Article

# The Book of Daniel - Number Seventy-Six

Cartea lui Daniel - Numărul șaptezeci și șase

Unsealing Prophecies: The Rejection of Light in 1856 and its Consequences

Desigilarea profețiilor: Respingerea luminii în 1856 și consecințele ei

Author

Jeff Pippenger

Published

February 9, 2024

Formats

PDF
Word

In 1856 the light of the “seven times” was unsealed and by 1863 that light was rejected. The prophet from Judah brought the light to wicked king Jeroboam, and Jeroboam rejected the light. Isaiah brought the same light to wicked king Ahaz, and he also rejected the light. For refusing the light associated with the pool of Shiloah, the kingdoms of both Jeroboam (the northern) and Ahaz (the southern) were taken into slavery by a king from the north in 723 BC, and 677 BC respectively.

În 1856, lumina „celor șapte vremuri” a fost desigilată, iar până în 1863 acea lumină a fost respinsă. Profetul din Iuda a adus lumina regelui nelegiuit Ieroboam, iar Ieroboam a respins lumina. Isaia a adus aceeași lumină regelui nelegiuit Ahaz, iar acesta a respins, de asemenea, lumina. Pentru refuzarea luminii asociate cu iazul Șiloah, atât regatul lui Ieroboam (cel de la nord), cât și cel al lui Ahaz (cel de la sud) au fost duse în robie de un rege din nord, în 723 î.Hr., respectiv în 677 î.Hr.

Moses, in Aaron’s rebellion; Isaiah with Ahaz and Jeremiah with other kings, represented the faithful of Millerite history who were all representing the messengers of light in the last-day rebellion. The “first” last-day crisis of 1863, and the “last” last-day crisis of the “great earthquake” of Revelation chapter eleven (the soon-coming Sunday law), are represented by all these prophetic lines. The prophet from Judah represents a prophet that backslid from his responsibility, and ends up buried in the same grave as apostate Protestantism. His death and his burial were in response to his choosing to eat and drink the diet of the lying prophet of Bethel.

Moise, în răzvrătirea lui Aaron; Isaia, alături de Ahaz; și Ieremia, alături de alți regi, i-au reprezentat pe credincioșii din istoria milerită, care la rândul lor îi reprezentau pe solii luminii în răzvrătirea din zilele de pe urmă. "Prima" criză a zilelor de pe urmă, din 1863, și "ultima" criză a zilelor de pe urmă, a "marelui cutremur" din Apocalipsa, capitolul unsprezece (legea duminicală care va veni în curând), sunt reprezentate de toate aceste linii profetice. Prorocul din Iuda reprezintă un proroc care s-a abătut de la responsabilitatea sa și ajunge să fie îngropat în același mormânt cu protestantismul apostat. Moartea și îngroparea lui au fost urmarea alegerii sale de a mânca și a bea din hrana prorocului mincinos din Betel.

The judgment of being overcome by the papacy (the king of Assyria) at the Sunday law, that was typified by the scattering of the northern and southern kingdoms of Jeroboam and Ahaz, aligns with the fate of the Judean prophet, for he died between a “lion” and an “ass.” The “lion” is the symbol of Babylon which in the last days is the papacy.

Judecata de a fi biruit de papalitate (regele Asiriei) la legea duminicală, care a fost preînchipuită prin risipirea regatelor de nord și de sud ale lui Ieroboam și Ahaz, corespunde soartei profetului iudean, căci el a murit între un «leu» și un «măgar». «Leul» este simbolul Babilonului, care în zilele din urmă este papalitatea.

> And it came to pass, after he had eaten bread, and after he had drunk, that he saddled for him the ass, to wit, for the prophet whom he had brought back. And when he was gone, a lion met him by the way, and slew him: and his carcase was cast in the way, and the ass stood by it, the lion also stood by the carcase. And, behold, men passed by, and saw the carcase cast in the way, and the lion standing by the carcase: and they came and told it in the city where the old prophet dwelt. And when the prophet that brought him back from the way heard thereof, he said, It is the man of God, who was disobedient unto the word of the Lord: therefore the Lord hath delivered him unto the lion, which hath torn him, and slain him, according to the word of the Lord, which he spake unto him. And he spake to his sons, saying, Saddle me the ass. And they saddled him. And he went and found his carcase cast in the way, and the ass and the lion standing by the carcase: the lion had not eaten the carcase, nor torn the ass. And the prophet took up the carcase of the man of God, and laid it upon the ass, and brought it back: and the old prophet came to the city, to mourn and to bury him. And he laid his carcase in his own grave; and they mourned over him, saying, Alas, my brother! And it came to pass, after he had buried him, that he spake to his sons, saying, When I am dead, then bury me in the sepulchre wherein the man of God is buried; lay my bones beside his bones: For the saying which he cried by the word of the Lord against the altar in Bethel, and against all the houses of the high places which are in the cities of Samaria, shall surely come to pass. 1 Kings 13:11–32.

> Și s-a întâmplat că, după ce a mâncat pâine și a băut, i-a înșeuat măgarul, anume pentru profetul pe care îl adusese înapoi. Iar după ce a plecat, un leu i-a ieșit înainte pe drum și l-a ucis; și trupul său neînsuflețit era aruncat pe drum, iar măgarul stătea lângă el, și leul stătea și el lângă trupul neînsuflețit. Și iată, niște oameni treceau pe acolo și au văzut trupul neînsuflețit aruncat pe drum și leul stând lângă trupul neînsuflețit; și au venit și au spus aceasta în cetatea în care locuia profetul cel bătrân. Când profetul care îl adusese înapoi de pe drum a auzit aceasta, a zis: Acesta este omul lui Dumnezeu, care a fost neascultător de cuvântul Domnului; de aceea Domnul l-a dat pe mâna leului, care l-a sfâșiat și l-a omorât, potrivit cuvântului Domnului pe care i-l spusese. Și a zis fiilor săi: Înșeuați-mi măgarul. Și ei i-au înșeuat măgarul. Și a plecat și a găsit trupul lui neînsuflețit aruncat pe drum, iar măgarul și leul stăteau lângă trup; leul nu mâncase trupul, nici nu sfâșiase măgarul. Și profetul a ridicat trupul neînsuflețit al omului lui Dumnezeu, l-a așezat pe măgar și l-a adus înapoi; și profetul cel bătrân a intrat în cetate, ca să-l jelească și să-l îngroape. Și i-a așezat trupul neînsuflețit în mormântul său; și l-au jelit, zicând: Vai, frate al meu! Și s-a întâmplat că, după ce l-a îngropat, le-a vorbit fiilor săi, zicând: Când voi muri, atunci să mă îngropați în mormântul în care este îngropat omul lui Dumnezeu; așezați oasele mele lângă oasele lui. Căci cuvântul pe care l-a strigat, prin cuvântul Domnului, împotriva altarului din Betel și împotriva tuturor caselor înălțimilor care sunt în cetățile Samariei se va împlini negreșit. 1 Împărați 13:11-32.

The Judean prophet died between two symbols. The lion is a symbol of Babylon, and modern Babylon in the last days is the King of the North, who comes to his end with none to help in Daniel chapter eleven, verse forty-five. The mark of his authority is the worship of the sun, which is the fourth abomination, and where the fourth generation of Laodicean Adventism is portrayed as bowing toward the sun in Ezekiel chapter eight. In Miller’s dream he was shown that not only did the jewels get scattered and covered up, but also that the casket itself, which represented the Bible, was also torn apart.

Profetul din Iuda a murit între două simboluri. Leul este un simbol al Babilonului, iar Babilonul modern din zilele din urmă este Împăratul de la Miazănoapte, care își găsește sfârșitul, fără ca nimeni să-i vină în ajutor, în Daniel, capitolul unsprezece, versetul patruzeci și cinci. Semnul autorității sale este închinarea la soare, care este a patra urâciune, iar în Ezechiel, capitolul opt, a patra generație a adventismului laodicean este înfățișată ca închinându-se spre soare. În visul lui Miller i s-a arătat că nu doar că nestematele au fost împrăștiate și acoperite, ci și că însuși cufărul, care reprezenta Biblia, a fost, de asemenea, rupt în bucăți.

In the third generation of Adventism the work of introducing the use of the so-called modern translations of the Bible was promoted by the leadership of Adventism. Those so called modern translations were derived from a corrupted set of manuscripts that are promoted by the theologians of the man of sin, and apostate Protestantism. Miller’s casket was the King James Version that was translated from the uncorrupted manuscripts.

În a treia generație a Adventismului, lucrarea de a introduce în uz așa-numitele traduceri moderne ale Bibliei a fost promovată de conducerea Adventismului. Acele așa-numite traduceri moderne au fost derivate dintr-un ansamblu corupt de manuscrise care sunt promovate de teologii omului fărădelegii și de protestantismul apostat. Cufărul lui Miller a fost Versiunea King James, care a fost tradusă din manuscrisele necorupte.

By the fourth generation of Laodicean Adventism, the church had joined the World Council of Churches, a confederacy of the Roman church and her daughters. Adventism argued for years, for the benefit of their sleeping flock, that they were simply “observers,” at the World Council of Churches, until the bylaws of the evil confederacy revealed that the status of an “observer,” represents a full voting member!

Până la a patra generație a adventismului laodicean, biserica se alăturase Consiliului Mondial al Bisericilor, o confederație a Bisericii Romei și a fiicelor ei. Adventismul a susținut ani de zile, spre folosul turmei sale adormite, că nu era decât „observator” la Consiliul Mondial al Bisericilor, până când statutele acelei confederații rele au dezvăluit că statutul de „observator” echivalează cu calitatea de membru deplin, cu drept de vot!

In their fourth generation they twice awarded the “man of sin” a gold medal. At least one of the medals was imprinted with the Catholic understanding of the Second Coming of Christ, portraying Jesus placing His foot upon the earth at His return, and it included a Catholic sun-halo behind Christ, and the Catholic abridgment of the fourth commandment, which simply stated, “remember the Sabbath.” In a court proceeding (which is a legal pronouncement), the President of the General Conference gave testimony where he identified that the Seventh-day Adventist church used to believe the papacy was the antichrist, but that his church had long ago assigned that belief “to the historical trash heap.”

În a patra lor generație, i-au acordat de două ori „omului fărădelegii” o medalie de aur. Cel puțin una dintre medalii avea imprimată reprezentarea înțelegerii catolice a A Doua Veniri a lui Hristos, înfățișându-L pe Isus punându-Și piciorul pe pământ la revenirea Sa; ea includea, de asemenea, un nimb solar catolic în spatele lui Hristos și prescurtarea catolică a poruncii a patra, care spunea pur și simplu: „Adu-ți aminte de Sabat.” Într-o procedură judiciară (care este o pronunțare juridică), președintele Conferinței Generale a depus mărturie, declarând că Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea credea odinioară că papalitatea era Antihristul, dar că biserica sa plasase de mult acea credință „în lada de gunoi a istoriei”.

The fourth abomination (generation) is where the twenty-five leaders of the church of Jerusalem bow to the sun. The progressive abominations began with the image of jealousy that was set up at the entry, marking the beginning. The prophet from Judah ends up buried with apostate Protestantism, and the lion (Babylon) slays him, for he reverted to the methodology of apostate Protestantism, and is therefore unable to recognize that it is Rome that establishes the vision, and where there is no vision established by the symbol of the man of sin, you ultimately end up on the side of the man of sin.

A patra urâciune (generație) este aceea în care cei douăzeci și cinci de conducători ai Bisericii din Ierusalim se închină soarelui. Urâciunile progresive au început cu chipul geloziei care a fost așezat la intrare, marcând începutul. Prorocul din Iuda sfârșește îngropat împreună cu protestantismul apostat, iar leul (Babilonul) îl ucide, fiindcă a revenit la metodologia protestantismului apostat și, prin urmare, nu poate recunoaște că Roma este cea care stabilește viziunea, iar acolo unde nu există viziune stabilită prin simbolul omului fărădelegii, ajungi, în cele din urmă, de partea omului fărădelegii.

> “Those who become confused in their understanding of the word, who fail to see the meaning of antichrist, will surely place themselves on the side of antichrist.” Kress Collection, 105.

> „Cei care cad în confuzie cu privire la înțelegerea cuvântului, care nu reușesc să vadă înțelesul Antihristului, se vor situa negreșit de partea Antihristului.” Colecția Kress, 105.

The Judean prophet was buried with the lying prophet of Bethel, who identified him as his “brother,” and he was found dead between two symbols. The “lion” represented his failure to understand the antichrist, and the “ass” is a symbol of Islam. Laodicean Adventism has already demonstrated through its silence concerning September 11, 2001, that it does not recognize that the subject of Islam of the third Woe is the Midnight Cry, latter rain message. Failure to recognize the message of the latter rain, is death! The latter rain began on September 11, 2001 when the mighty angel of Revelation eighteen descended, when the great buildings of New York City were thrown down. The “rain” is a message, and the message must be recognized to receive it.

Prorocul iudean a fost îngropat împreună cu prorocul mincinos din Betel, care l-a numit „fratele” său. El a fost găsit mort între două simboluri. „Leul” reprezenta eșecul său de a înțelege antihristul, iar „asinul” este un simbol al Islamului. Adventismul laodicean a demonstrat deja, prin tăcerea sa cu privire la 11 septembrie 2001, că nu recunoaște că subiectul Islamului din cadrul celui de-al treilea Vai este Strigarea de la miezul nopții, solia ploii târzii. Nerecunoașterea soliei ploii târzii este moarte! Ploaia târzie a început la 11 septembrie 2001, când a coborât îngerul puternic din Apocalipsa, capitolul optsprezece, când marile clădiri ale orașului New York au fost doborâte la pământ. „Ploaia” este o solie, iar solia trebuie recunoscută pentru a fi primită.

> “We must not wait for the latter rain. It is coming upon all who will recognize and appropriate the dew and showers of grace that fall upon us. When we gather up the fragments of light, when we appreciate the sure mercies of God, who loves to have us trust Him, then every promise will be fulfilled. [Isaiah 61:11 quoted.] The whole earth is to be filled with the glory of God.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 984.

> „Nu trebuie să așteptăm ploaia târzie. Ea vine peste toți cei care vor recunoaște și își vor însuși roua și ploile harului care cad peste noi. Când strângem frânturile de lumină, când prețuim îndurările sigure ale lui Dumnezeu, care iubește să vadă că ne încredem în El, atunci fiecare făgăduință va fi împlinită. [Isaia 61:11 citat.] Întregul pământ va fi umplut de slava lui Dumnezeu.” Comentariul biblic adventist de ziua a șaptea, volumul 7, 984.

The “whole earth” knows what happened on September 11, 2001, but in order to receive the message that begins there and ultimately lightens the whole earth with God’s glory, the message must be recognized. The word “recognize,” means “to recollect or recover the knowledge of, either with an avowal of that knowledge or not. We recognize a person at a distance, when we recollect that we have seen him before, or that we have formerly known him. We recognize his features or his voice.” Webster’s 1828 Dictionary.

„Întregul pământ” știe ce s-a întâmplat la 11 septembrie 2001, dar pentru ca mesajul care începe acolo și care, în cele din urmă, luminează întregul pământ cu slava lui Dumnezeu să fie primit, el trebuie recunoscut. Cuvântul „recognize” înseamnă „a-și aminti sau a-și recăpăta cunoașterea, fie cu o mărturisire a acelei cunoașteri, fie fără. Recunoaștem o persoană la distanță, când ne aducem aminte că am mai văzut-o înainte sau că am cunoscut-o odinioară. Îi recunoaștem trăsăturile sau vocea.” Dicționarul lui Webster, 1828.

The only way that a Laodicean Adventist can recognize the latter rain message that arrived on September 11, 2001, is if they recognize that they have seen the same manifestation of divine power in the past. On August 11, 1840 the mighty angel of Revelation ten descended, when the prophecy of the second Woe of Islam was fulfilled. That history was perfectly repeated when on September 11, 2001 the mighty angel of Revelation eighteen descended when the prophecy of the third Woe of Islam was fulfilled, and the failure to recognize Islam of the third Woe, is to be carried by the wild Arabian ass to the death that is brought about by the lion of modern Babylon.

Singura cale prin care un adventist laodicean poate recunoaște mesajul ploii târzii care a sosit la 11 septembrie 2001 este să recunoască faptul că a văzut în trecut aceeași manifestare a puterii divine. La 11 august 1840, îngerul puternic din Apocalipsa zece a coborât, când s-a împlinit profeția celui de-al doilea Vai al Islamului. Acea istorie s-a repetat în mod desăvârșit când, la 11 septembrie 2001, a coborât îngerul puternic din Apocalipsa optsprezece, odată cu împlinirea profeției celui de-al treilea Vai al Islamului, iar nerecunoașterea Islamului celui de-al treilea Vai înseamnă a fi purtat de măgarul sălbatic arab spre moartea adusă de leul Babilonului modern.

The drunkards of Ephraim, who cannot read the book that is sealed, cannot see the repetition of Millerite history, for that recognition is based upon the latter rain methodology of “line upon line.” The concept that the manifestation of the power of God in Millerite history is repeated in the last days cannot be sustained by the methodology of apostate Protestantism and Catholicism.

Bețivii lui Efraim, care nu pot citi cartea pecetluită, nu pot vedea repetarea istoriei milerite, căci acea recunoaștere se întemeiază pe metodologia «rând după rând» a ploii târzii. Concepția că manifestarea puterii lui Dumnezeu din istoria milerită se repetă în zilele de pe urmă nu poate fi susținută de metodologia protestantismului apostat și a catolicismului.

> “The angel who unites in the proclamation of the third angel’s message is to lighten the whole earth with his glory. A work of world-wide extent and unwonted power is here foretold. The advent movement of 1840–44 was a glorious manifestation of the power of God; the first angel’s message was carried to every missionary station in the world, and in some countries there was the greatest religious interest which has been witnessed in any land since the Reformation of the sixteenth century; but these are to be exceeded by the mighty movement under the last warning of the third angel.” The Great Controversy, 611.

> „Îngerul care se alătură proclamării soliei celui de-al treilea înger are să lumineze întregul pământ cu slava sa. Aici este prevestită o lucrare de întindere mondială și de putere fără precedent. Mișcarea adventă din perioada 1840–1844 a fost o manifestare glorioasă a puterii lui Dumnezeu; solia primului înger a fost dusă la fiecare post misionar din lume, iar în unele țări a existat cel mai mare interes religios care a fost vreodată atestat în vreo țară de la Reforma secolului al șaisprezecelea încoace; dar toate acestea vor fi întrecute de mișcarea puternică sub ultima avertizare a celui de-al treilea înger.” Tragedia veacurilor, 611.

The blind leaders of modern Israel are forced by their methodology to reject the truth that there will be a repetition of the manifestation of the power of God in the last days, as was in former years.

Conducătorii orbi ai Israelului modern sunt constrânși de propria lor metodologie să respingă adevărul că în zilele de pe urmă va avea loc o repetare a manifestării puterii lui Dumnezeu, așa cum a fost în anii de odinioară.

> “Here we see that the church—the Lord’s sanctuary—was the first to feel the stroke of the wrath of God. The ancient men, those to whom God had given great light and who had stood as guardians of the spiritual interests of the people, had betrayed their trust. They had taken the position that we need not look for miracles and the marked manifestation of God’s power as in former days. Times have changed. These words strengthen their unbelief, and they say: The Lord will not do good, neither will He do evil. He is too merciful to visit His people in judgment. Thus ‘Peace and safety’ is the cry from men who will never again lift up their voice like a trumpet to show God’s people their transgressions and the house of Jacob their sins. These dumb dogs that would not bark are the ones who feel the just vengeance of an offended God. Men, maidens, and little children all perish together.” Testimonies, volume 5, 211.

> Aici vedem că biserica — sanctuarul Domnului — a fost prima care a simțit lovitura mâniei lui Dumnezeu. Bătrânii, aceia cărora Dumnezeu le dăduse mare lumină și care stătuseră ca păzitori ai intereselor spirituale ale poporului, își trădaseră încredințarea. Ei adoptaseră poziția că nu trebuie să ne așteptăm la minuni și la manifestarea evidentă a puterii lui Dumnezeu, ca în zilele de odinioară. Vremurile s-au schimbat. Aceste cuvinte le întăresc necredința, iar ei zic: Domnul nu va face nici bine, nici rău. El este prea milostiv ca să-Și cerceteze poporul în judecată. Astfel, „Pace și siguranță” este strigătul unor oameni care nu-și vor mai înălța niciodată glasul ca o trâmbiță, ca să arate poporului lui Dumnezeu fărădelegile lui și casei lui Iacov păcatele ei. Acești câini muți, care n-au vrut să latre, sunt cei care simt dreapta răzbunare a unui Dumnezeu ofensat. Bărbați, fecioare și copilași pier cu toții deopotrivă. Mărturii, volumul 5, 211.

The Laodicean blindness of the learned men who rule the unlearned of Jerusalem are unable to recognize the latter rain, for not only do they employ a corrupted biblical methodology, but the conclusions their false reasoning puts them in a position where they will deny any future manifestation of the power of God, as in former ages. Yet Malachi three identifies that when the Messenger of the Covenant purifies the sons of Levi, then the offering will be as in days of old.

Orbirea laodiceană a bărbaților învățați care îi conduc pe neînvățații Ierusalimului nu poate recunoaște ploaia târzie, căci nu doar că folosesc o metodologie biblică coruptă, ci și concluziile raționamentului lor fals îi pun într-o poziție în care vor nega orice viitoare manifestare a puterii lui Dumnezeu, ca în veacurile trecute. Totuși, Maleahi trei arată că atunci când Solul Legământului îi va curăți pe fiii lui Levi, jertfa va fi ca în zilele de odinioară.

> “The True Witness declares, ‘I know thy works.’ ‘Repent, and do the first works.’ This is the true test, the evidence that the Spirit of God is working in the heart to imbue you with his love. ‘I will come unto thee quickly, and will remove thy candlestick out of his place, except thou repent.’ The church is like the unproductive tree which, receiving the dew and rain and sunshine, should have produced an abundance of fruit, but on which the divine search discovers nothing but leaves. Solemn thought for our churches! solemn, indeed, for every individual! Marvelous is the patience and forbearance of God; but ‘except thou repent,’ it will be exhausted; the churches, our institutions, will go from weakness to weakness, from cold formality to deadness, while they are saying, ‘I am rich, and increased with goods, and have need of nothing.’ The True Witness says, ‘And knowest not that thou art wretched, and miserable, and poor, and blind, and naked.’ Will they ever see clearly their condition?

> Martorul Credincios declară: „Știu faptele tale.” „Pocăiește-te și fă faptele dintâi.” Aceasta este adevărata probă, dovada că Duhul lui Dumnezeu lucrează în inimă ca să te pătrundă iubirea Lui. „Voi veni curând la tine și îți voi lua sfeșnicul din locul lui, dacă nu te pocăiești.” Biserica este asemenea pomului neroditor care, primind roua și ploaia și lumina soarelui, ar fi trebuit să aducă belșug de rod, dar asupra căruia cercetarea divină nu descoperă decât frunze. Gând solemn pentru bisericile noastre! Solemn, într-adevăr, pentru fiecare persoană! Minunate sunt răbdarea și îngăduința lui Dumnezeu; dar, „dacă nu te pocăiești”, se vor epuiza; bisericile, instituțiile noastre, vor merge din slăbiciune în slăbiciune, din formalism rece într-o stare de moarte, în timp ce spun: „Sunt bogat, m-am îmbogățit și nu duc lipsă de nimic.” Martorul Credincios spune: „Și nu știi că ești ticălos, nenorocit, sărac, orb și gol.” Vor vedea ei vreodată limpede starea lor?

> “There is to be in the churches a wonderful manifestation of the power of God, but it will not move upon those who have not humbled themselves before the Lord, and opened the door of the heart by confession and repentance. In the manifestation of that power which lightens the earth with the glory of God, they will see only something which in their blindness they think dangerous, something which will arouse their fears, and they will brace themselves to resist it. Because the Lord does not work according to their ideas and expectations, they will oppose the work. ‘Why,’ they say, ‘should not we know the Spirit of God, when we have been in the work so many years?’—Because they did not respond to the warnings, the entreaties of the messages of God, but persistently said, ‘I am rich, and increased with goods, and have need of nothing.’ Talent, long experience, will not make men channels of light, unless they place themselves under the bright beams of the Sun of Righteousness, and are called, and chosen, and prepared by the endowment of the Holy Spirit. When men who handle sacred things will humble themselves under the mighty hand of God, the Lord will lift them up. He will make them men of discernment—men rich in the grace of his Spirit. Their strong, selfish traits of character, their stubbornness, will be seen in the light shining from the Light of the world. ‘I will come unto thee quickly, and will remove thy candlestick out of his place, except thou repent.’ If you seek the Lord with all your heart, he will be found of you.” Review and Herald, December 23, 1890.

> În biserici va fi o minunată manifestare a puterii lui Dumnezeu, dar ea nu va lucra asupra celor care nu s-au smerit înaintea Domnului și nu au deschis ușa inimii prin mărturisire și pocăință. În manifestarea acelei puteri care luminează pământul cu slava lui Dumnezeu, ei nu vor vedea decât ceva pe care, în orbirea lor, îl socotesc primejdios, ceva care le va trezi temerile și se vor pregăti să i se împotrivească. Pentru că Domnul nu lucrează potrivit ideilor și așteptărilor lor, ei se vor împotrivi lucrării. „De ce”, zic ei, „n-am cunoaște noi Duhul lui Dumnezeu, când am fost în lucrare atâția ani?” — Pentru că nu au răspuns avertizărilor, rugăminților din mesajele lui Dumnezeu, ci au spus stăruitor: „Sunt bogat, m-am îmbogățit și nu duc lipsă de nimic.” Talentul, îndelungata experiență, nu vor face din oameni canale ale luminii, dacă nu se așază sub strălucitele raze ale Soarelui Neprihănirii și dacă nu sunt chemați, aleși și pregătiți prin înzestrarea Duhului Sfânt. Când oamenii care se îndeletnicesc cu lucruri sfinte se vor smeri sub mâna cea tare a lui Dumnezeu, Domnul îi va înălța. El îi va face oameni ai discernământului — oameni bogați în harul Duhului Său. Trăsăturile lor de caracter puternice, egoiste, îndărătnicia lor, vor fi văzute în lumina care strălucește din Lumina lumii. „Voi veni la tine curând și-ți voi lua sfeșnicul din locul lui, dacă nu te pocăiești.” Dacă-L vei căuta pe Domnul din toată inima, El Se va lăsa găsit de tine. Review and Herald, 23 decembrie 1890.

The Judean prophet’s death is represented by both the “lion” of modern Babylon, which is the prophetic symbol that establishes the vision of prophetic history, and also by the “ass.” The first mention of Islam in the Scriptures is when Ishmael is introduced as a “wild man.”

Moartea profetului iudean este reprezentată atât de „leul” Babilonului modern, care este simbolul profetic ce stabilește viziunea istoriei profetice, cât și de „asinul”. Prima mențiune a Islamului în Scripturi are loc atunci când Ismael este introdus ca un „om sălbatic”.

> And he will be a wild man; his hand will be against every man, and every man’s hand against him; and he shall dwell in the presence of all his brethren. Genesis 16:12.

> Și el va fi un om sălbatic; mâna lui va fi împotriva fiecărui om și mâna fiecărui om împotriva lui; și el va locui în prezența tuturor fraților săi. Geneza 16:12.

The rule of first mention in the Scriptures identifies that all the characteristics of the symbol be contained therein, for God’s Word is a seed, and a seed possesses all the DNA necessary to bring to fruition the entire plant. The word translated as “wild man,” is the word for the “wild Arabian ass.” The “ass” in the Scriptures of truth is one of the symbols of Islam.

Regula primei mențiuni în Scriptură stabilește că toate caracteristicile simbolului sunt cuprinse în acea mențiune, căci Cuvântul lui Dumnezeu este o sămânță, iar o sămânță posedă tot ADN-ul necesar pentru a aduce la rod întreaga plantă. Cuvântul tradus prin «om sălbatic» este termenul pentru «măgarul arab sălbatic». «Măgarul», în Scripturile adevărului, este unul dintre simbolurile Islamului.

The message of Ezekiel in chapter thirty-seven that brings the dead bones to life where they stand up as a mighty army, is the message of Islam of the third Woe, and that message is the message of the Midnight Cry of the last days. Sister White directly teaches that Christ’s triumphal entry into Jerusalem represented the message of the Midnight Cry.

Solia lui Ezechiel din capitolul treizeci și șapte, care aduce oasele moarte la viață, astfel încât acestea se ridică în picioare ca o oaste puternică, este solia islamului celui de-al treilea Vai, iar acea solie este solia Strigătului de la miezul nopții din zilele de pe urmă. Sora White învață în mod direct că Intrarea Triumfală a lui Hristos în Ierusalim a reprezentat solia Strigătului de la miezul nopții.

> “The midnight cry was not so much carried by argument, though the Scripture proof was clear and conclusive. There went with it an impelling power that moved the soul. There was no doubt, no questioning. Upon the occasion of Christ’s triumphal entry into Jerusalem, the people who were assembled from all parts of the land to keep the feast, flocked to the Mount of Olives, and as they joined the throng that were escorting Jesus, they caught the inspiration of the hour, and helped to swell the shout, ‘Blessed is he that cometh in the name of the Lord!’ [Matthew 21:9.] In like manner did unbelievers who flocked to the Adventist meetings—some from curiosity, some merely to ridicule—feel the convincing power attending the message, ‘Behold, the Bridegroom cometh!’” Spirit of Prophecy, volume 4, 250.

> Strigătul de la miezul nopții nu a fost susținut atât de mult prin argumentație, deși dovada din Scriptură era clară și concludentă. O putere constrângătoare îl însoțea, mișcând sufletul. Nu era îndoială, nici contestare. Cu prilejul intrării triumfale a lui Hristos în Ierusalim, oamenii adunați din toate părțile țării pentru a ține sărbătoarea s-au îndreptat în număr mare spre Muntele Măslinilor și, alăturându-se mulțimii care Îl însoțea pe Isus, au prins inspirația clipei și au ajutat la amplificarea strigătului: „Binecuvântat este Cel ce vine în Numele Domnului!” [Matei 21:9.] Tot astfel, necredincioșii care se îngrămădeau la întâlnirile adventiste — unii din curiozitate, alții doar ca să batjocorească — au simțit puterea convingătoare care însoțea solia: „Iată, Mirele vine!” Spiritul profeției, volumul 4, 250.

The Revelation of Jesus Christ is the final message that is unsealed in the last days and it includes Islam of the third Woe. When Christ, who is the message that is unsealed, entered Jerusalem, and thus typified the Midnight Cry of the last days, He was carried (His message was carried) by an “ass”. The final message of Christ’s righteousness is carried by Islam.

Descoperirea lui Isus Hristos este solia finală, desigilată în zilele din urmă, și include Islamul celui de-al treilea Vai. Când Hristos, care este solia desigilată, a intrat în Ierusalim, preînchipuind astfel Strigătul de la miezul nopții din zilele din urmă, El a fost purtat (solia Lui a fost purtată) de un „măgar”. Solia finală a neprihănirii lui Hristos este purtată de Islam.

Islam was, is, and will be a wild man, as represented by the wild Arabian ass, and any who wish to see (and there are many who don’t wish to see), can easily “recognize,” that the warfare that is now being carried out by Islam is wild insanity. The willingness to commit suicide, believing there will be some great sexual reward in the hereafter is satanic insanity. The first mention of Islam identified that Islam would be a wild man.

Islamul a fost, este și va fi un om sălbatic, așa cum este reprezentat de măgarul sălbatic arab, iar oricine dorește să vadă (și sunt mulți care nu doresc să vadă) poate „recunoaște” cu ușurință că războiul pe care îl poartă acum Islamul este o nebunie sălbatică. Disponibilitatea de a recurge la sinucidere, crezând că va exista vreo mare răsplată sexuală în viața de apoi, este o nebunie satanică. Prima mențiune a Islamului a indicat că Islamul avea să fie un om sălbatic.

Islam’s warfare brings all mankind together to fight the escalating warfare of the third Woe. Islam is the prophetic logic for the implementation of a one-world government, and the globalists teach that they purposely introduced the Jews back into the land of Israel after World War Two, that they might use the ancient hatred of Islam towards the Jews to initiate a Third World War. The globalists believe, and have taught for decades, that they will need a Third World War to bring about their one-world government. The globalists’ corrupted motivations, as expressed with their own words, fits into the biblical role of Islam.

Războiul purtat de Islam adună întreaga omenire laolaltă pentru a lupta în războiul tot mai intens al celui de-al treilea Vai. Islamul este logica profetică pentru implementarea unui guvern mondial unic, iar globaliștii susțin că i-au reintrodus în mod deliberat pe evrei în țara lui Israel după Al Doilea Război Mondial, pentru a putea folosi ura străveche a Islamului față de evrei spre a iniția un Al Treilea Război Mondial. Globaliștii cred, și au susținut de zeci de ani, că vor avea nevoie de un Al Treilea Război Mondial pentru a aduce la îndeplinire guvernul lor mondial unic. Motivațiile corupte ale globaliștilor, așa cum sunt exprimate în propriile lor cuvinte, se încadrează în rolul biblic al Islamului.

Possibly the most serious piece of Ishmael’s prophetic DNA, in the verse where he is first mentioned, is the fact that his spirit, which is the spirit of a “wild man,” “dwells in the presence of all his brethren.” The idea that it is only some sects of radical Islam that will be involved in the third Woe, does not square with God’s Word. The common politically correct view that there are a few bad apples in every religious persuasion, and that the majority of the Muslim religion are peace-loving citizens, does not agree with either their own holy book, or the Bible.

Probabil cea mai gravă componentă a ADN-ului profetic al lui Ismael, în versetul în care este menționat pentru prima dată, este faptul că duhul lui, care este duhul unui „om sălbatic”, „locuiește în prezența tuturor fraților săi”. Ideea că doar anumite secte ale islamului radical vor fi implicate în al treilea Vai nu este în acord cu Cuvântul lui Dumnezeu. Viziunea curentă, corectă politic, potrivit căreia există câteva mere stricate în orice confesiune religioasă și că majoritatea adepților religiei musulmane sunt cetățeni iubitori de pace, nu este de acord nici cu propria lor carte sfântă, nici cu Biblia.

The Koran teaches that it is the duty of every follower of Allah to bring the entire world into conformity to Sharia law, and the first mention of Islam in the book of Genesis identifies that the “wild man” spirit of Ishmael will be in every follower of Islam. The Koran directly teaches its adherents to feign decency when they live in areas where they do not yet have the ability to force their religious rule upon the population, much like Catholicism.

Coranul învață că este datoria fiecărui credincios al lui Allah să aducă întreaga lume în conformitate cu legea Șariei, iar prima mențiune a Islamului în Cartea Genezei indică faptul că duhul «omului sălbatic» al lui Ismael va fi în fiecare adept al Islamului. Coranul îi învață în mod direct pe adepții săi să mimeze decența atunci când trăiesc în regiuni în care nu au încă capacitatea de a impune populației regimul lor religios, asemeni Catolicismului.

The prophet from Judah confronted Jeroboam when his kingdom was first inaugurated. Apostate Protestantism began in 1844, and it was immediately confronted by Millerite Adventism who had entered the Most Holy Place and discovered the law of God, including the seventh-day Sabbath. Millerite Adventism was told, as represented by Jeremiah, to return to God, but never to return to the “assembly of mockers.” The prophet from Judah was told to not return the same way he came, nor eat or drink the food of the lying prophet of Bethel, but he did so. The prophet from Judah’s death was symbolically placed between two symbols, that represented the papacy and Islam. Laodicean Adventism cannot see those two truths for in 1863, they poked out their own spiritual eyes, and began the process of covering the jewels and methodology employed by William Miller in order to establish the foundations of Adventism with counterfeit coins and jewels, and the methodology of apostate Protestantism and Catholicism.

Profetul din Iuda l-a confruntat pe Ieroboam când împărăția lui tocmai fusese inaugurată. Protestantismul apostat a început în 1844 și a fost imediat confruntat de adventismul millerit, care intrase în Sfânta Sfintelor și descoperise Legea lui Dumnezeu, inclusiv Sabatul zilei a șaptea. Adventismului millerit i s-a spus, așa cum este reprezentat de Ieremia, să se întoarcă la Dumnezeu, dar niciodată să nu se întoarcă la „adunarea batjocoritorilor”. Profetului din Iuda i s-a spus să nu se întoarcă pe aceeași cale pe care venise și nici să nu mănânce sau să bea din cele oferite de profetul mincinos din Betel, dar el a făcut totuși aceasta. Moartea profetului din Iuda a fost așezată simbolic între două simboluri, care reprezentau papalitatea și islamul. Adventismul laodicean nu poate vedea acele două adevăruri, căci în 1863 și-a scos propriii ochi spirituali și a început procesul de acoperire a nestematelor și a metodologiei folosite de William Miller, pentru a pune temeliile adventismului cu monede și nestemate contrafăcute și cu metodologia protestantismului apostat și a catolicismului.

The “dirt brush Man” is now sweeping His floor and restoring the jewels and giving them to Miller to place upon his table, but Adventism is blinded by the belief that they are the remnant people who were raised up as His people in 1844.

„Omul cu peria de murdărie” își mătură acum podeaua Sa și restituie nestematele, dându-le lui Miller spre a le așeza pe masa lui, dar Adventismul este orbit de convingerea că ei sunt rămășița care a fost ridicată ca popor al Său în 1844.

> And think not to say within yourselves, We have Abraham to our father: for I say unto you, that God is able of these stones to raise up children unto Abraham. And now also the ax is laid unto the root of the trees: therefore every tree which bringeth not forth good fruit is hewn down, and cast into the fire. I indeed baptize you with water unto repentance: but he that cometh after me is mightier than I, whose shoes I am not worthy to bear: he shall baptize you with the Holy Ghost, and with fire: Whose fan is in his hand, and he will thoroughly purge his floor, and gather his wheat into the garner; but he will burn up the chaff with unquenchable fire. Matthew 3:9–12.

> Și să nu credeți că puteți zice în voi înșivă: «Avem pe Avraam drept tată»; căci vă spun că Dumnezeu poate din pietrele acestea să ridice fii ai lui Avraam. Și acum securea stă la rădăcina pomilor; de aceea orice pom care nu aduce roadă bună este tăiat și aruncat în foc. Eu, într-adevăr, vă botez cu apă spre pocăință; dar Cel ce vine după mine este mai puternic decât mine, Căruia nu sunt vrednic să-I duc încălțămintea; El vă va boteza cu Duhul Sfânt și cu foc. Lopata de vânturat este în mâna Lui, și Își va curăți pe deplin aria, și Își va strânge grâul în jitniță; iar pleava o va arde cu foc nestins. Matei 3:9-12.

Laodicean Adventism will be spewed out of the mouth of the Lord, except for those individuals who might repent. Laodicean Adventism is to be buried in the same grave as the former covenant people who rejected Miller’s message are buried in, for they are now, also a former covenant people in relation to the one hundred and forty-four thousand. The rebellion of 1863 is illustrated by the prophet who came from Judah, who also left a prediction of king Josiah.

Adventismul laodicean va fi vărsat din gura Domnului, cu excepția celor care ar putea să se pocăiască. Adventismul laodicean va fi îngropat în același mormânt în care este îngropat fostul popor al legământului care a respins solia lui Miller, căci acesta este acum, de asemenea, un fost popor al legământului în raport cu cei o sută patruzeci și patru de mii. Răzvrătirea din 1863 este ilustrată de profetul care a venit din Iuda, care a lăsat, de asemenea, o profeție despre regele Iosia.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “Instead of becoming like the world, we are to become more and more distinct from the world. Satan has combined and will continue to combine with the churches in making a masterly effort against the truth of God. Everything that is done by God’s people to make inroads upon the world will call forth determined opposition from the powers of darkness. The enemy’s last great conflict will be a most determined one. It will be the last battle between the powers of darkness and the powers of light. Every true child of God will fight bravely on the side of Christ. Those who in this great crisis allow themselves to be more on the side of the world than of God, will eventually place themselves wholly on the side of the world. Those who become confused in their understanding of the word, who fail to see the meaning of antichrist, will surely place themselves on the side of antichrist. There is no time now for us to assimilate with the world. Daniel is standing in his lot and in his place. The prophecies of Daniel and of John are to be understood. They interpret each other. They give to the world truths which everyone should understand. These prophecies are to be witness in the world. By their fulfillment in these last days, they will explain themselves.

> În loc să devenim asemenea lumii, trebuie să devenim din ce în ce mai deosebiți de lume. Satana s-a unit și va continua să se unească cu bisericile pentru a face un efort magistral împotriva adevărului lui Dumnezeu. Tot ceea ce este întreprins de poporul lui Dumnezeu pentru a câștiga teren în lume va stârni o împotrivire hotărâtă din partea puterilor întunericului. Ultimul mare conflict al vrăjmașului va fi cât se poate de înverșunat. Va fi ultima bătălie între puterile întunericului și puterile luminii. Fiecare adevărat copil al lui Dumnezeu va lupta cu vitejie de partea lui Hristos. Cei care, în această mare criză, își îngăduie să fie mai mult de partea lumii decât de partea lui Dumnezeu se vor așeza, în cele din urmă, cu totul de partea lumii. Cei care ajung să se rătăcească în înțelegerea Cuvântului, care nu văd semnificația antihristului, se vor așeza negreșit de partea antihristului. Nu mai este vreme acum să ne contopim cu lumea. Daniel stă în sorțul său și în locul său. Profețiile lui Daniel și ale lui Ioan trebuie să fie înțelese. Ele se explică una pe alta. Ele dau lumii adevăruri pe care fiecare ar trebui să le înțeleagă. Aceste profeții trebuie să fie mărturie în lume. Prin împlinirea lor în aceste zile de pe urmă, ele se vor explica singure.

> “The Lord is about to punish the world for its iniquity. He is about to punish religious bodies for their rejection of the light and truth which has been given them. The great message, combining the first, second, and third angel’s messages, is to be given to the world. This is to be the burden of our work. Those who truly believe in Christ will openly conform to the law of Jehovah. The Sabbath is the sign between God and His people, and we are to make visible our conformity to the law of God by observing the Sabbath. It is to be the mark of distinction between God’s chosen people and the world. It means much to be true to God. This embraces health reform. It means that our diet must be simple, that we must be temperate in all things. The many varieties of food so often seen on tables is not necessary, but highly injurious. Mind and body are to be preserved in the best condition of health. Only those who have been trained in the knowledge and fear of God should be chosen to take responsibilities. Those who have been long in the truth, yet who cannot distinguish between the pure principles of righteousness and the principles of evil, whose understanding in regard to justice, mercy, and the love of God is beclouded, should be relieved of responsibility.

> Domnul este pe cale să pedepsească lumea pentru nelegiuirea ei. Este pe cale să pedepsească organizațiile religioase pentru respingerea luminii și a adevărului care le-au fost date. Marea solie, care îmbină prima, a doua și a treia solie îngerească, trebuie să fie transmisă lumii. Aceasta trebuie să fie sarcina lucrării noastre. Cei care cred cu adevărat în Hristos se vor conforma în mod deschis Legii lui Iehova. Sabatul este semnul dintre Dumnezeu și poporul Său, iar noi trebuie să facem vizibilă conformarea noastră la Legea lui Dumnezeu prin păzirea Sabatului. Acesta trebuie să fie semnul de deosebire între poporul ales al lui Dumnezeu și lume. A fi credincios lui Dumnezeu are o mare însemnătate. Aceasta cuprinde reforma sănătății. Înseamnă că alimentația noastră trebuie să fie simplă, că trebuie să fim cumpătați în toate lucrurile. Multele feluri de mâncare atât de des întâlnite pe mese nu sunt necesare, ci sunt foarte dăunătoare. Mintea și trupul trebuie păstrate în cea mai bună stare de sănătate. Numai aceia care au fost instruiți în cunoașterea și frica de Dumnezeu ar trebui aleși să își asume responsabilități. Aceia care de multă vreme sunt în adevăr, dar care nu pot deosebi între principiile curate ale neprihănirii și principiile răului, a căror înțelegere cu privire la dreptate, milă și dragostea lui Dumnezeu este întunecată, ar trebui eliberați de responsabilitate.

> “God has important lessons for his people to learn. Had these lessons been learned before, his cause would not be where it is today. One thing must be done. The truth is not to be withheld from ministers or men in positions of responsibility for fear of incurring their displeasure. There are to be connected with our institutions men who with meekness and in wisdom will declare the whole counsel of God. God’s wrath is kindled against those who in carnal security and price have shown contempt for his management. They are endangering the prosperity of the cause.

> Dumnezeu are lecții importante pe care poporul Său trebuie să le învețe. Dacă aceste lecții ar fi fost învățate mai înainte, cauza Sa nu s-ar afla astăzi unde este. Un lucru trebuie făcut. Adevărul nu trebuie reținut de la slujitori sau de la bărbați în poziții de răspundere de teamă să nu le atragă nemulțumirea. Trebuie să fie asociați cu instituțiile noastre bărbați care, cu blândețe și în înțelepciune, vor declara întregul sfat al lui Dumnezeu. Mânia lui Dumnezeu este aprinsă împotriva acelora care, în siguranță trupească și mândrie, au arătat dispreț față de ocârmuirea Sa. Ei pun în primejdie prosperitatea cauzei.

> “Every false way is a deception, and if sustained, will in the end bring destruction. Thus the Lord permits those who maintain false plans to be destroyed. At the very time when praise and adulation is heard, sudden destruction comes. There are those who, notwithstanding they know of the reproof received by others, because of unfaithfulness, turn away from admonition. These are doubly guilty. They knew the Lord’s will and did it not. Their punishment will be proportionate to their guilt. They would not take heed to the word of the Lord.” Kress Collection, 105, 106.

> Orice cale falsă este o înșelăciune și, dacă este menținută, va aduce în cele din urmă pieire. Astfel, Domnul îngăduie ca aceia care mențin planuri false să fie nimiciți. Chiar în clipa când se aud laude și adulație, vine o pieire năprasnică. Sunt unii care, deși știu de mustrarea primită de alții din pricina necredincioșiei, resping admonestarea. Aceștia sunt îndoit vinovați. Ei au cunoscut voia Domnului și n-au împlinit-o. Pedeapsa lor va fi proporțională cu vina lor. Ei n-au voit să ia aminte la cuvântul Domnului. Kress Collection, 105, 106.

Back to Articles