Article

# The Book of Daniel - Number Forty-Nine

Cartea lui Daniel - Numărul patruzeci și nouă

Unveiling Truths: The Midnight Cry, Islam’s Role, and the Final Testing Process in the Last Days

Dezvăluirea adevărurilor: Strigarea de la miezul nopții, rolul Islamului și procesul final de încercare în zilele de pe urmă

Author

Jeff Pippenger

Published

January 13, 2024

Formats

PDF
Word

The increase of knowledge that was produced when the vision of the Ulai River was unsealed in 1798, produced a testing process that reached its climax in the movement of the Midnight Cry in 1844. The Midnight Cry of the last days, that is now being unsealed, has been represented by that history, and includes the very same testing truths of that history, for the Midnight Cry message that is now being unsealed is a restoration of Miller’s jewels.

Creșterea cunoștinței produsă odată cu desigilarea vedeniei de la Râul Ulai în 1798 a generat un proces de încercare care și-a atins apogeul în Mișcarea Strigării de la miezul nopții din 1844. Strigarea de la miezul nopții a zilelor de pe urmă, care este acum desigilată, a fost reprezentată de acea istorie și include exact aceleași adevăruri de încercare ale acelei istorii, căci mesajul Strigării de la miezul nopții, care este acum desigilat, este o restaurare a nestematelor lui Miller.

> “The truths that we received in 1841, ‘42, ‘43, and ‘44 are now to be studied and proclaimed. The messages of the first, second, and third angels will in the future be proclaimed with a loud voice. They will be given with earnest determination and in the power of the Spirit.” Manuscript Releases, volume 15, 371.

> Adevărurile pe care le-am primit în 1841, ’42, ’43 și ’44 trebuie acum să fie studiate și proclamate. Soliile primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger vor fi, în viitor, proclamate cu glas tare. Ele vor fi date cu hotărâre fermă și în puterea Duhului. Manuscript Releases, volumul 15, 371.

The primary theme of the prophetic message of the Midnight Cry of our time is the role of Islam of the third woe. The three woes of Islam are all represented upon the two tables of Habakkuk. The message of the Midnight Cry of the last days, began to be unsealed at the disappointment of July 18, 2020, when the tarrying time of the last days arrived. Just as the Midnight Cry message of Millerite history, the message of the last days is progressively developed until it reaches the point represented by the Exeter camp meeting. At that point the virgins either have the oil, or they don’t.

Tema principală a mesajului profetic al Strigării de la miezul nopții din vremea noastră este rolul Islamului în cel de-al treilea vai. Toate cele trei vaiuri ale Islamului sunt reprezentate pe cele două table ale lui Habacuc. Mesajul Strigării de la miezul nopții din zilele de pe urmă a început să fie desigilat la dezamăgirea de la 18 iulie 2020, când a sosit timpul de zăbovire al zilelor de pe urmă. Asemenea mesajului Strigării de la miezul nopții din istoria milerită, mesajul zilelor de pe urmă se dezvoltă progresiv până când ajunge la punctul reprezentat de adunarea de tabără de la Exeter. În acel punct, fecioarele fie au untdelemnul, fie nu-l au.

Isaiah’s pronouncement of woe upon the scornful men that rule the people of Jerusalem, identifies that the vision has become to the drunkards of Ephraim as a book that is sealed. In the passage of Isaiah, the work of changing a satanic symbol unto a godly symbol, as has been accomplished in the history of Adventism, is to be esteemed as potter’s clay. That work was establishing the definition of “the daily,” as a symbol of Christ, when it is a symbol of Satan. When Daniel employed the word “tamid” as a symbol of paganism, he chose the word for a symbolic purpose, for the word means “continual”.

Vaiul rostit de Isaia asupra bărbaților batjocoritori care cârmuiesc poporul Ierusalimului arată că vedenia a ajuns pentru bețivii din Efraim ca o carte pecetluită. În pasajul din Isaia, lucrarea de a schimba un simbol satanic într-un simbol dumnezeiesc, așa cum s-a înfăptuit în istoria adventismului, trebuie socotită ca lutul olarului. Acea lucrare a constat în stabilirea definiției "the daily", ca simbol al lui Hristos, când este un simbol al lui Satana. Când Daniel a folosit cuvântul "tamid" ca simbol al păgânismului, el a ales cuvântul în scop simbolic, căci cuvântul înseamnă "continuu".

There are three powers that lead the world to Armageddon, and the first of those three powers is the dragon (paganism). The dragon began his warfare against God in heaven. The dragon carries on that warfare until the end of the thousand-year millennium, when he is finally destroyed.

Există trei puteri care conduc lumea către Armaghedon, iar prima dintre aceste trei puteri este balaurul (păgânismul). Balaurul și-a început războiul împotriva lui Dumnezeu în cer. Balaurul își continuă acel război până la sfârșitul mileniului de o mie de ani, când este în cele din urmă nimicit.

> And when the thousand years are expired, Satan shall be loosed out of his prison, And shall go out to deceive the nations which are in the four quarters of the earth, Gog and Magog, to gather them together to battle: the number of whom is as the sand of the sea. And they went up on the breadth of the earth, and compassed the camp of the saints about, and the beloved city: and fire came down from God out of heaven, and devoured them. And the devil that deceived them was cast into the lake of fire and brimstone, where the beast and the false prophet are, and shall be tormented day and night for ever and ever. Revelation 20:7–10.

> Și când se vor împlini cei o mie de ani, Satana va fi dezlegat din temnița lui și va ieși ca să înșele neamurile care sunt la cele patru colțuri ale pământului, Gog și Magog, ca să le adune pentru război: al căror număr este ca nisipul mării. Și au ieșit pe toată întinderea pământului și au înconjurat tabăra sfinților și cetatea iubită; iar foc s-a coborât de la Dumnezeu din cer și i-a mistuit. Iar diavolul, cel care i-a înșelat, a fost aruncat în iazul de foc și de pucioasă, unde sunt fiara și prorocul mincinos, și vor fi chinuiți zi și noapte în vecii vecilor. Apocalipsa 20:7-10.

The beast (the papacy) that is the second of the three powers that leads the world to Armageddon, and the false prophet (the United States) the third of those three powers, both arrived in history after the history of the cross, and both are destroyed at the Second Coming of Christ.

Fiara (papalitatea), care este a doua dintre cele trei puteri ce duc lumea la Armaghedon, și profetul mincinos (Statele Unite), a treia dintre acele trei puteri, amândouă au apărut în istorie după istoria crucii și amândouă sunt nimicite la A Doua Venire a lui Hristos.

> And the beast was taken, and with him the false prophet that wrought miracles before him, with which he deceived them that had received the mark of the beast, and them that worshipped his image. These both were cast alive into a lake of fire burning with brimstone. Revelation 19:20.

> Și fiara a fost prinsă, și împreună cu ea prorocul mincinos, care săvârșea minuni înaintea ei, prin care i-a amăgit pe cei ce primiseră semnul fiarei și pe cei ce se închinau chipului ei. Amândoi au fost aruncați de vii într-un iezer de foc, arzând cu pucioasă. Apocalipsa 19:20.

When Daniel chose the Hebrew word “continual” as a symbol of paganism (Satan), he chose a word that identified that it is Satan that has continually fought against God. The other two powers are only active in their warfare against God for specified periods of time. Daniel’s choice of the word “tamid” (continual) was purposeful, and accurate.

Când Daniel a ales cuvântul ebraic „necurmat” ca simbol al păgânismului (Satana), el a ales un cuvânt care arăta că Satana este cel care a luptat necurmat împotriva lui Dumnezeu. Celelalte două puteri sunt active în lupta lor împotriva lui Dumnezeu doar în perioade de timp determinate. Alegerea de către Daniel a cuvântului „tamid” (necurmat) a fost deliberată și precisă.

As Isaiah’s narrative of woe upon those who the Lord poured out the spirit of deep sleep, and closed their eyes, continues on from chapter twenty-eight into chapter thirty, he records:

Pe măsură ce relatarea lui Isaia despre vaiul asupra celor peste care Domnul a revărsat duhul somnului adânc și le-a închis ochii își continuă cursul din capitolul douăzeci și opt până în capitolul treizeci, el consemnează:

> Now go, write it before them in a table, and note it in a book, that it may be for the time to come forever and ever: That this is a rebellious people, lying children, children that will not hear the law of the Lord: Which say to the seers, See not; and to the prophets, Prophesy not unto us right things, speak unto us smooth things, prophesy deceits: Get you out of the way, turn aside out of the path, cause the Holy One of Israel to cease from before us. Wherefore thus saith the Holy One of Israel, Because ye despise this word, and trust in oppression and perverseness, and stay thereon: Therefore this iniquity shall be to you as a breach ready to fall, swelling out in a high wall, whose breaking cometh suddenly at an instant. And he shall break it as the breaking of the potters’ vessel that is broken in pieces; he shall not spare: so that there shall not be found in the bursting of it a sherd to take fire from the hearth, or to take water withal out of the pit. For thus saith the Lord God, the Holy One of Israel; In returning and rest shall ye be saved; in quietness and in confidence shall be your strength: and ye would not. Isaiah 30:8–15.

> Acum, du-te, scrie-o înaintea lor pe o tăbliță și consemneaz-o într-o carte, ca să fie pentru vremea ce va veni, pentru totdeauna, în veci: Că acesta este un popor răzvrătit, copii mincinoși, copii care nu voiesc să asculte de Legea Domnului; care zic văzătorilor: «Nu vedeți!» și prorocilor: «Nu ne prorociți lucruri drepte, spuneți-ne lucruri măgulitoare, prorociți înșelăciuni: Dați-vă la o parte din drum, abateți-vă de pe cărare, faceți să înceteze dinaintea noastră Sfântul lui Israel.» De aceea, așa zice Sfântul lui Israel: Pentru că disprețuiți cuvântul acesta și vă încredeți în asuprire și strâmbătate și vă sprijiniți pe ele, de aceea nelegiuirea aceasta va fi pentru voi ca o spărtură gata să se prăbușească, o umflătură într-un zid înalt, a cărui sfărâmare vine deodată, într-o clipă. Îl va sfărâma cum se sfărâmă vasul olarului, făcut bucăți; nu va cruța, încât, în sfărâmarea vasului, nu se va găsi nici măcar un ciob cu care să se ia jar de pe vatră sau să se scoată apă din puț. Căci așa zice Domnul Dumnezeu, Sfântul lui Israel: În întoarcere și odihnă veți fi mântuiți; în liniște și în încredere va fi tăria voastră; dar n-ați voit. Isaia 30:8-15.

The “table” that is written, is the tables of Habakkuk chapter two, that were designed so that those that read them could “run” and spread the message. The “book” which made “note” of the “table” is Habakkuk. The “table” from the “book” of Habakkuk, represents a testing process which manifests “a rebellious people, lying children, children that will not hear the law of the Lord.” The “rebellious people” that refuse to “hear,” are those in Jeremiah that refuse to hear the sound of the watchman’s trumpet.

Prin "tablă" se înțeleg tablele din capitolul al doilea al lui Habacuc, concepute astfel încât cei ce le citesc să poată "alerga" și să răspândească mesajul. "Cartea" care a făcut "mențiune" despre "tablă" este Habacuc. "Tabla" din "cartea" lui Habacuc reprezintă un proces de încercare care face să se manifeste "un popor răzvrătit, copii mincinoși, copii care nu vor să asculte legea Domnului". "Poporul răzvrătit" care refuză să "asculte" este, în cartea lui Ieremia, cel care refuză să audă sunetul trâmbiței străjerului.

> Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Jeremiah 6:17.

> De asemenea, am rânduit peste voi străjeri, zicând: Luați aminte la sunetul trâmbiței. Dar ei au zis: Nu vom lua aminte. Ieremia 6:17.

The rebellious are those in Isaiah’s history and also in the history of Christ who would not hear.

Cei răzvrătiți sunt aceia din istoria lui Isaia și, de asemenea, din istoria lui Hristos, care n-au voit să asculte.

> And he said, Go, and tell this people, Hear ye indeed, but understand not; and see ye indeed, but perceive not. Make the heart of this people fat, and make their ears heavy, and shut their eyes; lest they see with their eyes, and hear with their ears, and understand with their heart, and convert, and be healed. Isaiah 6:9, 10.

> Și El a zis: Du-te și spune acestui popor: «Auziți într-adevăr, dar nu înțelegeți; vedeți într-adevăr, dar nu pricepeți». Împietrește inima acestui popor, îngreunează-le urechile și închide-le ochii, ca nu cumva să vadă cu ochii lor, să audă cu urechile lor, să înțeleagă cu inima lor, să se întoarcă și să fie vindecați. Isaia 6:9, 10.

Isaiah’s deaf rebels can “hear,” but they don’t “hear,” and their refusal to “hear” identifies that they “understand not.” It is Daniel’s wicked, who are also Matthew’s foolish virgins, who do not understand the increase of knowledge represented on the “table” that is noted in the “book” of Habakkuk. If Isaiah’s deaf rebels would hear, they could be converted and healed, but their heart is fat, so they cannot understand the message of the Midnight Cry. Jesus provided a second witness of the deaf rebels.

Răzvrătiții surzi ai lui Isaia pot "auzi", dar nu "aud", iar refuzul lor de a "auzi" arată că "nu înțeleg". Cei răi ai lui Daniel, care sunt de asemenea fecioarele neînțelepte ale lui Matei, sunt aceia care nu înțeleg creșterea cunoștinței reprezentată pe "tăbliță", menționată în "cartea" lui Habacuc. Dacă răzvrătiții surzi ai lui Isaia ar auzi, ar putea fi convertiți și vindecați, dar inima lor este îngroșată, așa că nu pot înțelege solia Strigătului de la miezul nopții. Isus a dat o a doua mărturie cu privire la răzvrătiții surzi.

> And the disciples came, and said unto him, Why speakest thou unto them in parables? He answered and said unto them, Because it is given unto you to know the mysteries of the kingdom of heaven, but to them it is not given. For whosoever hath, to him shall be given, and he shall have more abundance: but whosoever hath not, from him shall be taken away even that he hath. Therefore speak I to them in parables: because they seeing see not; and hearing they hear not, neither do they understand. And in them is fulfilled the prophecy of Esaias, which saith, By hearing ye shall hear, and shall not understand; and seeing ye shall see, and shall not perceive: For this people’s heart is waxed gross, and their ears are dull of hearing, and their eyes they have closed; lest at any time they should see with their eyes and hear with their ears, and should understand with their heart, and should be converted, and I should heal them. But blessed are your eyes, for they see: and your ears, for they hear. For verily I say unto you, That many prophets and righteous men have desired to see those things which ye see, and have not seen them; and to hear those things which ye hear, and have not heard them. Matthew 13:10–17.

> Și ucenicii au venit și I-au zis: De ce le vorbești în pilde? El le-a răspuns și a zis: Pentru că vouă v-a fost dat să cunoașteți tainele Împărăției cerurilor, iar lor nu le-a fost dat. Fiindcă celui ce are i se va da și va avea din belșug, iar celui ce nu are, de la el se va lua chiar și ceea ce are. De aceea le vorbesc în pilde: pentru că, văzând, nu văd; și, auzind, nu aud, nici nu înțeleg. Și asupra lor se împlinește profeția lui Isaia, care zice: Cu auzul veți auzi și nu veți înțelege; și, văzând, veți vedea și nu veți pricepe. Căci inima acestui popor s-a îngroșat, și urechile lor s-au îngreunat la auz, iar ochii și i-au închis, ca nu cumva să vadă cu ochii și să audă cu urechile, și să înțeleagă cu inima, și să se întoarcă, și Eu să-i vindec. Iar fericiți sunt ochii voștri, pentru că văd, și urechile voastre, pentru că aud. Căci adevărat vă spun: mulți profeți și oameni drepți au dorit să vadă cele pe care voi le vedeți și nu le-au văzut, și să audă cele pe care voi le auziți și nu le-au auzit. Matei 13:10-17.

The wise understand the mystery of the parables, which is truth that is represented line upon line. The wise are blessed for they see and hear, and the wise and the blessed are both represented in Daniel chapter twelve. The “wise” are those who understand (with their hearts) the increase of knowledge, represented by the “table” that has been noted in the “book” of Habakkuk, and the “blessed” are those that wait.

Înțelepții înțeleg taina pildelor, care este adevăr reprezentat rând după rând. Înțelepții sunt binecuvântați, căci ei văd și aud, iar atât înțelepții, cât și binecuvântații sunt reprezentați în Daniel capitolul doisprezece. „Înțelepții” sunt cei care înțeleg (cu inimile lor) sporirea cunoștinței, reprezentată de „tăblița” care a fost menționată în „cartea” lui Habacuc, iar „binecuvântații” sunt cei ce așteaptă.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. And from the time that the daily sacrifice shall be taken away, and the abomination that maketh desolate set up, there shall be a thousand two hundred and ninety days. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. Daniel 12:9–13.

> Și el a zis: Du-te, Daniele; căci cuvintele sunt închise și pecetluite până la vremea sfârșitului. Mulți vor fi curățiți, albiți și lămuriți; dar cei răi vor face răul: și niciunul dintre cei răi nu va înțelege; iar cei înțelepți vor înțelege. Și din vremea când jertfa necurmată va fi înlăturată și urâciunea pustiirii va fi așezată, vor fi o mie două sute nouăzeci de zile. Ferice de cel ce așteaptă și ajunge la o mie trei sute treizeci și cinci de zile. Daniel 12:9-13.

The Millerites correctly understood that the thirteen hundred and thirty-five days began when paganism (“the daily”), was “taken away” in the year 508. The blessing was promised to those who were waiting in 1843. The word “cometh” in the passage means “touches.” The year 1843 “touched” the year 1844 when it concluded. When the year 1843 concluded, the “tarrying time” of Habakkuk arrived, and a blessing was pronounced upon those who waited as commanded in the “book” that noted the “tables.” The “book” of Habakkuk commanded those to “wait” for the vision.

Milleriții au înțeles corect că cele o mie trei sute treizeci și cinci de zile au început când păgânismul („necurmatul”) a fost „înlăturat” în anul 508. Binecuvântarea a fost făgăduită celor care așteptau în 1843. Cuvântul «cometh» din pasaj înseamnă «atinge». Anul 1843 a «atins» anul 1844 la încheierea sa. La încheierea anului 1843 a sosit «timpul zăbovirii» al lui Habacuc, și a fost rostită o binecuvântare asupra celor care așteptau, așa cum li se poruncise în «cartea» în care erau menționate «tăblițele». «Cartea» lui Habacuc le poruncea să «aștepte» vedenia.

Daniel identifies the history of 1798 (the time of the end), when his book was unsealed, and there was then produced a three-step testing process (purified, and made white, and tried). That process reached its conclusion in the manifestation of the hidden history of the seven thunders. That hidden history is the three waymarks of truth, represented by the first disappointment, the message of the Midnight Cry and the great disappointment. The blessing of arriving at the first disappointment represents a three-step testing process at the end of the history of 1798 through 1844.

Daniel identifică istoria anului 1798 (timpul sfârșitului), când cartea sa a fost desigilată, iar atunci a avut loc un proces de încercare în trei etape (curățiți, albiți și încercați). Acel proces și-a atins concluzia în manifestarea istoriei ascunse a celor șapte tunete. Acea istorie ascunsă este constituită din cele trei jaloane ale adevărului, reprezentate de prima dezamăgire, mesajul Strigătului de la Miezul Nopții și marea dezamăgire. Binecuvântarea de a ajunge la prima dezamăgire reprezintă un proces de încercare în trei etape la sfârșitul istoriei cuprinse între 1798 și 1844.

The history of 1798, through to the great disappointment of 1844, typifies the history of 1989, through to the soon-coming Sunday law. There is a blessing promised for those that wait for the vision that began to tarry at the first disappointment. The “wise” of Daniel twelve, are those who are “blessed,” and who “wait.” The wicked are those who do not “hear” with their hearts, and who do not “see.” The entire experience of the Millerite movement is summarized in Daniel’s four verses, and those verses also represent the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Istoria din 1798, până la Marea Dezamăgire din 1844, tipifică istoria din 1989, până la legea duminicală care urmează curând. Este făgăduită o binecuvântare pentru cei care așteaptă viziunea care a început să întârzie la prima dezamăgire. "Înțelepții" din Daniel doisprezece sunt cei care sunt "binecuvântați" și care "așteaptă". Cei răi sunt aceia care nu "aud" cu inima și care nu "văd". Întreaga experiență a mișcării millerite este rezumată în cele patru versete din Daniel, iar acele versete reprezintă, de asemenea, istoria pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii.

The sacred history represented in those four verses, is premised upon understanding the increase of knowledge that was represented upon Habakkuk’s tables, and the increase of knowledge Jesus identified as He taught through the methodology of line upon line. He presented parable after parable, in order to explain the mystery of prophecy to “the wise”. “The wicked” in Daniel twelve do not understand, and in 2 Thessalonians, chapter two, their lack of understanding is represented as a hatred of truth, which brings strong delusion. The truth which the wicked do not love in Paul’s letter was “the daily,” and in Daniel’s four verses, the prophetic truth that is specifically identified is “the daily.”

Istoria sacră reprezentată în acele patru versete se întemeiază pe înțelegerea sporirii cunoștinței care a fost reprezentată pe tăblițele lui Habacuc și pe sporirea cunoștinței pe care Isus a identificat-o pe când îi învăța prin metodologia rând după rând. El a rostit pildă după pildă, pentru a explica taina profeției „celor înțelepți”. „Cei răi” din Daniel, capitolul doisprezece, nu înțeleg, iar în 2 Tesaloniceni, capitolul doi, lipsa lor de înțelegere este reprezentată ca o ură față de adevăr, care aduce o amăgire puternică. Adevărul pe care „cei răi” nu-l iubesc în epistola lui Pavel era „necurmatul”, iar în cele patru versete din Daniel, adevărul profetic identificat în mod specific este „necurmatul”.

Jesus told the disciples that they were blessed, and in so doing he was contrasting them with those in Isaiah who refused to see and hear, that they might be converted. Those that are blessed in Daniel twelve, are those who wait. The four verses in Daniel chapter twelve, and also the fulfillment of those verses in the history of the Millerites, and also the contrast of Isaiah with a class who refused to hear and see, and also the very same distinction of the two classes by Christ, all point forward to the hidden history of the seven thunders that arrived on July 18, 2020. The final testing process of Millerite history that began at the first disappointment is now being repeated. Some will see, and others will refuse to see.

Isus le-a spus ucenicilor că erau binecuvântați și, făcând aceasta, i-a opus acelora din Isaia care au refuzat să vadă și să audă, lucruri prin care s-ar fi putut converti. Cei binecuvântați din Daniel doisprezece sunt cei care așteaptă. Cele patru versete din capitolul doisprezece al lui Daniel, precum și împlinirea acelor versete în istoria milleriților, precum și contrastul din Isaia cu o clasă care a refuzat să vadă și să audă, precum și aceeași deosebire a celor două clase făcută de Hristos, toate indică înainte către istoria ascunsă a celor șapte tunete care au sosit la 18 iulie 2020. Procesul final de testare din istoria milleriților, care a început la prima dezamăgire, se repetă acum. Unii vor vedea, iar alții vor refuza să vadă.

> “All the messages given from 1840–1844 are to be made forcible now, for there are many people who have lost their bearings. The messages are to go to all the churches.

> Toate soliile date între anii 1840 și 1844 trebuie să fie prezentate cu putere acum, căci sunt mulți oameni care și-au pierdut orientarea. Soliile trebuie să fie duse la toate bisericile.

> “Christ said, ‘Blessed are your eyes, for they see; and your ears, for they hear. For verily I say unto you, That many prophets and righteous men have desired to see those things which ye see, and have not seen them; and to hear those things which ye hear, and have not heard them’ [Matthew 13:16, 17]. Blessed are the eyes which saw the things that were seen in 1843 and 1844.

> Hristos a spus: «Fericiți sunt ochii voștri, pentru că văd; și urechile voastre, pentru că aud. Căci adevărat vă spun: mulți proroci și oameni drepți au dorit să vadă acele lucruri pe care le vedeți și nu le-au văzut; și să audă acele lucruri pe care le auziți și nu le-au auzit» [Matei 13:16, 17]. Fericiți sunt ochii care au văzut lucrurile văzute în 1843 și 1844.

> “The message was given. And there should be no delay in repeating the message, for the signs of the times are fulfilling; the closing work must be done. A great work will be done in a short time. A message will soon be given by God’s appointment that will swell into a loud cry. Then Daniel will stand in his lot, to give his testimony.” Manuscript Releases, volume 21, 437.

> Solia a fost dată. Și nu trebuie să existe nicio întârziere în repetarea soliei, căci semnele vremurilor se împlinesc; lucrarea de încheiere trebuie împlinită. O mare lucrare va fi împlinită într-un timp scurt. Curând va fi dată, prin rânduirea lui Dumnezeu, o solie care se va amplifica până va deveni strigătul cel mare. Atunci Daniel va sta la sorțul lui, ca să-și dea mărturia.

William Miller was led by angels to understand that “the daily,” was a symbol of pagan Rome. Sister White directly confirmed he was correct in that understanding. That understanding which was represented upon the “tables” that are noted in the “book” of Habakkuk, is “for the time to come.” The unsealing of that “book” manifests “a rebellious, lying children”. “Children” is a symbol of the last generation, so the “time to come,” in Isaiah’s passage is specifically marked as the last days of the investigative judgment.

William Miller a fost călăuzit de îngeri să înțeleagă că „the daily” a fost un simbol al Romei păgâne. Sora White a confirmat în mod direct că acea înțelegere era corectă. Acea înțelegere, care a fost reprezentată pe „tablele” menționate în „cartea” lui Habacuc, este „pentru timpul ce va veni”. Desigilarea acelei „cărți” scoate la iveală „niște copii răzvrătiți și mincinoși”. „Copii” este un simbol al ultimei generații, așadar „timpul ce va veni”, din pasajul lui Isaia, este în mod specific marcat ca zilele de pe urmă ale judecății de cercetare.

Isaiah states that the “lying children” will reject the prophetic message represented upon the “table” that is noted in the “book,” for they say “to the seers, See not; and to the prophets, Prophesy not unto us right things, speak unto us smooth things, prophesy deceits.” In 1863 Laodicean Adventism began an escalating process of fulfilling the request of the lying children. That work is represented by Isaiah as rejecting the old paths of the Millerite foundations, for they said, “Get you out of the way, turn aside out of the path, cause the Holy One of Israel to cease from before us.” The path which is the way, is Jeremiah’s old paths.

Isaia afirmă că "copiii mincinoși" vor respinge solia profetică reprezentată pe "tăblița" consemnată în "carte", căci ei zic: "văzătorilor: Nu vedeți; iar prorocilor: Nu ne prorociți lucruri drepte, spuneți-ne lucruri măgulitoare, prorociți înșelăciuni." În 1863, adventismul laodicean a început un proces progresiv de împlinire a cererii copiilor mincinoși. Acea lucrare este reprezentată de Isaia ca respingere a căilor vechi ale temeliilor millerite, căci ei au zis: "Ieșiți din cale, abateți-vă de pe drum, faceți ca Sfântul lui Israel să înceteze dinaintea noastră." Calea, drumul, sunt căile vechi ale lui Ieremia.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Jeremiah 6:16.

> Așa vorbește Domnul: Stați la răspântii, priviți și întrebați de cărările cele vechi, unde este calea cea bună; umblați pe ea și veți găsi odihnă pentru sufletele voastre. Dar ei au zis: Nu vom umbla pe ea. Ieremia 6:16.

The “lying children’s” rejection of Jeremiah’s “old paths” is the rejection of the message of the Midnight Cry, which is where “rest” is to be found, which is also the “rest and the refreshing” that they would not hear in Isaiah, which is also the refreshing of the latter rain message. That message is the message of the Midnight Cry that is represented in the history of the Millerites and illustrated upon the “tables” that are noted in a “book.” The lying children’s rejection of the message of the Midnight Cry is represented by their desire to “cause the Holy One of Israel to cease from before” them. Ellen White’s first vision, which Alpha and Omega would certainly employ to represent the end, identifies the path of the righteous, marking the light at its beginning and who it is that leads “the wise” unto the end of the path.

Respingerea, de către „copiii mincinoși”, a „cărărilor cele vechi” din Ieremia este respingerea soliei Strigătului de la miezul nopții, în care se află „odihna”, care este, de asemenea, „odihna și înviorarea” pe care n-au vrut s-o asculte în Isaia, care este, la rândul ei, înviorarea soliei ploii târzii. Acea solie este solia Strigătului de la miezul nopții, reprezentată în istoria milleriților și ilustrată pe „tabelele” care sunt consemnate într-o „carte”. Respingerea „copiilor mincinoși” a soliei Strigătului de la miezul nopții este reprezentată prin dorința lor de a „face pe Sfântul lui Israel să înceteze a mai sta înaintea” lor. Prima viziune a lui Ellen White, pe care Alfa și Omega ar folosi-o cu siguranță pentru a reprezenta sfârșitul, identifică calea celor drepți, marcând lumina la începutul ei și arătând cine anume îi conduce pe „cei înțelepți” până la capătul căii.

> “They had a bright light set up behind them at the beginning of the path, which an angel told me was the ‘midnight cry.’ This light shone all along the path, and gave light for their feet, so that they might not stumble.

> Aveau o lumină strălucitoare așezată în urma lor la începutul căii, despre care un înger mi-a spus că era „strigarea de la miezul nopții”. Această lumină strălucea de-a lungul întregii căi și le lumina pașii, ca să nu se poticnească.

> “If they kept their eyes fixed on Jesus, who was just before them, leading them to the city, they were safe. But soon some grew weary, and said the city was a great way off, and they expected to have entered it before. Then Jesus would encourage them by raising His glorious right arm, and from His arm came a light which waved over the advent band, and they shouted ‘Alleluia!’ Others rashly denied the light behind them, and said that it was not God that had led them out so far. The light behind them went out, leaving their feet in perfect darkness, and they stumbled and lost sight of the mark and of Jesus, and fell off the path down into the dark and wicked world below.” Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

> Dacă își țineau privirile ațintite asupra lui Isus, care era chiar înaintea lor, călăuzindu-i spre cetate, erau în siguranță. Dar curând unii au obosit și au spus că cetatea era foarte departe și că se așteptaseră să fi intrat în ea mai înainte. Atunci Isus îi încuraja ridicând slăvitul Său braț drept, iar din brațul Său ieșea o lumină care se unduia deasupra cetei advente, iar ei strigau: «Aleluia!» Alții, cu nechibzuință, au tăgăduit lumina din urma lor și au spus că nu Dumnezeu îi condusese până atât de departe. Lumina din urma lor s-a stins, lăsându-le picioarele în întuneric desăvârșit, și s-au poticnit și au pierdut din vedere ținta și pe Isus, și au căzut de pe cale în jos, în lumea întunecată și rea de dedesubt. Experiența creștină și învățăturile lui Ellen G. White, 57.

It was the light of the Midnight Cry in the beginning and at the ending. It was Jesus (the Holy One of Israel) who they wished to cease from being in front of them. The light from Jesus’ glorious right arm was the light of the Midnight Cry as represented upon the “tables” that were noted in the “book”. The “lying children’s” rejection of the message of the Midnight Cry of Christ, and the path they were to walk upon, brought God’s judgment upon them as they fell off the path. The “high wall” that is broken suddenly, is the “wall” of the separation of church and state that is destroyed at the soon-coming Sunday law. That judgment comes “suddenly at an instant,” and it will be “as the breaking of the potter’s vessel that is broken in pieces.” It is the judgment that is associated with turning the satanic symbol of “the daily” upside down, and identifying it as a symbol of Christ.

A fost lumina Strigătului de la miezul nopții la început și la sfârșit. Isus (Sfântul lui Israel) era Cel pe care doreau să-L îndepărteze dinaintea lor. Lumina din slăvitul braț drept al lui Isus era lumina Strigătului de la miezul nopții, așa cum era reprezentată pe "tablele" consemnate în "carte". Respingerea de către "copiii mincinoși" a mesajului Strigătului de la miezul nopții al lui Hristos și a cărării pe care trebuiau să meargă a adus asupra lor judecata lui Dumnezeu, pe când cădeau de pe cărare. "Zidul înalt" care este sfărâmat pe neașteptate este "zidul" separării dintre biserică și stat, care este distrus odată cu legea duminicală ce va veni în curând. Acea judecată vine "pe neașteptate, într-o clipă", și va fi "ca sfărâmarea vasului olarului care se sfărâmă în bucăți". Aceasta este judecata asociată cu răsturnarea simbolului satanic al "necurmatului" și cu identificarea lui ca simbol al lui Hristos.

> Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 29:16.

> Cu adevărat răsturnarea lucrurilor voastre va fi socotită ca lutul olarului: căci va zice oare lucrarea despre cel ce a făcut-o: El nu m-a făcut? sau va zice lucrul întocmit despre cel ce l-a întocmit: N-a avut pricepere? Isaia 29:16.

The “daily” is the prophetic truth which ties together the four verses in Daniel twelve, that identify the distinction between the wicked and the wise. “The daily” is the truth that is hated by those who receive strong delusion in 2 Thessalonians. “The daily” represents the desire of the “lying children” to cause the Holy One of Israel to get out of their way. And their punishment is represented by the breaking of a potter’s vessel, and what remains is an illustration of the lost condition of the foolish virgins, for with the broken and remaining pieces of the shattered potter’s vessel there, “shall not be found” “a sherd to take fire from the hearth, or to take water withal out of the pit.”

„Necurmata” este adevărul profetic care leagă între ele cele patru versete din Daniel doisprezece, care stabilesc distincția dintre cei nelegiuiți și cei înțelepți. „Necurmata” este adevărul urât de cei care primesc o puternică amăgire în 2 Tesaloniceni. „Necurmata” reprezintă dorința «copiilor mincinoși» de a-L face pe Sfântul lui Israel să le iasă din cale. Iar pedeapsa lor este reprezentată prin sfărâmarea unui vas de olar, iar ceea ce rămâne este o ilustrare a stării pierdute a fecioarelor neînțelepte, căci, cu bucățile frânte și rămase ale vasului de olar zdrobit acolo, «nu se va găsi» «un ciob cu care să se ia foc din vatră sau cu care să se scoată apă din groapă».

Both “fire” and “water” are symbols of the Holy Spirit, as is the oil in the parable of the ten virgins. When the Midnight Cry comes suddenly at an instant, as it did at the Exeter camp meeting in August of 1844, it will be impossible for the “lying children” to find any oil (water or fire). They were called to “return” after the first disappointment as was Jeremiah, but they refused.

Atât „focul”, cât și „apa” sunt simboluri ale Duhului Sfânt, la fel ca untdelemnul din pilda celor zece fecioare. Când Strigarea de la miezul nopții va veni pe neașteptate, într-o clipă, așa cum s-a întâmplat la adunarea de tabără de la Exeter, în august 1844, va fi imposibil pentru „copiii mincinoși” să găsească vreun untdelemn (apă sau foc). Ei au fost chemați să se „întoarcă” după prima dezamăgire, la fel ca Ieremia, dar au refuzat.

> Thy words were found, and I did eat them; and thy word was unto me the joy and rejoicing of mine heart: for I am called by thy name, O Lord God of hosts. I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brazen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:16–21.

> Când am găsit cuvintele Tale, le-am mâncat; iar Cuvântul Tău mi-a fost bucuria și veselia inimii mele: căci sunt chemat după Numele Tău, Doamne, Dumnezeul oștirilor. N-am șezut în adunarea batjocoritorilor, nici nu m-am veselit; am stat singur din pricina Mâinii Tale, căci m-ai umplut de indignare. Pentru ce este durerea mea necurmată, și rana mea nevindecabilă, care nu se lasă vindecată? Vei fi Tu cu totul pentru mine ca un mincinos și ca niște ape care seacă? De aceea, așa zice Domnul: Dacă te vei întoarce, atunci te voi aduce iarăși, și vei sta înaintea Mea; iar dacă vei scoate ce este de preț din ceea ce este josnic, vei fi ca gura Mea: ei să se întoarcă la tine, dar tu să nu te întorci la ei. Și te voi face pentru poporul acesta un zid de aramă întărit; și vor lupta împotriva ta, dar nu te vor birui, căci Eu sunt cu tine ca să te mântuiesc și să te izbăvesc, zice Domnul. Și te voi izbăvi din mâna celor răi, și te voi răscumpăra din mâna celor năpraznici. Ieremia 15:16-21.

Jeremiah represents those who returned after the first disappointment. Those who entered into the work of separating “the precious from the vile,” in order to “stand before” the Lord and be as the Lord’s “mouth”. They are those represented by Daniel in chapter nine, as understanding their scattered condition, and thereafter praying the Leviticus twenty-six prayer. They are those represented by Daniel, Jeremiah and Habakkuk’s watchmen who are contrasted with the “lying children.” The “lying children” were also called by “the Holy One of Israel” when He said, “in returning and rest shall ye be saved; in quietness and in confidence shall be your strength: and ye would not”.

Ieremia îi reprezintă pe cei care au revenit după prima dezamăgire. Aceia care au intrat în lucrarea de a despărți „ce este de preț” de „ce este josnic”, pentru a „sta înaintea” Domnului și a fi ca „gura” Domnului. Ei sunt aceia reprezentați de Daniel în capitolul nouă, ca înțelegând starea lor de împrăștiere și, după aceea, înălțând rugăciunea din Leviticul douăzeci și șase. Ei sunt aceia reprezentați de Daniel, de Ieremia și de veghetorii lui Habacuc, care sunt puși în contrast cu „copiii mincinoși”. „Copiii mincinoși” au fost, de asemenea, chemați de „Sfântul lui Israel”, când El a spus: „în întoarcere și odihnă veți fi mântuiți; în liniște și în încredere va fi tăria voastră; dar n-ați voit”.

Miller’s jewels are the truths represented on Habakkuk’s tables that represent the test of the Midnight Cry message that produces two classes of worshippers. The symbol of the rebellion that is manifested against those jewels is “the daily.” Miller was accurate in his understanding of “the daily,” but his understanding was limited by the history he lived in, and the jewels he was used to place upon the table in the center of his room are now shining ten times brighter than they did when Miller first placed them upon his table. They are now in a casket that is larger, for the casket now represents not only the Bible, as it did for Miller’s time, but it now represents both the Bible and the Spirit of Prophecy.

Nestematele lui Miller sunt adevărurile reprezentate pe tablele lui Habacuc, care constituie testul soliei Strigării de la miezul nopții, ce produce două clase de închinători. Simbolul răzvrătirii care se manifestă împotriva acelor nestemate este „necurmatul”. Miller a fost corect în înțelegerea lui cu privire la „necurmatul”, dar înțelegerea i-a fost limitată de istoria în care a trăit, iar nestematele pe care obișnuia să le așeze pe masa din centrul odăii lui strălucesc acum de zece ori mai luminos decât atunci când Miller le-a așezat întâia oară pe masa lui. Ele sunt acum într-o lădiță mai mare, căci lădița reprezintă acum nu doar Biblia, așa cum reprezenta în vremea lui Miller, ci reprezintă atât Biblia, cât și Spiritul Profeției.

It is these two witnesses that produce the testing light in the last days, and it is these two witnesses that become a primary battleground in the last days. Miller saw the battle, for in his dream they took his casket (the Bible), and tore it up. John, representing “the wise” in the last days, “was in the isle that is called Patmos, for the word of God, and for the testimony of Jesus Christ.” John was being persecuted for believing the message of both the Bible and the writings of Ellen White.

Acești doi martori sunt cei care dau lumina de probă în zilele de pe urmă, iar tot acești doi martori devin principalul câmp de bătălie în zilele de pe urmă. Miller a văzut bătălia, căci în visul său ei i-au luat cufărul (Biblia) și l-au rupt în bucăți. Ioan, reprezentând „cei înțelepți” în zilele de pe urmă, „era în insula numită Patmos, pentru cuvântul lui Dumnezeu și pentru mărturia lui Isus Hristos.” Ioan era persecutat pentru că credea mesajul atât al Bibliei, cât și al scrierilor lui Ellen White.

We will continue the consideration of the truths which are represented by the vision of the Ulai River that was unsealed in 1798, in the next article.

Vom continua examinarea adevărurilor reprezentate de vedenia râului Ulai, desigilată în 1798, în articolul următor.

> “We have nothing to fear for the future, except as we shall forget the way the Lord has led us, and His teaching in our past history.” Life Sketches, 196.

> Nu avem nimic de temut cu privire la viitor, decât în măsura în care vom uita felul în care Domnul ne-a călăuzit și învățătura Sa din istoria noastră trecută. Schițe din viață, 196.

Back to Articles