Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Nineteen

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană - Numărul nouăsprezece

Number Nineteen

Numărul nouăsprezece

Author

Jeff Pippenger

Published

December 25, 2025

Formats

PDF
Word

The Lion of the tribe of Judah is a name for Jesus, which emphasizes Christ’s work in sealing and then unsealing His prophetic Word. In chapter five of Revelation the Lion of the tribe of Judah, who is also the root of David prevailed to open the book. The “root” of David was Jessie, and the root of Jessie was Pharez, and his root was Judah, and his root was Jacob, and his root was Isaac, and his root was Abraham. The root of David or Jessie when mentioned in connection with the Lion of the tribe of Judah is emphasizing the principles of beginning and ending, which is Alpha and Omega. When the Revelation of Jesus Christ is unsealed in chapter one of Revelation the primary attribute of His character is that He is Alpha and Omega. Who He is, is also the principle that is employed to unseal the prophecies which the Lion of the tribe of Judah has sealed, when He determines that it is time.

Leul din seminția lui Iuda este un nume dat lui Isus, care subliniază lucrarea lui Hristos de a pecetlui și apoi de a despecetlui Cuvântul Său profetic. În capitolul al cincilea din Apocalipsă, Leul din seminția lui Iuda, care este și rădăcina lui David, a biruit ca să deschidă cartea. "Rădăcina" lui David a fost Isai, iar rădăcina lui Isai a fost Fares, iar rădăcina lui a fost Iuda, iar rădăcina lui a fost Iacov, iar rădăcina lui a fost Isaac, iar rădăcina lui a fost Avraam. Rădăcina lui David sau a lui Isai, atunci când este menționată în legătură cu Leul din seminția lui Iuda, pune accentul pe principiile începutului și sfârșitului, adică Alfa și Omega. Când Descoperirea lui Isus Hristos este despecetluită în capitolul întâi al Apocalipsei, atributul principal al caracterului Său este că El este Alfa și Omega. Cine este El constituie, de asemenea, principiul care este folosit pentru despecetluirea profețiilor pe care Leul din seminția lui Iuda le-a pecetluit, atunci când El hotărăște că a sosit timpul.

The unsealing of God’s prophetic Word is an element of God’s work of redemption as He employs the power of His Word to produce revival’s according to His will. Sister White says that when the books of Daniel and Revelation are better understood there will be seen among us a great revival. It is the light of God’s prophetic Word that produces revival and reformation according to His will.

Dezpecetluirea Cuvântului profetic al lui Dumnezeu este un element al lucrării Lui de răscumpărare, întrucât El folosește puterea Cuvântului Său pentru a produce redeșteptări potrivit voii Sale. Sora White spune că atunci când cărțile Daniel și Apocalipsa vor fi mai bine înțelese, se va vedea în mijlocul nostru o mare redeșteptare. Lumina Cuvântului profetic al lui Dumnezeu este cea care produce redeșteptare și reformă potrivit voii Sale.

Sister White looking at the last days refers to a great reformation that takes place among God’s people in the latter days. The revival and reformations of sacred history were all produced from God’s Word, and each of those sacred periods pointed to the last great revival and reformation that begins shortly before the Sunday law. Those revivals are produced by an unsealing of God’s Word. The seven thunders were sealed up, just as was the book of Daniel in chapter twelve.

Sora White, privind spre zilele de pe urmă, se referă la o mare reformă ce are loc în rândul poporului lui Dumnezeu în vremurile din urmă. Toate redeșteptările și reformele din istoria sacră au izvorât din Cuvântul lui Dumnezeu, iar fiecare dintre acele perioade sacre a indicat către ultima mare redeșteptare și reformă care începe cu puțin înaintea legii duminicale. Acele redeșteptări sunt produse de o despecetluire a Cuvântului lui Dumnezeu. Cele șapte tunete au fost pecetluite, la fel cum a fost pecetluită și cartea lui Daniel, în capitolul doisprezece.

When we apply the prophetic characteristics of a period of scattering that are associated with the symbol of 1260, we find that in Revelation eleven, Moses and Elijah are dead in the street for three and a half days. By verse eighteen the time of God’s wrath has arrived. Moses and Elijah represent God’s people just before the close of human probation. They are scattered for 1260 symbolic days in the streets of Sodom and Egypt, where Jesus was crucified.

Când aplicăm caracteristicile profetice ale unei perioade de împrăștiere care sunt asociate cu simbolul numărului 1260, constatăm că, în Apocalipsa, capitolul unsprezece, Moise și Ilie sunt morți pe uliță timp de trei zile și jumătate. Până la versetul optsprezece a sosit vremea mâniei lui Dumnezeu. Moise și Ilie reprezintă poporul lui Dumnezeu chiar înainte de închiderea timpului de probă al omenirii. Ei sunt împrăștiați timp de 1260 de zile simbolice pe ulițele Sodomei și ale Egiptului, unde a fost răstignit Isus.

Moses and Elijah were empowered to give their testimony from verse three on to verse seven where they are slain in the street. John finished measuring the temple in verse two, then Moses and Elijah are empowered to give their testimony, clothed in sackcloth. The message of Elijah and Moses were given to Philadelphian Millerite Adventism in 1844, and by 1863, their voices were buried under the customs and traditions that are handed down from generation to generation. They were empowered to give their testimony for three and a half years, clothed in “sackcloth,” a symbol of the escalating darkness from 1863 onward.

Moise și Ilie au fost împuterniciți să-și dea mărturia începând cu versetul trei și până la versetul șapte, unde sunt uciși în stradă. Ioan a încheiat măsurarea templului la versetul doi, apoi Moise și Ilie sunt împuterniciți să-și dea mărturia, îmbrăcați în pânză de sac. Mesajul lui Ilie și al lui Moise a fost dat Adventismului millerit filadelfian în 1844, iar până în 1863 glasurile lor au fost îngropate sub obiceiurile și tradițiile transmise din generație în generație. Ei au fost împuterniciți să-și dea mărturia timp de trei ani și jumătate, îmbrăcați în „pânză de sac”, un simbol al întunecării tot mai accentuate începând cu 1863.

When we apply Sister White’s definition of the seven thunders as representing the events of the first and second angels, in a line upon line fashion, we construct a history that begins with an angel descending with a message, but line upon line, the angel is both the first and second angel. One placed his foot upon the land and one foot upon the sea on August 11, 1840, and the other arrived at the disappointment of April 19, 1844.

Când aplicăm definiția Sorei White a celor șapte tunete ca reprezentând evenimentele primului și celui de-al doilea înger, într-o manieră linie după linie, construim o istorie care începe cu un înger care coboară cu un mesaj, dar, linie după linie, îngerul este atât primul, cât și al doilea înger. Unul și-a pus un picior pe uscat și altul pe mare la 11 august 1840, iar celălalt a sosit la dezamăgirea din 19 aprilie 1844.

The next waymark in each parallel history is God’s hand, which is associated with Habakkuk’s tables. With the first angel, the 1843 chart was produced, but there was a mistake in some of the figures. With the second angel, God’s hand is a waymark of Habakkuk’s tables; represented when He removed His hand from the mistake. When he removed His hand, the message progressively developed until its climax at the Exeter camp meeting, just before the disappointment of October 22, 1844.

Următorul reper, în fiecare istorie paralelă, este mâna lui Dumnezeu, care este asociată cu tăblițele lui Habacuc. Odată cu primul înger, a fost întocmită diagrama din 1843, dar era o greșeală în unele cifre. Odată cu al doilea înger, mâna lui Dumnezeu este un reper al tăblițelor lui Habacuc; lucru reprezentat atunci când El Și-a luat mâna de pe greșeală. Când Și-a luat mâna, solia s-a dezvoltat treptat până la apogeul ei la adunarea de tabără de la Exeter, chiar înainte de dezamăgirea din 22 octombrie 1844.

The two lines identify a worldwide message, for the angel who arrives places one foot on the land and one foot on the sea, and inspiration informs us this represents a worldwide message. The angel also identifies the beginning of the tarrying time in the parable of the ten virgins. At this first waymark we also see God’s hand producing a lie. On April 19, 1844, prophetically it appeared as if the vision had lied, but those who had patience, waited, and though the vision tarried, it did not lie. But when the line we are building begins, the lie of the first disappointment is marked as an attribute of the first waymark.

Cele două linii identifică un mesaj mondial, căci îngerul care sosește își pune un picior pe uscat și unul pe mare, iar inspirația ne arată că aceasta reprezintă un mesaj mondial. Îngerul identifică, de asemenea, începutul timpului zăbovirii din pilda celor zece fecioare. La acest prim reper vedem, de asemenea, mâna lui Dumnezeu dând naștere unei minciuni. La 19 aprilie 1844, pe plan profetic părea ca și cum vedenia ar fi mințit, însă cei care au avut răbdare au așteptat și, deși vedenia a zăbovit, nu a mințit. Dar când începe linia pe care o clădim, minciuna primei dezamăgiri este marcată ca un atribut al primului reper.

Then the waymark of God’s hand and Habakkuk’s tables shows God covering a mistake and then removing His hand from the mistake. In Millerite history, the mistake was allowed by God in May of 1842, when the chart was printed, and the mistake was thereafter manifested when the year 1843 ended, but it was some time after, that the Lord removed His hand from the mistake in the figures. The mistake was from May of 1842 until somewhere after the first disappointment. For the first angel, God’s hand and Habakkuk’s tables is marked in May of 1842, but the removal of His hand in the history of the second angel would be shortly after the first disappointment.

Atunci, reperul mâinii lui Dumnezeu și al tabelelor lui Habacuc arată că Dumnezeu acoperă o greșeală și apoi Își retrage mâna de la acea greșeală. În istoria milerită, greșeala a fost îngăduită de Dumnezeu în mai 1842, când a fost tipărită diagrama, iar greșeala s-a făcut vădită atunci când s-a încheiat anul 1843; însă abia ceva timp mai târziu Domnul Și-a retras mâna de la greșeala din cifre. Greșeala a persistat din mai 1842 până cândva după prima dezamăgire. Pentru primul înger, reperul mâinii lui Dumnezeu și al tabelelor lui Habacuc este marcat în mai 1842, dar retragerea mâinii Sale, în istoria celui de-al doilea înger, ar avea loc la scurt timp după prima dezamăgire.

This identifies the waymark of the “hand” as a prophetic period. A period that begins with His hand covering a mistake, and then ending with His hand being removed from the mistake. This period of His hand covering and uncovering is an illustration of the work of the Lion of the tribe of Judah as He seals and then unseals prophetic light. He covered truth, then revealed the very same truth—in a different light that did not contradict the original light. He did it in order to produce the revival and reformation of the Millerite Midnight Cry.

Aceasta identifică piatra de hotar a „mâinii” drept o perioadă profetică. O perioadă care începe cu acoperirea, de către mâna Sa, a unei greșeli și se încheie cu îndepărtarea mâinii Sale de pe acea greșeală. Această perioadă în care mâna Sa acoperă și apoi descoperă este o ilustrare a lucrării Leului din seminția lui Iuda, pe măsură ce El pecetluiește și apoi despecetluiește lumina profetică. El a acoperit adevărul, apoi a revelat același adevăr — într-o lumină diferită, care nu contrazicea lumina originară. El a făcut aceasta pentru a produce trezirea și reforma Strigătului de la miezul nopții al mișcării milerite.

The tarrying time, which began with the arrival of the angel ended when His hand was removed, thus unsealing prophetic light which began the “seventh-month movement” that led to the Midnight Cry message at the Exeter camp meeting, where the message turned into a tidal wave, until the closed door at the great disappointment. The manifestation of God’s power through the unsealing of His Word produced an escalating revival and reformation.

Timpul de așteptare, care a început odată cu sosirea îngerului, s-a încheiat când mâna Sa a fost retrasă, desigilând astfel lumina profetică ce a inițiat „mișcarea din luna a șaptea”, care a condus la mesajul Strigătului de la miezul nopții la adunarea de tabără de la Exeter, unde mesajul s-a transformat într-un val de maree, până la ușa închisă din Marea Dezamăgire. Manifestarea puterii lui Dumnezeu prin desigilarea Cuvântului Său a produs o trezire și o reformă în continuă intensificare.

In 1863, the Laodicean Millerite movement was forbidden to cross over the Jordan, and were assigned to the wilderness for stoning Elijah and Moses. The message of William Miller was the message of Elijah, and Miller’s foundational message was Moses’ “seven times.” To reject the “seven times” was to slay Moses, and to reject the foundational truth set forth by Miller, was to slay Elijah. In 1863 the messenger and the message were murdered in the street, and from that point on, the only way to find them was to search for their graves in Jeremiah’s old paths. They were dead in the street—that is until they are resurrected. They are resurrected when the “seven thunders’ future events” that will be “disclosed in their order” are repeated—in the history of the one hundred and forty-four thousand.

În 1863, mișcării millerite laodiceene i s-a interzis să treacă Iordanul și a fost sortită pustiei pentru lapidarea lui Ilie și a lui Moise. Solia lui William Miller era solia lui Ilie, iar solia fundamentală a lui Miller era «de șapte ori» al lui Moise. A respinge «de șapte ori» însemna a-l ucide pe Moise, iar a respinge adevărul fundamental stabilit de Miller însemna a-l ucide pe Ilie. În 1863, solul și solia au fost uciși în uliță, iar din acel moment, singura cale de a-i găsi era să le cauți mormintele pe vechile cărări ale lui Ieremia. Erau morți în uliță—adică până când sunt înviați. Ei sunt înviați când «evenimentele viitoare ale celor șapte tunete», care vor fi «dezvăluite în ordinea lor», sunt repetate—în istoria celor o sută patruzeci și patru de mii.

When the history of the first angel is laid over the top of the history of the second angel, the prophetic structure produces a point of reference to follow Christ’s hand, which is the light upon the path of the Midnight Cry. The original light of the Midnight Cry lightens the path and it is the light of His “glorious right arm” that leads the way up the path.

Când istoria primului înger este suprapusă peste istoria celui de-al doilea înger, structura profetică creează un reper pentru a urma mâna lui Hristos, care este lumina de pe calea Strigării de la miezul nopții. Lumina originară a Strigării de la miezul nopții luminează calea, iar lumina „brațului Său drept, slăvit” este cea care conduce în sus pe cale.

> “I seemed to be surrounded with light, and to be rising higher and higher from the earth. I turned to look for the advent people in the world, but could not find them, when a voice said to me, ‘Look again, and look a little higher.’ At this, I raised my eyes, and saw a straight and narrow path, cast up high above the world. On this path the advent people were traveling to the city which was at the farther end of the path. They had a bright light set up behind them at the beginning of the path, which an angel told me was the ‘midnight cry.’ This light shone all along the path, and gave light for their feet, so that they might not stumble.

> Mi se părea că lumina mă înconjura și că mă înălțam tot mai sus de pe pământ. M-am întors să caut poporul advent în lume, dar nu l-am putut găsi, când un glas mi-a spus: „Privește din nou și privește puțin mai sus.” La aceasta, mi-am ridicat ochii și am văzut o cărare dreaptă și îngustă, înălțată mult deasupra lumii. Pe această cărare, poporul advent călătorea spre cetatea care se afla la capătul îndepărtat al cărării. În urma lor, la începutul cărării, era așezată o lumină strălucitoare, despre care un înger mi-a spus că era „strigarea de la miezul nopții”. Această lumină strălucea de-a lungul întregii cărări și le lumina pașii, pentru a nu se poticni.

> “If they kept their eyes fixed on Jesus, who was just before them, leading them to the city, they were safe. But soon some grew weary, and said the city was a great way off, and they expected to have entered it before. Then Jesus would encourage them by raising His glorious right arm, and from His arm came a light which waved over the advent band, and they shouted ‘Alleluia!’ Others rashly denied the light behind them, and said that it was not God that had led them out so far. The light behind them went out, leaving their feet in perfect darkness, and they stumbled and lost sight of the mark and of Jesus, and fell off the path down into the dark and wicked world below.” Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

> Dacă își țineau privirile ațintite asupra lui Isus, care era chiar înaintea lor, călăuzindu-i spre cetate, erau în siguranță. Dar curând unii au obosit și au spus că cetatea era foarte departe și că se așteptaseră să fi intrat în ea mai înainte. Atunci Isus îi încuraja ridicând slăvitul Său braț drept, iar din brațul Său ieșea o lumină care se unduia deasupra cetei advente, iar ei strigau: «Aleluia!» Alții, cu nechibzuință, au tăgăduit lumina din urma lor și au spus că nu Dumnezeu îi condusese până atât de departe. Lumina din urma lor s-a stins, lăsându-le picioarele în întuneric desăvârșit, și s-au poticnit și au pierdut din vedere ținta și pe Isus, și au căzut de pe cale în jos, în lumea întunecată și rea de dedesubt. Experiența creștină și învățăturile lui Ellen G. White, 57.

When Christ raises His glorious arm, He is using His “hand” as a symbol of His work of leading His people. When we bring together the arrival of the second angel with the first angel who descended on August 11, 1840, we find both angels had a message in their hands.

Când Hristos Își ridică brațul Său slăvit, El folosește „mâna” Sa ca simbol al lucrării Sale de a-Și conduce poporul. Când punem în legătură sosirea celui de-al doilea înger cu primul înger care a coborât la 11 august 1840, constatăm că ambii îngeri aveau un mesaj în mâinile lor.

> “I was shown the interest which all heaven had taken in the work going on upon the earth. Jesus commissioned a mighty angel to descend and warn the inhabitants of the earth to prepare for His second appearing. As the angel left the presence of Jesus in heaven, an exceedingly bright and glorious light went before him. I was told that his mission was to lighten the earth with his glory and warn man of the coming wrath of God. …

> Mi s-a arătat interesul pe care întregul cer îl manifestase față de lucrarea ce se desfășura pe pământ. Isus a însărcinat un înger puternic să coboare și să-i avertizeze pe locuitorii pământului să se pregătească pentru a doua Sa venire. Pe când îngerul părăsea prezența lui Isus în cer, o lumină nespus de strălucitoare și glorioasă mergea înaintea lui. Mi s-a spus că misiunea lui era să lumineze pământul cu slava lui și să-l avertizeze pe om cu privire la mânia lui Dumnezeu care avea să vină. ...

> “Another mighty angel was commissioned to descend to earth. Jesus placed in his hand a writing, and as he came to the earth, he cried, ‘Babylon is fallen, is fallen.’ Then I saw the disappointed ones again raise their eyes to heaven, looking with faith and hope for their Lord’s appearing. But many seemed to remain in a stupid state, as if asleep; yet I could see the trace of deep sorrow upon their countenances. The disappointed ones saw from the Scriptures that they were in the tarrying time, and that they must patiently wait the fulfillment of the vision. The same evidence which led them to look for their Lord in 1843, led them to expect Him in 1844. Yet I saw that the majority did not possess that energy which marked their faith in 1843. Their disappointment had dampened their faith.” Early Writings, 246, 247.

> Un alt înger puternic a fost însărcinat să coboare pe pământ. Isus i-a pus în mână un înscris, iar, pe când cobora pe pământ, a strigat: «Babilonul a căzut, a căzut.» Apoi i-am văzut pe cei dezamăgiți ridicându-și din nou ochii spre cer, așteptând cu credință și speranță arătarea Domnului lor. Dar mulți păreau să rămână într-o stare de toropeală, ca și cum ar fi adormit; totuși puteam vedea urmele unei adânci întristări pe chipurile lor. Cei dezamăgiți au văzut din Scripturi că se aflau în timpul întârzierii și că trebuiau să aștepte cu răbdare împlinirea vedeniei. Aceleași dovezi care i-au determinat să-L aștepte pe Domnul lor în 1843 i-au făcut să-L aștepte în 1844. Totuși am văzut că majoritatea nu mai poseda acea energie care le marca credința în 1843. Dezamăgirea le slăbise credința. Scrieri timpurii, 246, 247.

Both angels are one of three angels that together are one symbol, so they align in terms of the message they represent, though they each represent their own unique message. Both angels have a “writing” in their hands, representing a test. The “first and second angels are to run parallel” to the third angel.

Fiecare dintre cei doi îngeri este unul dintre cei trei îngeri care, împreună, formează un singur simbol, astfel încât se aliniază în privința mesajului pe care îl reprezintă, deși fiecare poartă propriul său mesaj unic. Ambii îngeri au o „scriere” în mâini, care reprezintă o probă. „Primul și al doilea înger trebuie să meargă în paralel” cu al treilea înger.

> “God has given the messages of Revelation 14 their place in the line of prophecy, and their work is not to cease till the close of this earth’s history. The first and second angel’s messages are still truth for this time, and are to run parallel with this which follows. The third angel proclaims his warning with a loud voice. ‘After these things,’ said John, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power, and the earth was lightened with his glory.’ In this illumination, the light of all the three messages is combined.” The 1888 Materials, 803, 804.

> Dumnezeu a dat soliilor din Apocalipsa 14 locul lor în linia profeției, iar lucrarea lor nu trebuie să înceteze până la încheierea istoriei acestui pământ. Soliile primului și celui de-al doilea înger rămân adevăr pentru acest timp și trebuie să se desfășoare în paralel cu cea care urmează. Al treilea înger își proclamă avertizarea cu glas tare. „După aceste lucruri,” a zis Ioan, „am văzut un alt înger coborând din cer, având mare putere, și pământul a fost luminat de slava lui.” În această iluminare, lumina tuturor celor trei solii se îmbină. Materialele din 1888, 803, 804.

Sister White identifies the third angel, as the angel of Revelation eighteen, and identifies that the first and second angels are to run parallel with the prophetic history represented by the third angel of Revelation eighteen. Thus, she is aligning the descent of the first angel on August 11, 1840, with 9/11, and identifying that the angel of Revelation eighteen is “the third angel.” The third angel is the last of the three, and is typified by the first, and for this reason Sister White informs us the mission of the first angel was identical to the mission of the angel of Revelation eighteen, for the mission of both angels was to “lighten the earth with its glory.”

Sora White identifică pe al treilea înger drept îngerul din Apocalipsa optsprezece și arată că primul și al doilea înger urmează să se desfășoare în paralel cu istoria profetică reprezentată de al treilea înger din Apocalipsa optsprezece. Astfel, ea aliniază coborârea primului înger la 11 august 1840 cu 9/11 și identifică faptul că îngerul din Apocalipsa optsprezece este "al treilea înger". Al treilea înger este ultimul dintre cei trei și este tipificat de primul, iar din acest motiv Sora White ne informează că misiunea primului înger a fost identică misiunii îngerului din Apocalipsa optsprezece, căci misiunea ambilor îngeri a fost să "lumineze pământul cu slava sa".

The “seven thunders” represent a delineation of events within the history of the first and second angels that will be repeated in the history of the third angel. Inspiration has directed that when we align these histories “line upon line”, the first angel’s descent in 1840 aligns with His descent at 9/11. It identifies a testing message that must be eaten with two witnesses, and aligns a disappointment with the first waymark.

Cele „șapte tunete” reprezintă o trasare a unei succesiuni de evenimente din cadrul istoriei primului și celui de-al doilea înger, care vor fi repetate în istoria celui de-al treilea înger. Inspirația a arătat că, atunci când aliniem aceste istorii „linie după linie”, coborârea primului înger din 1840 se aliniază cu coborârea lui la 9/11. Aceasta identifică un mesaj de încercare care trebuie mâncat cu doi martori și aliniază o dezamăgire cu primul reper.

The “seven thunders” represent the prophetic period that begins with a disappointment and ends with a greater disappointment.

„Cele șapte tunete” reprezintă perioada profetică care începe cu o dezamăgire și se încheie cu o dezamăgire mai mare.

When the prophetic line of the descent of the first angel is aligned with the arrival of the second angel, it produces “a structure of truth.” Truth is defined as three steps, with the first and last being the same and the middle step representing rebellion. Aligning the first two angels with this design, produces a structure made up of the first and second angels, that illustrates the third angel of Revelation eighteen, and the third angel of Revelation eighteen is a combination of both the first and second angels.

Când linia profetică a pogorârii primului înger este aliniată cu venirea celui de-al doilea înger, ea produce „o structură a adevărului”. Adevărul este definit în trei trepte, prima și ultima fiind identice, iar treapta din mijloc reprezentând răzvrătirea. Alinierea primilor doi îngeri cu acest model produce o structură alcătuită din primul și al doilea înger, care ilustrează al treilea înger din Apocalipsa 18, iar al treilea înger din Apocalipsa 18 este o combinație a primului și a celui de-al doilea înger.

The third angel of Revelation eighteen is made up of two voices. The first voice was fulfilled when the buildings of New York came down at 9/11 and the second voice of verse four is the Sunday law. Within the period from 9/11 unto the Sunday law the third angel of Revelation eighteen represents a combination of the first and second angels. This being the fact, using those two angels’ history “line upon line,” to represent the history of the third angel of Revelation eighteen—is to align the first and second angel, with the first and second angel.

Îngerul al treilea din Apocalipsa, capitolul optsprezece, este alcătuit din două glasuri. Primul glas s-a împlinit când clădirile din New York s-au prăbușit la 11 septembrie (9/11), iar al doilea glas din versetul patru este legea duminicală. În perioada de la 9/11 până la legea duminicală, îngerul al treilea din Apocalipsa, capitolul optsprezece, reprezintă o combinație a primului și celui de-al doilea înger. Dat fiind acest fapt, a folosi istoria acelor doi îngeri „rând după rând” pentru a reprezenta istoria îngerului al treilea din Apocalipsa, capitolul optsprezece, înseamnă a alinia primul și al doilea înger cu primul și al doilea înger.

Two angels arrive at the first disappointment, and both angels are prophetically related, and both have a testing message that is in the angel’s hand. The waymark next represented in the line is Habakkuk’s tables, which is directly associated with the hand of God. In the line of the first angel, the 1843 chart is produced in May of 1842, and in the line of the second angel, there was no chart. The chart had ended at the arrival of the second angel. The waymark of Habakkuk’s table in the line of the second angel is the removing of God’s hand from a mistake in the figures of the 1843 chart.

Doi îngeri sosesc la prima dezamăgire, iar ambii îngeri sunt legați profetic și amândoi au o solie de încercare care se află în mâna îngerului. Reperul următor reprezentat pe linie îl constituie tablele lui Habacuc, care sunt în mod direct asociate cu mâna lui Dumnezeu. Pe linia primului înger, diagrama din 1843 este tipărită în mai 1842, iar pe linia celui de-al doilea înger nu a existat nicio diagramă. Diagrama se încheiase la sosirea celui de-al doilea înger. Reperul tablei lui Habacuc pe linia celui de-al doilea înger îl reprezintă ridicarea mâinii lui Dumnezeu de pe o greșeală din cifrele diagramei din 1843.

His hand covered a mistake in the waymark of the first angel, and His hand was removed at that very same waymark, in the line of the second angel. Thus; the waymark of Habakkuk’s tables in the parallel lines of the first and second angel represents two steps. In the first step His hand covers a mistake, and at the end of the period of the waymark of Habakkuk’s tables, He removes His hand. The tarrying time began with the arrival of the second angel and the tarrying time ends progressively, beginning with the removal of His hand. The waymark of Habakkuk’s tables represents a period of time that is marked by Christ’s hand at the beginning and His hand at the ending.

Mâna Sa a acoperit o greșeală la semnul de hotar al primului înger, iar Mâna Sa a fost îndepărtată chiar la același semn de hotar, pe linia celui de-al doilea înger. Astfel, semnul de hotar al tablelor lui Habacuc din liniile paralele ale primului și celui de-al doilea înger reprezintă două etape. În prima etapă Mâna Sa acoperă o greșeală, iar la sfârșitul perioadei semnului de hotar al tablelor lui Habacuc, El Își îndepărtează Mâna. Timpul de întârziere a început odată cu sosirea celui de-al doilea înger, iar timpul de întârziere se încheie progresiv, începând cu îndepărtarea Mâinii Sale. Semnul de hotar al tablelor lui Habacuc reprezintă o perioadă de timp care este marcată la început de Mâna lui Hristos și la sfârșit de Mâna Sa.

Two hands are marked at the first disappointment, and both have a testing message that must be taken and eaten. Then a period of prophetic time, representing the foundational truths, begins with God’s hand covering and ending with His hand uncovering. The next waymark is the Exeter camp meeting where the cry at midnight separates and purifies those who would follow Christ’s hand into the Most Holy Place.

La prima dezamăgire sunt marcate două mâini, și amândouă au o solie de încercare care trebuie luată și mâncată. Apoi, o perioadă de timp profetic, reprezentând adevărurile de temelie, începe cu mâna lui Dumnezeu acoperind și se încheie cu mâna Sa descoperind. Următorul reper este adunarea de tabără de la Exeter, unde strigarea de la miezul nopții desparte și curățește pe aceia care aveau să urmeze mâna lui Hristos în Locul Preasfânt.

When Christ moved into the Most Holy Place, He lifted up His hand to heaven and swore that time would be no longer. He had just sealed up the “seven thunders” which represent the history of the first two angels, repeating in the history of the third. He sealed up the “seven thunders” as He had sealed up the prophecies of Daniel in chapter twelve. In chapter twelve of Daniel, at the first of three symbolic periods of time, Christ raises both hands to heaven and proclaims that when the scattering of God’s people is finished, those who become “men wondered at” would be purified and lifted up as an offering. The structure of the first and second angels which we are currently considering, symbolically manifests God’s hand at every step.

Când Hristos a trecut în Sfânta Sfintelor, și-a ridicat mâna spre cer și a jurat că nu va mai fi vreme. El tocmai pecetluise „cele șapte tunete”, care reprezintă istoria primilor doi îngeri, repetându-se în istoria celui de-al treilea. A pecetluit „cele șapte tunete”, așa cum pecetluise profețiile lui Daniel în capitolul doisprezece. În capitolul doisprezece al lui Daniel, la prima dintre cele trei perioade simbolice de timp, Hristos Își ridică ambele mâini spre cer și proclamă că, atunci când se va încheia împrăștierea poporului lui Dumnezeu, cei care devin „bărbați de mirare” vor fi curățiți și înălțați ca ofrandă. Structura primului și a celui de-al doilea înger, pe care o examinăm în prezent, manifestă simbolic mâna lui Dumnezeu la fiecare pas.

When He covers truth, it produces a disappointment, and when He removes His hand, light is produced, and the light is the light of the message of the Midnight Cry. The first disappointment to the great disappointment bears the signature of alpha and omega and is set forth within the structure of truth. The beginning represents the end, and the waymark between the two disappointments portray the effect of the sealing and unsealing of Habakkuk’s tables, which is an unsealing of Jeremiah’s old paths, and represents the foundation upon which the temple is erected in advance of the Sunday law when the finished temple is lifted up above all the mountains. The middle waymark in the word of truth, represents rebellion, and in the history represented by the final separation of the wheat and tares manifests the rebellion of the foolish virgins.

Atunci când El acoperă adevărul, se produce o dezamăgire, iar când Își retrage mâna, ia naștere lumina, iar aceasta este lumina mesajului Strigătului de la Miezul Nopții. Intervalul de la prima dezamăgire până la Marea Dezamăgire poartă semnătura Alfei și a Omegăi și este prezentat în cadrul structurii adevărului. Începutul reprezintă sfârșitul, iar reperul dintre cele două dezamăgiri înfățișează efectul pecetluirii și al desigilării tablelor lui Habacuc, care constituie o desigilare a căilor celor vechi ale lui Ieremia și reprezintă temelia pe care este ridicat templul înainte de legea duminicală, când templul desăvârșit este înălțat deasupra tuturor munților. Reperul de mijloc din cuvântul adevărului reprezintă răzvrătirea, iar în istoria reprezentată de separarea finală a grâului de neghină se manifestă răzvrătirea fecioarelor neînțelepte.

The rebellion represented by the waymark of Habakkuk’s tables is represented as progressive, for it is not a single waymark, but a period with a defined beginning and ending, as represented by God’s hand. God’s hand is twice at the first disappointment, for there are two angels which both have a message in their hands. The next waymark of rebellion has a beginning and ending hand, so it also has two hands within its prophetic characteristics. The third waymark of the greater disappointment identifies Christ raising His hand and swearing to heaven, in the very passage where the seven thunders are sealed up, as was Daniel chapter twelve. At the very point the angel marks the end of the prophetic structure of the first two angels we are now considering, He ends the application of prophetic time, and places Himself in a parallel passage in the book of Daniel, where He is not raising His hand, but raising both His hands.

Răzvrătirea indicată de reperul tăblițelor lui Habacuc este prezentată ca fiind progresivă, căci nu este un singur reper, ci o perioadă cu un început și un sfârșit definite, așa cum sunt marcate de mâna lui Dumnezeu. Mâna lui Dumnezeu este prezentă de două ori la prima dezamăgire, căci sunt doi îngeri care amândoi poartă o solie în mâinile lor. Următorul reper al răzvrătirii este marcat de o mână la început și de o mână la încheiere; așadar, are, de asemenea, două mâini în caracteristicile sale profetice. Al treilea reper al dezamăgirii mai mari Îl identifică pe Hristos ridicându-Și mâna și jurând spre cer, chiar în pasajul în care cele șapte tunete sunt pecetluite, așa cum a fost pecetluit și capitolul doisprezece din Daniel. Chiar în punctul în care Îngerul marchează sfârșitul structurii profetice a primilor doi îngeri pe care îi analizăm acum, El pune capăt aplicării timpului profetic și Se plasează într-un pasaj paralel din cartea lui Daniel, unde nu Își ridică o mână, ci Își ridică ambele mâini.

In Daniel twelve there are three prophetic periods that are unsealed in the latter days, for this is what befalls God’s people in the latter days. The first thing mentioned in Daniel’s final climactic vision was that Daniel, who represents the remnant people of God, had understanding of both of the thing and of the vision. The last thing recorded by Daniel is how the increase of knowledge was employed by the Lion of the tribe of Judah to produce the final revival and reformation among God’s people who are distinguished as those who understand. He accomplishes the sealing of His people by unsealing the “seven thunders” of Revelation in connection with the unsealing of the “three periods” of Daniel twelve.

În Daniel doisprezece există trei perioade profetice care sunt despecetluite în zilele de pe urmă, căci aceasta este ceea ce se petrece cu poporul lui Dumnezeu în zilele de pe urmă. Primul lucru menționat în viziunea finală, culminantă, a lui Daniel a fost că Daniel, care reprezintă rămășița poporului lui Dumnezeu, a avut înțelegere atât asupra cuvântului, cât și asupra vedeniei. Ultimul lucru consemnat de Daniel este modul în care sporirea cunoștinței a fost folosită de Leul din seminția lui Iuda pentru a aduce trezirea și reforma finală între poporul lui Dumnezeu, care sunt distinși ca fiind cei ce înțeleg. El împlinește pecetluirea poporului Său prin despecetluirea "celor șapte tunete" din Apocalipsa, în legătură cu despecetluirea "celor trei perioade" din Daniel doisprezece.

When Jesus identifies that at the end of the three and a half prophetic days of scattering the power of God’s people, all the “marvels” would be finished—He is identifying July 2023, when the three and a half days of death in the streets of Revelation eleven was finished. Now the marvels would be finished in advance of the Sunday law. He marked July 2023, by raising not one, but both hands. In so doing He was marking the end of the tarrying time, as when He removed His hand from the mistake in Millerite history. The first disappointment occurred on July 18, 2020, as typified by the Millerite’s first disappointment, and the tarrying time began and continued until He stretched forth His hand a second time to gather His remnant people in July of 2023.

Când Isus identifică faptul că, la sfârșitul celor trei zile și jumătate profetice ale sfărâmării puterii poporului lui Dumnezeu, toate „minunile” aveau să se sfârșească, El indică iulie 2023, când s‑au încheiat cele trei zile și jumătate de moarte pe străzi din Apocalipsa 11. Acum, minunile aveau să se sfârșească înaintea legii duminicale. El a marcat iulie 2023, ridicând nu o singură mână, ci ambele mâini. Procedând astfel, El marca sfârșitul timpului de întârziere, precum atunci când Și‑a luat mâna de pe greșeala din istoria millerită. Prima dezamăgire a avut loc la 18 iulie 2020, așa cum a fost tipificată de prima dezamăgire a milleriților, iar timpul de întârziere a început și a continuat până când El Și‑a întins mâna a doua oară, pentru a‑Și aduna rămășița Sa, în iulie 2023.

The first disappointment is represented by God’s hand covering a mistake, that for the Millerites was identifying the year 1843, instead of October 22, 1844. That disappointment is represented in verse twelve of chapter twelve. The first disappointment is represented by His hand covering the mistake, and was typified by the Millerites who came to the first disappointment. The word in verse twelve is “cometh.” Blessed is he who waiteth, and who “cometh” to the 1335; blessed is he who “cometh” to the disappointment of April 19, 1844. The word translated as “cometh” means “to touch.” The Millerites experienced their first disappointment when the year 1843 touched the year 1844. Verse twelve of Daniel twelve identifies the first disappointment of both April 19, 1844, but more directly the first disappointment of July 18, 2020.

Prima dezamăgire este reprezentată de acoperirea unei greșeli de către mâna lui Dumnezeu, greșeală care, pentru milleriți, a constat în identificarea anului 1843, în locul zilei de 22 octombrie 1844. Acea dezamăgire este reprezentată în versetul doisprezece al capitolului doisprezece. Prima dezamăgire este reprezentată prin acoperirea greșelii de către mâna Sa și a fost tipificată de milleriții care au ajuns la prima dezamăgire. Cuvântul din versetul doisprezece este „cometh”. Fericit este cel ce așteaptă și care „cometh” la 1335; fericit este cel ce „cometh” la dezamăgirea din 19 aprilie 1844. Cuvântul tradus ca „cometh” înseamnă „a atinge”. Milleriții au experimentat prima lor dezamăgire când anul 1843 a atins anul 1844. Versetul doisprezece din Daniel doisprezece identifică prima dezamăgire atât din 19 aprilie 1844, cât și, mai direct, prima dezamăgire din 18 iulie 2020.

The first prophetic period and the last prophetic period of the three periods that are unsealed at the time of the end, when knowledge is increased and accomplishes the final separation of the wheat and tares, thus identifying the unsealing of the prophetic light that seals the one hundred and forty-four thousand are the same prophetic period.

Cea dintâi perioadă profetică și cea din urmă perioadă profetică dintre cele trei perioade care sunt desigilate la vremea sfârșitului, când cunoștința este sporită și înfăptuiește separarea finală a grâului de neghină, identificând astfel desigilarea luminii profetice care îi pecetluiește pe cei o sută patruzeci și patru de mii, sunt una și aceeași perioadă profetică.

The first period of verse seven, is the ending of the scattering of Revelation eleven’s three and a half days in July of 2023, and the period in verse twelve is the beginning of that same scattering on July 18, 2020. Alpha and Omega had marked the history of the seven thunders in Daniel twelve, as the history that begins at the disappointment of July 18, 2020 and ends three and a half symbolic days later in July of 2023. Just as important is that when Alpha and Omega marked the beginning and ending of the final tarrying time, He raised not one, but both of His hands to heaven and swore by Him that liveth forever and ever.

Primul punct al versetului șapte este sfârșitul risipirii celor trei zile și jumătate ale Apocalipsei unsprezece, în iulie 2023, iar punctul din versetul doisprezece este începutul aceleiași risipiri, la 18 iulie 2020. Alfa și Omega marcase istoria celor șapte tunete din Daniel doisprezece ca fiind istoria care începe la dezamăgirea din 18 iulie 2020 și se încheie trei zile și jumătate simbolice mai târziu, în iulie 2023. La fel de important este că, atunci când Alfa și Omega a marcat începutul și sfârșitul ultimului timp de zăbovire, El nu și-a ridicat o singură mână, ci amândouă mâinile Sale spre cer și a jurat pe Cel ce trăiește în vecii vecilor.

The Son of God who is the son of man is making an oath with the Father, right where the climax of the story of the covenant people of God began, when Christ first called Abram with a promise, and then confirmed the promise, with an oath. Take off your shoes, you are on holy ground!

Fiul lui Dumnezeu, care este Fiul Omului, încheie un jurământ cu Tatăl, tocmai acolo unde își are începutul punctul culminant al istoriei poporului legământar al lui Dumnezeu, când Hristos l-a chemat mai întâi pe Avram printr-o făgăduință, iar apoi a confirmat făgăduința printr-un jurământ. Scoate-ți încălțămintea, ești pe pământ sfânt!

The middle letter of the three prophetic periods is nothing less than the omega fulfillment of Abram and Paul’s covenant time prophecy of 430 years as represented in the 1290 years of verse eleven. The verse approached with Millerite understanding identified a thirty-year period of preparation for the papacy, then 1260 years of papal persecution that follows. Abram’s 430 years represents bondage and deliverance in a specific nation, in conjunction with the first thirty years representing the Lord entering into covenant with Abram. The thirty years preparation for the priests began in 1989 at the time of the end, and the thirty years end at the Sunday law, when the verse identifies the abomination of desolation would be placed, and would then persecute God’s people for 1260 symbolic years aligning with John’s 42 symbolic months in Revelation thirteen.

Litera centrală a celor trei perioade profetice nu este nimic mai puțin decât împlinirea omega a profeției de timp a legământului a lui Avram și a lui Pavel, de 430 de ani, așa cum este reprezentată în cei 1290 de ani ai versetului unsprezece. Versetul, abordat din perspectiva millerită, a identificat o perioadă de treizeci de ani de pregătire pentru papalitate, urmată de 1260 de ani de persecuție papală. Cei 430 de ani ai lui Avram reprezintă robie și izbăvire într-o națiune anume, în conjuncție cu primii treizeci de ani, care reprezintă intrarea Domnului în legământ cu Avram. Cei treizeci de ani de pregătire pentru preoți au început în 1989, la timpul sfârșitului, iar cei treizeci de ani se încheie la legea duminicală, când versetul identifică faptul că urâciunea pustiirii avea să fie așezată și apoi avea să persecute poporul lui Dumnezeu timp de 1260 de ani simbolici, aliniindu-se cu cele 42 de luni simbolice ale lui Ioan din Apocalipsa treisprezece.

The reformatory movement of the one hundred and forty-four thousand began in 1989, as the Lord began His work of preparing a priesthood to serve during the crisis at midnight, that begins at the Sunday law. The Alpha and Omega stood upon the water of the Hiddekel and raised both His hands to heaven, swearing that when the scattering of July 18, 2020 unto July 2023 was fulfilled, the marvels associated with Christ’s work of combining His Divinity with humanity would be finished.

Mișcarea de reformă a celor o sută patruzeci și patru de mii a debutat în 1989, când Domnul Și-a început lucrarea de pregătire a unei preoții care să slujească în timpul crizei de la miezul nopții, ce începe odată cu legea duminicală. Alfa și Omega a stat deasupra apelor Hiddekelului și Și-a ridicat ambele mâini spre cer, jurând că, atunci când risipirea de la 18 iulie 2020 până în iulie 2023 va fi împlinită, minunile asociate lucrării lui Hristos de a-Și uni Dumnezeirea cu omenirea se vor încheia.

This is the same pronouncement of chapter ten, in the line of the seven thunders, for He not only there ended the prophetic application of time, but he also identified that in the days of the sounding of the seventh trumpet the mystery of God would be finished. The parallel passage in Daniel twelve identifies that when the scattering ended in July of 2023, the finishing of the sealing of God’s people would be finished, as represented by the sounding of the seventh trumpet that coincided with Christ raising His hand and swearing in both parallel passages.

Aceasta este aceeași declarație din capitolul zece, pe linia celor șapte tunete, căci El nu numai că a pus acolo capăt aplicării profetice a timpului, ci a și indicat că, în zilele când va suna cea de-a șaptea trâmbiță, taina lui Dumnezeu avea să fie încheiată. Pasajul paralel din Daniel doisprezece indică faptul că, atunci când împrăștierea s-a încheiat în iulie 2023, încheierea pecetluirii poporului lui Dumnezeu avea să fie încheiată, așa cum este reprezentată de sunetul trâmbiței celei de-a șaptea, care a coincis cu ridicarea mâinii de către Hristos și cu jurământul Său în ambele pasaje paralele.

The first prophetic period and the last prophetic period of the threefold message of Daniel twelve possesses an alpha and omega signature. The first period of verse seven identifies the end of the very same period, that verse twelve marks the beginning of. In the middle of verses seven and twelve, the history of the time of the end in 1989 unto the close of probation is represented. In the middle of the alpha period of verse seven and the omega history of verse twelve, the final rebellion of mankind from the Sunday law until Michael stands up is represented, and it is represented in the very chapter where Michael stands up.

În cadrul mesajului triplu din Daniel doisprezece, prima și ultima perioadă profetică poartă o semnătură alfa și omega. Prima perioadă din versetul șapte identifică sfârșitul aceleiași perioade, al cărei început îl marchează versetul doisprezece. La mijlocul dintre versetele șapte și doisprezece este reprezentată istoria timpului sfârșitului, de la 1989 până la închiderea timpului de probă. La mijlocul perioadei alfa a versetului șapte și al istoriei omega a versetului doisprezece este reprezentată răzvrătirea finală a omenirii, de la legea duminicală până la ridicarea lui Mihail, iar aceasta este reprezentată chiar în capitolul în care Mihail se ridică.

The rebellion of the middle period, is primarily the external history of rebellion, but the first thirty years is the internal history of the preparation of the priests who are in direct confrontation with the external forces represented in the following 1260 period.

Răzvrătirea perioadei de mijloc este, în primul rând, istoria exterioară a răzvrătirii, însă primii treizeci de ani reprezintă istoria interioară a pregătirii preoților, care se află în confruntare directă cu forțele exterioare, reprezentate în perioada de 1260 care urmează.

The middle period represents the rebellion of the thirteenth letter of the Hebrew alphabet, and it combines with the internal as it portrays the final battle of the great controversy upon planet earth, while probation lingers. Its combination of external and internal is also the message of Daniel’s last vision, represented by the river Hiddekel and the three chapters which also bear the signature of Alpha and Omega, and are built upon the structure of truth. The first and last chapter address the sealing of God’s people who are portrayed as the stars that shine forever. The middle chapter of rebellion identifies the same history represented in verse eleven with the 1290 years, which is the middle verse in the very same structure.

Perioada de mijloc reprezintă răzvrătirea celei de-a treisprezecea litere a alfabetului ebraic și se îmbină cu dimensiunea internă, întrucât înfățișează bătălia finală a marii controverse pe planeta Pământ, în vreme ce timpul de probă mai zăbovește. Îmbinarea sa a externului și internului este, de asemenea, mesajul ultimei viziuni a lui Daniel, reprezentată de râul Hiddekel și de cele trei capitole care poartă, de asemenea, semnătura lui Alfa și Omega și sunt întemeiate pe structura adevărului. Primul și ultimul capitol abordează pecetluirea poporului lui Dumnezeu, înfățișat ca stelele ce strălucesc în veci. Capitolul de mijloc al răzvrătirii identifică aceeași istorie reprezentată în versetul unsprezece prin cei 1290 de ani, care este versetul de mijloc în aceeași structură.

When Christ employs His hand within the prophetic structure it represents many truths, but it also represents the path He is leading His people upon. The revelation of Jesus Christ began to be unsealed in July of 2023. That unsealing includes the unsealing of the seven thunders and the message of Daniel as represented within chapter twelve. The unsealing takes place within the hidden history of verse forty, which began in 1989 and concludes at the Sunday law. In that history God’s people will be sealed, and they are sealed by the outpouring of the Holy Spirit. The final outpouring of the Holy Spirit is identified in the eighth chapter of Revelation, where it is represented as the seventh, and therefore the final seal. The Lion of the tribe of Judah prevailed in chapter five to open the book sealed with seven seals.

Când Hristos Își folosește mâna în cadrul structurii profetice, aceasta reprezintă multe adevăruri, dar reprezintă și calea pe care Își conduce poporul. Apocalipsa lui Isus Hristos a început să fie desigilată în iulie 2023. Acea desigilare include desigilarea celor șapte tunete și mesajul lui Daniel, așa cum este reprezentat în capitolul doisprezece. Desigilarea are loc în cadrul istoriei ascunse a versetului patruzeci, care a început în 1989 și se încheie la legea duminicală. În acea istorie, poporul lui Dumnezeu va fi pecetluit, iar ei sunt pecetluiți prin revărsarea Duhului Sfânt. Revărsarea finală a Duhului Sfânt este identificată în capitolul opt din Apocalipsă, unde este reprezentată ca a șaptea și, prin urmare, ultima pecete. Leul din seminția lui Iuda a biruit în capitolul cinci pentru a deschide cartea pecetluită cu șapte peceți.

The sixth seal raised the question at the end of chapter six, asking who would be able to stand during the period when there is no longer mediation for sin.

Al șaselea sigiliu a ridicat, la sfârșitul capitolului al șaselea, întrebarea: cine va putea să stea în picioare în perioada în care nu mai există mijlocire pentru păcat?

> For the great day of his wrath is come; and who shall be able to stand? Revelation 6:17.

> Căci a venit ziua cea mare a mâniei Lui; și cine va putea sta în picioare? Apocalipsa 6:17.

The next chapter, or you can say the next verse, introduces the sealing of the one-hundred and forty-four thousand and the great multitude who are gathered into God’s kingdom during the Sunday law crisis. The one-hundred and forty-four thousand are the answer of the sixth seal’s question. After they are represented in chapter seven, then, chapter eight identifies the seventh and final seal being removed.

Următorul capitol, sau se poate spune următorul verset, introduce pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii și marea mulțime care este adunată în Împărăția lui Dumnezeu în timpul crizei legii duminicale. Cei o sută patruzeci și patru de mii sunt răspunsul la întrebarea celei de-a șasea peceții. După ce sunt reprezentați în capitolul șapte, capitolul opt identifică apoi înlăturarea celei de-a șaptea și ultimei peceții.

> And when he had opened the seventh seal, there was silence in heaven about the space of half an hour. And I saw the seven angels which stood before God; and to them were given seven trumpets. And another angel came and stood at the altar, having a golden censer; and there was given unto him much incense, that he should offer it with the prayers of all saints upon the golden altar which was before the throne. And the smoke of the incense, which came with the prayers of the saints, ascended up before God out of the angel’s hand.

> Și când a deschis pecetea a șaptea, s-a făcut tăcere în cer ca la o jumătate de ceas. Și am văzut pe cei șapte îngeri care stăteau înaintea lui Dumnezeu; și li s-au dat șapte trâmbițe. Și un alt înger a venit și a stat la altar, având o cădelniță de aur; și i s-a dat multă tămâie, ca să o aducă împreună cu rugăciunile tuturor sfinților pe altarul de aur care era înaintea scaunului de domnie. Și fumul tămâiei, care venea împreună cu rugăciunile sfinților, s-a înălțat înaintea lui Dumnezeu din mâna îngerului.

> And the angel took the censer, and filled it with fire of the altar, and cast it into the earth: and there were voices, and thunderings, and lightnings, and an earthquake. Revelation 8:1–5.

> Și îngerul a luat cădelnița, a umplut-o cu foc din altar și a aruncat-o pe pământ: și s-au făcut glasuri, tunete, fulgere și un cutremur. Apocalipsa 8:1-5.

The “fire,” represented in Isaiah chapter six as a “coal,” which Sister White identifies as a symbol of purification, are taken from the altar and cast to the earth. The “fire” from heaven at Pentecost was represented as tongues of “fire.” “Fire” is what the Messenger of the Covenant uses to purify the sons of Levi.

"Focul", înfățișat în capitolul șase din Isaia ca un "cărbune", pe care Sora White îl identifică drept simbol al curățirii, este luat de pe altar și aruncat pe pământ. "Focul" din cer la Cincizecime a fost reprezentat ca limbi de "foc". "Focul" este ceea ce folosește Solul Legământului pentru a-i curăți pe fiii lui Levi.

> “‘Whose fan is in His hand, and He will throughly purge His floor, and gather His wheat into the garner.’ Matthew 3:12. This was one of the times of purging. By the words of truth, the chaff was being separated from the wheat. Because they were too vain and self-righteous to receive reproof, too world-loving to accept a life of humility, many turned away from Jesus. Many are still doing the same thing. Souls are tested today as were those disciples in the synagogue at Capernaum. When truth is brought home to the heart, they see that their lives are not in accordance with the will of God. They see the need of an entire change in themselves; but they are not willing to take up the self-denying work. Therefore they are angry when their sins are discovered. They go away offended, even as the disciples left Jesus, murmuring, ‘This is an hard saying; who can hear it?’” The Desire of Ages, 392.

> „A cărui lopată de vânturat este în mâna Sa, și El Își va curăți cu desăvârșire aria și Își va aduna grâul în grânar.” Matei 3:12. Acesta a fost unul dintre momentele de curățire. Prin cuvintele adevărului, pleava era despărțită de grâu. Pentru că erau prea trufași și plini de îndreptățire de sine ca să primească mustrarea, prea iubitori de lume ca să accepte o viață de smerenie, mulți s-au întors de la Isus. Mulți fac încă același lucru. Sufletele sunt puse la încercare și astăzi, la fel cum au fost acei ucenici în sinagoga din Capernaum. Când adevărul ajunge la inimă, ei văd că viețile lor nu sunt în conformitate cu voia lui Dumnezeu. Văd nevoia unei schimbări în întregime în ei înșiși; dar nu sunt dispuși să ia asupra lor lucrarea lepădării de sine. De aceea se mânie când păcatele le sunt descoperite. Pleacă jigniți, întocmai cum ucenicii L-au părăsit pe Isus, murmurând: „Acesta este un cuvânt greu; cine poate să-l asculte?” Dorința veacurilor, 392.

Fire is what came down on Elijah’s offering, as it did with Gideon’s offering to the angel. The “fire” of purification is God’s Word, for to be made holy, is to be sanctified by His Word. The “fire” that is cast down to earth when the seventh seal is removed identifies the empowerment of the prophetic message that is unsealed in the latter days, during the sounding of the seventh trumpet, during the final and perfect fulfillment of the events represented by the seven thunders and confirmed by the three prophetic periods of Daniel twelve that were sealed up until the latter days.

Focul este cel care s-a pogorât peste jertfa lui Ilie, precum și peste jertfa lui Ghedeon adusă îngerului. „Focul” curățirii este Cuvântul lui Dumnezeu, căci a fi făcut sfânt înseamnă a fi sfințit prin Cuvântul Său. „Focul” care este aruncat pe pământ când este ruptă pecetea a șaptea indică investirea cu putere a mesajului profetic care este despecetluit în zilele de pe urmă, în timpul sunării celei de-a șaptea trâmbițe, în vremea împlinirii finale și desăvârșite a evenimentelor reprezentate de cele șapte tunete și confirmate de cele trei perioade profetice din Daniel doisprezece, care au fost pecetluite până în zilele de pe urmă.

The Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before the close of human probation—includes the unsealing of the seven thunders, the removal of the seventh seal, the unsealing of Daniel twelve, and the unsealing of the hidden history of verse forty of Daniel eleven, the very history where the angel asked the Man in linen what would be the end of these wonders.

Apocalipsa lui Isus Hristos, care este despecetluită chiar înainte de închiderea timpului de probă al omenirii, cuprinde despecetluirea celor șapte tunete, înlăturarea celei de-a șaptea peceți, despecetluirea lui Daniel doisprezece și despecetluirea istoriei ascunse a versetului patruzeci din Daniel unsprezece, chiar istoria în care îngerul l-a întrebat pe Omul îmbrăcat în in ce va fi sfârșitul acestor minuni.

The Man in linen responded and said—When you get to the conclusion of the tarrying time in July of 2023, you have reached the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Omul îmbrăcat în in a răspuns și a zis: Când ajungi la încheierea timpului de zăbovire din iulie 2023, ai ajuns la istoria pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii.

He also said—at the end of the three and a half symbolic days of Revelation eleven, a prophetic message from the book of Daniel would be unsealed, as typified by the time of the end in 1798. The truth that would then be unsealed, at the end of three and a half symbolic days, would be located in the very nine verses from the book of Daniel that identifies and defines the sealing and unsealing of the book of Daniel.

El a mai spus că, la sfârșitul celor trei zile și jumătate simbolice din Apocalipsa unsprezece, un mesaj profetic din cartea lui Daniel avea să fie dezpecetluit, așa cum este tipificat de timpul sfârșitului din 1798. Adevărul care urma atunci să fie dezpecetluit, la sfârșitul celor trei zile și jumătate simbolice, s-ar găsi chiar în cele nouă versete din cartea lui Daniel care identifică și definesc pecetluirea și dezpecetluirea cărții lui Daniel.

We will continue these things in the next article.

Vom continua cu acestea în articolul următor.

> “When Christ came to this earth, the traditions that had been handed down from generation to generation, and the human interpretation of the Scriptures, hid from men the truth as it is in Jesus. The truth was buried beneath a mass of tradition. The spiritual import of the sacred volumes was lost; for in their unbelief men locked the door of the heavenly treasure. Darkness covered the earth, and gross darkness the people. Truth looked down from heaven to earth; but nowhere was revealed the divine impress. A gloom like the pall of death overspread the earth.

> Când Hristos a venit pe acest pământ, tradițiile transmise din generație în generație și interpretarea omenească a Scripturilor au ascuns oamenilor adevărul așa cum este în Isus. Adevărul a fost îngropat sub noianul tradițiilor. Semnificația spirituală a volumelor sacre s-a pierdut; căci, în necredința lor, oamenii au zăvorât ușa spre comoara cerească. Întunericul acoperea pământul, iar negură deasă acoperea popoarele. Adevărul privea din cer spre pământ; dar nicăieri nu se descoperea amprenta divină. O negură, asemenea giulgiului morții, se așternea peste pământ.

> “But the Lion of the tribe of Judah prevailed. He opened the seal that closed the book of divine instruction. The world was permitted to gaze upon pure, unadulterated truth. Truth itself descended to roll back the darkness and counteract error. A Teacher was sent from heaven with the light that was to light every man that comes into the world. There were men and women who were eagerly seeking for knowledge, the sure word of prophecy, and when it came, it was as a light shining in a dark place.” Spalding Magan, 58.

> Dar Leul din seminția lui Iuda a biruit. El a deschis pecetea care închidea cartea învățăturii divine. Lumii i s-a îngăduit să contemple adevărul pur, nealterat. Adevărul însuși a coborât pentru a risipi întunericul și a contracara eroarea. Un învățător a fost trimis din cer cu lumina care avea să lumineze pe orice om care vine în lume. Erau bărbați și femei care căutau cu ardoare cunoașterea, cuvântul temeinic al profeției, iar când acesta a sosit, a fost ca o lumină strălucind într-un loc întunecat. Spalding Magan, 58.

> “The scribes and Pharisees professed to explain the Scriptures, but they explained them in accordance with their own ideas and traditions. Their customs and maxims became more and more exacting. In its spiritual sense, the sacred Word became to the people as a sealed book, closed to their comprehension.” Signs of the Times, May 17, 1905.

> Cărturarii și fariseii pretindeau că tâlcuiesc Scripturile, dar le tâlcuiau potrivit propriilor lor idei și tradiții. Obiceiurile și maximele lor deveneau din ce în ce mai exigente. În sensul său spiritual, Sfântul Cuvânt a devenit pentru popor ca o carte pecetluită, închisă pentru înțelegerea lor. Semnele Timpurilor, 17 mai 1905.

Back to Articles