Article

# The Book of Daniel - Number Forty-Five

Cartea lui Daniel - Numărul patruzeci și cinci

The Symbolic Transformation: Unraveling the Mystery of the Daily in the Book of Daniel

Transformarea simbolică: Deslușirea misterului Necurmatei în Cartea lui Daniel

Author

Jeff Pippenger

Published

January 9, 2024

Formats

PDF
Word

The “daily” in the book of Daniel was recognized by William Miller as a symbol of pagan Rome or paganism, but in the last days it is the symbol of the rejection of William Miller’s foundational truths. It represents the end of a rebellion that began in 1863, with the rejection of Miller’s understanding of Moses’ “seven times” of Leviticus twenty-six. When Adventism rejected the correct identification of “the daily” as paganism, they turned the symbol of Satan into a symbol of Christ. Isaiah identifies that this work was turning things upside down. The rejection of “the daily” was put in place in the 1930’s (the third generation of Adventism), but it had been a controversy since 1901 (the second generation of Adventism). As with ancient Israel, a progressive rejection of truth led to the acceptance of an error that contained the elements of the unpardonable sin.

„Necurmatul” din cartea lui Daniel a fost recunoscut de William Miller drept un simbol al Romei păgâne sau al păgânismului, dar în zilele din urmă el este simbolul respingerii adevărurilor fundamentale ale lui William Miller. El reprezintă sfârșitul unei răzvrătiri care a început în 1863, odată cu respingerea înțelegerii lui Miller privind „cele șapte vremi” ale lui Moise din Leviticul douăzeci și șase. Când adventismul a respins identificarea corectă a „necurmatului” ca păgânism, a transformat simbolul lui Satana într-un simbol al lui Hristos. Isaia identifică această lucrare ca fiind o răsturnare a lucrurilor. Respingerea „necurmatului” a fost consfințită în anii 1930 (a treia generație a adventismului), însă fusese o controversă încă din 1901 (a doua generație a adventismului). Ca și în Israelul antic, o respingere progresivă a adevărului a dus la acceptarea unei erori care conținea elementele păcatului de neiertat.

The unpardonable sin for the quibbling Jews, was represented when they identified the works that Christ had done as the works of Satan. Ancient Israel is the premier symbol of modern Israel, and modern Israel did that very thing, only in reverse. They took the works of Satan (paganism), and attributed those works to Christ. Ancient Israel’s rebellion includes their choice of Satan as their king.

Păcatul neiertabil, pentru iudeii căutători de pricină, s-a manifestat atunci când au identificat lucrările săvârșite de Hristos drept lucrările lui Satana. Israelul antic este simbolul prin excelență al Israelului modern, iar Israelul modern a făcut tocmai acest lucru, doar că invers. Au luat lucrările lui Satana (păgânismul) și au atribuit acele lucrări lui Hristos. Răzvrătirea Israelului antic include alegerea lui Satana drept împăratul lor.

> When Pilate therefore heard that saying, he brought Jesus forth, and sat down in the judgment seat in a place that is called the Pavement, but in the Hebrew, Gabbatha. And it was the preparation of the passover, and about the sixth hour: and he saith unto the Jews, Behold your King! But they cried out, Away with him, away with him, crucify him. Pilate saith unto them, Shall I crucify your King? The chief priests answered, We have no king but Caesar. Then delivered he him therefore unto them to be crucified. And they took Jesus, and led him away. John 19:13–16.

> Deci Pilat, auzind cuvântul acela, L-a adus pe Iisus afară și a șezut în scaunul de judecată, în locul numit Pardosit, iar evreiește, Gabbatha. Și era ziua pregătirii Paștilor, cam pe la ceasul al șaselea; și a zis iudeilor: Iată Împăratul vostru! Dar ei au strigat: Ia-L, ia-L, răstignește-L! Pilat le-a zis: Pe Împăratul vostru să-L răstignesc? Au răspuns arhiereii: Noi nu avem împărat decât pe Cezar. Atunci L-a predat lor ca să fie răstignit. Și au luat pe Iisus și L-au dus. Ioan 19:13-16.

Pilate was the representative of pagan Rome, and Sister White identifies that the dragon who was kicked out of heaven in Revelation chapter twelve, is Satan, but in a secondary sense the dragon, is also pagan Rome. The dragon is therefore symbolized by “the daily.” The end of ancient Israel’s rebellion, when they publicly proclaimed, “We have no king but Caesar,” represented their public declaration that they were subjects of their king, and their king was Satan. That rebellion against God as King, began in the days of Samuel the prophet, when they rejected God as their king and demanded that they be given a human king so they could be as the other nations.

Pilat a fost reprezentantul Romei păgâne, iar Sora White identifică drept Satana balaurul care a fost aruncat din cer în Apocalipsa, capitolul doisprezece; dar, într-un sens secundar, balaurul este, de asemenea, Roma păgână. Balaurul este, așadar, simbolizat prin "necurmata". Sfârșitul răzvrătirii Israelului antic, când au proclamat public: "N-avem alt împărat decât Cezarul", a reprezentat declarația lor publică că erau supușii împăratului lor, iar împăratul lor era Satana. Acea răzvrătire împotriva lui Dumnezeu ca Împărat a început în zilele profetului Samuel, când L-au respins pe Dumnezeu ca împărat al lor și au cerut să li se dea un împărat omenesc, ca să fie ca celelalte neamuri.

> Then all the elders of Israel gathered themselves together, and came to Samuel unto Ramah, And said unto him, Behold, thou art old, and thy sons walk not in thy ways: now make us a king to judge us like all the nations. But the thing displeased Samuel, when they said, Give us a king to judge us. And Samuel prayed unto the Lord. And the Lord said unto Samuel, Hearken unto the voice of the people in all that they say unto thee: for they have not rejected thee, but they have rejected me, that I should not reign over them. According to all the works which they have done since the day that I brought them up out of Egypt even unto this day, wherewith they have forsaken me, and served other gods, so do they also unto thee. 1 Samuel 8:4–8.

> Atunci toți bătrânii lui Israel s-au adunat laolaltă și au venit la Samuel, la Rama, și i-au zis: Iată, tu ești bătrân, iar fiii tăi nu umblă pe căile tale; acum rânduiește-ne un împărat care să ne judece, ca toate neamurile. Dar lucrul acesta n-a plăcut lui Samuel, când au zis: Dă-ne un împărat ca să ne judece. Și Samuel s-a rugat Domnului. Și Domnul i-a zis lui Samuel: Ascultă glasul poporului în tot ce-ți vor spune, căci nu pe tine te-au lepădat, ci pe Mine M-au lepădat, ca să nu mai domnesc peste ei. După toate faptele pe care le-au făcut din ziua când i-am scos din Egipt și până în ziua de azi, părăsindu-Mă și slujind altor dumnezei, tot așa fac și cu tine. 1 Samuel 8:4-8.

Ancient Israel never recognized that they had rejected God, or that their desire for an earthly king would progress to the point where they crucified the Messiah, and chose Satan as their king. Their rebellion was hidden from their eyes by their own self-righteous ideas that in spite of rejecting God, they were still the chosen people, for after all, they reasoned, God still maintained a holy prophetic ministry, even after Samuel.

Israelul din vechime nu a recunoscut niciodată că Îl respinsese pe Dumnezeu, nici că dorința lor de a avea un împărat pământesc avea să ajungă până acolo încât să-L răstignească pe Mesia și să-L aleagă pe Satana drept împărat al lor. Răzvrătirea lor a fost ascunsă de ochii lor de propriile lor concepții de îndreptățire de sine, potrivit cărora, în pofida faptului că Îl respinseseră pe Dumnezeu, ei erau totuși poporul ales, căci, la urma urmelor, socoteau ei, Dumnezeu încă păstra o sfântă slujire profetică, chiar și după Samuel.

They misinterpreted the prophetic ministry of the prophets, believing that the presence of God’s prophets proved they were God’s chosen people. They did not see that they were far from God and the prophets were seeking to lead them back to God, for they interpreted the activity of the prophets as evidence of God’s leading. This was in spite of their continued rejection of all the messages of the prophets that were sent to them. The same deception came upon Adventism in 1863.

Ei au interpretat greșit lucrarea profetică a profeților, crezând că prezența profeților lui Dumnezeu dovedea că ei erau poporul ales al lui Dumnezeu. Nu vedeau că erau departe de Dumnezeu și că profeții căutau să-i aducă înapoi la Dumnezeu, căci interpretau activitatea profeților drept dovadă a călăuzirii lui Dumnezeu. Aceasta, în ciuda respingerii lor continue a tuturor mesajelor profeților care le erau trimise. Aceeași amăgire a venit asupra Adventismului în 1863.

Adventism rejected the movement that had been brought together through the ministry of William Miller, and chose to become a legally registered church the same year in which they rejected Moses’ message of the “seven times,” as delivered by Elijah (William Miller). The same year they produced a counterfeit prophetic chart, that could no longer be read, and could no longer “speak” as per Habakkuk 2, verse 3, for it required a handout to explain it. Habakkuk’s charts could be read just as they existed and therefore they could “speak”.

Adventismul a respins mișcarea care fusese adusă laolaltă prin slujirea lui William Miller și a ales să devină o biserică înregistrată legal în același an în care a respins mesajul lui Moise cu privire la „șapte vremuri”, așa cum a fost transmis de Ilie (William Miller). În același an a produs o planșă profetică contrafăcută, care nu mai putea fi citită și nu mai putea „vorbi”, potrivit cu Habacuc 2, versetul 3, deoarece necesita o fișă explicativă pentru explicarea ei. Tăblițele lui Habacuc puteau fi citite în forma în care existau și, prin urmare, puteau „vorbi”.

Adventism refused to accomplish any self-examination of the choice they made in 1863, for after all they had the prophetess among them, proving they were the remnant people identified in the book of Revelation, which had the Spirit of Prophecy. They manifested the same spirit and attitude of ancient Israel, and the rebellion that began with the rejection of the first jewel that was discovered by Miller, ultimately led to their rejection of Miller’s identification of the jewel of “the daily” also.

Adventismul a refuzat să-și supună vreunei autoexaminări decizia luată în 1863, căci, la urma urmei, avea profetesa în mijlocul său, fapt ce dovedea că era poporul rămășiței identificat în cartea Apocalipsei, care avea Duhul Profeției. Ei au manifestat același duh și aceeași atitudine ca Israelul din vechime, iar răzvrătirea care a început odată cu respingerea întâiei nestemate descoperite de Miller a dus, în cele din urmă, la respingerea, de asemenea, a identificării lui Miller a nestematei „Necurmatul”.

Modern Israel rejected Miller’s understanding of “the daily,” a symbol of pagan Rome, which in turn is a symbol of Satan, and claimed that “the daily” is a symbol of Christ. In other words, modern Israel chose to accept a satanic symbol as a symbol of Christ. Just as ancient Israel proclaimed that they had no king but Caesar, a representative of pagan Rome, which is a symbol of Satan.

Israelul modern a respins înțelegerea lui Miller cu privire la „the daily”, un simbol al Romei păgâne, care, la rândul ei, este un simbol al lui Satana, și a susținut că „the daily” este un simbol al lui Hristos. Cu alte cuvinte, Israelul modern a ales să accepte un simbol satanic drept simbol al lui Hristos. Așa cum Israelul antic a proclamat că nu are alt rege decât Cezar, un reprezentant al Romei păgâne, care este un simbol al lui Satana.

In terms of prophetic application, that choice demanded that modern Israel would need to redefine chapters seven, eight and nine of Daniel, which were the very chapters that are represented by the Ulai River, and were the increase of knowledge in Millerite history. They would be forced to change those chapters, for chapter eight directly references “the daily” three times.

În ceea ce privește aplicarea profetică, acea alegere impunea ca Israelul modern să fie nevoit să redefinească capitolele șapte, opt și nouă din Daniel, care erau tocmai capitolele reprezentate de râul Ulai și au constituit sporirea cunoștinței în istoria millerită. Ar fi constrânși să modifice acele capitole, căci capitolul opt face în mod direct referire la „necurmatul” de trei ori.

Forced by the history where the vision of the Ulai River was unsealed, the Millerites could see no other earthly kingdoms before Christ returned and set up His everlasting kingdom, as represented in Daniel chapter two. They therefore treated the fourth kingdom of Rome as one kingdom with two aspects. Those two aspects were directly represented in chapters seven and eight of Daniel. Daniel identifies that the vision he received in chapter eight was to be understood in connection with the vision of chapter seven.

Constrânși de istoria în care vedenia de la râul Ulai a fost desigilată, Milleriții nu puteau vedea nicio altă împărăție pământească înainte ca Hristos să Se întoarcă și să-Și întemeieze împărăția Sa veșnică, așa cum este reprezentată în capitolul doi din Daniel. Prin urmare, ei au tratat a patra împărăție, Roma, drept o singură împărăție cu două aspecte. Aceste două aspecte erau reprezentate în mod direct în capitolele șapte și opt din Daniel. Daniel arată că vedenia pe care a primit-o în capitolul opt trebuia înțeleasă în legătură cu vedenia din capitolul șapte.

> In the third year of the reign of king Belshazzar a vision appeared unto me, even unto me Daniel, after that which appeared unto me at the first. Daniel 8:1.

> În anul al treilea al domniei împăratului Belșațar, mi s-a arătat mie, Daniel, o vedenie, după aceea care mi se arătase întâia oară. Daniel 8:1.

The vision “which appeared unto” Daniel “at the first,” was the vision of chapter seven.

Vedenia "care i s-a arătat" lui Daniel "la început" a fost vedenia din capitolul al șaptelea.

> In the first year of Belshazzar king of Babylon Daniel had a dream and visions of his head upon his bed: then he wrote the dream, and told the sum of the matters. Daniel 7:1.

> În anul dintâi al lui Belșațar, împăratul Babilonului, Daniel a avut un vis și vedenii ale capului său pe patul său: apoi a scris visul și a făcut cunoscut cuprinsul lucrurilor. Daniel 7:1.

The two visions represent two aspects of the kingdoms of Bible prophecy that had first been represented in chapter two of Daniel. The four kingdoms of Babylon, Medo-Persia, Greece and Rome were repeated in chapters seven, and then again in chapter eight, but with a distinction between the political elements of the four kingdoms and the religious elements of the four kingdoms. In Daniel seven, the kingdoms are represented by beasts of prey, but in chapter eight the same kingdoms are presented by sanctuary beasts. Daniel wished to understand the vision of chapter seven, and Gabriel came to him to explain.

Cele două vedenii reprezintă două aspecte ale împărățiilor din profeția biblică, care fuseseră prezentate mai întâi în capitolul doi din Daniel. Cele patru împărății ale Babilonului, Medo‑Persiei, Greciei și Romei sunt reluate în capitolul șapte, iar apoi din nou în capitolul opt, însă cu o deosebire între elementele politice ale celor patru împărății și elementele lor religioase. În Daniel, capitolul șapte, împărățiile sunt înfățișate prin fiare de pradă, iar în capitolul opt aceleași împărății sunt prezentate prin animale ale sanctuarului. Daniel dorea să înțeleagă vedenia din capitolul șapte, iar Gabriel a venit la el ca să-i explice.

> I Daniel was grieved in my spirit in the midst of my body, and the visions of my head troubled me. I came near unto one of them that stood by, and asked him the truth of all this. So he told me, and made me know the interpretation of the things. These great beasts, which are four, are four kings, which shall arise out of the earth. But the saints of the most High shall take the kingdom, and possess the kingdom forever, even for ever and ever. Daniel 7:15–18.

> Eu, Daniel, m-am întristat în duhul meu în lăuntrul trupului meu, și vedeniile capului meu m-au tulburat. M-am apropiat de unul dintre cei ce stăteau de față și l-am întrebat despre adevărul tuturor acestor lucruri. El mi-a vorbit și m-a făcut să cunosc tâlcuirea lucrurilor: Aceste fiare mari, care sunt patru, sunt patru împărați care se vor ridica din pământ. Dar sfinții Celui Preaînalt vor lua în stăpânire împărăția și o vor stăpâni în veci, în vecii vecilor. Daniel 7:15-18.

Daniel was informed that the four beasts were four earthly kingdoms that would exist until God’s everlasting kingdom would be set up, in agreement with Daniel chapter two. There were to be four earthly kingdoms that preceded the arrival of God’s everlasting kingdom, as represented by the rock that was cut out of the mountain and filled the whole earth in chapter two.

Daniel a fost înștiințat că cele patru fiare erau patru împărății pământești care aveau să existe până când Împărăția veșnică a lui Dumnezeu avea să fie întemeiată, în concordanță cu capitolul al doilea din Daniel. Urmau să existe patru împărății pământești care aveau să preceadă venirea Împărăției veșnice a lui Dumnezeu, așa cum este reprezentată în capitolul al doilea de piatra tăiată din munte, care a umplut întregul pământ.

Sister White took the Millerite understanding of those four kingdoms well beyond the Millerite understanding, when she addressed the earth beast of Revelation chapter thirteen.

Sora White a dus înțelegerea millerită a acelor patru împărății cu mult dincolo de limitele sale, atunci când a abordat fiara care se ridică din pământ din Apocalipsa, capitolul treisprezece.

> “At this point another symbol is introduced. Says the prophet: ‘I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb.’ Verse 11. Both the appearance of this beast and the manner of its rise indicate that the nation which it represents is unlike those presented under the preceding symbols. The great kingdoms that have ruled the world were presented to the prophet Daniel as beasts of prey, rising when ‘the four winds of the heaven strove upon the great sea.’ Daniel 7:2. In Revelation seventeen an angel explained that waters represent ‘peoples, and multitudes, and nations, and tongues.’ Revelation 17:15. Winds are a symbol of strife. The four winds of heaven striving upon the great sea represent the terrible scenes of conquest and revolution by which kingdoms have attained to power.” The Great Controversy, 439.

> „În acest punct este introdus un alt simbol. Spune profetul: ‘Am văzut o altă fiară ridicându-se din pământ; și avea două coarne ca ale unui miel.’ Versetul 11. Atât înfățișarea acestei fiare, cât și modul în care se ridică indică faptul că națiunea pe care o reprezintă este diferită de cele prezentate sub simbolurile precedente. Marile împărății care au stăpânit lumea i-au fost prezentate profetului Daniel ca fiare de pradă, ridicându-se atunci când ‘cele patru vânturi ale cerului băteau marea cea mare.’ Daniel 7:2. În Apocalipsa, capitolul șaptesprezece, un înger a explicat că apele reprezintă ‘popoare, mulțimi, neamuri și limbi.’ Apocalipsa 17:15. Vânturile sunt un simbol al conflictului. Cele patru vânturi ale cerului bătând marea cea mare reprezintă scenele înfricoșătoare de cucerire și revoluție prin care împărățiile au ajuns la putere.” The Great Controversy, 439.

The beasts are symbols of the conquests that were accomplished as the kingdoms came to power. A beast of prey prophetically represents the political, economic and military power of a kingdom. The same kingdoms represented in Daniel chapter two and seven, are also represented in chapter eight, but there they are all associated with elements derived from God’s sanctuary, and in so doing they represent the religious element of the kingdoms, for they were all a union of church and State.

Fiarele sunt simboluri ale cuceririlor săvârșite pe măsură ce împărățiile se ridicau la putere. O fiară de pradă reprezintă, în mod profetic, puterea politică, economică și militară a unei împărății. Aceleași împărății, reprezentate în Daniel, capitolele doi și șapte, sunt reprezentate și în capitolul opt, dar acolo ele sunt toate asociate cu elemente provenite din sanctuarul lui Dumnezeu și, astfel, reprezintă elementul religios al împărățiilor, fiindcă toate au fost o uniune dintre Biserică și Stat.

> In the third year of the reign of king Belshazzar a vision appeared unto me, even unto me Daniel, after that which appeared unto me at the first. And I saw in a vision; and it came to pass, when I saw, that I was at Shushan in the palace, which is in the province of Elam; and I saw in a vision, and I was by the river of Ulai. Then I lifted up mine eyes, and saw, and, behold, there stood before the river a ram which had two horns: and the two horns were high; but one was higher than the other, and the higher came up last. I saw the ram pushing westward, and northward, and southward; so that no beasts might stand before him, neither was there any that could deliver out of his hand; but he did according to his will, and became great. And as I was considering, behold, an he goat came from the west on the face of the whole earth, and touched not the ground: and the goat had a notable horn between his eyes. And he came to the ram that had two horns, which I had seen standing before the river, and ran unto him in the fury of his power. And I saw him come close unto the ram, and he was moved with choler against him, and smote the ram, and brake his two horns: and there was no power in the ram to stand before him, but he cast him down to the ground, and stamped upon him: and there was none that could deliver the ram out of his hand. Therefore the he goat waxed very great: and when he was strong, the great horn was broken; and for it came up four notable ones toward the four winds of heaven. Daniel 8:1–8.

> În al treilea an al domniei regelui Belșațar mi s-a arătat o vedenie, mie, lui Daniel, după aceea care mi se arătase la început. Și am văzut într-o vedenie; și s-a întâmplat că, pe când vedeam, eram la Susa, în palat, care este în provincia Elam; și am văzut într-o vedenie și eram lângă râul Ulai. Atunci mi-am ridicat ochii și am văzut, și iată, stătea înaintea râului un berbec care avea două coarne; iar cele două coarne erau înalte, dar unul era mai înalt decât celălalt, și cel mai înalt s-a ridicat la urmă. Am văzut pe berbec împingând spre apus, spre miazănoapte și spre miazăzi, încât nicio fiară nu putea sta înaintea lui și nu era cine să scape din mâna lui; ci a făcut după voia lui și s-a mărit. Și pe când cugetam, iată, un țap a venit dinspre apus, pe fața întregului pământ, și nu atingea pământul; iar țapul avea un corn însemnat între ochi. Și a venit la berbecul care avea două coarne, pe care îl văzusem stând înaintea râului, și s-a năpustit asupra lui în furia puterii lui. Și l-am văzut apropiindu-se de berbec; s-a umplut de mânie împotriva lui, a lovit berbecul și i-a sfărâmat cele două coarne; și nu era putere în berbec ca să stea înaintea lui, ci l-a aruncat la pământ și l-a călcat în picioare; și nu era nimeni care să izbăvească berbecul din mâna lui. De aceea, țapul s-a mărit foarte mult; și, când s-a întărit, cornul cel mare s-a frânt; și în locul lui au crescut patru coarne însemnate, către cele patru vânturi ale cerului. Daniel 8:1-8.

Chapter eight begins with Daniel affirming that he is then living in the history of the first kingdom of Bible prophecy (Babylon), but his vision does not identify any symbol that was to represent Babylon, for it begins with the ram that represented the second earthly kingdom of Medo-Persia. The absence of a symbol of Babylon is purposeful, for a primary characteristic of Babylon is that it represents a kingdom that is removed, and thereafter restored, as represented by Nebuchadnezzar’s “seven times” living as a beast. During that “seven times” an element of spiritual Babylon (the papacy), is represented, for the papacy is the kingdom that is forgotten for seventy symbolic years, during which she had a deadly wound. The fact that Daniel identifies that he receives the vision “in the third year of the reign of king Belshazzar,” identifies Babylon as the kingdom that precedes the second kingdom of Medo-Persia, but it emphasizes Babylon as the hidden, or forgotten kingdom that is forgotten during the days of one king.

Capitolul al optulea începe cu Daniel afirmând că el trăia atunci în istoria primului regat al profeției biblice (Babilonul), însă vedenia sa nu identifică niciun simbol menit să reprezinte Babilonul, căci ea începe cu berbecul care reprezenta al doilea regat pământesc, Medo-Persia. Absența unui simbol al Babilonului este deliberată, căci o trăsătură principală a Babilonului este aceea că el reprezintă un regat care este înlăturat, apoi restaurat, așa cum este ilustrat de „cele șapte vremi” în care Nebucadnețar a trăit ca o fiară. În acele „șapte vremi” este reprezentat un element al Babilonului spiritual (papalitatea), căci papalitatea este regatul care este dat uitării timp de șaptezeci de ani simbolici, în cursul cărora ea a avut o rană de moarte. Faptul că Daniel precizează că primește vedenia „în al treilea an al domniei regelui Belșațar” identifică Babilonul ca regatul care precede al doilea regat, Medo-Persia, însă subliniază Babilonul ca regatul ascuns, sau uitat, care este dat uitării în zilele unui singur rege.

The beasts of chapter eight, are not beasts of prey, they are beasts that were used as sacrificial animals in the sanctuary service. The fourth kingdom is represented as “a little horn,” not as a beast, but horns were part of God’s sanctuary, for the altars in God’s sanctuary had horns as part of their design.

Fiarele din capitolul opt nu sunt fiare de pradă; ele sunt animale de jertfă care erau folosite în serviciul sanctuarului. A patra împărăție este reprezentată ca „un corn mic”, nu ca o fiară; însă coarnele făceau parte din sanctuarul lui Dumnezeu, căci altarele din sanctuarul lui Dumnezeu aveau coarne ca parte a alcătuirii lor.

Not only were the four kingdoms of prophecy represented by Daniel with sanctuary terms, the narrative of the chapter contains several words derived directly from God’s sanctuary service. The narrative in the chapter is presented with Hebrew words drawn from the sanctuary service, but also the action of presenting an offering in the sanctuary service is built within the structure of the chapter. The fact that Daniel purposely associated chapter seven and eight together, allows those who wish to see, that chapter seven, is identifying the statecraft of the kingdoms of Bible prophecy and chapter eight, is identifying the churchcraft of the kingdoms of Bible prophecy.

Nu numai că cele patru împărății ale profeției au fost reprezentate de Daniel prin termeni ai sanctuarului, ci și narațiunea capitolului conține mai multe cuvinte derivate în mod direct din serviciul sanctuarului lui Dumnezeu. Narațiunea din capitol este prezentată prin cuvinte ebraice extrase din serviciul sanctuarului, iar actul aducerii unei ofrande în cadrul serviciului sanctuarului este, de asemenea, integrat în structura capitolului. Faptul că Daniel a asociat în mod intenționat capitolele șapte și opt le permite celor care doresc să vadă că, în capitolul șapte, este identificată arta guvernării statale a împărățiilor profeției biblice, iar în capitolul opt este identificată arta conducerii ecleziastice a împărățiilor profeției biblice.

Adventism has been forced to cover this fact up with satanic fables, for this recognition reveals that Miller’s jewels were just as God designed them to be. Their rejection of Miller’s understanding of “the daily,” is represented as a claim that “God had no understanding,” for they claim that when God gave the framework to Miller (through the ministry of holy angels), it was not accurate.

Adventismul a fost constrâns să ascundă acest fapt prin basme satanice, căci această recunoaștere dezvăluie că nestematele lui Miller au fost întocmai așa cum Dumnezeu le rânduise să fie. Respingerea înțelegerii lui Miller cu privire la „the daily” echivalează cu afirmația că „Dumnezeu n-a avut pricepere”, întrucât ei susțin că atunci când Dumnezeu i-a dat lui Miller cadrul (prin slujirea îngerilor sfinți), acesta nu a fost exact.

> Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 29:16.

> Cu adevărat răsturnarea lucrurilor voastre va fi socotită ca lutul olarului: căci va zice oare lucrarea despre cel ce a făcut-o: El nu m-a făcut? sau va zice lucrul întocmit despre cel ce l-a întocmit: N-a avut pricepere? Isaia 29:16.

The framework of Miller was the prophetic structure he recognized and employed but from 1863 onward, Adventism returned to the theological applications of apostate Protestantism and Catholicism, in order to cover up the jewels of Miller’s dream. Adventism accepted a false framework (the thing framed), in order to reject the work, and also the Maker of the work. In doing so, they claim the Maker of the work has no understanding. The rejection of that framework, was and still is, a rejection of the increase of knowledge that was unsealed in 1798. Those that reject the increase of knowledge reject the work and the Maker of the work, and in terms of Daniel they were “the wicked”.

Cadrul lui Miller era structura profetică pe care el a recunoscut-o și a folosit-o, dar, începând din 1863, adventismul s-a întors la aplicațiile teologice ale protestantismului apostat și ale catolicismului, pentru a ascunde nestematele visului lui Miller. Adventismul a acceptat un cadru fals (lucrul plăsmuit), pentru a respinge lucrarea și, de asemenea, pe Făcătorul lucrării. Procedând astfel, ei susțin că Făcătorul lucrării nu are pricepere. Respingerea acelui cadru a fost și este încă o respingere a creșterii cunoștinței care a fost desigilată în 1798. Cei care resping creșterea cunoștinței resping lucrarea și pe Făcătorul lucrării, iar în termenii lui Daniel ei erau „cei răi”.

> Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:10.

> Mulți vor fi curățiți, albiți și lămuriți; dar cei răi vor face răul; iar niciunul dintre cei răi nu va înțelege; însă cei înțelepți vor înțelege. Daniel 12:10.

The “wicked shall do wickedly”, thus identifying a progressive escalating rejection of truth. The wickeds rejection of the framework is a rejection of God, and in turn God rejects the wicked for the rejection they attempt to accomplish by a counterfeit framework.

„Cei răi vor face răul”, indicând astfel o respingere a adevărului care escaladează în mod progresiv. Respingerea cadrului de către cei răi este o respingere a lui Dumnezeu, iar, la rândul Său, Dumnezeu îi respinge pe cei răi pentru respingerea pe care ei încearcă să o înfăptuiască printr-un cadru contrafăcut.

> My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. Hosea 4:6.

> Poporul Meu piere din lipsa cunoștinței: fiindcă ai lepădat cunoștința, te voi lepăda și Eu, ca să nu-Mi fii preot: fiindcă ai uitat Legea Dumnezeului tău, voi uita și Eu pe copiii tăi. Osea 4:6.

God’s people, who were God’s “priests” from 1844 through to 1863, were rejected for their lack of the “knowledge” that has been increased through the ministry of William Miller. It is important to consider the context of verse six in Hosea, for the context identifies an escalating rebellion against the truth, represented as the “knowledge.”

Poporul lui Dumnezeu — "preoții" lui Dumnezeu din 1844 până în 1863 — a fost respins pentru lipsa "cunoștinței" care a fost sporită prin lucrarea lui William Miller. Este important să avem în vedere contextul versetului șase din Osea, căci contextul identifică o răzvrătire tot mai accentuată împotriva adevărului, reprezentat sub forma "cunoștinței".

> Hear the word of the Lord, ye children of Israel: for the Lord hath a controversy with the inhabitants of the land, because there is no truth, nor mercy, nor knowledge of God in the land. By swearing, and lying, and killing, and stealing, and committing adultery, they break out, and blood toucheth blood. Therefore shall the land mourn, and every one that dwelleth therein shall languish, with the beasts of the field, and with the fowls of heaven; yea, the fishes of the sea also shall be taken away. Yet let no man strive, nor reprove another: for thy people are as they that strive with the priest. Therefore shalt thou fall in the day, and the prophet also shall fall with thee in the night, and I will destroy thy mother. My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. As they were increased, so they sinned against me: therefore will I change their glory into shame. They eat up the sin of my people, and they set their heart on their iniquity. And there shall be, like people, like priest: and I will punish them for their ways, and reward them their doings. For they shall eat, and not have enough: they shall commit whoredom, and shall not increase: because they have left off to take heed to the Lord.

> Ascultați cuvântul Domnului, fiii lui Israel: căci Domnul are o pricină împotriva locuitorilor țării, pentru că nu este nici adevăr, nici îndurare, nici cunoașterea lui Dumnezeu în țară. Jurând, mințind, ucigând, furând și săvârșind adulter, se dezlănțuie, și sângele se atinge de sânge. De aceea, țara se va jeli, și tot cel ce locuiește în ea va tânji, împreună cu fiarele câmpului și cu păsările cerului; ba chiar peștii mării vor fi luați. Totuși, nimeni să nu se certe, nici să nu mustre pe altul; căci poporul tău este ca cei ce se ceartă cu preotul. De aceea vei cădea ziua, iar prorocul va cădea cu tine noaptea, și pe mama ta o voi nimici. Poporul Meu este nimicit din lipsă de cunoaștere; fiindcă ai lepădat cunoașterea, te voi lepăda și Eu, ca să nu-Mi mai fii preot; pentru că ai uitat Legea Dumnezeului tău, voi uita și Eu pe copiii tăi. Pe măsură ce s-au înmulțit, au păcătuit împotriva Mea; de aceea le voi preschimba slava în rușine. Mănâncă păcatul poporului Meu și își ațintesc inima asupra nelegiuirii lor. Și va fi: ca poporul, așa și preotul; și-i voi pedepsi pentru căile lor și le voi răsplăti faptele lor. Căci vor mânca și nu se vor sătura; vor desfrâna și nu se vor înmulți, pentru că au încetat să ia aminte la Domnul.

> Whoredom and wine and new wine take away the heart. My people ask counsel at their stocks, and their staff declareth unto them: for the spirit of whoredoms hath caused them to err, and they have gone a whoring from under their God. They sacrifice upon the tops of the mountains, and burn incense upon the hills, under oaks and poplars and elms, because the shadow thereof is good: therefore your daughters shall commit whoredom, and your spouses shall commit adultery. I will not punish your daughters when they commit whoredom, nor your spouses when they commit adultery: for themselves are separated with whores, and they sacrifice with harlots: therefore the people that doth not understand shall fall. Though thou, Israel, play the harlot, yet let not Judah offend; and come not ye unto Gilgal, neither go ye up to Bethaven, nor swear, The Lord liveth. For Israel slideth back as a backsliding heifer: now the Lord will feed them as a lamb in a large place. Ephraim is joined to idols: let him alone. Their drink is sour: they have committed whoredom continually: her rulers with shame do love, Give ye. The wind hath bound her up in her wings, and they shall be ashamed because of their sacrifices. Hosea 4:1–19.

> Curvia și vinul și mustul iau mintea. Poporul Meu își cere sfat de la lemnul său, iar toiagul lui îi vestește; căci duhul curviilor i-a făcut să rătăcească, și au curvit, depărtându-se de sub Dumnezeul lor. Aduc jertfe pe vârfurile munților și ard tămâie pe dealuri, sub stejari, plopi și ulmi, pentru că umbra lor este bună; de aceea fiicele voastre vor curvi, iar soțiile voastre vor preacurvi. Nu le voi pedepsi pe fiicele voastre când vor curvi, nici pe soțiile voastre când vor preacurvi, căci ei înșiși se însoțesc cu desfrânatele și aduc jertfe împreună cu femeile desfrânate; de aceea poporul fără pricepere va cădea. Chiar dacă tu, Israele, te dedai la curvie, totuși Iuda să nu se facă vinovat; nu vă duceți la Ghilgal, nu vă suiți la Bet-Aven și nu jurați: Viu este Domnul! Căci Israel dă înapoi ca o junincă îndărătnică; acum Domnul îi va paște ca pe un miel într-un loc larg. Efraim s-a alipit de idoli: lăsați-l. Băutura lor s-a acrit; s-au dedat necurmat la curvie; cârmuitorii ei iubesc rușinea: Dați! Vântul a înfășurat-o în aripile sale, și vor fi făcuți de rușine din pricina jertfelor lor. Osea 4:1-19.

The warning of Hosea is that “the Lord hath a controversy with the inhabitants of the land, because there is no truth, nor mercy, nor knowledge of God in the land.” Adventism is God’s people of the last days. In the day that the dirt brush man enters Miller’s room, Adventism, including the people, the priests, the prophets “that doth not understand shall fall,” for they will be “joined to idols.” Their idols are their counterfeit doctrines, woven into a counterfeit framework.

Avertismentul lui Osea este că „Domnul are o pricină cu locuitorii țării, pentru că nu este nici adevăr, nici milă, nici cunoștință de Dumnezeu în țară.” Adventismul este poporul lui Dumnezeu din zilele din urmă. În ziua în care omul cu mătura pentru gunoi intră în camera lui Miller, Adventismul, incluzând poporul, preoții, prorocii, „poporul care nu înțelege va cădea”, căci se vor alipi de idoli. Idolii lor sunt învățăturile lor contrafăcute, țesute într-o structură contrafăcută.

The rebellion represented by the rejection of the increase of knowledge is a progressive escalation of rebellion that reaches the point where their probation ends with the pronouncement that they are joined to the counterfeit doctrines that are swept from Miller’s room. Their rebellion is represented as the commission of whoredom continually. From 1863 onward until the close of probation, they continually rebel until they are spewed out of the mouth of the Lord.

Răzvrătirea reprezentată de respingerea sporirii cunoștinței este o escaladare progresivă a răzvrătirii, care ajunge la punctul în care timpul lor de probă se încheie cu declarația potrivit căreia ei sunt alipiți de doctrinele contrafăcute care sunt măturate din camera lui Miller. Răzvrătirea lor este reprezentată drept săvârșirea necontenită a curviei. Începând din 1863 și până la închiderea timpului de probă, ei se răzvrătesc necontenit, până când sunt vărsați din gura Domnului.

The rebellion of rejecting knowledge was represented by their “continually” committing adultery, and although not the same Hebrew word, the meaning is the same as the Hebrew word “tamid” which means “continual”, and that is translated as “the daily” in the book of Daniel.

Răzvrătirea prin respingerea cunoașterii a fost reprezentată de adulterul pe care îl săvârșeau „în mod continuu”, iar, deși nu este vorba despre același cuvânt ebraic, sensul este același ca al cuvântului ebraic „tamid”, care înseamnă „continuu” și care este tradus drept „cel zilnic” în cartea lui Daniel.

We will continue our study of the four kingdoms of Bible prophecy in the next article.

Vom continua studiul nostru al celor patru împărății din profeția biblică în articolul următor.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> Atunci am văzut, cu privire la „Necurmatul”, că termenul „jertfă” a fost adăugat de înțelepciunea omenească și nu aparține textului; și că Domnul a dat înțelegerea corectă a acestuia celor care au proclamat strigătul orei judecății. Când exista unitate, înainte de 1844, aproape toți erau uniți asupra înțelegerii corecte a „Necurmatului”; dar de la 1844 încoace, în mijlocul confuziei, au fost îmbrățișate alte vederi, iar întunericul și confuzia au urmat. Review and Herald, 1 noiembrie 1850.

Back to Articles