Article

# Panium - Number Ten

Panium - Numărul Zece

The Rise and Fall of Nations: Sealing the 144,000 and the Hidden Prophetic History of Daniel 11:10–16

Ascensiunea și căderea națiunilor: pecetluirea celor 144.000 și istoria profetică ascunsă din Daniel 11:10-16

Author

Jeff Pippenger

Published

April 16, 2025

Formats

PDF
Word

The theme in verses eleven and twelve is the rise and fall of the king of the south, as is the final rise and fall of the United States represented in the final president in verse two, as is the final earthly representative of the dragon power; the United Nation’s final rise and fall represented in verses three and four. Verses five through nine represent the history of the papal power from 538 unto 1798. 538 marks the empowerment of the papal power, 1798 marks the deadly wound of the papacy, and therefore verses five through nine represent the final rise and fall of the beast. Verse ten marks 1989 as the fall of the king of the south as represented in the former Soviet Union.

Tema din versetele unsprezece și doisprezece este ridicarea și căderea împăratului de la miazăzi; în același fel, ridicarea și căderea finală a Statelor Unite este reprezentată, în versetul doi, prin ultimul președinte; de asemenea, reprezentantul pământesc final al puterii balaurului: ridicarea și căderea finală a Națiunilor Unite este reprezentată în versetele trei și patru. Versetele cinci până la nouă reprezintă istoria puterii papale din 538 până în 1798. Anul 538 marchează întărirea puterii papale, anul 1798 marchează rana de moarte a papalității și, prin urmare, versetele cinci până la nouă reprezintă ridicarea și căderea finală a fiarei. Versetul zece marchează anul 1989 ca fiind căderea împăratului de la miazăzi, reprezentată de fosta Uniune Sovietică.

> “Every nation that has come upon the stage of action has been permitted to occupy its place on the earth, that it might be seen whether it would fulfill the purpose of ‘the Watcher and the Holy One.’ Prophecy has traced the rise and fall of the world’s great empires—Babylon, Medo-Persia, Greece, and Rome. With each of these, as with nations of less power, history repeated itself. Each had its period of test, each failed, its glory faded, its power departed, and its place was occupied by another. . . .

> Fiecărei națiuni care a pășit pe scena istoriei i s-a îngăduit să-și ocupe locul pe pământ, pentru ca să se vadă dacă va împlini scopul „Veghetorului și al Celui Sfânt”. Profeția a trasat ascensiunea și căderea marilor imperii ale lumii — Babilon, Medo-Persia, Grecia și Roma. În cazul fiecăreia dintre acestea, ca și în cazul națiunilor de mai mică putere, istoria s-a repetat. Fiecare a avut perioada sa de încercare; fiecare a eșuat, slava i-a apus, i-a pierit puterea, iar locul i-a fost luat de o alta. . . .

> “From the rise and fall of nations as made plain in the pages of Holy Writ, they need to learn how worthless is mere outward and worldly glory. Babylon, with all its power and its magnificence, the like of which our world has never since beheld,—power and magnificence which to the people of that day seemed so stable and enduring,—how completely has it passed away! As ‘the flower of the grass’ it has perished. So perishes all that has not God for its foundation. Only that which is bound up with His purpose and expresses His character can endure. His principles are the only steadfast things our world knows.” Education, 177, 184.

> Din ridicarea și căderea națiunilor, așa cum sunt arătate limpede în paginile Sfintei Scripturi, ei trebuie să învețe cât de lipsită de valoare este slava pur exterioară și lumească. Babilonul, cu toată puterea și măreția lui, cum lumea noastră nu a mai văzut de atunci încoace — putere și măreție care, pentru oamenii acelei vremi, păreau atât de statornice și trainice —, cât de deplin a pierit! Precum „floarea ierbii”, a pierit. Astfel piere tot ceea ce nu-L are pe Dumnezeu drept temelie. Numai ceea ce este legat de scopul Său și exprimă caracterul Său poate dăinui. Principiile Sale sunt singurele lucruri statornice pe care le cunoaște lumea noastră. Educație, 177, 184.

Verses eleven and twelve identify the final rise and fall of the king of the south, as represented by Russia. Verses thirteen through fifteen identify the final rise and fall of the United States. The entire prophetic narrative of chapter eleven is built upon the structure of the rise and fall of kingdoms. The student of prophecy must consider this fact if he is to have any possibility of rightly dividing the prophetic message of chapter eleven.

Versetele unsprezece și doisprezece identifică ascensiunea și căderea finale ale împăratului de la miazăzi, așa cum este reprezentat de Rusia. Versetele treisprezece până la cincisprezece identifică ascensiunea și căderea finale ale Statelor Unite. Întreaga narațiune profetică a capitolului unsprezece este construită pe structura ascensiunii și căderii împărățiilor. Cel ce studiază profeția trebuie să ia în considerare acest fapt, dacă este să aibă vreo posibilitate de a interpreta în mod corect mesajul profetic al capitolului unsprezece.

The foundational perspective of Daniel chapter eleven is that it consists of repeated illustrations of the rise and fall of kingdoms. When Sister White stated, “So perished the Medo-Persian kingdom, and the kingdoms of Grecia and Rome,” she is identifying “Grecia” as the dragon, “Rome” as the beast and “Medo-Persia” as the false prophet. She is identifying the final rise and fall of the final earthly kingdom which consists of the dragon, the beast and the false prophet who begin their rise at the Sunday law and lead the world to Armageddon in fulfillment of Revelation 16:12–21. She is directing God’s people to “the rise and fall of nations as made plain in the pages of Holy Writ” as the perspective to employ in order “to learn how worthless is mere outward and worldly glory.”

Perspectiva fundamentală a capitolului unsprezece din Daniel este că el constă în ilustrații repetate ale ridicării și căderii împărățiilor. Când Sora White a afirmat: „Astfel a pierit împărăția medo-persană și împărățiile Greciei și Romei”, ea identifică „Grecia” cu balaurul, „Roma” cu fiara și „Medo-Persia” cu prorocul mincinos. Ea identifică ridicarea și căderea finale ale ultimei împărății pământești, alcătuită din balaurul, fiara și prorocul mincinos. Aceștia își încep ascensiunea la legea duminicală și conduc lumea la Armaghedon, în împlinirea Apocalipsei 16:12-21. Ea îndreaptă poporul lui Dumnezeu către „ridicarea și căderea națiunilor, așa cum sunt arătate limpede în paginile Sfintei Scripturi”, drept perspectiva de adoptat, pentru „a învăța cât de lipsită de valoare este simpla slavă exterioară și lumească”.

The reason we need “to learn how worthless is mere outward and worldly glory,” is to further understand that everything perishes “that has not God for its foundation.” It is therefore a life-or-death proposition to have God or not to have God as your foundation. From that point in the development of the thought Sister White then defines what it means to have God as your foundation when she states, “Only that which is bound up with His purpose and expresses His character can endure.” She has just explained that everything not on God’s foundation perishes, and that a two-fold qualifier of what is built upon the foundation is whether a thing is “bound up with His purposes,” and that which “expresses His character.” His character is His foundation.

Motivul pentru care avem nevoie „să învățăm cât de lipsită de valoare este slava pur exterioară și lumească” este acela de a înțelege mai deplin că piere orice lucru „care nu-L are pe Dumnezeu drept temelie.” Prin urmare, a avea sau a nu-L avea pe Dumnezeu ca temelie este o chestiune de viață și de moarte. Pornind de aici, în desfășurarea gândului, Sora White definește apoi ce înseamnă a-L avea pe Dumnezeu ca temelie, când afirmă: „Numai ceea ce este strâns legat de scopul Său și exprimă caracterul Său poate dăinui.” Tocmai a explicat că tot ceea ce nu este zidit pe temelia lui Dumnezeu piere și că ceea ce este zidit pe această temelie este calificat de două aspecte: dacă un lucru este „strâns legat de scopurile Sale” și dacă „exprimă caracterul Său”. Caracterul Său este temelia Sa.

Then in the closing sentence of the paragraph she states that “His principles are the only steadfast things our world knows.” God’s character is His principles, and His principles express His character. It is a life-or-death proposition on how mankind relates to God as the foundation of all things. I contend that the foundational structure of Daniel chapter eleven is built upon the narrative of the rise and fall of kingdoms. There is a passage where inspiration informs us of a correct type of study.

Apoi, în propoziția de încheiere a paragrafului, ea afirmă că „Principiile Sale sunt singurele lucruri statornice pe care le cunoaște lumea noastră.” Caracterul lui Dumnezeu se identifică cu principiile Sale, iar principiile Sale Îi exprimă caracterul. Este o chestiune de viață și de moarte felul în care omenirea se raportează la Dumnezeu ca temelia tuturor lucrurilor. Susțin că structura fundamentală a capitolului unsprezece din Daniel se întemeiază pe narațiunea ridicării și căderii împărățiilor. Există un pasaj în care inspirația ne indică un mod corect de studiu.

> “There is a study of history that is not to be condemned. Sacred history was one of the studies in the schools of the prophets. In the record of His dealings with the nations were traced the footsteps of Jehovah. So today we are to consider the dealings of God with the nations of the earth. We are to see in history the fulfillment of prophecy, to study the workings of Providence in the great reformatory movements, and to understand the progress of events in the marshaling of the nations for the final conflict of the great controversy.” The Ministry of Healing, 441.

> Există un mod de a studia istoria care nu trebuie condamnat. Istoria sacră era una dintre disciplinele din școlile profeților. În consemnările despre felul în care El a lucrat cu neamurile erau trasate urmele pașilor lui Iehova. Tot astfel, astăzi suntem chemați să luăm în considerare căile lui Dumnezeu cu neamurile pământului. Să vedem în istorie împlinirea profeției, să studiem lucrarea Providenței în marile mișcări reformatoare și să înțelegem mersul evenimentelor în alinierea neamurilor pentru conflictul final al marii controverse. Lucrarea vindecării, 441.

A sanctified study of history is identified as studying God’s dealing with the nations of the earth and also in God’s providential leading of His reformatory movements, thus a sanctified history includes an external and internal line of study. The purpose of employing history in confirming God’s prophetic Word is to use that prophetic history in order to “understand the progress of events in the marshaling of the nations for the final conflict of the great controversy.” The previous paragraph from Sister White was taken from a very enlightened explanation of the necessity of building a prophetic model of sacred history which is based upon the foundational structure represented in the “rise and fall” of kingdoms.

Un studiu sfințit al istoriei este definit ca studierea lucrării lui Dumnezeu cu neamurile pământului, precum și a călăuzirii providențiale a mișcărilor Sale reformatoare; prin urmare, o istorie sfințită cuprinde o linie de studiu externă și una internă. Scopul folosirii istoriei pentru confirmarea Cuvântului profetic al lui Dumnezeu este întrebuințarea acelei istorii profetice pentru a „înțelege desfășurarea evenimentelor în adunarea neamurilor pentru conflictul final al marii controverse.” Paragraful anterior din scrierile sorei White a fost preluat dintr-o explicație foarte luminată a necesității edificării unui model profetic al istoriei sacre, întemeiat pe structura fundamentală reprezentată de „ridicarea și căderea” împărățiilor.

> “As a preparation for Christian work, many think it essential to acquire an extensive knowledge of historical and theological writings. They suppose that this knowledge will be an aid to them in teaching the gospel. But their laborious study of the opinions of men tends to the enfeebling of their ministry, rather than to its strengthening. As I see libraries filled with ponderous volumes of historical and theological lore, I think, Why spend money for that which is not bread? The sixth chapter of John tells us more than can be found in such works. Christ says: ‘I am the Bread of Life: he that cometh to Me shall never hunger; and he that believeth on Me shall never thirst.’ ‘I am the living Bread which came down from heaven: if any man eat of this Bread, he shall live forever.’ ‘He that believeth on Me hath everlasting life.’ ‘The words that I speak unto you, they are spirit, and they are life.’ John 6:35, 51, 47, 63.

> Ca pregătire pentru lucrarea creștină, mulți consideră esențial să dobândească o cunoaștere vastă a scrierilor istorice și teologice. Ei presupun că această cunoaștere le va fi de ajutor în propovăduirea Evangheliei. Dar studiul lor laborios al opiniilor omenești tinde mai degrabă să ducă la slăbirea slujirii lor decât la întărirea ei. Când văd biblioteci pline de volume masive de erudiție istorică și teologică, mă gândesc: De ce cheltuiți bani pentru ceea ce nu este pâine? Capitolul al șaselea din Ioan ne spune mai mult decât se poate găsi în astfel de lucrări. Hristos spune: "Eu sunt Pâinea Vieții; cel ce vine la Mine nu va flămânzi niciodată, iar cel ce crede în Mine nu va înseta niciodată." "Eu sunt Pâinea cea vie, care S-a coborât din cer; dacă mănâncă cineva din Pâinea aceasta, va trăi în veci." "Cel ce crede în Mine are viață veșnică." "Cuvintele pe care vi le spun Eu sunt duh și sunt viață." Ioan 6:35, 51, 47, 63.

> “There is a study of history that is not to be condemned. Sacred history was one of the studies in the schools of the prophets. In the record of His dealings with the nations were traced the footsteps of Jehovah. So today we are to consider the dealings of God with the nations of the earth. We are to see in history the fulfillment of prophecy, to study the workings of Providence in the great reformatory movements, and to understand the progress of events in the marshaling of the nations for the final conflict of the great controversy.

> Există o cercetare a istoriei care nu trebuie condamnată. Istoria sacră era una dintre disciplinele din școlile profeților. În consemnările despre purtarea Sa față de neamuri se trasau urmele pașilor lui Iehova. Așadar, astăzi se cuvine să luăm în considerare purtarea lui Dumnezeu față de neamurile pământului. Se cuvine să vedem în istorie împlinirea profeției, să studiem lucrările Providenței în marile mișcări de reformă și să înțelegem mersul evenimentelor în rânduirea neamurilor pentru conflictul final al marii controverse.

> “Such study will give broad, comprehensive views of life. It will help us to understand something of its relations and dependencies, how wonderfully we are bound together in the great brotherhood of society and nations, and to how great an extent the oppression and degradation of one member means loss to all.

> Un asemenea studiu va oferi perspective largi, cuprinzătoare asupra vieții. Ne va ajuta să înțelegem ceva din raporturile și dependențele ei, cât de minunat suntem legați unii de alții în marea frățietate a societății și a națiunilor, și în ce mare măsură asuprirea și degradarea unui membru înseamnă pierdere pentru toți.

> “But history, as commonly studied, is concerned with man’s achievements, his victories in battle, his success in attaining power and greatness. God’s agency in the affairs of men is lost sight of. Few study the working out of His purpose in the rise and fall of nations.

> Dar istoria, așa cum este în mod obișnuit studiată, se ocupă de realizările omului, de victoriile lui în luptă, de succesul lui în dobândirea puterii și a măreției. Lucrarea lui Dumnezeu în treburile oamenilor este pierdută din vedere. Puțini studiază împlinirea scopului Său în ridicarea și căderea națiunilor.

> “And, to a great degree, theology, as studied and taught, is but a record of human speculation, serving only to ‘darken counsel by words without knowledge.’ Too often the motive in accumulating these many books is not so much a desire to obtain food for mind and soul, as it is an ambition to become acquainted with philosophers and theologians, a desire to present Christianity to the people in learned terms and propositions.

> Și, într-o mare măsură, teologia, așa cum este studiată și predată, nu este decât o consemnare a speculației umane, care nu face decât să «întunece sfatul prin cuvinte fără cunoaștere». Prea adesea, motivul acumulării acestor numeroase cărți nu este atât dorința de a dobândi hrană pentru minte și suflet, cât ambiția de a se familiariza cu filosofi și teologi, dorința de a prezenta creștinismul oamenilor în termeni și propoziții erudite.

> “Not all the books written can serve the purpose of a holy life. ‘Learn of Me’, said the Great Teacher, ‘take My yoke upon you,’ ‘learn My meekness and lowliness.’ Your intellectual pride will not aid you in communicating with souls that are perishing for want of the bread of life. In your study of these books you are allowing them to take the place of the practical lessons you should be learning from Christ. With the results of this study the people are not fed. Very little of the research which is so wearying to the mind furnishes that which will help one to be a successful laborer for souls.

> Nu toate cărțile scrise pot sluji scopului unei vieți sfinte. „Învățați de la Mine”, a spus Marele Învățător, „luați jugul Meu asupra voastră”, „învățați blândețea și smerenia Mea.” Mândria dumneavoastră intelectuală nu vă va ajuta în comunicarea cu sufletele care pier din lipsa pâinii vieții. În studiul acestor cărți le îngăduiți să ia locul lecțiilor practice pe care ar trebui să le învățați de la Hristos. Prin rezultatele acestui studiu poporul nu este hrănit. Foarte puțin din cercetarea, atât de obositoare pentru minte, furnizează ceea ce va ajuta pe cineva să fie un lucrător de succes pentru suflete.

> “The Saviour came ‘to preach the gospel to the poor.’ Luke 4:18. In His teaching He used the simplest terms and the plainest symbols. And it is said that ‘the common people heard Him gladly.’ Mark 12:37. Those who are seeking to do His work for this time need a deeper insight into the lessons He has given.

> Mântuitorul a venit „să vestească Evanghelia săracilor.” Luca 4:18. În învățătura Sa a folosit cei mai simpli termeni și cele mai limpezi simboluri. Și se spune că „oamenii de rând Îl ascultau cu bucurie.” Marcu 12:37. Cei care caută să împlinească lucrarea Sa pentru timpul acesta au nevoie de o înțelegere mai profundă a lecțiilor pe care le-a dat.

> “The words of the living God are the highest of all education. Those who minister to the people need to eat of the bread of life. This will give them spiritual strength; then they will be prepared to minister to all classes of people.” The Ministry of Healing, 441–443.

> Cuvintele Dumnezeului celui viu constituie cea mai înaltă educație. Cei care slujesc poporului au nevoie să se hrănească din pâinea vieții. Aceasta le va da putere spirituală; astfel vor fi pregătiți să slujească tuturor claselor de oameni. Lucrarea de vindecare, 441-443.

Sister White further defines that recognizing the outworking of God’s power in setting up kings and removing kings based upon the king’s choices is the true philosophy of historical study.

Sora White mai definește adevărata filosofie a studiului istoric drept recunoașterea lucrării puterii lui Dumnezeu în punerea și înlăturarea împăraților, pe baza alegerilor împăratului.

> “In the history of nations the student of God’s word may behold the literal fulfillment of divine prophecy. Babylon, shattered and broken at last, passed away because in prosperity its rulers had regarded themselves as independent of God, and had ascribed the glory of their kingdom to human achievement. The Medo-Persian realm was visited by the wrath of Heaven because in it God’s law had been trampled underfoot. The fear of the Lord had found no place in the hearts of the vast majority of the people. Wickedness, blasphemy, and corruption prevailed. The kingdoms that followed were even more base and corrupt; and these sank lower and still lower in the scale of moral worth.

> În istoria națiunilor, cercetătorul Cuvântului lui Dumnezeu poate contempla împlinirea literală a profeției divine. Babilonul, sfărâmat și zdrobit în cele din urmă, a pierit pentru că, în prosperitate, conducătorii săi se socotiseră independenți de Dumnezeu și atribuiseră slava împărăției lor înfăptuirii omenești. Împărăția medo-persană a fost vizitată de mânia Cerului, pentru că în ea Legea lui Dumnezeu fusese călcată în picioare. Frica de Domnul nu-și găsise loc în inimile covârșitoarei majorități a poporului. Nelegiuirea, blasfemia și corupția domneau. Împărățiile care au urmat au fost și mai josnice și mai corupte; iar acestea s-au afundat tot mai jos, și încă mai jos, pe scara valorii morale.

> “The power exercised by every ruler on the earth is Heaven-imparted; and upon his use of the power thus bestowed, his success depends. To each the word of the divine Watcher is, ‘I girded thee, though thou hast not known Me.’ Isaiah 45:5. And to each the words spoken to Nebuchadnezzar of old are the lesson of life: ‘Break off thy sins by righteousness, and thine iniquities by showing mercy to the poor: if it may be a lengthening of thy tranquillity.’ Daniel 4:27.

> Puterea exercitată de fiecare cârmuitor pe pământ este dăruită de Cer; iar succesul său depinde de felul în care întrebuințează puterea astfel dăruită. Fiecăruia îi este adresat cuvântul Veghetorului divin: "Te-am încins, deși nu M-ai cunoscut." Isaia 45:5. Iar pentru fiecare, cuvintele rostite odinioară lui Nebucadnețar constituie lecția vieții: "Pune capăt păcatelor tale prin neprihănire și fărădelegilor tale prin arătarea milei față de cei săraci: poate că ți se va prelungi liniștea." Daniel 4:27.

> “To understand these things,—to understand that ‘righteousness exalteth a nation;’ that ‘the throne is established by righteousness,’ and ‘upholden by mercy;’ to recognize the outworking of these principles in the manifestation of His power who ‘removeth kings, and setteth up kings,’—this is to understand the philosophy of history. Proverbs 14:34; 16:12; 20:28; Daniel 2:21.

> Pentru a înțelege aceste lucruri — a înțelege că „dreptatea înalță un neam”; că „scaunul de domnie este întemeiat prin dreptate” și „sprijinit prin îndurare”; a recunoaște lucrarea acestor principii în manifestarea puterii Sale, a Celui care „înlătură împărați și așază împărați” — aceasta înseamnă a înțelege filosofia istoriei. Proverbe 14:34; 16:12; 20:28; Daniel 2:21.

> “In the word of God only is this clearly set forth. Here it is shown that the strength of nations, as of individuals, is not found in the opportunities or facilities that appear to make them invincible; it is not found in their boasted greatness. It is measured by the fidelity with which they fulfill God’s purpose.” Prophets and Kings, 501, 502.

> „Numai în Cuvântul lui Dumnezeu este aceasta prezentată limpede. Aici se arată că tăria națiunilor, ca și a indivizilor, nu se găsește în oportunitățile sau mijloacele care par să-i facă invincibili; nu se găsește în măreția lor de care se fălesc. Ea se măsoară prin credincioșia cu care împlinesc scopul lui Dumnezeu.” Profeți și regi, 501, 502.

The theme in verses eleven and twelve is the rise and fall of the king of the south, but more importantly the verses mark the sealing of the one hundred and forty-four thousand, and the second of three tests that began at the time of the end in 1989 as represented in verse ten.

Tema din versetele unsprezece și doisprezece este ridicarea și căderea împăratului de la miazăzi, dar, și mai important, versetele marchează pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii și a doua dintre cele trei încercări care au început la vremea sfârșitului, în 1989, așa cum este reprezentat în versetul zece.

That sealing is represented by Daniel in the lion’s den, the three worthies in the fiery furnace, Daniel and the three worthies praying to understand Nebuchadnezzar’s dream of the image of beasts in chapter two, Daniel praying the Leviticus twenty-six prayer in chapter nine, the wise who understand the increase of knowledge, Joshua having his sin removed in Zechariah chapter three, Zerubbabel in chapter four, Joseph becoming the second ruler in Egypt, the disciples in the upper room for ten days in advance of Pentecost, the Millerites at the Exeter camp meeting, Lazarus leading the procession at the Triumphal Entry, and the one hundred and forty-four thousand in Revelation chapter seven.

Acea pecetluire este reprezentată prin Daniel în groapa cu lei, prin cei trei tineri în cuptorul aprins, prin Daniel și cei trei tineri rugându-se să înțeleagă visul lui Nebucadnețar despre chipul fiarelor din capitolul doi, prin Daniel, în capitolul nouă, rostind rugăciunea din Leviticul douăzeci și șase, prin înțelepții care pricep sporirea cunoștinței, prin Iosua, căruia i se înlătură păcatul, în Zaharia, capitolul trei, prin Zorobabel în capitolul patru, prin Iosif devenind al doilea conducător în Egipt, prin ucenicii din odaia de sus timp de zece zile înainte de Cincizecime, prin Milleriții la adunarea de tabără de la Exeter, prin Lazăr conducând procesiunea la Intrarea Triumfală și prin cei o sută patruzeci și patru de mii în Apocalipsa, capitolul șapte.

Verse eleven arrived in 2014 at the outset of the Ukrainian war and in July of 2023 the visual test, where God’s people are “made white” began. The fifth line in chapter eleven is verses thirteen through fifteen.

Versetul unsprezece a sosit în 2014, la începutul războiului din Ucraina, iar în iulie 2023 a început testul vizual, în care poporul lui Dumnezeu este „albit”. Linia a cincea din capitolul unsprezece o constituie versetele treisprezece până la cincisprezece.

## Fifth Line Overview

Privire de ansamblu asupra celei de-a cincea linii

> For the king of the north shall return, and shall set forth a multitude greater than the former, and shall certainly come after certain years with a great army and with much riches. And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall. So the king of the north shall come, and cast up a mount, and take the most fenced cities: and the arms of the south shall not withstand, neither his chosen people, neither shall there be any strength to withstand. Daniel 11:13–15.

> Căci împăratul de la miazănoapte se va întoarce și va pune în mișcare o oștire mai mare decât cea dintâi și va veni negreșit, după un anumit număr de ani, cu o mare oștire și cu multă bogăție. Și în vremurile acelea mulți se vor ridica împotriva împăratului de la miazăzi; de asemenea, tâlharii din poporul tău se vor înălța ca să împlinească vedenia, dar vor cădea. Astfel, împăratul de la miazănoapte va veni, va ridica un val de asediu și va lua cele mai întărite cetăți; iar oștirile de la miazăzi nu vor putea să-i stea împotrivă, nici cei aleși ai lui; și nu va fi nicio tărie ca să stea împotrivă. Daniel 11:13-15.

These verses were fulfilled in 200 BC and they identify the Battle of Panium, which includes the opposing kings and their alliances, and the verses are also the point in history where pagan Rome first asserted itself into the history of Daniel eleven. The verses include the final rise and fall of the sixth kingdom of Bible prophecy, but also the biblical history of Christ visiting Caesarea Philippi, where Peter locates the sealing of the one hundred and forty-four thousand. This history typifies the sealing of the one hundred and forty-four thousand with the arrival of the third of the three tests of chapter twelve consisting of being “purified, made white and tried.”

Aceste versete s-au împlinit în 200 î.Hr. și identifică Bătălia de la Panium, care cuprinde regii potrivnici și alianțele lor, iar ele marchează, de asemenea, punctul din istorie în care Roma păgână s-a impus pentru prima dată în istoria capitolului unsprezece din Daniel. Versetele includ ridicarea și căderea finală a celei de-a șasea împărății din profeția biblică, dar și istoria biblică a vizitei lui Hristos la Cezareea lui Filip, unde Petru situează pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii. Această istorie tipifică pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii odată cu sosirea celui de-al treilea dintre cele trei teste ale capitolului doisprezece, care constă în a fi "curățiți, albiți și încercați".

These three verses lead to verse sixteen where the Sunday law in the United States is represented. When the Exeter camp meeting ended on August 17, 1844 the wise virgins carried the message of the Midnight Cry across the eastern seaboard of the United States in sixty-six days. There is a period when all the virgins awake and one class has no oil, and everything which that identifies. When Simon Barjona’s name was changed to Peter the sealing of the one hundred and forty-four thousand is marked. From that point onward Jesus began to teach the disciples about the events connected with the cross.

Aceste trei versete duc la versetul șaisprezece, unde este reprezentată legea duminicală în Statele Unite. Când adunarea de tabără de la Exeter s-a încheiat la 17 august 1844, fecioarele înțelepte au purtat mesajul Strigătului de la miezul nopții de-a lungul coastei de est a Statelor Unite în decurs de șaizeci și șase de zile. Există o perioadă când toate fecioarele se trezesc, iar o clasă nu are untdelemn, și tot ceea ce aceasta identifică. Când numele lui Simon Barjona a fost schimbat în Petru, se marchează pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii. De atunci înainte, Isus a început să-i învețe pe ucenici cu privire la evenimentele legate de cruce.

The cross is a symbol of the close of probation and William Miller, who had been typified by John the Baptist, who had in turn been typified by Elijah was raised up to present the “events connected with the close of probation” as did both John the Baptist and Elijah. John said it this way.

Crucea este un simbol al închiderii timpului de probă, iar William Miller, care fusese preînchipuit de Ioan Botezătorul, care la rândul său fusese preînchipuit de Ilie, a fost ridicat pentru a prezenta „evenimentele legate de închiderea timpului de probă”, așa cum făcuseră atât Ioan Botezătorul, cât și Ilie. Ioan a spus-o astfel.

> But when he saw many of the Pharisees and Sadducees come to his baptism, he said unto them, O generation of vipers, who hath warned you to flee from the wrath to come? Matthew 3:7.

> Dar când a văzut pe mulți dintre Farisei și Saduchei venind la botezul lui, le-a zis: O, pui de năpârci, cine v-a învățat să fugiți de mânia viitoare? Matei 3:7.

Elijah said it this way.

Ilie a spus-o astfel.

> And Ahab made a grove; and Ahab did more to provoke the Lord God of Israel to anger than all the kings of Israel that were before him. In his days did Hiel the Bethelite build Jericho: he laid the foundation thereof in Abiram his firstborn, and set up the gates thereof in his youngest son Segub, according to the word of the Lord, which he spake by Joshua the son of Nun. And Elijah the Tishbite, who was of the inhabitants of Gilead, said unto Ahab, As the Lord God of Israel liveth, before whom I stand, there shall not be dew nor rain these years, but according to my word. 1 Kings 16:33–17:1.

> Și Ahab a făcut o dumbravă; și Ahab a făcut mai mult decât toți împărații lui Israel care au fost înaintea lui, spre a-L mânia pe Domnul, Dumnezeul lui Israel. În zilele lui, Hiel Betelitul a zidit Ierihonul: i-a pus temelia cu prețul lui Abiram, întâiul său născut, și i-a așezat porțile cu prețul lui Segub, fiul său cel mai mic, după cuvântul Domnului, pe care îl rostise prin Iosua, fiul lui Nun. Și Ilie Tișbitul, dintre locuitorii Galaadului, a zis lui Ahab: Viu este Domnul, Dumnezeul lui Israel, înaintea Căruia stau, că în anii aceștia nu va fi nici rouă, nici ploaie, decât după cuvântul meu. 1 Împărați 16:33–17:1.

Speaking of William Miller’s work as a modern reformer Sister White stated:

Vorbind despre lucrarea lui William Miller în calitate de reformator modern, Sora White a declarat:

> “It was needful that men should be awakened to their danger; that they should be roused to prepare for the solemn events connected with the close of probation.” The Great Controversy, 310.

> Se impunea ca oamenii să fie treziți la primejdia în care se aflau; ca ei să fie mișcați să se pregătească pentru evenimentele solemne legate de închiderea timpului de har. Tragedia veacurilor, 310.

The last six verses of Daniel eleven represent the “events connected with the close of probation.” Those events were unsealed at the time of the end in 1989, and they were clearly revealed.

Ultimele șase versete ale capitolului unsprezece din Daniel reprezintă „evenimentele legate de închiderea perioadei de probă”. Aceste evenimente au fost dezpecetluite la timpul sfârșitului, în 1989, și au fost limpede revelate.

> “Before His crucifixion the Saviour explained to His disciples that He was to be put to death and to rise again from the tomb, and angels were present to impress His words on minds and hearts. But the disciples were looking for temporal deliverance from the Roman yoke, and they could not tolerate the thought that He in whom all their hopes centered should suffer an ignominious death. T he words which they needed to remember were banished from their minds; and when the time of trial came, it found them unprepared. The death of Jesus as fully destroyed their hopes as if He had not forewarned them. So in the prophecies the future is opened before us as plainly as it was opened to the disciples by the words of Christ. The events connected with the close of probation and the work of preparation for the time of trouble, are clearly presented. But multitudes have no more understanding of these important truths than if they had never been revealed. Satan watches to catch away every impression that would make them wise unto salvation, and the time of trouble will find them unready.” The Great Controversy, 595.

> Înainte de răstignirea Sa, Mântuitorul le-a explicat ucenicilor Săi că avea să fie dat la moarte și să învie din mormânt, iar îngerii erau de față pentru a întipări cuvintele Sale în minți și în inimi. Dar ucenicii așteptau o izbăvire vremelnică de sub jugul roman și nu puteau suporta gândul că Acela în care se concentrau toate nădejdile lor avea să sufere o moarte ignominioasă. Cuvintele pe care trebuiau să și le amintească au fost alungate din mintea lor; și când a venit timpul încercării, i-a găsit nepregătiți. Moartea lui Isus le-a nimicit cu totul nădejdile, ca și cum nu i-ar fi prevenit dinainte. Tot astfel, în profeții, viitorul ne este deschis înaintea noastră la fel de limpede cum le-a fost deschis ucenicilor prin cuvintele lui Hristos. Evenimentele legate de închiderea timpului de har și lucrarea de pregătire pentru timpul de strâmtorare sunt prezentate clar. Dar mulțimi întregi nu au mai multă înțelegere a acestor adevăruri importante decât dacă n-ar fi fost niciodată descoperite. Satana pândește ca să răpească orice impresie care i-ar face înțelepți spre mântuire, iar timpul de strâmtorare îi va găsi nepregătiți. Marea Controversă, 595.

It was at Caesarea Philippi, which is Panium, which is verses thirteen through fifteen that Christ began to teach His disciples about the cross, thus typifying the history of the Exeter camp meeting until October 22, 1844. At the beginning of the reformatory movement of the one hundred and forty-four thousand the “events connected with the close of probation” were unsealed and at the end of the movement of the one hundred and forty-four thousand the “events connected with the close of probation” are unsealed within the hidden history of verse forty.

A fost la Cezareea lui Filip, care este Panium, în versetele treisprezece până la cincisprezece, când Hristos a început să-Și învețe ucenicii despre cruce, tipificând astfel istoria adunării de tabără de la Exeter până la 22 octombrie 1844. La începutul mișcării de reformă a celor o sută patruzeci și patru de mii, „evenimentele legate de închiderea timpului de probă” au fost desigilate, iar la sfârșitul mișcării celor o sută patruzeci și patru de mii, „evenimentele legate de închiderea timpului de probă” sunt desigilate în cadrul istoriei ascunse a versetului patruzeci.

> “Today, in the spirit and power of Elias and of John the Baptist, messengers of God’s appointment are calling the attention of a judgment-bound world to the solemn events soon to take place in connection with the closing hours of probation and the appearance of Christ Jesus as King of kings and Lord of lords.” Prophets and Kings, 715, 716.

> „Astăzi, în duhul și în puterea lui Ilie și ale lui Ioan Botezătorul, soli rânduiți de Dumnezeu atrag atenția unei lumi sortite judecății asupra evenimentelor solemne care urmează curând să aibă loc în legătură cu ceasurile de încheiere ale timpului de probă și cu arătarea lui Hristos Isus ca Împăratul împăraților și Domnul domnilor.” Profeți și regi, 715, 716.

The “events connected with the close of probation” are the events that are unsealed in the hidden history of verse forty. In Zechariah chapter three the final scenes of the investigative judgment are illustrated. Inspiration combines Zechariah’s testimony with those who are sealed in Ezekiel chapter nine.

„Evenimentele legate de încheierea timpului de probă” sunt acele evenimente care sunt desigilate în istoria ascunsă a versetului patruzeci. În capitolul trei din Zaharia sunt ilustrate scenele finale ale judecății de cercetare. Inspirația îmbină mărturia lui Zaharia cu cei care sunt pecetluiți în capitolul nouă din Ezechiel.

> “The people of God are sighing and crying for the abominations done in the land. With tears they warn the wicked of their danger in trampling upon the divine law, and with unutterable sorrow they humble themselves before the Lord on account of their own transgressions. The wicked mock their sorrow, ridicule their solemn appeals, and sneer at what they term their weakness. But the anguish and humiliation of God’s people is unmistakable evidence that they are regaining the strength and nobility of character lost in consequence of sin. It is because they are drawing nearer to Christ, and their eyes are fixed upon His perfect purity, that they so clearly discern the exceeding sinfulness of sin. Their contrition and self-abasement are infinitely more acceptable in the sight of God than is the self-sufficient, haughty spirit of those who see no cause to lament, who scorn the humility of Christ, and who claim perfection while transgressing God’s holy law. Meekness and lowliness of heart are the conditions for strength and victory. The crown of glory awaits those who bow at the foot of the cross. Blessed are these mourners, for they shall be comforted.

> Poporul lui Dumnezeu suspină și plânge din pricina urâciunilor săvârșite în țară. Cu lacrimi îi avertizează pe cei răi asupra primejdiei în care se află călcând în picioare Legea divină și, cu o durere negrăită, se smeresc înaintea Domnului din pricina propriilor lor călcări de lege. Cei răi își bat joc de întristarea lor, ridiculizează apelurile lor solemne și ironizează ceea ce ei numesc slăbiciunea lor. Însă chinul și umilirea poporului lui Dumnezeu sunt dovada neîndoielnică a faptului că ei recâștigă tăria și noblețea caracterului pierdute ca urmare a păcatului. Tocmai pentru că se apropie de Hristos și își ațintesc ochii asupra curăției Lui desăvârșite, ei deosebesc atât de limpede păcătoșenia nespus de mare a păcatului. Căința și autoumilirea lor sunt infinit mai plăcute înaintea lui Dumnezeu decât duhul autosuficient și trufaș al celor ce nu văd niciun motiv de jelire, care disprețuiesc smerenia lui Hristos și care pretind desăvârșirea în timp ce încalcă Legea sfântă a lui Dumnezeu. Blândețea și smerenia inimii sunt condițiile pentru tărie și biruință. Cununa slavei îi așteaptă pe cei ce se pleacă la picioarele crucii. Ferice de acești jelitori, căci ei vor fi mângâiați.

> “The faithful, praying ones are, as it were, shut in with God. They themselves know not how securely they are shielded. Urged on by Satan, the rulers of this world are seeking to destroy them; but could their eyes be opened, as were the eyes of Elisha’s servant at Dothan, they would see the angels of God encamped about them, by their brightness and glory holding in check the hosts of darkness.

> Credincioșii, cei care se roagă, sunt, într-un fel, închiși împreună cu Dumnezeu. Ei înșiși nu știu cât de temeinic sunt ocrotiți. Înstigați de Satana, conducătorii acestei lumi caută să-i distrugă; dar dacă li s-ar deschide ochii, precum i s-au deschis slujitorului lui Elisei la Dotan, ar vedea îngerii lui Dumnezeu tăbărâți împrejurul lor, care, prin strălucirea și slava lor, țin în frâu oștirile întunericului.

> “As the people of God afflict their souls before Him, pleading for purity of heart, the command is given, ‘Take away the filthy garments’ from them, and the encouraging words are spoken, ‘Behold, I have caused thine iniquity to pass from thee, and I will clothe thee with change of raiment.’ The spotless robe of Christ’s righteousness is placed upon the tried, tempted, yet faithful children of God. The despised remnant are clothed in glorious apparel, nevermore to be defiled by the corruptions of the world. Their names are retained in the Lamb’s book of life, enrolled among the faithful of all ages. They have resisted the wiles of the deceiver; they have not been turned from their loyalty by the dragon’s roar. Now they are eternally secure from the tempter’s devices. Their sins are transferred to the originator of sin. And the remnant are not only pardoned and accepted, but honored. ‘A fair miter’ is set upon their heads. They are to be as kings and priests unto God. While Satan was urging his accusations and seeking to destroy this company, holy angels, unseen, were passing to and fro, placing upon them the seal of the living God. These are they that stand upon Mount Zion with the Lamb, having the Father’s name written in their foreheads. They sing the new song before the throne, that song which no man can learn save the hundred and forty and four thousand, which were redeemed from the earth. ‘These are they which follow the Lamb whithersoever He goeth. These were redeemed from among men, being the first fruits unto God and to the Lamb. And in their mouth was found no guile: for they are without fault before the throne of God.’”

> Pe când poporul lui Dumnezeu își smerește sufletele înaintea Lui, cerând curăția inimii, se dă porunca: «Îndepărtați de la ei hainele murdare», iar cuvintele de încurajare sunt rostite: «Iată, am făcut să treacă nelegiuirea ta de la tine și te voi îmbrăca cu haine de schimb.» Haina nepătată a neprihănirii lui Hristos este așezată asupra copiilor lui Dumnezeu, încercați, ispitiți, și totuși credincioși. Rămășița disprețuită este îmbrăcată în veșminte slăvite, ca niciodată să nu mai fie întinată de stricăciunile lumii. Numele lor sunt păstrate în cartea vieții Mielului, înscrise între credincioșii tuturor veacurilor. Au rezistat uneltirilor amăgitorului; nu au fost clintiți din loialitatea lor de răgetul balaurului. Acum sunt veșnic în siguranță față de uneltirile ispititorului. Păcatele lor sunt transferate asupra autorului păcatului. Iar rămășița nu este doar iertată și primită, ci și onorată. O «mitră curată» este așezată pe capetele lor. Ei sunt rânduiți să fie ca niște împărați și preoți ai lui Dumnezeu. În timp ce Satana își susținea acuzațiile și căuta să nimicească această ceată, îngeri sfinți, nevăzuți, treceau încoace și încolo, punând peste ei pecetea Dumnezeului celui viu. Aceștia sunt cei ce stau pe Muntele Sion împreună cu Mielul, având numele Tatălui scris pe frunțile lor. Ei cântă cântarea cea nouă înaintea tronului, acea cântare pe care nimeni nu o poate învăța decât cei o sută patruzeci și patru de mii, care au fost răscumpărați de pe pământ. «Aceștia sunt cei care urmează pe Miel oriunde merge El. Aceștia au fost răscumpărați dintre oameni, fiind pârga pentru Dumnezeu și pentru Miel. Și în gura lor nu s-a găsit vicleșug, căci sunt fără prihană înaintea tronului lui Dumnezeu.»

> “Now is reached the complete fulfillment of those words of the Angel: ‘Hear now, O Joshua the high priest, thou, and thy fellows that sit before thee: for they are men wondered at: for, behold, I will bring forth My servant the Branch.’ Christ is revealed as the Redeemer and Deliverer of His people. Now indeed are the remnant ‘men wondered at,’ as the tears and humiliation of their pilgrimage give place to joy and honor in the presence of God and the Lamb. ‘In that day shall the branch of the Lord be beautiful and glorious, and the fruit of the earth shall be excellent and comely for them that are escaped of Israel. And it shall come to pass, that he that is left in Zion, and he that remaineth in Jerusalem, shall be called holy, even everyone that is written among the living in Jerusalem.”’ Testimonies, volume 5, 474–476.

> Acum s-a ajuns la împlinirea deplină a acelor cuvinte ale Îngerului: „Ascultă acum, Iosua, marele preot, tu și tovarășii tăi care stau înaintea ta; căci ei sunt oameni spre mirare; căci, iată, voi aduce pe Slujitorul Meu, Odrasla.” Hristos este descoperit ca Răscumpărătorul și Izbăvitorul poporului Său. Acum, într-adevăr, cei din rămășiță sunt „oameni spre mirare”, întrucât lacrimile și umilirea pelerinajului lor lasă loc bucuriei și onoarei în prezența lui Dumnezeu și a Mielului. „În ziua aceea Odrasla Domnului va fi frumoasă și slăvită, iar rodul pământului va fi ales și plăcut pentru cei ce au scăpat din Israel. Și se va întâmpla că cel rămas în Sion și cel ce rămâne în Ierusalim se va numi sfânt, oricine este scris printre cei vii în Ierusalim.” Mărturii, volumul 5, 474–476.

The one hundred and forty-four thousand in the book of Revelation are Ezekiel’s group that are “sealed” as they “sigh and cry” for the abominations that are in the land. They are sealed when they are given the garment of Christ’s righteousness and the fair miter which represents Peter’s “kings and priests,” who were not the people of God, but have now become the people of God.

Cei o sută patruzeci și patru de mii din cartea Apocalipsei sunt grupul din Ezechiel, "pecetluiți" pe când "suspină și gem" din pricina urâciunilor care sunt în țară. Ei sunt pecetluiți atunci când primesc haina neprihănirii lui Hristos și mitra curată, care îi reprezintă pe "împărații și preoții" lui Petru, care nu erau poporul lui Dumnezeu, dar au devenit acum poporul lui Dumnezeu.

> But ye are a chosen generation, a royal priesthood, an holy nation, a peculiar people; that ye should shew forth the praises of him who hath called you out of darkness into his marvellous light: Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. Dearly beloved, I beseech you as strangers and pilgrims, abstain from fleshly lusts, which war against the soul; Having your conversation honest among the Gentiles: that, whereas they speak against you as evildoers, they may by your good works, which they shall behold, glorify God in the day of visitation. 1 Peter 2:9–12.

> Dar voi sunteți o seminție aleasă, o preoție împărătească, un neam sfânt, un popor agonisit, ca să vestiți laudele Celui ce v-a chemat din întuneric la lumina Sa minunată; voi, care odinioară nu erați un popor, iar acum sunteți poporul lui Dumnezeu; care nu dobândiserăți îndurare, dar acum ați dobândit îndurare. Preaiubiților, vă rog, ca pe niște străini și călători, să vă abțineți de la poftele trupești, care se războiesc împotriva sufletului, având purtarea voastră cinstită între neamuri, pentru ca, în vreme ce vă vorbesc de rău ca pe niște făcători de rele, prin faptele voastre bune, pe care le vor vedea, să-L slăvească pe Dumnezeu în ziua cercetării. 1 Petru 2:9-12.

> Now therefore, if ye will obey my voice indeed, and keep my covenant, then ye shall be a peculiar treasure unto me above all people: for all the earth is mine: And ye shall be unto me a kingdom of priests, and an holy nation. These are the words which thou shalt speak unto the children of Israel. Exodus 19:5, 6.

> Acum dar, dacă veți asculta într-adevăr de glasul Meu și veți păzi legământul Meu, atunci Îmi veți fi o comoară deosebită, mai presus decât toate popoarele; căci al Meu este tot pământul. Și Îmi veți fi o împărăție de preoți și un neam sfânt. Acestea sunt cuvintele pe care le vei spune fiilor lui Israel. Exodul 19:5, 6.

> “In the last days of this earth’s history, God’s covenant with his commandment-keeping people is to be renewed. ‘In that day I will make a covenant for them with the beasts of the field, and with the fowls of heaven, and with the creeping things of the ground: and I will break the bow and the sword and the battle out of the earth, and I will make them to lie down safely. And I will betroth thee unto me forever; yea, I will betroth thee unto me in righteousness, and in judgment, and in loving-kindness, and in mercies. I will even betroth thee unto me in faithfulness; and thou shalt know the Lord.’

> În zilele de pe urmă ale istoriei acestui pământ, legământul lui Dumnezeu cu poporul Său care păzește poruncile va fi reînnoit. „În ziua aceea voi încheia pentru ei un legământ cu fiarele câmpului, cu păsările cerului și cu târâtoarele pământului; voi sfărâma arcul, sabia și războiul de pe pământ și îi voi face să se culce în siguranță. Și te voi logodi cu Mine pe vecie; da, te voi logodi cu Mine în dreptate și în judecată, în bunătate și în îndurări. Chiar te voi logodi cu Mine în credincioșie; și vei cunoaște pe Domnul.”

> “‘And it shall come to pass in that day, I will hear, saith the Lord, I will hear the heavens, and they shall hear the earth; and the earth shall hear the corn, and the wine, and the oil; and they shall hear Jezreel. And I will sow her unto me in the earth; and I will have mercy upon her that had not obtained mercy; and I will say to them which were not my people, Thou art my people; and they shall say, Thou art my God.’ Hosea 2:14–23.

> „Și se va întâmpla în ziua aceea: voi asculta, zice Domnul; voi asculta cerurile, și ele vor asculta pământul; iar pământul va asculta grâul, vinul și untdelemnul; și ele vor asculta pe Izreel. Și o voi semăna pentru Mine în pământ; și Mă voi îndura de cea căreia nu i se arătase îndurare; și voi zice celor ce nu erau poporul Meu: Tu ești poporul Meu; iar ei vor zice: Tu ești Dumnezeul meu.” Osea 2:14-23.

> “‘In that day, . . . the remnant of Israel, and such as are escaped of the house of Jacob, . . . shall stay upon the Lord, the Holy One of Israel, in truth.’ Isaiah 10:20. From ‘every nation, and kindred, and tongue, and people’ there will be those who will gladly respond to the message, ‘Fear God, and give glory to him; for the hour of his judgment is come.’ They will turn from every idol that binds them to this earth, and will ‘worship him at that made heaven, and earth, and the sea, and the fountains of waters.’ They will free themselves from every entanglement, and will stand before the world as monuments of God’s mercy. Obedient to every divine requirement, they will be recognized by angels and by men as those that ‘keep the commandments of God, and the faith of Jesus.’ Revelation 14:6–7, 12.

> „În ziua aceea, . . . rămășița lui Israel și cei ce au scăpat din casa lui Iacov, . . . se vor sprijini pe Domnul, Sfântul lui Israel, în adevăr.” Isaia 10:20. Din „orice neam, seminție, limbă și popor” vor fi unii care vor răspunde cu bucurie mesajului: „Temeți-vă de Dumnezeu și dați-I slavă; căci a venit ceasul judecății Lui.” Ei se vor depărta de orice idol care îi leagă de acest pământ și se vor închina Celui ce a făcut cerul, pământul, marea și izvoarele apelor. Se vor elibera de orice înlănțuire și vor sta înaintea lumii ca monumente ale îndurării lui Dumnezeu. Ascultători de fiecare cerință divină, vor fi recunoscuți de îngeri și de oameni ca aceia care „păzesc poruncile lui Dumnezeu și credința lui Isus.” Apocalipsa 14:6-7, 12.

> “‘Behold, the days come, saith the Lord, that the plowman shall overtake the reaper, and the treader of grapes him that soweth seed; and the mountains shall drop sweet wine, and all the hills shall melt. And I will bring again the captivity of my people of Israel, and they shall build the waste cities, and inhabit them; and they shall plant vineyards, and drink the wine thereof; they shall also make gardens, and eat the fruit of them. And I will plant them upon their land, and they shall no more be pulled up out of their land which I have given them, saith the Lord thy God. Amos 9:13–15.’” Review and Herald, February 26, 1914.

> „Iată, vin zile, zice Domnul, când cel ce ară îl va ajunge din urmă pe secerătorul, iar cel ce calcă strugurii pe cel ce seamănă; munții vor picura vin dulce și toate dealurile se vor topi. Voi întoarce din robie poporul Meu, Israel, și vor zidi cetățile pustiite și le vor locui; vor sădi vii și vor bea vinul lor; vor face, de asemenea, grădini și le vor mânca roadele. Îi voi sădi în țara lor și nu vor mai fi smulși din țara pe care le-am dat-o, zice Domnul, Dumnezeul tău. Amos 9:13-15.” Review and Herald, 26 februarie 1914.

It is evident that from the point when the final chosen generation of the one hundred and forty-four thousand are sealed that there are still Gentiles who can be influenced by the one hundred and forty-four thousand’s life style (conversation) during the day of the Gentile’s visitation.

Este evident că, din momentul în care generația finală aleasă dintre cei o sută patruzeci și patru de mii este pecetluită, încă mai există Neamuri care pot fi influențate de felul de viețuire (conduita) al celor o sută patruzeci și patru de mii în timpul zilei cercetării Neamurilor.

> “Human power and human might did not establish the church of God, and neither can they destroy it. Not on the rock of human strength, but on Christ Jesus, the Rock of Ages, was the church founded, ‘and the gates of hell shall not prevail against it.’ Matthew 16:18. The presence of God gives stability to His cause. ‘Put not your trust in princes, nor in the son of man,’ is the word that comes to us. Psalm 146:3. ‘In quietness and in confidence shall be your strength.’ Isaiah 30:15. God’s glorious work, founded on the eternal principles of right, will never come to nought. It will go on from strength to strength, ‘not by might, nor by power, but by My Spirit, saith the Lord of hosts.’ Zechariah 4:6.

> Puterea omenească și tăria omenească nu au întemeiat biserica lui Dumnezeu și nici nu o pot nimici. Nu pe stânca puterii omenești, ci pe Hristos Isus, Stânca veacurilor, a fost întemeiată biserica, "și porțile iadului nu o vor birui". Matei 16:18. Prezența lui Dumnezeu dă stabilitate cauzei Sale. "Nu vă încredeți în voievozi, nici în fiul omului", este cuvântul care ne este adresat. Psalmul 146:3. "În liniște și în încredere va fi tăria voastră." Isaia 30:15. Lucrarea glorioasă a lui Dumnezeu, întemeiată pe principiile veșnice ale dreptății, nu va fi niciodată zădărnicită. Ea va merge din putere în putere, "nu prin tărie, nici prin putere, ci prin Duhul Meu, zice Domnul oștirilor." Zaharia 4:6.

> “The promise, ‘The hands of Zerubbabel have laid the foundation of this house; his hands shall also finish it,’ was literally fulfilled. Verse 9. ‘The elders of the Jews builded, and they prospered through the prophesying of Haggai the prophet and Zechariah the son of Iddo. And they builded, and finished it, according to the commandment of the God of Israel, and according to the commandment of Cyrus, and Darius, and Artaxerxes king of Persia. And this house was finished on the third day of the month Adar [the twelfth month], which was in the sixth year of the reign of Darius the king.’ Ezra 6:14, 15.” Prophets and Kings, 595, 596.

> "Promisiunea, 'Mâinile lui Zorobabel au pus temelia acestei case; tot mâinile lui o vor isprăvi', s-a împlinit în mod literal. Versetul 9. 'Bătrânii iudeilor au zidit și au propășit prin prorocia prorocului Hagai și a lui Zaharia, fiul lui Iddo. Și au zidit și au isprăvit-o, după porunca Dumnezeului lui Israel și după porunca lui Cirus și a lui Darius și a lui Artaxerxe, împăratul Persiei. Și casa aceasta a fost isprăvită în a treia zi a lunii Adar [a douăsprezecea lună], care era în al șaselea an al domniei împăratului Darius.' Ezra 6:14, 15." Profeți și regi, 595, 596.

Verses thirteen to fifteen represent the prophetic events that lead to the close of probation for Sabbath-keepers at the Sunday law. They also represent the third of three steps in verse ten of Daniel twelve. Verse ten is the “purification,” verses eleven and twelve represent the “made white” and verses thirteen to fifteen represent the litmus test where the Sabbath-keeping virgins are “tried.”

Versetele treisprezece până la cincisprezece reprezintă evenimentele profetice care conduc la închiderea timpului de probă pentru păzitorii Sabatului, la momentul legii duminicale. Ele reprezintă, de asemenea, a treia dintre cele trei etape din versetul zece al capitolului doisprezece din Daniel. Versetul zece este „purificarea”, versetele unsprezece și doisprezece reprezintă „albirea”, iar versetele treisprezece până la cincisprezece reprezintă piatra de încercare în care fecioarele păzitoare ale Sabatului sunt „încercate”.

The internal message in the book of Daniel is represented by the Ulai River vision of chapters seven through nine and the external message is represented by the Hiddekel River vision of chapters ten through twelve. Chapter twelve is the climax of both the internal and external visions, and it presents the method in which Christ raises up and cleanses the one hundred and forty-four thousand. Verses ten through sixteen represent the hidden history of verse forty from 1989 unto the Sunday law of verse forty-one and sixteen. The verses that fit into the hidden history represent the perfect fulfillment of verse ten of chapter twelve.

Mesajul intern din cartea lui Daniel este reprezentat de vedenia de la râul Ulai din capitolele șapte până la nouă, iar mesajul extern este reprezentat de vedenia de la râul Hidechel din capitolele zece până la doisprezece. Capitolul doisprezece constituie punctul culminant atât al vedeniei interne, cât și al celei externe, și prezintă metoda prin care Hristos îi ridică și îi curățește pe cei o sută patruzeci și patru de mii. Versetele zece până la șaisprezece reprezintă istoria ascunsă a versetului patruzeci, de la 1989 până la legea duminicală din versetele patruzeci și unu și șaisprezece. Versetele care se încadrează în istoria ascunsă reprezintă împlinirea desăvârșită a versetului zece din capitolul doisprezece.

> Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. And from the time that the daily sacrifice shall be taken away, and the abomination that maketh desolate set up, there shall be a thousand two hundred and ninety days. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. Daniel 12:10–12.

> Mulți vor fi curățiți, albiți și încercați; dar cei răi vor face nelegiuire; și niciunul dintre cei răi nu va înțelege; iar cei înțelepți vor înțelege. Și de la vremea când jertfa necurmată va fi înlăturată și urâciunea pustiirii va fi așezată, vor fi o mie două sute nouăzeci de zile. Fericit este cel ce așteaptă și ajunge până la o mie trei sute treizeci și cinci de zile. Daniel 12:10-12.

The “wise” who understand verses ten through sixteen and who have been sealed both “intellectually” and “spiritually” are those who understand the external prophetic message represented in the hidden history of verse forty, and they have been “intellectually” settled into that understanding before the Sunday law. The “wise” are those who have been transformed by the internal message represented by Revelation chapter eleven and verse eleven and they have settled into the experience before the Sunday law.

„Înțelepții” care înțeleg versetele zece până la șaisprezece și care au fost pecetluiți atât „intelectual”, cât și „spiritual” sunt aceia care înțeleg mesajul profetic extern reprezentat în istoria ascunsă a versetului patruzeci, și au fost statorniciți „intelectual” în acea înțelegere înainte de legea duminicală. „Înțelepții” sunt aceia care au fost transformați prin mesajul intern reprezentat de Apocalipsa, capitolul unsprezece, versetul unsprezece, și s-au statornicit în acea experiență înainte de legea duminicală.

The “wise” are those who have received the “blessing” associated with “waiting,” marking the one hundred and forty-four thousand as those who fulfill the perfect and final fulfillment of the ten virgins. Revelation eleven verse eleven arrived in July of 2023, thus marking the “time of the end,” when Daniel and Revelation mark with two witnesses that the increase of knowledge which was unsealed in July of 2023 identifies the sealing process of the one hundred and forty-four thousand. Eleven plus eleven equals twenty-two, which is a symbol of the combination of divinity with humanity, and those who pass the three-step purification process that produces the one hundred and forty-four thousand are identified in Daniel twelve, verse twelve providing another signature of Palmoni, for twelve times twelve equals one hundred and forty-four thousand.

„Înțelepții” sunt cei care au primit „binecuvântarea” asociată cu „așteptarea”, marcând pe cei o sută patruzeci și patru de mii drept aceia care realizează împlinirea desăvârșită și finală a celor zece fecioare. Apocalipsa unsprezece, versetul unsprezece, a sosit în iulie 2023, marcând astfel „timpul sfârșitului”, când Daniel și Apocalipsa atestă, prin doi martori, că sporirea cunoașterii care a fost desigilată în iulie 2023 identifică procesul de pecetluire al celor o sută patruzeci și patru de mii. Unsprezece plus unsprezece fac douăzeci și doi, care este un simbol al unirii divinității cu umanitatea, iar cei care trec prin procesul de purificare în trei etape care îi produce pe cei o sută patruzeci și patru de mii sunt identificați în Daniel doisprezece, versetul doisprezece, oferind o altă semnătură a lui Palmoni, căci doisprezece ori doisprezece fac o sută patruzeci și patru de mii.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

Back to Articles