Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Nine

Cartea lui Daniel - Numărul douăzeci și nouă

Belshazzar’s Feast and the Prophetic Hour: Unveiling the Sunday Law, the Fall of Babylon, and the Final Crisis

Ospățul lui Belșațar și Ceasul Profetic: Dezvăluirea Legii Duminicale, a Căderii Babilonului și a Crizei Finale

Author

Jeff Pippenger

Published

December 24, 2023

Formats

PDF
Word

Belshazzar’s feast identifies the “hour” of the Sunday law, but it places the emphasis upon the judgment of the Republican horn. Nebuchadnezzar’s golden image in Daniel chapter three, places the same history, in the context of God’s faithful people who are then lifted up as an ensign. Daniel chapter six, addresses the same line, but addresses the role of the Protestant horn. Belshazzar is representing the “state,” and he called one thousand of his “lords.”

Ospățul lui Belșațar identifică „ceasul” legii duminicale, dar pune accentul asupra judecății cornului Republican. Chipul de aur al lui Nebucadnețar, în capitolul trei din Daniel, așază aceeași istorie în contextul poporului credincios al lui Dumnezeu, care apoi este înălțat ca un stindard. Capitolul șase din Daniel abordează aceeași linie, dar tratează rolul cornului Protestant. Belșațar reprezintă „statul” și a chemat o mie dintre „domnii” săi.

> Belshazzar the king made a great feast to a thousand of his lords, and drank wine before the thousand. Belshazzar, whiles he tasted the wine, commanded to bring the golden and silver vessels which his father Nebuchadnezzar had taken out of the temple which was in Jerusalem; that the king, and his princes, his wives, and his concubines, might drink therein. Then they brought the golden vessels that were taken out of the temple of the house of God which was at Jerusalem; and the king, and his princes, his wives, and his concubines, drank in them. They drank wine, and praised the gods of gold, and of silver, of brass, of iron, of wood, and of stone. In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaster of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Daniel 5:1–5.

> Regele Belșațar a făcut un ospăț mare pentru o mie dintre dregătorii săi și a băut vin înaintea celor o mie. Belșațar, pe când gusta vinul, a poruncit să fie aduse vasele de aur și de argint pe care tatăl său, Nebucadnețar, le luase din templul care era la Ierusalim, pentru ca regele și dregătorii lui, soțiile lui și țiitoarele lui să bea din ele. Atunci au adus vasele de aur care fuseseră luate din templul casei lui Dumnezeu, care era la Ierusalim; și regele și dregătorii lui, soțiile lui și țiitoarele lui au băut din ele. Au băut vin și au lăudat pe zeii de aur și de argint, de aramă, de fier, de lemn și de piatră. În același ceas au ieșit degetele unei mâini de om și au scris, în fața sfeșnicului, pe tencuiala zidului palatului regelui; și regele a văzut partea mâinii care scria. Daniel 5:1-5.

The number “ten” represents the dragon, and one hundred, and one thousand is simply a magnification of the same symbol. In chapter six, one hundred and twenty push the deceitful law, and one hundred and twenty is a symbol for priests. Considering “line upon line,” Belshazzar’s feast is illustrating the judgment upon a corrupted statecraft, and judgment of a corrupted churchcraft. Belshazzar was drunk with the Babylonian wine, and then determined to desecrate the sacred vessels of God’s temple in Jerusalem.

Numărul „zece” îl reprezintă pe balaur, iar o sută și o mie nu sunt decât o amplificare a aceluiași simbol. În capitolul șase, o sută douăzeci impun legea înșelătoare, iar o sută douăzeci este un simbol al preoților. Ținând seama de „rând peste rând”, ospățul lui Belșațar ilustrează judecata asupra unei conduceri statale corupte și judecata asupra unei conduceri bisericești corupte. Belșațar s-a îmbătat cu vinul babilonian și apoi a hotărât să pângărească vasele sfinte ale templului lui Dumnezeu din Ierusalim.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).” Selected Messages, book 2, 118.

> Prorocul spune: "Am văzut un alt înger pogorându-se din cer, având mare putere; iar pământul s-a luminat de slava lui. Și a strigat cu tărie, cu glas puternic, zicând: A căzut, a căzut Babilonul cel mare și a ajuns locuință a demonilor" (Apocalipsa 18:1, 2). Aceasta este aceeași solie care a fost dată de al doilea înger. Babilonul a căzut, "pentru că a adăpat toate neamurile din vinul mâniei curviei ei" (Apocalipsa 14:8). Ce este acel vin?—Doctrinele ei false. Ea a dat lumii un sabat fals în locul Sabatului celei de-a patra porunci și a repetat minciuna pe care Satana i-a spus-o întâi Evei în Eden—nemurirea naturală a sufletului. Multe erori înrudite a răspândit pretutindeni, "învățând ca învățături porunci omenești" (Matei 15:9). Mesaje alese, cartea 2, 118.

The wine Belshazzar was drinking was the papacy’s idol sabbath, for the feast represented the prophetic “hour” of the Sunday law. The sanctuary vessels he brought into the banquet hall represented not only rebellion against God, but sacred vessels also represent God’s people, for the literal represents the spiritual, and people are vessels.

Vinul pe care îl bea Belșațar era sabatul idolatru al papalității, căci ospățul reprezenta „ceasul” profetic al legii duminicale. Vasele sanctuarului pe care le-a adus în sala de ospăț reprezentau nu doar răzvrătirea împotriva lui Dumnezeu, ci vasele sfinte reprezintă, de asemenea, poporul lui Dumnezeu, căci literalul reprezintă spiritualul, iar oamenii sunt vase.

> Nevertheless the foundation of God standeth sure, having this seal, The Lord knoweth them that are his. And, Let everyone that nameth the name of Christ depart from iniquity. But in a great house there are not only vessels of gold and of silver, but also of wood and of earth; and some to honour, and some to dishonour. If a man therefore purge himself from these, he shall be a vessel unto honour, sanctified, and meet for the master’s use, and prepared unto every good work. 2 Timothy 2:19–21.

> Totuși temelia lui Dumnezeu stă nezguduită, având pecetea aceasta: „Domnul îi cunoaște pe cei ce sunt ai Lui.” Și: „Oricine rostește Numele lui Hristos să se depărteze de nelegiuire.” Dar într-o casă mare nu sunt numai vase de aur și de argint, ci și de lemn și de lut; unele pentru cinste, iar altele pentru necinste. Așadar, dacă cineva se curățește de acestea, va fi un vas spre cinste, sfințit, potrivit pentru întrebuințarea Stăpânului și pregătit pentru orice lucrare bună. 2 Timotei 2:19-21.

In the midst of desecrating God’s people through enforced Sunday worship, the fiery handwriting spells out Belshazzar’s doom.

În mijlocul pângăririi poporului lui Dumnezeu prin impunerea închinării duminicale, scrisul de foc pronunță osânda lui Belșațar.

> In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaster of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Then the king’s countenance was changed, and his thoughts troubled him, so that the joints of his loins were loosed, and his knees smote one against another. The king cried aloud to bring in the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers. And the king spake, and said to the wise men of Babylon, Whosoever shall read this writing, and show me the interpretation thereof, shall be clothed with scarlet, and have a chain of gold about his neck, and shall be the third ruler in the kingdom. Daniel 5:5–7.

> În același ceas au ieșit degetele unei mâini de om și au scris, în dreptul sfeșnicului, pe tencuiala zidului palatului regelui; iar regele a văzut partea mâinii care scria. Atunci fața regelui s-a schimbat, și gândurile l-au tulburat, astfel încât încheieturile coapselor i s-au slăbit, iar genunchii i se loveau unul de altul. Regele a strigat cu glas tare să fie aduși astrologii, Haldeii și ghicitorii. Și regele a grăit și a zis către înțelepții Babilonului: Oricine va citi această scriere și-mi va arăta tâlcuirea ei va fi îmbrăcat în stacojiu, va avea un lanț de aur la gât și va fi al treilea dregător în împărăție. Daniel 5:5-7.

Historically the passage is understood to be identifying that Belshazzar’s father, had left the political throne to Belshazzar, and for this reason the best his son could offer for an interpretation of the handwriting was a position of being the third ruler. Leading up to the Sunday law in the United States, the political leadership will be in a subservient position to the religious leadership who will be working to introduce a new form of worship. The image of the beast represents the combination of church and state with the church in control of the relationship, and at the Sunday law Belshazzar was the political king, thus symbolizing the state, but he was only the second in command to his father’s religious authority. The best he could offer Daniel was to be third.

Din punct de vedere istoric, pasajul este înțeles ca indicând că tatăl lui Belșațar îi încredințase lui Belșațar tronul politic, iar din acest motiv, cea mai înaltă poziție pe care Belșațar o putea oferi pentru tălmăcirea scrierii era aceea de al treilea conducător. În perioada premergătoare legii duminicale în Statele Unite, conducerea politică va fi într-o poziție subordonată față de conducerea religioasă, care va lucra pentru a introduce o nouă formă de închinare. Chipul fiarei reprezintă combinația dintre biserică și stat, cu biserica având controlul asupra relației, iar la momentul legii duminicale Belșațar era regele politic, simbolizând astfel statul, dar el era doar al doilea în ierarhie față de autoritatea religioasă a tatălui său. Cea mai înaltă poziție pe care i-o putea oferi lui Daniel era să fie al treilea.

> “When the early church became corrupted by departing from the simplicity of the gospel and accepting heathen rites and customs, she lost the Spirit and power of God; and in order to control the consciences of the people, she sought the support of the secular power. The result was the papacy, a church that controlled the power of the state and employed it to further her own ends, especially for the punishment of ‘heresy.’ In order for the United States to form an image of the beast, the religious power must so control the civil government that the authority of the state will also be employed by the church to accomplish her own ends. . . .

> Când biserica timpurie s-a corupt, abatându-se de la simplitatea Evangheliei și acceptând rituri și obiceiuri păgâne, ea a pierdut Duhul și puterea lui Dumnezeu; iar pentru a controla conștiințele poporului, a căutat sprijinul puterii civile. Rezultatul a fost papalitatea, o biserică ce a controlat puterea statului și a pus-o în slujba propriilor sale scopuri, în special pentru pedepsirea „ereziei”. Pentru ca Statele Unite să formeze chipul fiarei, puterea religioasă trebuie să controleze într-atât guvernarea civilă, încât autoritatea statului să fie, de asemenea, întrebuințată de biserică pentru a-și împlini propriile scopuri. . . .

> “The enforcement of Sundaykeeping on the part of Protestant churches is an enforcement of the worship of the papacy—of the beast. Those who, understanding the claims of the fourth commandment, choose to observe the false instead of the true Sabbath are thereby paying homage to that power by which alone it is commanded. But in the very act of enforcing a religious duty by secular power, the churches would themselves form an image to the beast; hence the enforcement of Sundaykeeping in the United States would be an enforcement of the worship of the beast and his image.” The Great Controversy, 443, 448, 449.

> Impunerea păzirii duminicii din partea bisericilor protestante este o impunere a închinării la papalitate—la fiară. Aceia care, înțelegând cerințele poruncii a patra, aleg să păzească Sabatul fals în locul adevăratului Sabat aduc astfel omagiu acelei puteri prin care, și numai prin ea, este poruncită. Dar chiar prin actul de a impune o datorie religioasă prin puterea civilă, bisericile ar forma ele însele un chip al fiarei; prin urmare, impunerea păzirii duminicii în Statele Unite ar fi o impunere a închinării la fiară și la chipul ei. Marea Controversă, 443, 448, 449.

It is in a crisis that character is revealed, and the mysterious message on the wall produced a crisis in Belshazzar’s experience and marked the end of his kingdom, thus symbolizing the end of the kingdom of the earth beast. Belshazzar died that very night, representing the Sunday law, when the United States is overthrown as the sixth kingdom of Bible prophecy at the Sunday law, but the United States immediately transitions into the premier king of the ten kings. The ten kings are the seventh kingdom of Bible prophecy, and they immediately agree to give their seventh kingdom to the beast.

În vreme de criză se revelează caracterul, iar mesajul tainic de pe perete a produs o criză în experiența lui Belșațar și a marcat sfârșitul împărăției lui, simbolizând astfel sfârșitul împărăției fiarei pământului. Belșațar a murit chiar în noaptea aceea, reprezentând legea duminicală, când Statele Unite sunt răsturnate ca a șasea împărăție a profeției biblice la legea duminicală, însă Statele Unite trec imediat în poziția de cel dintâi dintre cei zece regi. Cei zece regi sunt a șaptea împărăție a profeției biblice și de îndată consimt să-și dea a șaptea lor împărăție fiarei.

> For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. Revelation 17:17.

> Căci Dumnezeu a pus în inimile lor să împlinească voia Lui, să fie de un cuget și să dea fiarei împărăția lor, până când se vor împlini cuvintele lui Dumnezeu. Apocalipsa 17:17.

The final movements are rapid ones, and the transition from the sixth kingdom to the seventh, and then to the eighth is rapid, for the world is then in a great crisis. The overthrow of the earth beast causes Belshazzar to fear, and as the premier king of the ten kings, he represents the fear that all the kings of the earth will experience at the overthrow of the United States. In Revelation chapter eleven, the “hour” that the handwriting appears upon the wall, is the “hour” of the great earthquake. At that point three symbols of Islam are marked, and it is Islam that causes the kings to fear in the last days.

Mișcările finale sunt rapide, iar trecerea de la a șasea împărăție la a șaptea, iar apoi la a opta, este rapidă, căci atunci lumea se află într-o mare criză. Răsturnarea fiarei din pământ îl face pe Belșațar să se teamă, iar, ca întâiul dintre cei zece împărați, el reprezintă teama pe care toți împărații pământului o vor trăi la răsturnarea Statelor Unite. În Apocalipsa, capitolul unsprezece, „ceasul” în care scrisul de mână apare pe perete este „ceasul” marelui cutremur. În acel moment sunt marcate trei simboluri ale Islamului, și Islamul este cel care îi face pe împărați să se teamă în zilele de pe urmă.

> For, lo, the kings were assembled, they passed by together. They saw it, and so they marvelled; they were troubled, and hasted away. Fear took hold upon them there, and pain, as of a woman in travail. Thou breakest the ships of Tarshish with an east wind. As we have heard, so have we seen in the city of the Lord of hosts, in the city of our God: God will establish it forever. Selah. Psalm 48:4–8.

> Căci, iată, împărații s-au adunat, au trecut împreună. Au văzut-o și s-au minunat; s-au tulburat și s-au grăbit să plece. I-a cuprins acolo frica și durerea, ca a unei femei în durerile nașterii. Tu sfărâmi corăbiile Tarsisului cu un vânt de la răsărit. Cum am auzit, așa am și văzut în cetatea Domnului oștirilor, în cetatea Dumnezeului nostru: Dumnezeu o va întări în veac. Selah. Psalmul 48:4-8.

The lords, or kings were assembled at Belshazzar’s feast, drinking the wine of Babylon and handling and looking upon the sacred vessels of God’s sanctuary, when fear took hold of them, as represented by Belshazzar’s fear when the handwriting appeared upon the wall. Belshazzar’s fear began an escalating fear that is represented by a woman in travail, and Revelation eleven’s “hour” leads into chapter twelve, where the ensign is represented as a woman about to give birth. The first labor pain is the handwriting on the wall of the banquet hall. The fear is caused by the “east wind” of Islam, that “breakest the ships of Tarshish.”

Dregătorii sau regii erau adunați la ospățul lui Belșațar, bând vinul Babilonului și atingând și privind vasele sfinte ale sanctuarului lui Dumnezeu, când frica i-a cuprins, așa cum este redată de frica lui Belșațar când a apărut scrisul de pe perete. Frica lui Belșațar a declanșat o frică în escaladare, care este reprezentată printr-o femeie în durerile nașterii, iar "ceasul" din Apocalipsa unsprezece face trecerea către capitolul doisprezece, unde stindardul este reprezentat drept o femeie pe punctul de a naște. Prima durere a nașterii este scrisul de pe peretele sălii ospățului. Această frică este cauzată de "vântul de răsărit" al Islamului, care "sfărâmă corăbiile Tarsisului".

In Belshazzar’s banquet hall, “one thousand lords” are consuming the wine of Babylon, which represents Sunday enforcement. At that time, Nebuchadnezzar’s orchestra begins to play the music, as Belshazzar has the ornaments of the sanctuary brought in. The whore of Tyre begins to sing, and apostate Israel begins to dance around Nebuchadnezzar’s golden idol. But the party is crashed by the “east wind,” which is the “third woe” that comes quickly, and is the “seventh trumpet.” When Islam crashes the party, the “nations are angered.” They are angered, for the ships of Tarshish, the symbol of the economic structure of planet earth is then sank in the midst of the sea.

În sala de ospăț a lui Belșațar, "o mie de dregători" beau vinul Babilonului, care reprezintă impunerea duminicii prin lege. În acel moment, orchestra lui Nebucadnețar începe să cânte, întrucât Belșațar poruncește să fie aduse podoabele sanctuarului. Desfrânata din Tir începe să cânte, iar Israelul apostat începe să danseze în jurul idolului de aur al lui Nebucadnețar. Dar ospățul este întrerupt de "vântul de la răsărit", care este "al treilea vai" ce vine în grabă și este "a șaptea trâmbiță". Când Islamul curmă ospățul, "neamurile se mânie". Se mânie, căci corăbiile Tarsisului, simbolul structurii economice a planetei Pământ, sunt atunci scufundate în mijlocul mării.

> Tarshish was thy merchant by reason of the multitude of all kind of riches; with silver, iron, tin, and lead, they traded in thy fairs. Javan, Tubal, and Meshech, they were thy merchants: they traded the persons of men and vessels of brass in thy market. They of the house of Togarmah traded in thy fairs with horses and horsemen and mules. The men of Dedan were thy merchants; many isles were the merchandise of thine hand: they brought thee for a present horns of ivory and ebony. Syria was thy merchant by reason of the multitude of the wares of thy making: they occupied in thy fairs with emeralds, purple, and broidered work, and fine linen, and coral, and agate. Judah, and the land of Israel, they were thy merchants: they traded in thy market wheat of Minnith, and Pannag, and honey, and oil, and balm. Damascus was thy merchant in the multitude of the wares of thy making, for the multitude of all riches; in the wine of Helbon, and white wool. Dan also and Javan going to and fro occupied in thy fairs: bright iron, cassia, and calamus, were in thy market. Dedan was thy merchant in precious clothes for chariots. Arabia, and all the princes of Kedar, they occupied with thee in lambs, and rams, and goats: in these were they thy merchants. The merchants of Sheba and Raamah, they were thy merchants: they occupied in thy fairs with chief of all spices, and with all precious stones, and gold. Haran, and Canneh, and Eden, the merchants of Sheba, Asshur, and Chilmad, were thy merchants. These were thy merchants in all sorts of things, in blue clothes, and broidered work, and in chests of rich apparel, bound with cords, and made of cedar, among thy merchandise. The ships of Tarshish did sing of thee in thy market: and thou wast replenished, and made very glorious in the midst of the seas. Thy rowers have brought thee into great waters: the east wind hath broken thee in the midst of the seas. Thy riches, and thy fairs, thy merchandise, thy mariners, and thy pilots, thy calkers, and the occupiers of thy merchandise, and all thy men of war, that are in thee, and in all thy company which is in the midst of thee, shall fall into the midst of the seas in the day of thy ruin. Ezekiel 27:12–26.

> Tarșiș era negustorul tău din pricina mulțimii tuturor felurilor de bogății; cu argint, fier, cositor și plumb făceau negoț în târgurile tale. Iavan, Tubal și Meșec erau negustorii tăi; făceau negoț în piața ta cu ființe omenești și vase de aramă. Cei din casa lui Togarma făceau negoț în târgurile tale cu cai, cai de război și catâri. Bărbații din Dedan erau negustorii tăi; multe insule intrau în comerțul tău: îți aduceau ca dar coarne de fildeș și abanos. Siria era negustorul tău din pricina mulțimii mărfurilor lucrate de tine; făcea negoț în târgurile tale cu smaralde, purpură și lucrătură brodată, cu in subțire, coral și agat. Iuda și țara lui Israel erau negustorii tăi; făceau negoț în piața ta cu grâu din Minnit, Pannag, miere, untdelemn și balsam. Damasc era negustorul tău din pricina mulțimii mărfurilor lucrate de tine, pentru mulțimea tuturor bogățiilor; cu vinul din Helbon și cu lână albă. Dan, de asemenea, și Iavan, umblând încoace și încolo, făceau negoț în târgurile tale: fier lucios, casia și trestie mirositoare se aflau în piața ta. Dedan era negustorul tău cu veșminte de preț pentru care. Arabia și toți prinții Chedarului făceau negoț cu tine în miei, berbeci și țapi; în acestea îți erau negustori. Negustorii din Șeba și Raama erau negustorii tăi; făceau negoț în târgurile tale cu cele mai de seamă dintre toate mirodeniile și cu toate pietrele scumpe și aur. Haran, Caneh și Eden, și negustorii din Șeba, Asur și Chilmad, erau negustorii tăi. Aceștia erau negustorii tăi în tot felul de lucruri, în veșminte albastre și lucrătură brodată, și în lăzi cu îmbrăcăminte de preț, legate cu funii și făcute din cedru, între mărfurile tale. Corăbiile din Tarșiș cântau despre tine în piața ta; și erai umplută și făcută foarte slăvită în mijlocul mărilor. Vâslașii tăi te-au adus în ape mari; vântul de răsărit te-a sfărâmat în mijlocul mărilor. Averile tale și târgurile tale, mărfurile tale, corăbierii tăi și cârmacii tăi, calafații tăi și cei ce se îndeletnicesc cu negoțul tău, și toți oamenii tăi de război care sunt în tine, și toată mulțimea ta care este în mijlocul tău, vor cădea în mijlocul mărilor în ziua pieirii tale. Ezechiel 27:12-26.

The “ships of Tarshish” are the symbol of the economic structure of planet earth, and they are sunk in the midst of the sea by the “east wind.” Ezekiel informs us this takes place in the “day of thy ruin,” and the subject of Ezekiel chapter twenty-seven, is the lamentation for Tyrus.

„Corăbiile de Tarsis” sunt simbolul structurii economice a planetei Pământ, iar ele sunt scufundate în mijlocul mării de „vântul de răsărit”. Ezechiel ne informează că aceasta are loc în „ziua pieirii tale”, iar subiectul capitolului douăzeci și șapte din Ezechiel este jelania pentru Tir.

> The word of the Lord came again unto me, saying, Now, thou son of man, take up a lamentation for Tyrus; And say unto Tyrus, O thou that art situate at the entry of the sea, which art a merchant of the people for many isles, Thus saith the Lord God; O Tyrus, thou hast said, I am of perfect beauty. Ezekiel 27:1–3.

> Cuvântul Domnului a venit din nou la mine, zicând: Acum, fiule al omului, ridică o cântare de jale pentru Tir; și spune lui Tir: O, tu, care ești așezat la intrarea mării, care ești negustor al popoarelor pentru multe ostroave, așa zice Domnul Dumnezeu: O, Tir, tu ai zis: Eu sunt de o frumusețe desăvârșită. Ezechiel 27:1-3.

The day of the ruin of Tyrus is the subject of the lamentation. The day of the ruin of Tyrus is the Sunday law, for Tyrus is a symbol of the papacy, whose judgment begins in the “hour” that the second voice of Revelation eighteen begins to call people out of Babylon.

Ziua distrugerii Tirului este subiectul plângerii. Ziua distrugerii Tirului este legea duminicală, căci Tirul este un simbol al papalității, a cărei judecată începe în „ceasul” în care a doua voce din Apocalipsa optsprezece începe să-i cheme pe oameni să iasă din Babilon.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Reward her even as she rewarded you, and double unto her double according to her works: in the cup which she hath filled fill to her double. How much she hath glorified herself, and lived deliciously, so much torment and sorrow give her: for she saith in her heart, I sit a queen, and am no widow, and shall see no sorrow. Therefore shall her plagues come in one day, death, and mourning, and famine; and she shall be utterly burned with fire: for strong is the Lord God who judgeth her. And the kings of the earth, who have committed fornication and lived deliciously with her, shall bewail her, and lament for her, when they shall see the smoke of her burning, Standing afar off for the fear of her torment, saying, Alas, alas that great city Babylon, that mighty city! for in one hour is thy judgment come. And the merchants of the earth shall weep and mourn over her; for no man buyeth their merchandise any more. Revelation 18:4–11.

> Și am auzit un alt glas din cer, zicând: Ieșiți din ea, poporul Meu, ca să nu fiți părtași la păcatele ei și să nu primiți din urgiile ei. Căci păcatele ei au ajuns până la cer, și Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei. Răsplătiți-i după cum v-a răsplătit ea și întoarceți-i îndoit, după faptele ei; în potirul pe care l-a umplut, umpleți-i-l îndoit. Pe cât s-a slăvit pe sine și a trăit în desfătări, pe atât dați-i chin și jale; pentru că zice în inima ei: Șed ca o regină, nu sunt văduvă și nu voi vedea jale. De aceea, într-o singură zi vor veni urgiile ei: moarte, jale și foamete; și ea va fi arsă cu totul în foc, căci tare este Domnul Dumnezeu, Cel ce o judecă. Și împărații pământului, care au curvit și au trăit în desfătări cu ea, o vor plânge și se vor tângui pentru ea, când vor vedea fumul arderii ei, stând departe, de frica chinului ei, și zicând: Vai, vai, cetatea cea mare, Babilonul, cetatea cea puternică! căci într-un singur ceas a venit judecata ta. Și negustorii pământului vor plânge și se vor tângui pentru ea, pentru că nimeni nu le mai cumpără mărfurile. Apocalipsa 18:4-11.

The word that is used five times as “hour,” in the book of Daniel, always represents some type of judgment. The type of judgment is determined by the context of the passage where it is employed. In Daniel chapter four, the word “hour” is used first to announce the coming of judgment, whether it was the investigative judgment that began on October 22, 1844, or the executive judgment that begins at the Sunday law. In both cases, the investigative or executive judgments are progressive. The executive judgment of the papacy begins at the Sunday law in the United States. That marks the “hour” that the papacy’s executive judgment begins, and that “hour” is the “hour” of the great earthquake of Revelation eleven, when the two witnesses, represented by Shadrach, Meshach and Abednego are cast into the furnace as the ensign that is lifted up as Ezekiel’s mighty army. That “hour” is when the handwriting appears upon Belshazzar’s wall.

Cuvântul redat de cinci ori prin „ceas”, în cartea lui Daniel, reprezintă întotdeauna un anumit tip de judecată. Tipul judecății este determinat de contextul pasajului în care este întrebuințat. În Daniel, capitolul patru, cuvântul „ceas” este folosit mai întâi pentru a anunța venirea judecății, fie că a fost vorba de judecata de cercetare, care a început la 22 octombrie 1844, fie de judecata executivă, care începe odată cu legea duminicală. În ambele cazuri, atât judecata de cercetare, cât și judecata executivă au un caracter progresiv. Judecata executivă a papalității începe odată cu legea duminicală în Statele Unite. Aceea marchează „ceasul” la care începe judecata executivă a papalității, iar acel „ceas” este „ceasul” marelui cutremur din Apocalipsa, capitolul unsprezece, când cei doi martori, reprezentați de Șadrac, Meșac și Abed-Nego, sunt aruncați în cuptor, ca stindard înălțat, asemenea oastei puternice a lui Ezechiel. Acel „ceas” este momentul când scrisul de mână apare pe zidul lui Belșațar.

The “ships of Tarshish”, which represent the structure of the economic supply-lines of planet earth are sunk in the midst of the seas at that time, and it causes the merchants and kings of the earth to fear as represented by Belshazzar.

„Corăbiile din Tarșiș”, care reprezintă structura liniilor economice de aprovizionare ale planetei Pământ, sunt scufundate în mijlocul mărilor la acel moment, iar aceasta îi face pe negustorii și pe împărații pământului să se teamă, așa cum este reprezentat prin Belșațar.

In Revelation eleven, the “hour” is when the “third Woe” of Islam comes quickly, and the Seventh Trumpet sounds, and the nations are made angry. All three of those symbols point to Islam as the providential tool the Lord uses to accomplish the slaying of Belshazzar at that very “hour.” Belshazzar was slain by enemies that secretly came into his kingdom through the gates that had been carelessly left open, just as the border wall between Mexico and the United States has been carelessly left open, as the “hour” of the “great earthquake” approaches.

În Apocalipsa, capitolul unsprezece, „ceasul” este momentul când „al treilea Vai” al Islamului vine curând, când sună a șaptea trâmbiță și când neamurile se mânie. Toate aceste trei simboluri indică spre Islam ca instrument providențial pe care Domnul îl folosește pentru a săvârși uciderea lui Belșațar tocmai în acel „ceas”. Belșațar a fost ucis de vrăjmași care au pătruns pe ascuns în împărăția lui prin porțile care fuseseră lăsate deschise cu nepăsare, întocmai cum zidul de la frontieră dintre Mexic și Statele Unite a fost lăsat deschis cu nepăsare, pe măsură ce se apropie „ceasul” al „cutremurului celui mare”.

The healing of the deadly wound of the papacy is set forth in the last six verses of Daniel chapter eleven. In those verses three obstacles are identified that are overcome as the papacy’s deadly wound is healed. The King of the North always conquers three obstacles on his way to supreme power, and always in the order of: first his enemy, second his ally, and then finally his victim. The first to be conquered was the King of the South, representing the Soviet Union, the last enemy of Rome, that was swept away in 1989. The second obstacle is the glorious land, which is Rome’s ally who conquered the USSR for Rome, the United States, which is conquered in the “hour” we are now considering. Thereafter the third obstacle, represented as Egypt, represents when the papacy takes control of its victim, the United Nations.

Vindecarea rănii de moarte a papalității este prezentată în ultimele șase versete ale capitolului unsprezece din Daniel. În acele versete sunt identificate trei obstacole care sunt depășite pe măsură ce rana de moarte a papalității este vindecată. Împăratul de la Miazănoapte cucerește întotdeauna trei obstacole pe drumul său spre puterea supremă, și întotdeauna în următoarea ordine: mai întâi dușmanul său, apoi aliatul său, iar în cele din urmă victima sa. Cel dintâi cucerit a fost Împăratul de la Miazăzi, reprezentând Uniunea Sovietică, ultimul dușman al Romei, care a fost măturat în 1989. Al doilea obstacol este Țara cea Glorioasă, aliatul Romei care a învins URSS pentru Roma, adică Statele Unite; acestea sunt cucerite în „ceasul” pe care îl avem acum în vedere. După aceea, al treilea obstacol, reprezentat prin Egipt, reprezintă momentul când papalitatea preia controlul asupra victimei sale, Națiunile Unite.

In 1989, when the unsealing of those verses occurred, and there was thereafter an increase of knowledge of those verses, it was recognized that pagan Rome, papal Rome and then modern Rome (represented as the King of the North in the last six verses of Daniel chapter eleven), each needed to overcome three geographical obstacles before they were established as a kingdom. For pagan Rome, those three obstacles were represented as three directions.

În 1989, când a avut loc desigilarea acelor versete și ulterior s-a înregistrat o sporire a cunoașterii cu privire la ele, s-a înțeles că Roma păgână, Roma papală și apoi Roma modernă (reprezentată ca Împăratul de la miazănoapte în ultimele șase versete din capitolul unsprezece al lui Daniel), fiecare trebuia să depășească trei obstacole geografice înainte de a fi stabilită ca o împărăție. Pentru Roma păgână, acele trei obstacole erau reprezentate ca trei direcții.

> And out of one of them came forth a little horn, which waxed exceeding great, toward the south, and toward the east, and toward the pleasant land. Daniel 8:9.

> Și dintr-una dintre ele a ieșit un corn mic, care s-a mărit nespus de mult, spre miazăzi, spre răsărit și spre țara cea plăcută. Daniel 8:9.

For papal Rome they were three horns that needed to be plucked up.

Pentru Roma papală, acestea erau trei coarne care trebuiau smulse.

> I considered the horns, and, behold, there came up among them another little horn, before whom there were three of the first horns plucked up by the roots: and, behold, in this horn were eyes like the eyes of man, and a mouth speaking great things. Daniel 7:8.

> Am privit cu luare aminte la coarne și, iată, din mijlocul lor a ieșit un alt corn mic, înaintea căruia trei dintre cele dintâi coarne au fost smulse din rădăcini; și, iată, cornul acesta avea ochi ca ochii de om și o gură care rostea cuvinte mari. Daniel 7:8.

For modern Rome (the king of the north), represented in the last six verses of Daniel eleven, the three obstacles were the king of the south, the glorious land, and Egypt. As with pagan Rome and papal Rome the three obstacles represented geographic obstacles. Modern Rome, represented as the king of the north in the last six verses of Daniel eleven, needed to overcome three “walls”, and with the first wall there was a philosophical “wall” that was removed at the same time a literal wall was removed. In 1989, when the king of the north brought down the Soviet Union (the king of the south), the philosophical “wall” of the “iron curtain” was removed, as the Berlin wall was dismantled.

Pentru Roma modernă (împăratul de la miazănoapte), reprezentată în ultimele șase versete din Daniel unsprezece, cele trei obstacole au fost împăratul de la miazăzi, Țara cea minunată și Egiptul. Ca și în cazul Romei păgâne și al Romei papale, cele trei obstacole reprezentau obstacole geografice. Roma modernă, reprezentată ca împăratul de la miazănoapte în ultimele șase versete din Daniel unsprezece, trebuia să depășească trei "ziduri", iar în cazul primului exista un "zid" filosofic care a fost înlăturat în același timp cu înlăturarea unui zid propriu-zis. În 1989, când împăratul de la miazănoapte a doborât Uniunea Sovietică (împăratul de la miazăzi), "zidul" filosofic al "Cortinei de Fier" a fost înlăturat, odată cu dărâmarea Zidului Berlinului.

In the “hour” of Belshazzar’s judgment, when the handwriting is on the wall, and his enemies are secretly entering in through the unguarded gates, the philosophical “wall” of the separation of church and state is removed, while Islam of the third Woe has secretly entered through the unattended “wall” on the southern border of the glorious land.

În „ceasul” judecății lui Belșațar, când scrisul este pe perete și vrăjmașii lui pătrund pe ascuns prin porțile nepăzite, „zidul” filosofic al separării Bisericii de stat este înlăturat, în timp ce Islamul celui de-al treilea Vai a pătruns pe ascuns prin „zidul” nesupravegheat de la granița de sud a țării glorioase.

When “Egypt”, representing the United Nations, is conquered, and the philosophical “wall of national sovereignty” is removed, as every nation is forced to accept the one-world government that is directed by the whore of Tyre. At that time, a financial crash will occur that produces the martial law and despotism of the last days. Something may very well happen on a street that is called “Wall Street”.

Când „Egiptul”, care reprezintă Națiunile Unite, va fi cucerit, iar „zidul suveranității naționale”, de ordin filosofic, va fi înlăturat, pe măsură ce fiecare națiune va fi silită să accepte guvernul unic mondial condus de desfrânata Tirului, atunci va avea loc un crah financiar care va produce legea marțială și despotismul zilelor de pe urmă. Este foarte posibil ca ceva să se întâmple pe o stradă numită „Wall Street”.

> “The very means that is now so sparingly invested in the cause of God, and that is selfishly retained, will, in a little while, be cast with all idols to the moles and to the bats. Money will soon depreciate in value very suddenly when the reality of eternal scenes opens to the senses of man.” Welfare Ministry, 266.

> Chiar mijloacele care acum sunt investite cu atâta zgârcenie în cauza lui Dumnezeu și care sunt păstrate cu egoism vor fi, în puțină vreme, aruncate, împreună cu toți idolii, la cârtițe și la lilieci. Banii se vor deprecia curând, în mod foarte brusc, când realitatea scenelor veșnice se va deschide simțurilor omului. Welfare Ministry, 266.

We continue our study of Belshazzar in the next article.

Vom continua studiul nostru despre Belșațar în articolul următor.

> “Today, as in the days of Elijah, the line of demarcation between God’s commandment-keeping people and the worshipers of false gods is clearly drawn. ‘How long halt ye between two opinions?’ Elijah cried; ‘if the Lord be God, follow Him: but if Baal, then follow him.’ 1 Kings 18:21. And the message for today is: ‘Babylon the great is fallen, is fallen…. Come out of her, My people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities.’ Revelation 18:2, 4, 5.

> Astăzi, ca în zilele lui Ilie, linia de demarcație dintre poporul lui Dumnezeu care păzește poruncile și închinătorii la dumnezei falși este limpede trasată. "Până când veți șovăi între două păreri?" a strigat Ilie: "Dacă Domnul este Dumnezeu, urmați-L; iar dacă Baal, urmați-l pe el." 1 Împărați 18:21. Iar mesajul pentru astăzi este: "A căzut, a căzut Babilonul cel mare... Ieșiți din ea, poporul Meu, ca să nu fiți părtași la păcatele ei și să nu primiți din urgiile ei. Căci păcatele ei au ajuns până la cer, iar Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei." Apocalipsa 18:2, 4, 5.

> “The time is not far distant when the test will come to every soul. The observance of the false sabbath will be urged upon us. The contest will be between the commandments of God and the commandments of men. Those who have yielded step by step to worldly demands and conformed to worldly customs will then yield to the powers that be, rather than subject themselves to derision, insult, threatened imprisonment, and death. At that time the gold will be separated from the dross. True godliness will be clearly distinguished from the appearance and tinsel of it. Many a star that we have admired for its brilliance will then go out in darkness. Those who have assumed the ornaments of the sanctuary, but are not clothed with Christ’s righteousness, will then appear in the shame of their own nakedness.” Prophets and Kings, 187, 188.

> Nu este departe vremea când încercarea va veni asupra fiecărui suflet. Păzirea Sabatului fals ne va fi impusă. Lupta va fi între poruncile lui Dumnezeu și poruncile oamenilor. Cei care au cedat, pas cu pas, cerințelor lumești și s-au conformat obiceiurilor lumești vor ceda atunci stăpânirilor existente, mai degrabă decât să se supună batjocurii, insultelor, amenințării cu închisoarea și morții. Atunci aurul va fi despărțit de zgură. Evlavia adevărată va fi limpede deosebită de aparența și poleiala ei. Multe stele pe care le-am admirat pentru strălucirea lor se vor stinge atunci în întuneric. Cei care au luat asupra lor podoabele sanctuarului, dar nu sunt îmbrăcați cu neprihănirea lui Hristos, vor apărea atunci în rușinea propriei lor goliciuni. Profeți și regi, 187, 188.

Back to Articles