale Cărții lui Daniel în articolul următor.

> “The days are fast approaching when there will be great perplexity and confusion. Satan, clothed in angel robes, will deceive, if possible, the very elect. There will be gods many and lords many. Every wind of doctrine will be blowing. Those who have rendered supreme homage to ‘science falsely so called’ will not be the leaders then. Those who have trusted to intellect, genius, or talent will not then stand at the head of rank and file. They did not keep pace with the light. Those who have proved themselves unfaithful will not then be entrusted with the flock. In the last solemn work few great men will be engaged. They are self-sufficient, independent of God, and He cannot use them. The Lord has faithful servants, who in the shaking, testing time will be disclosed to view. There are precious ones now hidden who have not bowed the knee to Baal. They have not had the light which has been shining in a concentrated blaze upon you. But it may be under a rough and uninviting exterior the pure brightness of a genuine Christian character will be revealed. In the day time we look toward heaven but do not see the stars. They are there, fixed in the firmament, but the eye cannot distinguish them. In the night we behold their genuine luster.” Testimonies, volume 5, 80, 81.

> Se apropie cu pași repezi zilele când vor domni marea perplexitate și confuzia. Satana, îmbrăcat în veșminte de înger, va amăgi, dacă va fi cu putință, chiar pe cei aleși. Vor fi mulți dumnezei și mulți stăpâni. Orice vânt de învățătură va sufla. Aceia care au adus omagiul suprem „științei pe nedrept numită astfel” nu vor fi atunci conducătorii. Cei care s-au încrezut în intelect, geniu ori talent nu vor sta atunci în fruntea rândurilor. Ei nu au ținut pasul cu lumina. Celor care s-au dovedit necredincioși nu li se va încredința atunci turma. În ultima lucrare solemnă, puțini oameni de seamă vor fi angajați. Ei sunt autosuficienți, independenți de Dumnezeu, și El nu-i poate folosi. Domnul are slujitori credincioși, care, în timpul zguduirii, al încercării, vor fi scoși la iveală. Sunt acum ascunși unii prețioși care nu și-au plecat genunchiul înaintea lui Baal. Ei nu au avut lumina care a strălucit asupra voastră cu o strălucire concentrată. Dar se poate ca, sub un exterior aspru și neatrăgător, să fie dezvăluită strălucirea curată a unui caracter creștin autentic. Ziua privim spre cer, dar nu vedem stelele. Ele sunt acolo, fixate în tăria cerului, dar ochiul nu le poate distinge. Noaptea le contemplăm strălucirea lor adevărată. Mărturii, volumul 5, 80, 81.

Back to Articles