Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Eighty-Three

Cartea lui Daniel - Numărul o sută optzeci și trei

The Eternal Foundation: Christ in Prophetic History and the Believer’s Faith

Temelia veșnică: Hristos în istoria profetică și în credința credinciosului

Author

Jeff Pippenger

Published

April 13, 2024

Formats

PDF
Word

The “truth which Peter had confessed is the foundation of the believer’s faith. It is that which Christ Himself has declared to be eternal life.” That “truth” identified two aspects of Christ. The first was that Christ is an element of prophetic history. The waymarks that represent the events of prophetic history, represent Christ. His association with the events identifies the sacredness of the prophetic waymarks, and provides the logic for Sister White so often saying that we must guard the waymarks, for those waymarks represent Jesus Christ. The waymark that represented the testing theme in the time of Christ was His baptism, and it aligned with other events in the sacred reform lines, distinguished by the descent of a divine symbol.

„Adevărul pe care Petru îl mărturisise este temelia credinței credinciosului. El este ceea ce Însuși Hristos a declarat a fi viața veșnică.” Acel „adevăr” a identificat două aspecte ale lui Hristos. Primul era acela că Hristos este un element al istoriei profetice. Reperele care reprezintă evenimentele istoriei profetice Îl reprezintă pe Hristos. Asocierea Sa cu evenimentele atestă caracterul sacru al reperelor profetice și oferă temeiul pentru faptul că Sora White a spus atât de des că trebuie să păzim reperele, căci acele repere Îl reprezintă pe Isus Hristos. Reperul care a reprezentat tema testării în vremea lui Hristos a fost botezul Său și acesta s-a aliniat cu alte evenimente din liniile sacre ale reformei, marcate prin coborârea unui simbol divin.

In the reform line of Moses, divinity descended and abode in a burning bush, a symbol of the creator combining with the creation. In the reform line at the end of the seventy years, Michael descended to empower Cyrus to move forward with the first decree, and at the same time Daniel was changed into the image of Christ. In the reform line of Christ, the Holy Spirit descended in the form of a dove to anoint God’s Son, the symbol of divinity combined with humanity. In Millerite history the angel that descended on August 11, 1840 was “no less a personage than Jesus Christ,” who descended with a little book that was to be eaten, and He was that little book. There He demonstrated that the combination of divinity with humanity is accomplished by eating and drinking the flesh and blood of the Bread of Heaven.

În linia de reformă a lui Moise, divinitatea S-a pogorât și a locuit într-un rug aprins, simbol al unirii Creatorului cu creația. În linia de reformă de la sfârșitul celor șaptezeci de ani, Mihail a coborât pentru a-l împuternici pe Cir să dea curs primului decret, iar în același timp Daniel a fost transformat după chipul lui Hristos. În linia de reformă a lui Hristos, Duhul Sfânt S-a pogorât în chip de porumbel ca să-L ungă pe Fiul lui Dumnezeu, simbolul divinității unite cu umanitatea. În istoria milerită, îngerul care a coborât la 11 august 1840 a fost „nimeni altul decât Isus Hristos”, care a coborât cu o cărticică ce trebuia mâncată, iar El era acea cărticică. Acolo El a demonstrat că unirea divinității cu umanitatea se înfăptuiește prin a mânca și a bea trupul și sângele Pâinii Cerului.

Sacred history is sacred because it is embodied by the presence of Christ. The predictions of God’s word that identify future events, are Jesus Christ, for He is the “Word.” When those predictions are fulfilled in history, the events represent the fulfillment of His word, and His word is truth. It is His word that sets forth the prediction, and it is His word that is fulfilled when the event arrives, so at the beginning and at the ending it is Jesus Christ, for He is the Alpha and Omega. Therefore, when Peter proclaimed that Jesus was the Christ and the Son of the living God, he was identifying a waymark that was Jesus Christ and a waymark that reaches its perfect fulfillment in the last days. September 11, 2001 was the perfect fulfillment of Christ.

Istoria sacră este sacră pentru că este întrupată prin prezența lui Hristos. Profețiile Cuvântului lui Dumnezeu care identifică evenimente viitoare sunt Isus Hristos, căci El este «Cuvântul». Când acele profeții se împlinesc în istorie, evenimentele reprezintă împlinirea cuvântului Său, iar cuvântul Său este adevăr. Cuvântul Său este cel care enunță profeția, iar cuvântul Său este cel care se împlinește când survine evenimentul, așadar la început și la sfârșit este Isus Hristos, căci El este Alfa și Omega. Prin urmare, când Petru a proclamat că Isus era Hristosul și Fiul Dumnezeului celui viu, el identifica un jalon care era Isus Hristos și un jalon care își atinge împlinirea desăvârșită în zilele de pe urmă. 11 septembrie 2001 a fost împlinirea desăvârșită a lui Hristos.

To reject the prophetic fulfillment of September 11, 2001, is to reject Christ, the son of the living God. That truth, expressed by Peter, was “the foundation of the believer’s faith,” and on September 11, 2001 Christ led His last-day people back to Jeremiah’s “old paths,” which represent the “foundations” of the movement of the first and third angels’ messages. Peter represented the one hundred and forty-four thousand, who are sealed during the period when the four angels are restraining the four winds. The sealing time is a specific prophetic period, beginning on September 11, 2001 and ending at the soon coming Sunday law. Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing.

A respinge împlinirea profetică a zilei de 11 septembrie 2001 înseamnă a-L respinge pe Hristos, Fiul Dumnezeului celui viu. Acel adevăr, exprimat de Petru, a fost "temelia credinței credinciosului", iar la 11 septembrie 2001 Hristos Și-a călăuzit poporul din zilele de pe urmă înapoi la "cărările cele vechi" ale lui Ieremia, care reprezintă "temeliile" mișcării soliei primului și a celui de-al treilea înger. Petru i-a reprezentat pe cei o sută patruzeci și patru de mii, care sunt pecetluiți în perioada în care cei patru îngeri țin în frâu cele patru vânturi. Timpul pecetluirii este o perioadă profetică specifică, care începe la 11 septembrie 2001 și se încheie odată cu apropiata lege duminicală. Isus ilustrează întotdeauna sfârșitul unui lucru prin începutul unui lucru.

At the beginning of the sealing time the angel of Revelation eighteen descended, as had the Holy Spirit at the baptism, and that angel was “no less a personage than Jesus Christ,” for the angel that descended to lighten the earth with His glory in the Millerite history was “no less a personage than Jesus Christ.” At the soon coming Sunday law “no less a personage than Jesus Christ,” descends again and presents the second of the two messages of Revelation eighteen, as He calls His other flock out of Babylon. In the middle of the period of the sealing time, an angel descended, as did the second angel descend on April 19, 1844, at the first disappointment of the Millerite movement.

La începutul timpului de pecetluire, îngerul din Apocalipsa optsprezece a coborât, așa cum coborâse Duhul Sfânt la botez, iar acel înger era „nimeni altul decât Isus Hristos”, căci îngerul care a coborât să lumineze pământul cu slava Sa în istoria millerită a fost „nimeni altul decât Isus Hristos”. La apropiata lege duminicală, „nimeni altul decât Isus Hristos” coboară din nou și prezintă a doua dintre cele două solii din Apocalipsa optsprezece, pe când Își cheamă cealaltă Sa turmă afară din Babilon. La mijlocul timpului de pecetluire, un înger a coborât, precum a coborât al doilea înger la 19 aprilie 1844, la prima dezamăgire a mișcării millerite.

Between the arrival of that second angel, and the arrival of the third angel on October 22, 1844, many angels were sent to add power to the second angel as the Midnight Cry message arrived. Speaking of the history when these angels arrived in Millerite history, Sister White informs us that those that rejected these messages had crucified Christ just as assuredly as the Jews crucified Christ.

Între venirea celui de-al doilea înger și venirea, la 22 octombrie 1844, a celui de-al treilea înger, au fost trimiși mulți îngeri pentru a-i spori puterea celui de-al doilea înger, odată cu sosirea soliei Strigătului de la miezul nopții. Referindu-se la perioada în care acești îngeri au sosit în istoria millerită, sora White ne informează că aceia care au respins aceste solii L-au răstignit pe Hristos la fel de sigur cum L-au răstignit iudeii.

> “I saw that as the Jews crucified Jesus, so the nominal churches had crucified these messages, and therefore they have no knowledge of the way into the most holy, and they cannot be benefited by the intercession of Jesus there.” Early Writings, 261.

> "Am văzut că, așa cum iudeii L-au răstignit pe Isus, tot astfel bisericile nominale răstigniseră aceste solii și, prin urmare, nu au cunoștință de calea în Sfânta Sfintelor și nu pot beneficia de mijlocirea lui Isus acolo." Scrieri timpurii, 261.

The messages represented by the angels, when rejected, represent the crucifixion of Christ, for He embodies the messages and their historical fulfillment. On July 18, 2020, “no less a personage than Jesus Christ” descended, marking the first disappointment and the beginning of the tarrying time. Slain in the streets, the dead dry bones of His last-day people were to be awakened by hearing the only voice that can bring people back to life.

Soliile reprezentate de îngeri, atunci când sunt respinse, reprezintă răstignirea lui Hristos, căci El întruchipează soliile și împlinirea lor istorică. La 18 iulie 2020, "o Persoană nu mai puțin decât Isus Hristos" S-a pogorât, marcând prima dezamăgire și începutul timpului de zăbovire. Oasele moarte și uscate ale poporului Său din zilele de pe urmă, ucis pe străzi, urmau să fie trezite prin auzirea singurului glas care poate readuce oamenii la viață.

> Verily, verily, I say unto you, The hour is coming, and now is, when the dead shall hear the voice of the Son of God: and they that hear shall live. For as the Father hath life in himself; so hath he given to the Son to have life in himself; And hath given him authority to execute judgment also, because he is the Son of man. Marvel not at this: for the hour is coming, in the which all that are in the graves shall hear his voice, And shall come forth; they that have done good, unto the resurrection of life; and they that have done evil, unto the resurrection of damnation. John 5:25–29.

> Adevărat, adevărat, vă spun: vine ceasul, și acum este, când morții vor auzi glasul Fiului lui Dumnezeu, și cei ce vor auzi vor trăi. Căci, după cum Tatăl are viața în Sine, tot așa I-a dat și Fiului să aibă viața în Sine; și I-a dat și autoritatea să săvârșească judecata, pentru că El este Fiul Omului. Nu vă mirați de aceasta; căci vine ceasul când toți cei din morminte vor auzi glasul Lui și vor ieși afară: cei ce au făcut binele, spre învierea vieții, iar cei ce au făcut răul, spre învierea osândirii. Ioan 5:25-29.

In July of 2023, His voice called the dead dry bones to life, and Alpha and Omega then repeated the beginning of the sealing time, for July 2023, marks the ending period of the sealing time. His people were then again called back to Jeremiah’s old paths, to the foundations of Millerite history. The foundational message of the Millerites’ beginning and ending were the first and last messages of Millerite history, which was the “seven times” of Leviticus chapter twenty-six.

În iulie 2023, Glasul Său a chemat la viață oasele moarte și uscate, iar Alfa și Omega a repetat atunci începutul timpului pecetluirii, căci iulie 2023 marchează perioada de încheiere a timpului pecetluirii. Poporul Său a fost apoi din nou chemat înapoi la vechile cărări ale lui Ieremia, la temeliile istoriei milerite. Mesajele fundamentale ale începutului și ale sfârșitului mileriților au fost primul și ultimul dintre mesajele istoriei milerite, și anume „de șapte ori” din Leviticul, capitolul douăzeci și șase.

In July 2023, God’s last day people were once again commanded to take the little book and eat it. As they eat the little book, they are then tested to see if they will acknowledge the message of the third Woe in Revelation chapter nine (the tidings of the east) and the message of Daniel chapter eleven (the tidings of the north). The testing process leads them to verses thirteen to fifteen of Daniel chapter eleven, which is the Battle of Panium, which is Caesarea Philippi and which is the message of the Midnight Cry where the two classes who have heard His voice are manifested, one class “that have done good, unto the resurrection of life; and they that have done evil, unto the resurrection of damnation.”

În iulie 2023, poporului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă i s-a poruncit din nou să ia cărțulia și s-o mănânce. Pe măsură ce mănâncă cărțulia, sunt apoi puși la încercare, pentru a se vedea dacă vor recunoaște mesajul celui de-al treilea Vai din Apocalipsa, capitolul 9 (veștile de la răsărit) și mesajul din Daniel, capitolul 11 (veștile de la miazănoapte). Procesul de testare îi conduce la versetele 13–15 din Daniel, capitolul 11, care este Bătălia de la Panium, care este Cezareea lui Filip și care este mesajul Strigării de la miezul nopții, unde se manifestă cele două clase care I-au auzit glasul: «cei ce au făcut bine, spre învierea vieții; iar cei ce au făcut rău, spre învierea osândirii».

There are three voices in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand and they are all the voice of “no less a personage of Jesus Christ.” The first voice of Revelation eighteen sounded when the great buildings of New York city were brought down by a touch from God. The second voice is the voice of Michael the archangel who calls the dead out of their graves. The third voice is the second voice of Revelation chapter eighteen that calls His other flock out of Babylon in the hour of the “great earthquake” of Revelation chapter eleven. The perfect fulfillment of Peter’s confession at Caesarea Philippi is made when Christ leads His last day people to the “that portion of the prophecy of Daniel relating to the last days.”

Există trei voci în timpul pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii și toate sunt vocea Celui care este «nu mai puțin decât Persoana lui Isus Hristos». Prima voce din Apocalipsa, capitolul optsprezece, a răsunat când marile clădiri ale orașului New York au fost dărâmate printr-o atingere din partea lui Dumnezeu. A doua voce este vocea lui Mihail, arhanghelul, care îi cheamă pe morți afară din mormintele lor. A treia voce este a doua voce din Apocalipsa, capitolul optsprezece, care Își cheamă cealaltă turmă afară din Babilon în ceasul «cutremurului celui mare» din Apocalipsa, capitolul unsprezece. Împlinirea desăvârșită a mărturisirii lui Petru la Cezareea lui Filip are loc atunci când Hristos Își conduce poporul Său din zilele de pe urmă către «acea parte a profeției lui Daniel referitoare la zilele de pe urmă».

Panium of verses thirteen to fifteen of Daniel eleven, is the “portion” of the prophecy of Daniel that was sealed up that identifies the message of the Midnight Cry. Panium is the Exeter camp meeting in August of 1844, it’s a history that is fulfilled in the second term of Donald Trump, and it is the prophetic message that impresses the seal of God upon the foreheads of the one hundred and forty-four thousand. The verses we are now studying are very holy ground.

Panium din versetele treisprezece până la cincisprezece din Daniel capitolul unsprezece este "partea" profeției lui Daniel care a fost pecetluită și care identifică mesajul Strigării de la miezul nopții. Panium este adunarea de tabără de la Exeter din august 1844; este o istorie care se împlinește în al doilea mandat al lui Donald Trump; și este mesajul profetic care întipărește pecetea lui Dumnezeu pe frunțile celor o sută patruzeci și patru de mii. Versetele pe care le studiem acum constituie pământ foarte sfânt.

> “The truth which Peter had confessed is the foundation of the believer’s faith. It is that which Christ Himself has declared to be eternal life. But the possession of this knowledge was no ground for self-glorification. Through no wisdom or goodness of his own had it been revealed to Peter. Never can humanity, of itself, attain to a knowledge of the divine. ‘It is as high as heaven; what canst thou do? deeper than hell; what canst thou know?’ Job 11:8. Only the spirit of adoption can reveal to us the deep things of God, which ‘eye hath not seen, nor ear heard, neither have entered into the heart of man.’ ‘God hath revealed them unto us by His Spirit: for the Spirit searcheth all things, yea, the deep things of God.’ 1 Corinthians 2:9, 10. ‘The secret of the Lord is with them that fear Him;’ and the fact that Peter discerned the glory of Christ was an evidence that he had been ‘taught of God.’ Psalm 25:14; John 6:45. Ah, indeed, ‘blessed art thou, Simon Bar-jona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee.’

> Adevărul pe care Petru îl mărturisise este temelia credinței credinciosului. Acesta este ceea ce Însuși Hristos a declarat a fi viața veșnică. Însă deținerea acestei cunoașteri nu constituia un temei pentru autoslăvire. Nu prin vreo înțelepciune sau bunătate a sa i se descoperise lui Petru. Niciodată omenirea, prin sine însăși, nu poate ajunge la cunoașterea divinului. ‘Este mai înaltă decât cerul; ce poți face? Mai adâncă decât iadul; ce poți cunoaște?’ Iov 11:8. Numai Duhul înfierii ne poate descoperi adâncimile lui Dumnezeu, pe care ‘ochiul nu le-a văzut, urechea nu le-a auzit și la inima omului nu s-au suit’. ‘Dumnezeu ni le-a descoperit prin Duhul Său; căci Duhul cercetează toate lucrurile, chiar și adâncimile lui Dumnezeu.’ 1 Corinteni 2:9, 10. ‘Taina Domnului este cu cei ce se tem de El;’ iar faptul că Petru a discernut slava lui Hristos era o dovadă că fusese ‘învățat de Dumnezeu’. Psalmul 25:14; Ioan 6:45. Ah, într-adevăr, ‘ferice de tine, Simone, fiul lui Iona; căci nu carnea și sângele ți-au descoperit aceasta.’

> “Jesus continued: ‘I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build My church; and the gates of hell shall not prevail against it.’ The word Peter signifies a stone,—a rolling stone. Peter was not the rock upon which the church was founded. The gates of hell did prevail against him when he denied his Lord with cursing and swearing. The church was built upon One against whom the gates of hell could not prevail.”

> Isus a continuat: „Îți spun și ție: Tu ești Petru, și pe această stâncă voi zidi Biserica Mea; iar porțile iadului nu o vor birui.” Numele „Petru” înseamnă o piatră — o piatră care se rostogolește. Petru nu era stânca pe care a fost întemeiată Biserica. Porțile iadului au biruit asupra lui când s-a lepădat de Domnul său, cu blesteme și jurăminte. Biserica a fost zidită pe Unul împotriva căruia porțile iadului nu au putut birui.

The message Christ was presenting to His disciples at Caesarea Philippi was and is the message of the Midnight Cry, and it is placed within the context of a spiritual war between the Greek god Pan, whose temple was called “the gates of hell,” and the two apostate horns of the earth beast. The Maccabees were God’s apostate people, who professed to be the defenders of God’s church, as they were warring against the religion of the Greeks. They identified themselves as both the religious and political leaders. They represent the apostate Protestantism of those fallen churches that, with the government of the United States, are now forming an image of the beast and are warring against the globalist’s religion of woke-ism and Mother Earth. The apostate horns prevail in their struggle with the religious and political elements of globalism, and at the same time the true Protestant horn is being purified by the removal of the last remnants of the foolish virgins, in advance of being lifted up as an ensign at the “great earthquake” of the soon coming Sunday law.

Mesajul pe care Hristos îl prezenta ucenicilor săi la Cezareea lui Filip a fost și este mesajul strigătului de la miezul nopții, iar el este așezat în contextul unui război spiritual dintre zeul grec Pan, al cărui templu era numit „porțile iadului”, și cele două coarne apostate ale fiarei din pământ. Macabeii erau poporul apostat al lui Dumnezeu, care pretindeau că sunt apărătorii bisericii lui Dumnezeu, întrucât duceau război împotriva religiei grecilor. Se identificau drept conducători atât religioși, cât și politici. Ei reprezintă protestantismul apostat al acelor biserici căzute care, împreună cu guvernul Statelor Unite, formează acum chipul fiarei și poartă război împotriva religiei globaliste a wokismului și a Mamei Pământ. Coarnele apostate biruiesc în lupta lor cu elementele religioase și politice ale globalismului, iar în același timp cornul protestant adevărat este purificat prin înlăturarea ultimelor rămășițe ale fecioarelor neînțelepte, în vederea înălțării lui ca un stindard la „marele cutremur” al legii duminicale care urmează să vină în curând.

The portion of the prophecy of the book of Daniel that relates to the last days, which is also the Revelation of Jesus Christ, and is the message of the Midnight Cry is unsealed by the Lion of the tribe of Judah at Caesarea Philippi, which is Panium. It is unsealed in the midst of the warfare between atheistic beasts from the bottomless pit and the horn of Republicanism that began to stir up that beast in 2015, and against the genuine horn of Protestantism that is now being resurrected as a mighty army.

Porțiunea profeției din cartea lui Daniel, privitoare la zilele de pe urmă, care este totodată Apocalipsa lui Isus Hristos și mesajul Strigătului de la miezul nopții, este desigilată de Leul din seminția lui Iuda la Cezareea lui Filip, care este Panium. Ea este desigilată în mijlocul războiului dintre fiarele atee din adâncul fără fund și cornul Republicanismului, care a început să stârnească acea fiară în 2015, și împotriva adevăratului corn al Protestantismului, care acum este înviat ca o oaste puternică.

The truth that Peter confessed represents the waymark of September 11, 2001, and also that Christ is the Son of the living God. The truth of what is represented by Jesus being the Son of God, is a testing truth as certainly as was whether Jesus was the Messiah or not in the days of Peter. The proclamation that Jesus is the Son of God represents everything that had been revealed of Who the Son is. It represents not only that He was God’s Son, but that He was also the son of man. It is the truth of the incarnation of divinity into humanity, which is the very work that is accomplished during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. The truth of the “incarnation,” is the truth at the end that was typified by the truth of the “Sabbath” at the beginning.

Adevărul pe care l-a mărturisit Petru, și anume că Hristos este Fiul Dumnezeului celui viu, reprezintă borna de la 11 septembrie 2001. Adevărul despre ceea ce este reprezentat de faptul că Isus este Fiul lui Dumnezeu este un adevăr de încercare, la fel de sigur cum a fost în zilele lui Petru chestiunea dacă Isus era sau nu Mesia. Proclamarea faptului că Isus este Fiul lui Dumnezeu reprezintă tot ceea ce fusese descoperit despre Cine este Fiul. Ea reprezintă nu doar că El era Fiul lui Dumnezeu, ci și că era Fiul Omului. Este adevărul întrupării divinității în umanitate, lucrarea însăși care se împlinește în timpul pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii. Adevărul „întrupării” este adevărul de la sfârșit, care a fost tipificat de adevărul „Sabatului” de la început.

October 22, 1844 marked the arrival of the third angel. When an angel arrives, a special truth adapted to the period where the truth is unsealed is opened by the Lion of the tribe of Judah, and that truth then tests the generation where that truth is opened up. On October 22, 1844 the truths associated with the work of Christ, who suddenly came unto the temple He had raised in the forty-six years from 1798 unto 1844 were revealed. Christ’s work of judgment, the law of God, His role as High Priest, the issue of the mark of the beast and the sealing of the one hundred and forty-four thousand were all opened up. Sister White was shown that of those truths, there was one truth which the Alpha and Omega identified in a special light.

22 octombrie 1844 a marcat sosirea celui de-al treilea înger. Când un înger sosește, un adevăr special, adaptat perioadei în care acel adevăr este desigilat, este deschis de Leul din seminția lui Iuda, iar acel adevăr pune la probă generația în care este descoperit. La 22 octombrie 1844 au fost descoperite adevărurile asociate lucrării lui Hristos, care a venit deodată la templul pe care îl zidise în cei patruzeci și șase de ani, din 1798 până în 1844. Lucrarea de judecată a lui Hristos, legea lui Dumnezeu, rolul Său de Mare Preot, problema semnului fiarei și pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii au fost toate scoase la lumină. Sorei White i s-a arătat că, dintre aceste adevăruri, exista unul pe care Alfa și Omega l-a evidențiat într-o lumină deosebită.

> “I was amazed as I saw the fourth commandment in the very center of the ten precepts, with a soft halo of light encircling it. Said the angel: ‘It is the only one of the ten which defines the living God who created the heavens and the earth and all things that are therein. When the foundations of the earth were laid, then was laid the foundation of the Sabbath also.’” Testimonies, volume 1, 75.

> M-a uimit să văd porunca a patra chiar în centrul celor zece precepte, înconjurată de o aureolă blândă de lumină. Îngerul a zis: „Ea este singura dintre cele zece care Îl definește pe Dumnezeul cel viu, care a creat cerurile și pământul și toate cele ce sunt în ele. Când s-au așezat temeliile pământului, atunci s-a așezat și temelia Sabatului.” Mărturii, volumul 1, 75.

The sealing time of the one hundred and forty-four thousand had arrived, but it was to be delayed by the rebellion of 1863. On September 11, 2001 the sealing process began when Christ, represented as the mighty angel of Revelation chapter eighteen, descended with a hidden book in His hand that God’s last day people were to eat. The Alpha and Omega always illustrates the end with the beginning, so in the last days there was another truth that was placed in a special light, and it was directly connected to the Sabbath truth that was highlighted the first time Christ attempted to seal the one hundred and forty-four thousand.

Timpul pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii sosise, dar avea să fie amânat din cauza răzvrătirii din 1863. La 11 septembrie 2001 a început procesul pecetluirii, când Hristos, reprezentat ca îngerul cel puternic din Apocalipsa, capitolul optsprezece, a coborât cu o carte ascunsă în mâna Sa, pe care poporul lui Dumnezeu din timpul sfârșitului trebuia să o mănânce. Alfa și Omega ilustrează întotdeauna sfârșitul prin început, așadar, în zilele de pe urmă a fost pus într-o lumină deosebită un alt adevăr, în legătură directă cu adevărul Sabatului, care a fost scos în evidență întâia oară când Hristos a încercat să-i pecetluiască pe cei o sută patruzeci și patru de mii.

> “The time has come for Daniel to stand in his lot. The time has come for the light given him to go to the world as never before. If those for whom the Lord has done so much will walk in the light, their knowledge of Christ and the prophecies relating to Him will be greatly increased as they near the close of this earth’s history.

> A sosit timpul ca Daniel să stea în sorțul lui. A sosit timpul ca lumina care i-a fost dată să ajungă în lume ca niciodată mai înainte. Dacă aceia pentru care Domnul a făcut atât de mult vor umbla în lumină, cunoașterea lor cu privire la Hristos și la profețiile privitoare la El va fi mult sporită pe măsură ce se apropie de încheierea istoriei acestui pământ.

> “Those who commune with God walk in the light of the Sun of Righteousness. They do not dishonor their Redeemer by corrupting their way before God. Heavenly light shines upon them. They are of infinite worth in God’s sight, for they are one with Christ. To them the word of God is of surpassing beauty and loveliness. They see its importance. Truth is unfolded to them. The doctrine of the incarnation is invested with a soft radiance. They see that the Scripture is the key which unlocks all mysteries and solves all difficulties. Those who have been unwilling to receive the light and walk in the light will not be able to understand the mystery of godliness, but those who have not hesitated to take up the cross and follow Jesus will see light in God’s light.” Manuscript Releases, number 21, 406, 407.

> „Cei care au părtășie cu Dumnezeu umblă în lumina Soarelui Neprihănirii. Nu Îl necinstesc pe Răscumpărătorul lor stricându-și calea înaintea lui Dumnezeu. Lumina cerească strălucește asupra lor. Au o valoare infinită în ochii lui Dumnezeu, căci sunt una cu Hristos. Pentru ei, cuvântul lui Dumnezeu are o frumusețe și o dulceață neîntrecute. Îi recunosc importanța. Adevărul li se descoperă. Învățătura întrupării este învăluită într-o strălucire blândă. Văd că Scriptura este cheia care descuie toate tainele și rezolvă toate dificultățile. Cei care nu au fost dispuși să primească lumina și să umble în lumină nu vor putea înțelege taina evlaviei, dar cei care nu au ezitat să-și ia crucea și să-L urmeze pe Isus vor vedea lumină în lumina lui Dumnezeu.” Manuscript Releases, numărul 21, 406, 407.

The doctrine of the incarnation is the truth that divinity combined with humanity does not sin, and the sign of those who have reached that experience in the last days is the Sabbath.

Doctrina întrupării este adevărul potrivit căruia dumnezeirea unită cu umanitatea nu păcătuiește, iar semnul celor care au dobândit acea experiență în zilele de pe urmă este Sabatul.

> Moreover also I gave them my sabbaths, to be a sign between me and them, that they might know that I am the Lord that sanctify them. Ezekiel 20:12.

> De asemenea, le-am dat Sabatele Mele, spre a fi un semn între Mine și ei, ca ei să cunoască că Eu sunt Domnul care-i sfințesc. Ezechiel 20:12.

The one hundred and forty-four thousand are sealed for eternity, and the process of the sealing identifies a short period of time at the end of the sealing process, just before the Sunday law, when the seal is impressed. In that short period of time divinity is combined with humanity, permanently.

Cei o sută patruzeci și patru de mii sunt pecetluiți pentru veșnicie, iar procesul pecetluirii identifică o scurtă perioadă de timp la sfârșitul procesului de pecetluire, chiar înainte de legea duminicală, când pecetea este aplicată. În acea scurtă perioadă de timp, divinitatea se unește cu umanitatea, în mod permanent.

> “What are you doing, brethren, in the great work of preparation? Those who are uniting with the world are receiving the worldly mold and preparing for the mark of the beast. Those who are distrustful of self, who are humbling themselves before God and purifying their souls by obeying the truth these are receiving the heavenly mold and preparing for the seal of God in their foreheads. When the decree goes forth and the stamp is impressed, their character will remain pure and spotless for eternity.

> Ce faceți, fraților, în marea lucrare de pregătire? Cei care se unesc cu lumea primesc tiparul lumesc și se pregătesc pentru semnul fiarei. Cei care nu se încred în ei înșiși, care se smeresc înaintea lui Dumnezeu și își curățesc sufletele prin ascultarea adevărului — aceștia primesc tiparul ceresc și se pregătesc pentru pecetea lui Dumnezeu pe frunțile lor. Când decretul va fi emis și pecetea va fi pusă, caracterul lor va rămâne curat și fără pată pentru veșnicie.

> “Now is the time to prepare. The seal of God will never be placed upon the forehead of an impure man or woman. It will never be placed upon the forehead of the ambitious, world-loving man or woman. It will never be placed upon the forehead of men or women of false tongues or deceitful hearts. All who receive the seal must be without spot before God—candidates for heaven. Go forward, my brethren and sisters. I can only write briefly upon these points at this time, merely calling your attention to the necessity of preparation. Search the Scriptures for yourselves, that you may understand the fearful solemnity of the present hour.” Testimonies, volume 5, 216.

> Acum este vremea pregătirii. Pecetea lui Dumnezeu nu va fi niciodată pusă pe fruntea unui bărbat sau a unei femei necurate. Nu va fi niciodată pusă pe fruntea unui bărbat sau a unei femei ambițioase, iubitoare de lume. Nu va fi niciodată pusă pe fruntea unor bărbați sau a unor femei cu limbi mincinoase sau cu inimi înșelătoare. Toți cei care primesc pecetea trebuie să fie fără pată înaintea lui Dumnezeu — candidați pentru cer. Înaintați, fraților și surorilor mele. Nu pot, în acest moment, decât să scriu pe scurt asupra acestor puncte, atrăgându-vă doar atenția asupra necesității pregătirii. Cercetați voi înșivă Scripturile, ca să înțelegeți înfricoșătoarea solemnitate a ceasului de față. Mărturii, volumul 5, 216.

The previous passage might suggest that the seal is impressed at the Sunday law, but this is not the case. Sister White is clear that the Sunday law is a great crisis, and she also teaches clearly that character is manifested in a crisis, but never developed in a crisis. The seal is impressed at the Sunday law in the sense that it then becomes visible, for those who then have the seal are lifted up as an ensign. The seal is impressed in a short period of time, just before probation closes, and for Sabbath-keepers, probation closes at the Sunday law. The sealing began on September 11, 2001, and no one then received the seal of God, for as illustrated in the period of time following October 22, 1844, there was first to be a testing process.

Pasajul anterior ar putea sugera că pecetea este aplicată la legea duminicală, dar nu acesta este cazul. Sora White afirmă clar că legea duminicală este o mare criză și învață, de asemenea, în mod clar că caracterul se dă pe față într-o criză, dar nu se formează niciodată într-o criză. Pecetea este aplicată la legea duminicală în sensul că atunci devine vizibilă, căci cei care atunci au pecetea sunt înălțați ca un stindard. Pecetea este aplicată într-o perioadă scurtă de timp, chiar înainte de închiderea timpului de probă, iar pentru păzitorii Sabatului timpul de probă se închide la legea duminicală. Pecetluirea a început la 11 septembrie 2001, iar atunci nimeni nu a primit pecetea lui Dumnezeu, fiindcă, așa cum este ilustrat în perioada care a urmat după 22 octombrie 1844, mai întâi trebuia să aibă loc un proces de încercare.

In every reform movement, when the divine symbol descends to empower the message that was unsealed at the time of the end, a testing process begins. When Michael descended to empower Cyrus to move forward with the first decree, the Jews were then tested as to whether they would leave the home they had lived in for the previous seventy years and return to a ruined city and rebuild it. When the Holy Spirit descended at the baptism of Christ, the Jews were tested on the subject of the Messiah. When the mighty angel of Revelation ten descended on August 11, 1840, that generation was tested on whether they would eat the little book, and all that the little book represented.

În fiecare mișcare de reformă, când simbolul divin coboară pentru a da putere mesajului care fusese desigilat la timpul sfârșitului, începe un proces de încercare. Când Mihail a coborât pentru a-l împuternici pe Cirus să emită primul decret, iudeii au fost atunci puși la încercare dacă aveau să părăsească căminul în care locuiseră în ultimii șaptezeci de ani și să se întoarcă într-o cetate ruinată ca s-o reconstruiască. Când Duhul Sfânt a coborât la botezul lui Hristos, iudeii au fost puși la încercare în privința Mesiei. Când îngerul puternic din Apocalipsa zece a coborât la 11 august 1840, acea generație a fost pusă la încercare dacă avea să mănânce cărticica și tot ceea ce cărticica reprezenta.

A testing process began on August 11, 1840 that produced two classes of worshippers, and the class that followed the Lamb into the Most Holy Place were candidates to be among the one hundred and forty-four thousand. The final test for that generation, who failed the testing process, began with the arrival of increased light upon the “seven times,” of Leviticus twenty-six. From 1856 unto 1863, the Laodicean message marked a final period of time in the period that began with the arrival of the third angel on October 22, 1844. That period of time is represented by verses thirteen through fifteen of Daniel chapter eleven.

Un proces de testare a început la 11 august 1840, care a produs două clase de închinători, iar clasa care L-a urmat pe Miel în Sfânta Sfintelor era candidată să fie numărată printre cei o sută patruzeci și patru de mii. Testul final pentru acea generație, care a eșuat în procesul de testare, a început odată cu sosirea unei lumini sporite asupra „celor șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase. Din 1856 până în 1863, solia laodiceană a marcat o perioadă finală de timp în perioada care a început odată cu sosirea celui de-al treilea înger la 22 octombrie 1844. Acea perioadă de timp este reprezentată de versetele treisprezece până la cincisprezece din Daniel, capitolul unsprezece.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “‘In the beginning was the Word, and the Word was with God, and the Word was God. The same was in the beginning with God. All things were made by him; and without him was not any thing made that was made. In him was life; and the life was the light of men. And the light shineth in darkness; and the darkness comprehended it not.’ ‘And the Word was made flesh, and dwelt among us, (and we beheld his glory, the glory as of the only begotten of the Father,) full of grace and truth’ (John 1:1–5, 14).

> „La început era Cuvântul, și Cuvântul era cu Dumnezeu, și Cuvântul era Dumnezeu. Același era la început cu Dumnezeu. Toate lucrurile au fost făcute prin El; și fără El nimic din ceea ce a fost făcut n-a fost făcut. În El era viața; și viața era lumina oamenilor. Și lumina luminează în întuneric; iar întunericul n-a cuprins-o.” „Și Cuvântul S-a făcut trup și a locuit între noi (și noi am contemplat slava Lui, slavă ca a Celui Unul-Născut din Tatăl), plin de har și de adevăr” (Ioan 1:1-5, 14).

> “This chapter delineates the character and importance of the work of Christ. As one who understands his subject, John ascribes all power to Christ, and speaks of His greatness and majesty. He flashes forth divine rays of precious truth, as light from the sun. He presents Christ as the only Mediator between God and humanity.

> Acest capitol conturează caracterul și importanța lucrării lui Hristos. Ca unul care își înțelege subiectul, Ioan Îi atribuie lui Hristos toată puterea și vorbește despre măreția și maiestatea Lui. El răspândește raze divine de adevăr prețios, asemenea luminii soarelui. El Îl prezintă pe Hristos drept singurul Mijlocitor între Dumnezeu și omenire.

> “The doctrine of the incarnation of Christ in human flesh is a mystery, ‘even the mystery which hath been hid from ages and from generations’ (Colossians 1:26). It is the great and profound mystery of godliness. ‘The Word was made flesh, and dwelt among us’ (John 1:14). Christ took upon Himself human nature, a nature inferior to His heavenly nature. Nothing so shows the wonderful condescension of God as this. He ‘so loved the world, that he gave his only begotten Son’ (John 3:16). John presents this wonderful subject with such simplicity that all may grasp the ideas set forth, and be enlightened.

> Doctrina întrupării lui Hristos în trup omenesc este o taină, «chiar taina care a fost ascunsă din veacuri și din generații» (Coloseni 1:26). Este marea și adânca taină a evlaviei. «Cuvântul S-a făcut trup și a locuit printre noi» (Ioan 1:14). Hristos a luat asupra Sa firea omenească, o fire inferioară firii Sale cerești. Nimic nu arată atât de limpede minunata pogorâre a lui Dumnezeu ca aceasta. El «a iubit atât de mult lumea, încât a dat pe Fiul Său cel unul-născut» (Ioan 3:16). Ioan prezintă acest subiect minunat cu o asemenea simplitate, încât toți să poată înțelege ideile expuse și să fie luminați.

> “Christ did not make believe take human nature; He did verily take it. He did in reality possess human nature. ‘As the children are partakers of flesh and blood, he also himself likewise took part of the same’ (Hebrews 2:14). He was the son of Mary; He was of the seed of David according to human descent. He is declared to be a man, even the Man Christ Jesus. ‘This man,’ writes Paul, ‘was counted worthy of more glory than Moses, inasmuch as he who hath builded the house hath more honour than the house’ (Hebrews 3:3).

> Hristos nu a luat natura omenească doar în chip aparent; El a luat-o cu adevărat. El a avut în realitate natura omenească. 'După cum copiii sunt părtași la carne și sânge, tot astfel și El Însuși a luat parte la aceleași' (Evrei 2:14). El a fost fiul Mariei; El a fost din sămânța lui David după descendența omenească. El este mărturisit a fi om, chiar Omul Hristos Isus. 'Omul acesta', scrie Pavel, 'a fost socotit vrednic de mai multă slavă decât Moise, întrucât cel ce a zidit casa are mai multă cinste decât casa' (Evrei 3:3).

> “But while God’s Word speaks of the humanity of Christ when upon this earth, it also speaks decidedly regarding His pre-existence. The Word existed as a divine being, even as the eternal Son of God, in union and oneness with His Father. From everlasting He was the Mediator of the covenant, the one in whom all nations of the earth, both Jews and Gentiles, if they accepted Him, were to be blessed. ‘The Word was with God, and the Word was God’ (John 1:1). Before men or angels were created, the Word was with God, and was God.

> Însă, deși Cuvântul lui Dumnezeu vorbește despre umanitatea lui Hristos când a fost pe acest pământ, el afirmă totodată în mod categoric preexistența Sa. Cuvântul a existat ca ființă divină, chiar ca Fiul veșnic al lui Dumnezeu, în unire și unitate cu Tatăl Său. Din veșnicie El a fost Mijlocitorul legământului, Cel în care toate popoarele pământului, atât iudei, cât și neamuri, dacă Îl primeau, aveau să fie binecuvântate. „Cuvântul era cu Dumnezeu, și Cuvântul era Dumnezeu” (Ioan 1:1). Înainte ca oamenii sau îngerii să fie creați, Cuvântul era cu Dumnezeu și era Dumnezeu.

> “The world was made by Him, ‘and without him was not anything made that was made’ (John 1:3). If Christ made all things, He existed before all things. The words spoken in regard to this are so decisive that no one need be left in doubt. Christ was God essentially, and in the highest sense. He was with God from all eternity, God over all, blessed forevermore.

> Lumea a fost făcută de El, ‘și fără el nu s-a făcut nimic din ce s-a făcut’ (Ioan 1:3). Dacă Hristos a făcut toate lucrurile, El a existat înainte de toate lucrurile. Cuvintele rostite cu privire la aceasta sunt atât de hotărâtoare încât nimeni nu trebuie să rămână în îndoială. Hristos a fost Dumnezeu în esență și în cel mai înalt sens. El a fost cu Dumnezeu din veșnicie, Dumnezeu peste toate, binecuvântat în veci.

> “The Lord Jesus Christ, the divine Son of God, existed from eternity, a distinct person, yet one with the Father. He was the surpassing glory of heaven. He was the commander of the heavenly intelligences, and the adoring homage of the angels was received by Him as His right. This was no robbery of God. ‘The Lord possessed me in the beginning of his way,’ He declares, ‘before his works of old. I was set up from everlasting, from the beginning, or ever the earth was. When there were no depths, I was brought forth; when there were no fountains abounding with water. Before the mountains were settled, before the hills was I brought forth: while as yet he had not made the earth, nor the fields, nor the highest part of the dust of the world. When he prepared the heavens, I was there: when he set a compass upon the face of the depth’ (Proverbs 8:22–27).

> Domnul Isus Hristos, Fiul divin al lui Dumnezeu, a existat din veșnicie, o persoană distinctă, și totuși una cu Tatăl. El a fost slava covârșitoare a cerului. El a fost conducătorul inteligențelor cerești, iar omagiul plin de adorare al îngerilor era primit de El ca dreptul Său. Aceasta nu era o uzurpare a lui Dumnezeu. „Domnul m-a avut la începutul căii Sale”, declară El, „mai înainte de lucrările Sale de odinioară. Am fost așezat din veșnicie, de la început, mai înainte de a fi fost pământul. Când nu erau adâncimi, am fost născut; când nu erau izvoare bogate în apă. Mai înainte ca munții să fie întemeiați, înaintea dealurilor am fost născut; pe când încă nu făcuse pământul, nici câmpiile, nici cea mai înaltă parte a pulberii lumii. Când a pregătit cerurile, eu eram acolo; când a tras un cerc pe fața adâncului” (Proverbe 8:22-27).

> “There are light and glory in the truth that Christ was one with the Father before the foundation of the world was laid. This is the light shining in a dark place, making it resplendent with divine, original glory. This truth, infinitely mysterious in itself, explains other mysterious and otherwise unexplainable truths, while it is enshrined in light, unapproachable and incomprehensible.” Selected Messages, book 1, 246–248.

> Există lumină și slavă în adevărul că Hristos a fost una cu Tatăl înainte de întemeierea lumii. Aceasta este lumina care strălucește într-un loc întunecos, făcându-l strălucitor de slavă divină, originară. Acest adevăr, în sine infinit de tainic, lămurește alte adevăruri tainice și altminteri inexplicabile, în timp ce rămâne înveșmântat în lumină, de neapropiat și de necuprins. Mesaje alese, cartea 1, 246-248.

Back to Articles