Article

# The Book of Daniel - Number Ninety-Nine

Cartea lui Daniel - Numărul Nouăzeci și Nouă

The Last Days and the Judgment of God: Unveiling Prophetic Insights

Zilele de pe urmă și Judecata lui Dumnezeu: Dezvăluirea perspectivelor profetice

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word

The “last days” represent the announcement of the opening of judgment in the movement of the first angel, and in the movement of the third angel, the close of judgment is announced. In the “last days” God’s people were, and are raised up to announce the judgment of God, but in order to be a messenger of God’s judgment, you must understand the judgment. A primary characteristic of Laodicean Adventism, both the learned class and the unlearned class, is that they do not know the judgment of God. All the prophets are more specifically addressing the last days, than the days in which they lived.

„Zilele de pe urmă” reprezintă anunțarea deschiderii judecății în mișcarea primului înger, iar în mișcarea celui de-al treilea înger este anunțată încheierea judecății. În „zilele de pe urmă”, poporul lui Dumnezeu a fost și este ridicat pentru a proclama judecata lui Dumnezeu, dar, pentru a fi un sol al judecății lui Dumnezeu, trebuie să înțelegi judecata. O caracteristică principală a adventismului laodicean, atât a clasei învățate, cât și a clasei neînvățate, este necunoașterea judecății lui Dumnezeu. Toți profeții se referă în mod mai specific la zilele de pe urmă decât la zilele în care au trăit.

> “Each of the ancient prophets spoke less for their own time than for ours, so that their prophesying is in force for us. ‘Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’ 1 Corinthians 10:11.” Selected Messages, book 3, 338.

> Fiecare dintre profeții din vechime a vorbit mai puțin pentru timpul său decât pentru al nostru, încât profețiile lor sunt în vigoare pentru noi. „Acum toate aceste lucruri li s-au întâmplat lor spre pilde; și au fost scrise spre învățătura noastră, peste care au venit sfârșiturile veacurilor.” 1 Corinteni 10:11. Mesaje alese, cartea 3, 338.

All the prophets agree with one another, so their prophecies are all presenting the same illustration, and that illustration is of the last days, which are the days of judgment.

Toți profeții sunt de acord unii cu alții; prin urmare, toate profețiile lor înfățișează aceeași reprezentare, iar această reprezentare se referă la zilele de pe urmă, care sunt zilele judecății.

> And the spirits of the prophets are subject to the prophets. For God is not the author of confusion, but of peace, as in all churches of the saints. 1 Corinthians 14:32, 33.

> Și duhurile prorocilor sunt supuse prorocilor. Căci Dumnezeu nu este un Dumnezeu al neorânduielii, ci al păcii, precum în toate bisericile sfinților. 1 Corinteni 14:32, 33.

Jerusalem in Ezekiel’s vision that begins in chapter eight, is God’s church, which is the Laodicean Seventh-day Adventist church in the last days. Chapters eight and nine of Ezekiel, identify two classes of worshippers in the conclusion of the judgment of the house of God. One class is represented with the twenty-five ancient men bowing to the sun, but those who sigh and cry for the abominations done in the church and land, receive the seal of God. In chapter eleven, Ezekiel’s vision continues the illustration of the punishment of the twenty-five men that bow to the sun.

Ierusalimul din viziunea lui Ezechiel, care începe în capitolul opt, este biserica lui Dumnezeu, anume Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană din zilele de pe urmă. Capitolele opt și nouă din Ezechiel identifică două categorii de închinători la încheierea judecății casei lui Dumnezeu. O categorie este reprezentată de cei douăzeci și cinci de bărbați bătrâni care se închină soarelui, iar cei care suspină și gem din pricina urâciunilor săvârșite în biserică și în țară primesc sigiliul lui Dumnezeu. În capitolul unsprezece, viziunea lui Ezechiel continuă ilustrarea pedepsei celor douăzeci și cinci de bărbați care se închină soarelui.

> Moreover the spirit lifted me up, and brought me unto the east gate of the Lord’s house, which looketh eastward: and behold at the door of the gate five and twenty men; among whom I saw Jaazaniah the son of Azur, and Pelatiah the son of Benaiah, princes of the people. Then said he unto me, Son of man, these are the men that devise mischief, and give wicked counsel in this city: Which say, It is not near; let us build houses: this city is the caldron, and we be the flesh. Therefore prophesy against them, prophesy, O son of man. And the Spirit of the Lord fell upon me, and said unto me, Speak; Thus saith the Lord; Thus have ye said, O house of Israel: for I know the things that come into your mind, every one of them. Ye have multiplied your slain in this city, and ye have filled the streets thereof with the slain. Therefore thus saith the Lord God; Your slain whom ye have laid in the midst of it, they are the flesh, and this city is the caldron: but I will bring you forth out of the midst of it. Ye have feared the sword; and I will bring a sword upon you, saith the Lord God. And I will bring you out of the midst thereof, and deliver you into the hands of strangers, and will execute judgments among you. Ezekiel 11:1–9.

> Apoi duhul m-a ridicat și m-a adus la poarta de răsărit a casei Domnului, care privește spre răsărit; și iată, la intrarea porții, douăzeci și cinci de bărbați; între care i-am văzut pe Jaazania, fiul lui Azur, și pe Pelatia, fiul lui Benaia, căpetenii ale poporului. Atunci mi-a zis: Fiul omului, aceștia sunt bărbații care urzesc rele și dau sfat nelegiuit în această cetate; care zic: Nu este aproape; să zidim case: această cetate este cazanul, iar noi suntem carnea. De aceea, prorocește împotriva lor, prorocește, o, fiul omului. Și Duhul Domnului a căzut peste mine și mi-a zis: Vorbește: Așa zice Domnul: Așa ați zis, casă a lui Israel; căci cunosc gândurile care se ridică în mintea voastră, fiecare dintre ele. Ați înmulțit morții voștri în această cetate și i-ați umplut străzile cu cei uciși. De aceea, așa zice Domnul Dumnezeu: Morții voștri, pe care i-ați pus în mijlocul ei, aceia sunt carnea, iar această cetate este cazanul; dar pe voi vă voi scoate din mijlocul ei. V-ați temut de sabie; și voi aduce sabie asupra voastră, zice Domnul Dumnezeu. Și vă voi scoate din mijlocul ei și vă voi da în mâinile străinilor și voi face judecăți în mijlocul vostru. Ezechiel 11:1-9.

Jerusalem is identified as the “caldron,” and the people in Jerusalem are “the flesh” that is being cooked in the caldron, which is a pot. The judgment of the wicked that is accomplished by the angels with the destroying weapons in their hands, in the time of the sealing of the one hundred and forty-four thousand (for Sister White says the sealing of Ezekiel chapter nine is the same as the sealing of Revelation chapter seven), includes the truth that the wicked are removed from Jerusalem. At the soon-coming Sunday law, spiritual Jerusalem will be cleansed and lifted up as an ensign above all the mountains.

Ierusalimul este identificat drept „cazanul”, iar oamenii din Ierusalim sunt „carnea” care se fierbe în cazan, care este o oală. Judecata celor nelegiuiți, care este împlinită de îngeri cu armele nimicitoare în mâinile lor, în vremea pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii (căci Sora White spune că pecetluirea din Ezechiel capitolul nouă este aceeași cu pecetluirea din Apocalipsa capitolul șapte), cuprinde adevărul că cei nelegiuiți sunt înlăturați din Ierusalim. La legea duminicală ce vine curând, Ierusalimul spiritual va fi curățit și înălțat ca un stindard deasupra tuturor munților.

> And it shall come to pass in the last days, that the mountain of the Lord’s house shall be established in the top of the mountains, and shall be exalted above the hills; and all nations shall flow unto it. And many people shall go and say, Come ye, and let us go up to the mountain of the Lord, to the house of the God of Jacob; and he will teach us of his ways, and we will walk in his paths: for out of Zion shall go forth the law, and the word of the Lord from Jerusalem. Isaiah 2:2, 3.

> Și va fi în zilele de pe urmă că muntele casei Domnului va fi întemeiat ca vârful munților și se va înălța mai presus de dealuri; și toate neamurile se vor revărsa către el. Și multe popoare vor merge și vor zice: Veniți, și haidem să ne suim la muntele Domnului, la casa Dumnezeului lui Iacov, ca să ne învețe căile Sale și să umblăm pe cărările Sale; căci din Sion va ieși legea, și din Ierusalim cuvântul Domnului. Isaia 2:2, 3.

The cleansing which is accomplished for Jerusalem at the Sunday law, is the removal of Laodicean Adventists, where only Philadelphian Adventists remain. The legal corporate structure is then finished, for the United States government is the controlling entity in the legal arrangement that was made in 1863, and when the government of the United States enforces Sunday observance upon the land, the corporate structure of the Seventh-day Adventist church is either legally dissolved, or perhaps its name is legally changed to something of the order of the Sunday Adventist church.

Curățirea care se împlinește pentru Ierusalim la legea duminicală este înlăturarea adventiștilor laodiceeni, în urma căreia rămân doar adventiștii filadelfieni. Structura corporativă juridică se încheie atunci, căci guvernul Statelor Unite este entitatea de control în aranjamentul juridic încheiat în 1863, iar când guvernul Statelor Unite impune păzirea duminicii pe întreg teritoriul țării, structura corporativă a Bisericii Adventiste de Ziua a Șaptea este fie dizolvată din punct de vedere juridic, fie, poate, denumirea ei este modificată în mod legal în ceva de tipul «Biserica Adventistă de Duminică».

When the wicked in Jerusalem are removed from the caldron, by the destroying angels, the Laodicean Adventist church ends, and the Philadelphian movement becomes spiritual Jerusalem that is lifted up as an ensign. Micah addresses the ancient men, that Isaiah calls the scornful men that call light darkness and darkness light, and through a question, identifies that the ancient men should have known “judgment.” They should have known the time of their visitation.

Când cei răi din Ierusalim sunt scoși din cazan de către îngerii nimicitori, biserica adventistă laodiceană ia sfârșit, iar mișcarea filadelfiană devine Ierusalimul spiritual, care este înălțat ca un stindard. Mica se adresează bătrânilor, pe care Isaia îi numește bărbații batjocoritori, cei care numesc lumina întuneric și întunericul lumină, și, printr-o întrebare, arată că bătrânii ar fi trebuit să cunoască „judecata”. Ei ar fi trebuit să cunoască vremea cercetării lor.

> And I said, Hear, I pray you, O heads of Jacob, and ye princes of the house of Israel; Is it not for you to know judgment? Who hate the good, and love the evil; who pluck off their skin from off them, and their flesh from off their bones; Who also eat the flesh of my people, and flay their skin from off them; and they break their bones, and chop them in pieces, as for the pot, and as flesh within the caldron. Micah 3:1–3.

> Și am zis: Ascultați, vă rog, voi, căpeteniile lui Iacov, și voi, dregătorii casei lui Israel; nu vi se cuvine vouă să cunoașteți dreptatea? Voi, care urâți binele și iubiți răul; care le smulgeți pielea de pe ei și carnea de pe oasele lor; care, de asemenea, mâncați carnea poporului meu și le jupuiți pielea de pe ei; și le sfărâmați oasele și le tocați în bucăți, ca pentru oală, ca carne în căldare. Mica 3:1-3.

God intended, and still intends that His last day people “know judgment,” and judgment is not a singular concept. It is a progressive history, possessing several elements and specific waymarks. It is a prophetic period that began in 1798, and continues until the end of the millennium. It is both investigative and executive. It is accomplished upon every man who has ever lived upon planet earth, and also upon the angels that were expelled from heaven. The periods of judgment are an essential understanding, for God’s faithful in the last days, for the answer to Micah’s question is, “yes, Israel is to understand the judgment.”

Dumnezeu a intenționat, și încă intenționează, ca poporul Său din vremea sfârșitului să „cunoască judecata”, iar judecata nu este un concept unic. Ea este o istorie progresivă, care cuprinde mai multe elemente și repere specifice. Este o perioadă profetică ce a început în 1798 și continuă până la sfârșitul mileniului. Este atât investigativă, cât și executivă. Ea se împlinește asupra fiecărui om care a trăit vreodată pe pământ și, de asemenea, asupra îngerilor care au fost izgoniți din cer. Perioadele judecății reprezintă o înțelegere esențială pentru credincioșii lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, căci răspunsul la întrebarea lui Mica este: „da, Israel trebuie să înțeleagă judecata”.

Jeremiah identifies that the ancient men of Jerusalem in the last days represent the culmination of a “perpetual backsliding,” as represented by the four generations of escalating rebellion, symbolized by Ezekiel chapter eight’s four escalating abominations. Jeremiah identifies that the ancient men are wrapped up in spiritualism, for they “worship” “the sun, the moon, and all the host of heaven.” He identifies they are to “fall, and not rise,” for “they have rejected the word of the Lord.” With these characteristics Jeremiah identifies that the “people know not the judgment of the Lord.”

Ieremia identifică faptul că bătrânii Ierusalimului, în zilele de pe urmă, reprezintă culminarea unei „abateri necurmate”, așa cum este ea reprezentată de cele patru generații ale unei răzvrătiri din ce în ce mai accentuate, simbolizate de cele patru urâciuni tot mai mari din capitolul opt al lui Ezechiel. Ieremia arată că bătrânii sunt cuprinși de spiritism, căci „se închină” „soarelui, lunii și întregii oștiri a cerurilor”. El afirmă că ei au să „cadă și să nu se mai ridice”, fiindcă „au lepădat cuvântul Domnului”. Prin aceste trăsături, Ieremia identifică faptul că „poporul nu cunoaște judecata Domnului”.

> At that time, saith the Lord, they shall bring out the bones of the kings of Judah, and the bones of his princes, and the bones of the priests, and the bones of the prophets, and the bones of the inhabitants of Jerusalem, out of their graves: And they shall spread them before the sun, and the moon, and all the host of heaven, whom they have loved, and whom they have served, and after whom they have walked, and whom they have sought, and whom they have worshipped: they shall not be gathered, nor be buried; they shall be for dung upon the face of the earth. And death shall be chosen rather than life by all the residue of them that remain of this evil family, which remain in all the places whither I have driven them, saith the Lord of hosts. Moreover thou shalt say unto them, Thus saith the Lord; Shall they fall, and not arise? shall he turn away, and not return? Why then is this people of Jerusalem slidden back by a perpetual backsliding? they hold fast deceit, they refuse to return. I hearkened and heard, but they spake not aright: no man repented him of his wickedness, saying, What have I done? every one turned to his course, as the horse rusheth into the battle. Yea, the stork in the heaven knoweth her appointed times; and the turtle and the crane and the swallow observe the time of their coming; but my people know not the judgment of the Lord. How do ye say, We are wise, and the law of the Lord is with us? Lo, certainly in vain made he it; the pen of the scribes is in vain. The wise men are ashamed, they are dismayed and taken: lo, they have rejected the word of the Lord; and what wisdom is in them? Jeremiah 8:1–9.

> În vremea aceea, zice Domnul, vor scoate din mormintele lor oasele regilor lui Iuda, oasele căpeteniilor lui, oasele preoților, oasele prorocilor și oasele locuitorilor Ierusalimului; și le vor întinde înaintea soarelui, a lunii și a întregii oștiri a cerurilor, pe care le-au iubit, cărora le-au slujit, după care au umblat, pe care le-au căutat și cărora s-au închinat: nu vor fi adunate, nici îngropate; vor fi ca bălegar pe fața pământului. Și moartea va fi aleasă mai degrabă decât viața de toată rămășița celor ce au mai rămas din această familie rea, care rămân în toate locurile în care i-am izgonit, zice Domnul oștirilor. Și să le mai spui: Așa zice Domnul: Oare cad și nu se ridică? Oare se abate cineva și nu se întoarce? Pentru ce, dar, poporul acesta al Ierusalimului a alunecat înapoi printr-o rătăcire necurmată? se țin strâns de înșelăciune, nu voiesc să se întoarcă. Am luat aminte și am ascultat, dar n-au vorbit cum se cuvine: nimeni nu s-a căit de răutatea lui, zicând: Ce am făcut? fiecare a alergat pe calea lui, ca un cal care năvălește în bătălie. Chiar și barza în cer își cunoaște vremurile rânduite; iar turtureaua, cocorul și rândunica păzesc vremea venirii lor; dar poporul Meu nu cunoaște judecata Domnului. Cum puteți zice: Suntem înțelepți și Legea Domnului este cu noi? Iată, cu adevărat, în zadar a făcut-o; pana cărturarilor este în zadar. Înțelepții sunt rușinați, sunt descumpăniți și prinși: iată, au lepădat cuvântul Domnului; și ce înțelepciune este în ei? Ieremia 8:1-9.

In chapter five, Jeremiah identifies those who know not the Lord’s judgment are “foolish.”

În capitolul cinci, Ieremia îi numește „nebuni” pe cei care nu cunosc judecata Domnului.

> Run ye to and fro through the streets of Jerusalem, and see now, and know, and seek in the broad places thereof, if ye can find a man, if there be any that executeth judgment, that seeketh the truth; and I will pardon it. And though they say, The Lord liveth; surely they swear falsely. O Lord, are not thine eyes upon the truth? thou hast stricken them, but they have not grieved; thou hast consumed them, but they have refused to receive correction: they have made their faces harder than a rock; they have refused to return. Therefore I said, Surely these are poor; they are foolish: for they know not the way of the Lord, nor the judgment of their God. Jeremiah 5:1–4.

> Cutreierați încoace și încolo pe străzile Ierusalimului, și vedeți acum, și cunoașteți, și căutați în piețele lui largi, dacă puteți găsi un om, dacă se află vreunul care să facă dreptate, care să caute adevărul; și o voi ierta. Și chiar dacă spun: „Viu este Domnul”, cu adevărat jură strâmb. Doamne, oare nu sunt ochii Tăi asupra adevărului? I-ai lovit, dar nu s-au mâhnit; i-ai mistuit, dar au refuzat să primească mustrare: și-au făcut fețele mai tari decât stânca; au refuzat să se întoarcă. De aceea am zis: Negreșit, aceștia sunt săraci; sunt nesocotiți; căci nu cunosc calea Domnului, nici judecata Dumnezeului lor. Ieremia 5:1-4.

In the last days Laodicean Adventism, those who are represented as the foolish virgins of the parable of the ten virgins, which Sister White identifies represents the “experience of the Adventist people,” “know not the way of the Lord, nor the judgment of their God.” In the next chapter Jeremiah identifies that “the way” of the Lord is the “old paths,” but the foolish Laodicean Adventists refuse to walk therein, or to hearken to the sound of the trumpet. The “trumpet” is a symbol of judgment, which of course, the foolish Laodicean Adventists do not know.

În zilele din urmă ale Adventismului laodicean, cei care sunt reprezentați ca fecioarele neînțelepte din pilda celor zece fecioare — pe care Sora White o identifică drept reprezentând „experiența poporului adventist” — „nu cunosc calea Domnului, nici judecata Dumnezeului lor.” În capitolul următor, Ieremia identifică „calea” Domnului drept „căile cele vechi”, dar Adventiștii laodiceeni neînțelepți refuză să umble pe ele sau să ia aminte la sunetul trâmbiței. „Trâmbița” este un simbol al judecății, pe care, desigur, Adventiștii laodiceeni neînțelepți nu o cunosc.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Therefore hear, ye nations, and know, O congregation, what is among them. Hear, O earth: behold, I will bring evil upon this people, even the fruit of their thoughts, because they have not hearkened unto my words, nor to my law, but rejected it. Jeremiah 6:16–19.

> Așa zice Domnul: Stați pe drumuri și uitați-vă și întrebați de cărările cele vechi: unde este calea cea bună; și umblați pe ea, și veți găsi odihnă pentru sufletele voastre. Dar ei au zis: Nu vom umbla pe ea. Am pus de asemenea peste voi străjeri, zicând: Ascultați sunetul trâmbiței. Dar ei au zis: Nu vom asculta. De aceea, auziți, neamuri, și cunoașteți, adunare, ce se află în mijlocul lor. Ascultă, pământule: iată, voi aduce rău asupra poporului acestuia, anume rodul gândurilor lor, pentru că n-au ascultat de cuvintele Mele, nici de Legea Mea, ci au lepădat-o. Ieremia 6:16-19.

The “evil” that is brought upon the “congregation” that refused to “hearken to the sound of the trumpet,” and “walk” in “the old paths,” where the “rest” of the latter rain would be found, occurs when the “congregation” “rejects His law” at the soon coming Sunday law.

„Răul” care este adus asupra „adunării” care a refuzat să „asculte glasul trâmbiței” și să „umble” pe „cărările cele vechi”, unde s-ar fi găsit „odihna” ploii târzii, are loc atunci când „adunarea” „respinge Legea Sa” odată cu iminenta lege duminicală.

The triple application of Elijah identifies the work of a messenger and movement in the time of the executive judgment, which begins at the soon-coming Sunday law. Closely related to the triple application of Elijah is the triple application of the messenger that prepares the way for the Messenger of the Covenant. The triple application of the messenger that prepares the way is identifying a work by a messenger and movement in the time of the investigative judgment. The messenger who prepares the way, and Elijah are closely related triple applications, as is the triple application of Rome with the triple application of Babylon’s fall, but they possess important distinctions that are associated with the judgment of God.

Tripla aplicare a lui Ilie identifică lucrarea unui sol și a unei mișcări în timpul judecății executive, care începe odată cu legea duminicală iminentă. Strâns legată de tripla aplicare a lui Ilie este tripla aplicare a solului care pregătește calea pentru Solul Legământului. Tripla aplicare a solului care pregătește calea identifică o lucrare a unui sol și a unei mișcări în timpul judecății de cercetare. Solul care pregătește calea și Ilie sunt aplicări triple strâns înrudite, întocmai cum sunt înrudite tripla aplicare a Romei și tripla aplicare a căderii Babilonului, dar ele prezintă deosebiri importante asociate cu judecata lui Dumnezeu.

The triple applications of Elijah and the triple application of the messenger that prepares the way for the Messenger of the Covenant are associated with two distinct works of judgment which are accomplished by God, through His chosen messenger and the movement that joins to the message of the messenger. Those two works are associated with two distinct periods of judgment, although there is overlap between the symbols.

Cele trei aplicări ale lui Ilie și aplicarea triplă a solului care pregătește calea pentru Solul Legământului sunt asociate cu două lucrări distincte de judecată, care sunt săvârșite de Dumnezeu, prin solul Său ales și prin mișcarea care se alătură mesajului solului. Aceste două lucrări sunt asociate cu două perioade distincte de judecată, deși există suprapunere între simboluri.

The work of the third and final Elijah is in relation to the executive judgment of the threefold union of modern Babylon, and the work of the messenger who prepares the way, is in relation to the investigative judgment and cleansing of God’s people. Malachi chapter three, is introduced with the last verse of chapter two.

Lucrarea celui de-al treilea și ultimul Ilie este în legătură cu judecata executivă asupra triplei uniri a Babilonului modern, iar lucrarea solului care pregătește calea este în legătură cu judecata de cercetare și curățirea poporului lui Dumnezeu. Capitolul al treilea din Maleahi este introdus de ultimul verset al capitolului al doilea.

> Ye have wearied the Lord with your words. Yet ye say, Wherein have we wearied him? When ye say, Everyone that doeth evil is good in the sight of the Lord, and he delighteth in them; or, Where is the God of judgment? Behold, I will send my messenger, and he shall prepare the way before me: and the Lord, whom ye seek, shall suddenly come to his temple, even the messenger of the covenant, whom ye delight in: behold, he shall come, saith the Lord of hosts. But who may abide the day of his coming? and who shall stand when he appeareth? for he is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Then shall the offering of Judah and Jerusalem be pleasant unto the Lord, as in the days of old, and as in former years. Malachi 2:17–3:4.

> L-ați obosit pe Domnul cu cuvintele voastre. Și totuși ziceți: „În ce L-am obosit?” Când ziceți: „Oricine face răul este bun în ochii Domnului, și El Își găsește plăcerea în ei”; sau: „Unde este Dumnezeul judecății?” Iată, voi trimite pe solul Meu și el va pregăti calea înaintea Mea; și Domnul, pe Care Îl căutați, va veni deodată în Templul Său, și Îngerul legământului, în Care vă desfătați; iată, vine, zice Domnul oștirilor. Dar cine va putea îndura ziua venirii Lui? Și cine va sta în picioare când Se va arăta? Căci El este ca focul topitorului și ca leșia nălbitorilor. El va ședea ca un topitor și curățitor de argint; și-i va curăți pe fiii lui Levi și-i va lămuri ca pe aur și ca pe argint, ca să aducă Domnului o jertfă în dreptate. Atunci jertfa lui Iuda și a Ierusalimului va fi plăcută Domnului, ca în zilele de odinioară și ca în anii din vechime. Maleahi 2:17-3:4.

In the last days, according to the testimony of Malachi, God is wearied by Laodicean Adventism who cling to the rebellion of 1888. The rebellion of 1888, was typified by the rebellion of Korah, Dathan and Abiram, and the doctrinal argument of Korah’s rebellion was whether those who do evil, are still righteous in the sight of the Lord.

În zilele din urmă, potrivit mărturiei lui Maleahi, Dumnezeu este obosit de adventismul laodicean care se agață de răzvrătirea din 1888. Răzvrătirea din 1888 a fost prefigurată de răzvrătirea lui Core, Datan și Abiram, iar argumentul doctrinar al răzvrătirii lui Core era dacă cei care fac răul sunt încă socotiți drepți înaintea Domnului.

> Now Korah, the son of Izhar, the son of Kohath, the son of Levi, and Dathan and Abiram, the sons of Eliab, and On, the son of Peleth, sons of Reuben, took men: And they rose up before Moses, with certain of the children of Israel, two hundred and fifty princes of the assembly, famous in the congregation, men of renown: And they gathered themselves together against Moses and against Aaron, and said unto them, Ye take too much upon you, seeing all the congregation are holy, every one of them, and the Lord is among them: wherefore then lift ye up yourselves above the congregation of the Lord? Numbers 16:1–3.

> Acum Core, fiul lui Ițhar, fiul lui Chehat, fiul lui Levi, și Datan și Abiram, fiii lui Eliab, și On, fiul lui Pelet, fii ai lui Ruben, au luat cu ei oameni: Și s-au ridicat înaintea lui Moise, împreună cu unii dintre fiii lui Israel, două sute cincizeci de căpetenii ale adunării, vestiți în adunare, bărbați de renume: Și s-au adunat împotriva lui Moise și împotriva lui Aaron și le-au zis: Vă luați prea mult asupra voastră, văzând că toată adunarea este sfântă, fiecare dintre ei, și Domnul este în mijlocul lor; atunci pentru ce vă ridicați voi mai presus de adunarea Domnului? Numeri 16:1-3.

In the last days, God is wearied by Laodicean Adventism who cling to the rebellion of 1957, which is simply the manifestation of the rebellion of 1888, placed into an official statement. The book, Questions on Doctrine enshrined the rebellion of 1888, which was a repetition of the rebellion of Korah, Dathan and Abiram, according to the testimony of the angel who instructed Sister White that she must stay at the conference of 1888, in order to record the repetition of history of Korah’s rebellion. Two-hundred and fifty men of renown gathered together with Korah, Dathan and Abiram, against Moses, God’s representative in the rebellion.

În zilele din urmă, Dumnezeu S-a săturat de adventismul laodicean care se agață de răzvrătirea din 1957, care nu este decât manifestarea răzvrătirii din 1888, transpusă într-o declarație oficială. Cartea Questions on Doctrine a consfințit răzvrătirea din 1888, care a fost o repetare a răzvrătirii lui Core, Datan și Abiram, potrivit mărturiei îngerului care i-a poruncit sorei White să rămână la conferința din 1888, pentru a consemna repetarea în istorie a răzvrătirii lui Core. Două sute cincizeci de bărbați vestiți s-au adunat împreună cu Core, Datan și Abiram, împotriva lui Moise, reprezentantul lui Dumnezeu în acea răzvrătire.

The twenty-five men that bow to the sun in Ezekiel chapter eight, represent a tithe, or a tenth of the two hundred and fifty men that offered incense in the rebellion of Korah, Dathan and Abiram, which typified the leaders of the rebellion of 1888, whose doctrinal rebellion was formalized in 1957, with the publishing of the book Questions on Doctrine.

Cei douăzeci și cinci de bărbați care se închină soarelui în capitolul al optulea din cartea lui Ezechiel reprezintă o zeciuială, sau a zecea parte din cei două sute cincizeci de bărbați care au adus tămâie în răscoala lui Core, Datan și Abiram, răscoală care a prefigurat pe conducătorii răzvrătirii din 1888, a căror răzvrătire doctrinară a fost formalizată în 1957, odată cu publicarea cărții Questions on Doctrine.

The rebellion of Korah, Dathan and Abiram rejected the “judgment” which God had rendered, pronouncing them to wander in the wilderness for forty years. Laodicean Adventism began to wander in the wilderness of Laodicea in 1863, after they rejected the Laodicean message which was presented in 1856, that produced the judgment of wandering in the wilderness for many more years, due to their lack of faith. In the rebellion of 1888, they were still unwilling to accept the Laodicean message which was brought by Elders Jones and Waggoner.

Rebeliunea lui Core, Datan și Abiram a respins „judecata” pe care Dumnezeu o pronunțase, prin care i-a condamnat să rătăcească în pustie timp de patruzeci de ani. Adventismul laodiceean a început să rătăcească în pustiul Laodiceei în 1863, după respingerea soliei laodiceene prezentate în 1856, fapt care a adus judecata, anume sentința de a rătăci în pustie încă mulți ani, din pricina lipsei de credință. În rebeliunea din 1888, ei încă nu au fost dispuși să accepte solia laodiceeană adusă de prezbiterii Jones și Waggoner.

Those who rebelled in 1888, not only rejected the spiritual authority of Elders Jones and Waggoner, but the authority of the prophetess Ellen White and the authority of the Holy Spirit too, for they acted out the idea that the whole congregation was equally holy.

Cei care s-au răzvrătit în 1888 nu numai că au respins autoritatea spirituală a prezbiterilor Jones și Waggoner, ci au respins și autoritatea profetesei Ellen White, precum și autoritatea Duhului Sfânt, căci au acționat potrivit ideii că întreaga adunare era în egală măsură sfântă.

In 1863, they had returned to eat with the lying prophet of Bethel, and in doing so they ultimately accepted the definition of salvation that was represented by the rebellion of Korah, and then officially enshrined the false doctrine in the book, Questions on Doctrine. That doctrine is a false definition of “justification by faith.”

În 1863, s-au întors să mănânce cu prorocul mincinos din Betel și, făcând astfel, au acceptat în cele din urmă definiția mântuirii pe care o reprezenta răscoala lui Core, iar apoi au consfințit oficial doctrina falsă în cartea Questions on Doctrine. Acea doctrină este o definiție falsă a „îndreptățirii prin credință”.

The rebellion of 1863 was the beginning of the rejection of Miller’s jewels that were reflected upon Habakkuk’s two tables. In Habakkuk chapter two, the “debate” of verse one ultimately produces two classes of worshippers who are manifested over their disagreement of the message that tarried.

Rebeliunea din 1863 a fost începutul respingerii nestematelor lui Miller, care erau reprezentate pe cele două tabele ale lui Habacuc. În capitolul al doilea din Habacuc, „dezbaterea” din versetul întâi duce în cele din urmă la două clase de închinători, care se manifestă ca urmare a dezacordului lor cu privire la solia care a zăbovit.

> Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Habakkuk 2:4.

> Iată, sufletul său, îngâmfat, nu este drept în el; dar cel drept va trăi prin credința lui. Habacuc 2:4.

The “faith” of the “just” in the “debate” of Habakkuk chapter two, was based upon the “vision” that had been plainly written upon tables. In the rebellion of 1863, the first step to remove what was written on the tables was accomplished by those who no longer possessed the faith of the “just.” The rebellion of 1863, represented the first seed of the rebellion that would ultimately enshrine a false definition of the doctrine of justification by faith in 1957.

„Credința” „celui drept” în „dezbaterea” din capitolul doi al lui Habacuc se întemeia pe „vedenia” care fusese scrisă limpede pe tăblițe. În rebeliunea din 1863, primul pas pentru înlăturarea a ceea ce fusese scris pe tăblițe a fost înfăptuit de cei care nu mai posedau credința „celui drept”. Rebeliunea din 1863 a reprezentat primul sâmbure al răzvrătirii care, în cele din urmă, avea să consacre, în 1957, o definiție falsă a doctrinei îndreptățirii prin credință.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “The Lord in His great mercy sent a most precious message to His people through Elders Waggoner and Jones. This message was to bring more prominently before the world the uplifted Saviour, the sacrifice for the sins of the whole world. It presented justification through faith in the Surety; it invited the people to receive the righteousness of Christ, which is made manifest in obedience to all the commandments of God. Many had lost sight of Jesus. They needed to have their eyes directed to His divine person, His merits, and His changeless love for the human family. All power is given into His hands, that He may dispense rich gifts unto men, imparting the priceless gift of His own righteousness to the helpless human agent. This is the message that God commanded to be given to the world. It is the third angel’s message, which is to be proclaimed with a loud voice, and attended with the outpouring of His Spirit in a large measure.” Testimonies to Ministers, 91.

> „Domnul, în marea Sa îndurare, a trimis poporului Său un mesaj deosebit de prețios prin presbiterii Waggoner și Jones. Acest mesaj trebuia să aducă mai proeminent înaintea lumii pe Mântuitorul înălțat, jertfa pentru păcatele întregii lumi. El prezenta îndreptățirea prin credință în Garantul; îi invita pe oameni să primească neprihănirea lui Hristos, care se manifestă în ascultarea de toate poruncile lui Dumnezeu. Mulți Îl pierduseră din vedere pe Isus. Aveau nevoie ca privirile lor să fie îndreptate spre persoana Sa divină, meritele Sale și dragostea Sa neschimbătoare pentru familia omenească. Toată puterea I-a fost dată în mâinile Sale, pentru ca El să poată împărți daruri bogate oamenilor, împărtășind neprețuitul dar al propriei Sale neprihăniri agentului omenesc neajutorat. Acesta este mesajul pe care Dumnezeu a poruncit să fie dat lumii. Aceasta este solia celui de-al treilea înger, care trebuie proclamată cu glas tare și însoțită de revărsarea Duhului Său într-o mare măsură.” Mărturii pentru slujitori, 91.

> “The truth for this time, the third angel’s message, is to be proclaimed with a loud voice, meaning with increasing power, as we approach the great final test.” The 1888 Materials, 1710.

> „Adevărul pentru acest timp, solia celui de-al treilea înger, trebuie să fie proclamat cu glas tare, adică cu o putere crescândă, pe măsură ce ne apropiem de marea încercare finală.” Materialele din 1888, 1710.

> “The time of test is just upon us, for the loud cry of the third angel has already begun in the revelation of the righteousness of Christ, the sin-pardoning Redeemer. This is the beginning of the light of the angel whose glory shall fill the whole earth.” Selected Messages, book 1, 362.

> "Timpul de încercare este chiar asupra noastră, căci strigătul puternic al îngerului al treilea a început deja în descoperirea neprihănirii lui Hristos, Răscumpărătorul care iartă păcatele. Aceasta este începutul luminii îngerului a cărui slavă va umple întregul pământ." Mesaje alese, cartea 1, 362.

> “The latter rain is to fall upon the people of God. A mighty angel is to come down from heaven, and the whole earth is to be lighted with his glory.” Review and Herald, April 21, 1891.

> "Ploaia târzie va cădea asupra poporului lui Dumnezeu. Un înger puternic va coborî din cer, iar întregul pământ va fi luminat de slava lui." Review and Herald, 21 aprilie 1891.

Back to Articles