Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Twenty-Nine

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană - Numărul douăzeci și nouă

Number Twenty-Nine

Numărul douăzeci și nouă

Author

Jeff Pippenger

Published

January 14, 2026

Formats

PDF
Word

The fifth Messianic prophecy in the book of Matthew is the waymark of disappointment and death. On July 18, 2020, the false prediction of the destruction of Nashville, slew Elijah and Moses.

A cincea profeție mesianică din Evanghelia după Matei este piatra de hotar a dezamăgirii și a morții. La 18 iulie 2020, falsa predicție a distrugerii Nashville-ului i-a ucis pe Ilie și pe Moise.

## The Fifth Messianic Waymark is the Disappointment of July 18, 2020

Al cincilea reper mesianic este Dezamăgirea din 18 iulie 2020.

> Then was fulfilled that which was spoken by Jeremiah the prophet, saying, In Rama was there a voice heard, lamentation, and weeping, and great mourning, Rachel weeping for her children, and would not be comforted, because they are not. Matthew 2:17, 18.

> Atunci s-a împlinit ceea ce fusese rostit prin prorocul Ieremia, zicând: În Rama s-a auzit un glas, tânguire, plâns și mare jale, Rahela plângându-și copiii și nu voiește să fie mângâiată, pentru că ei nu mai sunt. Matei 2:17, 18.

## Prediction

Predicție

> Thus saith the Lord; A voice was heard in Ramah, lamentation, and bitter weeping; Rahel weeping for her children refused to be comforted for her children, because they were not. Jeremiah 31:15.

> Aşa zice Domnul; Un glas s-a auzit la Rama, tânguire şi plâns amar; Rahela, plângându-şi copiii, n-a vrut să fie mângâiată pentru copiii ei, căci nu mai sunt. Ieremia 31:15.

Moses and Elijah are slain in the streets of Sodom and Egypt. The last statement of the Old Testament identifies that Elijah would come before the great and dreadful day of the Lord. That dreadful day begins when Michael stands up in Daniel twelve, and announces in Revelation twenty-two that, “he that is just and he who is unjust” will remain in that condition for eternity.

Moise și Ilie sunt uciși pe străzile Sodomei și Egiptului. Ultima afirmație a Vechiului Testament arată că Ilie va veni înaintea zilei celei mari și înfricoșătoare a Domnului. Acea zi înfricoșătoare începe când Mihail se ridică în Daniel doisprezece și anunță, în Apocalipsa douăzeci și doi, că „cel drept și cel nedrept” vor rămâne în acea stare pentru veșnicie.

> And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. Daniel 12:1.

> Și în vremea aceea se va ridica Mihail, marele voievod, care stă pentru fiii poporului tău; și va fi o vreme de strâmtorare, cum n-a mai fost de când a existat vreun neam până la vremea aceea; și în vremea aceea poporul tău va fi izbăvit, oricine va fi găsit scris în carte. Daniel 12:1.

> He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:11.

> Cel nedrept, să mai fie nedrept; și cel întinat, să mai fie întinat; și cel drept, să mai fie drept; și cel sfânt, să mai fie sfânt. Apocalipsa 22:11.

Elijah must appear before probation closes, and he gets slain and resurrected in Revelation eleven, just before probation closes. He is resurrected and presents his message until probation closes, where there is then another resurrection, of righteous and wicked.

Ilie trebuie să apară înainte de închiderea timpului de probă și este ucis și înviat în Apocalipsa, capitolul unsprezece, chiar înainte de închiderea timpului de probă. El este înviat și își prezintă mesajul până la închiderea timpului de probă, când are loc apoi o altă înviere, a celor drepți și a celor răi.

> And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. Daniel 12:2.

> Și mulți dintre cei ce dorm în țărâna pământului se vor trezi, unii spre viață veșnică, iar alții spre rușine și dispreț veșnic. Daniel 12:2.

That special resurrection is followed by the Second Coming of Christ, where the righteous dead are resurrected and then a thousand years where the saints judge the lost. At the end of the thousand years there is another resurrection and the third coming of Christ. The line of prophetic resurrections includes the resurrection of the papal beast, but each of the resurrections are a specific subject of God’s prophetic Word. On July 18, 2020, the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand committed suicide by rebelling against Christ’s command forbidding time applications beyond 1844.

Acea înviere specială este urmată de A Doua Venire a lui Hristos, când morții drepți sunt înviați, și apoi de o mie de ani în care sfinții îi judecă pe cei pierduți. La sfârșitul celor o mie de ani are loc o altă înviere, precum și A Treia Venire a lui Hristos. Succesiunea învierilor profetice include învierea fiarei papale, însă fiecare înviere constituie un subiect specific al Cuvântului profetic al lui Dumnezeu. La 18 iulie 2020, mișcarea laodiceană a celor o sută patruzeci și patru de mii s-a sinucis răzvrătindu-se împotriva poruncii lui Hristos care interzice aplicații de timp dincolo de 1844.

A voice was then heard in Rama, meaning pride and self-exaltation. Rachel meaning a good traveler is in mourning because Moses and Elijah are not, and more importantly, they cannot be comforted. They have no comfort, and the Holy Spirit is the Comforter, that would be sent when the voice in the wilderness began in July of 2023.

Atunci s-a auzit un glas în Rama, însemnând mândrie și autoînălțare. Rahela, însemnând bun călător, este în doliu, pentru că Moise și Ilie nu sunt și, mai important, nu pot fi mângâiați. Ei nu au mângâiere, iar Duhul Sfânt este Mângâietorul, care avea să fie trimis când glasul din pustie a început în iulie 2023.

These things happen just before probation closes, and according to Revelation, just before probation closes the Revelation of Jesus Christ is unsealed. That unsealing is what resurrects Moses and Elijah, who are also Rachel, the good traveler, who had been weeping and mourning for her children, could not be comforted. Her mourning turns to joy when those children are resurrected.

Aceste lucruri au loc chiar înainte de închiderea timpului de probă și, potrivit Apocalipsei, chiar înainte de închiderea timpului de probă, Descoperirea lui Isus Hristos este desigilată. Acea desigilare este cea care îi învie pe Moise și Ilie, care sunt, de asemenea, Rahela, călătoarea cea bună, care plângea și jelea pentru copiii ei și nu putea fi mângâiată. Jalea ei se preschimbă în bucurie când copiii aceia sunt înviați.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. Revelation 22:10.

> Și mi-a zis: Să nu pecetluiești cuvintele prorociei din cartea aceasta, căci vremea este aproape. Apocalipsa 22:10.

Moses and Elijah were dead in the streets of Sodom and Egypt, and just as with Christ, the one hundred and forty-four thousand would be called out of Egypt, when the gathering began in July of 2023.

Moise și Ilie zăceau morți pe străzile Sodomei și ale Egiptului și, întocmai ca în cazul lui Hristos, cei o sută patruzeci și patru de mii aveau să fie chemați din Egipt, odată cu începerea strângerii în iulie 2023.

## The Sixth Messianic Waymark is the calling out of Egypt in July of 2023

A șasea piatră de hotar mesianică este chemarea din Egipt în luna iulie a anului 2023.

> And was there until the death of Herod: that it might be fulfilled which was spoken of the Lord by the prophet, saying, Out of Egypt have I called my son. Matthew 2:15.

> Și a rămas acolo până la moartea lui Irod, ca să se împlinească ceea ce fusese vestit de Domnul prin prorocul, zicând: Din Egipt am chemat pe Fiul Meu. Matei 2:15.

## Prediction

Predicție

> When Israel was a child, then I loved him, and called my son out of Egypt. Hosea 11:1.

> Când Israel era copil, atunci l-am iubit și din Egipt am chemat pe fiul meu. Osea 11:1.

Dead in the Egyptian street, a heavenly voice from the wilderness calls Ezekiel’s valley of dead bones to life. That voice began to sound in July of 2023.

În timp ce morții zac pe ulița Egiptului, un glas ceresc din pustie cheamă la viață valea oaselor moarte a lui Ezechiel. Acel glas a început să răsune în iulie 2023.

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. Revelation 11:11, 12.

> Și după trei zile și jumătate, Duhul vieții de la Dumnezeu a intrat în ei și au stat pe picioarele lor; și o mare frică a căzut peste cei ce i-au văzut. Și au auzit un glas mare din cer, zicându-le: «Suiți-vă aici». Și s-au suit la cer într-un nor; iar vrăjmașii lor i-au privit. Apocalipsa 11:11-12.

God calls His Son out of Egypt and He also called Moses out of Egypt, for Moses as the alpha and Jesus as the omega represent the experience of the one-hundred and forty-four thousand, who sing the song of Moses and the Lamb. That song includes the call out of Egypt. In Ezekiel there is represented two steps, that were prefigured by the two steps in the creation of Adam. First the body is formed, and then the breath of life is breathed into the body and it then lives. In Revelation eleven the first step is the entrance of the Spirit of God into the slain, and they then stood upon their feet. When they stand, they are God’s army. What conveys the Spirit in chapter eleven is represented by Ezekiel’s first prophecy. The voice in the wilderness is the prophetic message accompanied by the Holy Spirit.

Dumnezeu Își cheamă Fiul din Egipt și tot din Egipt l-a chemat pe Moise, căci Moise, ca alfa, iar Isus, ca omega, reprezintă experiența celor o sută patruzeci și patru de mii, care cântă cântarea lui Moise și a Mielului. Acea cântare include chemarea de a ieși din Egipt. În Ezechiel sunt reprezentate două etape, prefigurate de cele două etape din crearea lui Adam. Mai întâi trupul este plăsmuit, apoi în trup este suflată suflarea de viață, și astfel el trăiește. În Apocalipsa 11, prima etapă este intrarea Duhului lui Dumnezeu în cei uciși, iar ei s-au ridicat apoi în picioare. Când stau în picioare, ei sunt oștirea lui Dumnezeu. Ceea ce poartă Duhul în capitolul unsprezece al Apocalipsei este reprezentat de prima profeție a lui Ezechiel. Glasul din pustie este mesajul profetic însoțit de Duhul Sfânt.

The book of Matthew contains the twelve chapters that are the omega to the twelve chapters in Genesis that provide two witnesses which represent the covenant with the one hundred and forty-four thousand. Those men and women are sealed for eternity in a relationship of Divinity combined with their humanity. They become the sign for the eleventh-hour workers.

Evanghelia după Matei cuprinde cele douăsprezece capitole care reprezintă omega pentru cele douăsprezece capitole din Geneza, acelea care oferă doi martori ce reprezintă legământul cu cei o sută patruzeci și patru de mii. Acei bărbați și acele femei sunt pecetluiți pentru veșnicie într-o relație în care Divinitatea este unită cu umanitatea lor. Ei devin semnul pentru lucrătorii ceasului al unsprezecelea.

> “The work of the Holy Spirit is to convince the world of sin, of righteousness and of judgment. The world can only be warned by seeing those who believe the truth sanctified through the truth, acting upon high and holy principles, showing in a high, elevated sense, the line of demarcation between those who keep the commandments of God, and those who trample them under their feet. The sanctification of the Spirit signalizes the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day. When the test comes, it will be clearly shown what the mark of the beast is. It is the keeping of Sunday. Those who after having heard the truth, continue to regard this day as holy, bear the signature of the man of sin, who thought to change times and laws.” Bible Training School, December 1, 1903.

> Lucrarea Duhului Sfânt este aceea de a convinge lumea cu privire la păcat, la neprihănire și la judecată. Lumea poate fi avertizată numai văzându-i pe cei care cred adevărul sfințiți prin adevăr, acționând potrivit unor principii înalte și sfinte, arătând, într-un sens înalt și elevat, linia de demarcație dintre cei care păzesc poruncile lui Dumnezeu și cei care le calcă în picioare. Sfințirea Duhului marchează deosebirea dintre cei care au pecetea lui Dumnezeu și cei care țin o zi de odihnă falsă. Când va veni testul, se va arăta limpede care este semnul fiarei. Este ținerea duminicii. Cei care, după ce au auzit adevărul, continuă să considere această zi ca fiind sfântă, poartă semnătura omului fărădelegii, care a crezut că poate schimba vremurile și legea. Bible Training School, 1 decembrie 1903.

The ensign of the one hundred and forty-four thousand when they are called up to heaven in chapter eleven of Revelation, they are first called out of Egypt, which is where they were slain. A voice from the wilderness calls them out of Egypt, that they would be the sign for the eleventh-hour workers. Their resurrection in 2024 is also represented as a birth, and an awakening depending on which illustration is being identified. In terms of a birth, they are those who fulfill the parable of the ten virgins, and in this sense, their birth is a virgin birth, and they are the sign.

Însemnul celor o sută patruzeci și patru de mii, când sunt chemați la cer în capitolul unsprezece din Apocalipsă, este că ei sunt mai întâi chemați să iasă din Egipt, locul unde au fost uciși. Un glas din pustie îi cheamă din Egipt, pentru ca ei să fie semnul pentru lucrătorii din ceasul al unsprezecelea. Învierea lor în 2024 este, de asemenea, reprezentată ca o naștere și ca o trezire, în funcție de ilustrarea avută în vedere. În ceea ce privește nașterea, ei sunt cei care împlinesc pilda celor zece fecioare și, în acest sens, nașterea lor este o naștere feciorelnică, iar ei sunt semnul.

## The Seventh Messianic Waymark is 2024

Al șaptelea jalon mesianic este 2024

> Now all this was done, that it might be fulfilled which was spoken of the Lord by the prophet, saying, Behold, a virgin shall be with child, and shall bring forth a son, and they shall call his name Emmanuel, which being interpreted is, God with us. Matthew 1:22, 23.

> Iar toate acestea s-au făcut, ca să se împlinească ceea ce fusese spus de Domnul prin prorocul, zicând: „Iată, fecioara va zămisli și va naște un fiu, și-I vor pune numele Emanuel”, care, tălmăcit, înseamnă: „Dumnezeu este cu noi.” Matei 1:22, 23.

## Prediction

Predicție

> Therefore the Lord himself shall give you a sign; Behold, a virgin shall conceive, and bear a son, and shall call his name Immanuel. Isaiah 7:14.

> De aceea, Domnul Însuși vă va da un semn; iată, o fecioară va zămisli, va naște un fiu și i se va pune numele Emanuel. Isaia 7:14.

There were signs in the history of Moses and Christ, as there were in Millerite history. In the last days, Laodicean Adventism will be seeking after a sign, and their only sign, is the sign of Jonah. There is also a sign for those who are resurrected in 2024. Their sign is the “seven times” of Leviticus twenty-six.

Au existat semne în istoria lui Moise și a lui Hristos, așa cum au existat și în istoria millerită. În zilele din urmă, Adventismul laodicean va căuta un semn, iar singurul lor semn este semnul lui Iona. Există, de asemenea, un semn pentru cei care vor fi înviați în 2024. Semnul lor este "cele șapte vremi" din Leviticul douăzeci și șase.

> And this shall be a sign unto thee, Ye shall eat this year such things as grow of themselves, and in the second year that which springeth of the same; and in the third year sow ye, and reap, and plant vineyards, and eat the fruits thereof. And the remnant that is escaped of the house of Judah shall yet again take root downward, and bear fruit upward. For out of Jerusalem shall go forth a remnant, and they that escape out of mount Zion: the zeal of the Lord of hosts shall do this. 2 Kings 19:29–31.

> Acesta îți va fi semnul: în anul acesta veți mânca ceea ce crește de la sine, iar în al doilea an ceea ce răsare din același loc; iar în al treilea an, semănați, secerați, sădiți vii și mâncați din roadele lor. Iar rămășița scăpată din casa lui Iuda va prinde iarăși rădăcină în jos și va aduce rod în sus. Căci din Ierusalim va ieși o rămășiță, iar din muntele Sion, cei scăpați; râvna Domnului oștirilor va face aceasta. 2 Împărați 19:29-31.

> And if ye shall say, What shall we eat the seventh year? behold, we shall not sow, nor gather in our increase: Then I will command my blessing upon you in the sixth year, and it shall bring forth fruit for three years. And ye shall sow the eighth year, and eat yet of old fruit until the ninth year; until her fruits come in ye shall eat of the old store. Leviticus 25:20–22.

> Iar dacă veți zice: Ce vom mânca în anul al șaptelea? Iată, nu vom semăna și nu vom strânge roadele noastre. Atunci voi porunci binecuvântarea Mea asupra voastră în anul al șaselea, iar pământul va da rod pentru trei ani. Iar în anul al optulea veți semăna și veți mai mânca din roadele vechi până în anul al nouălea; până când vor veni roadele ei, veți mânca din vechile provizii. Levitic 25:20-22.

Those who escape, are also represented as the outcasts of Israel, and they were cast out by their brethren which hated them. Their brethren cast them out, for they hated them because they could not refute the sabbath truth represented by Moses’ “seven times.”

Cei ce scapă sunt de asemenea reprezentați ca izgoniții Israelului și au fost izgoniți de frații lor care îi urau. Frații lor i-au izgonit, căci îi urau, pentru că nu puteau combate adevărul despre sabat, reprezentat prin expresia lui Moise „de șapte ori”.

> The Lord doth build up Jerusalem: he gathereth together the outcasts of Israel. Psalms 147:2.

> Domnul zidește Ierusalimul: El adună laolaltă pe izgoniții lui Israel. Psalmul 147:2.

The Lord began gathering the remnant in July 2023, and the remnant are the “outcasts” of Israel. In July 2023, He set His hand a second time to gather His outcasts. He set His hand in 1849 a second time, in advance of the omega light of Moses seven times in 1856. The alpha light was represented by Miller’s first prophetic discovery—Moses’ seven times.

Domnul a început să adune rămășița în iulie 2023, iar rămășița o constituie „izgoniții” lui Israel. În iulie 2023, Și-a întins din nou mâna ca să-Și adune izgoniții. Și-a întins mâna în 1849 pentru a doua oară, înaintea luminii omega a celor șapte vremuri ale lui Moise din 1856. Lumina alfa a fost reprezentată de prima descoperire profetică a lui Miller—cele șapte vremuri ale lui Moise.

> And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious. And it shall come to pass in that day, that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people, which shall be left, from Assyria, and from Egypt, and from Pathros, and from Cush, and from Elam, and from Shinar, and from Hamath, and from the islands of the sea. And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth. Isaiah 11:10–12.

> Și în ziua aceea va fi o rădăcină a lui Iesei, care va sta ca un stindard pentru popoare; către el se vor îndrepta neamurile, iar odihna lui va fi plină de slavă. Și se va întâmpla în ziua aceea că Domnul Își va întinde mâna iarăși, a doua oară, ca să aducă înapoi rămășița poporului Său, pe cei ce vor mai rămâne, din Asiria, și din Egipt, și din Patros, și din Cuș, și din Elam, și din Șinear, și din Hamat, și din insulele mării. Și va ridica un stindard pentru neamuri și va strânge pe izgoniții lui Israel și îi va aduna laolaltă pe împrăștiații lui Iuda din cele patru colțuri ale pământului. Isaia 11:10-12.

When the outcasts are lifted up as the sign, they will then gather the eleventh-hour workers, who can “only be warned by seeing” “the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day.” The sign for the eleventh-hour workers is the outcasts, and the sign OF the outcasts, is the enigma of, eating “this year such things as grow of themselves, and in the second year that which springeth of the same; and in the third year sow ye, and reap, and plant vineyards, and eat the fruits thereof.”

Când izgoniții vor fi înălțați ca un semn, atunci îi vor aduna pe lucrătorii ceasului al unsprezecelea, care pot fi avertizați numai văzând deosebirea dintre cei ce au pecetea lui Dumnezeu și cei ce păzesc o zi de odihnă falsă. Semnul pentru lucrătorii ceasului al unsprezecelea îl reprezintă izgoniții, iar semnul izgoniților este enigma de a mânca: "în anul acesta cele ce cresc de la sine, iar în al doilea an ceea ce răsare din acestea; iar în al treilea an semănați și secerați, sădiți vii și mâncați roadele lor."

The enigma of the passage is that it represents the “seven times” of Leviticus twenty-five and twenty-six. The Sabbath of the land resting is a component of the covenant that identifies both the blessing or the curse, of either observing or rejecting the seventh-year rest for the promised land. The sign of the one hundred and forty-four thousand is the component of the threefold promise of the covenant that is represented by the seventh-year Sabbath of the land. The foundational truth of the “seven times,” identifies one of three elements of the covenant that promises a new heart and mind, and a new body and also a land to live in.

Enigma pasajului constă în faptul că el reprezintă «cele șapte vremuri» din Leviticul douăzeci și cinci și douăzeci și șase. Sabatul în care pământul se odihnește este un element al legământului care indică binecuvântarea sau blestemul ce decurg din respectarea ori respingerea odihnei din anul al șaptelea pentru țara făgăduită. Semnul celor o sută patruzeci și patru de mii este acea componentă a promisiunii întreite a legământului, care este reprezentată de Sabatul pământului din anul al șaptelea. Adevărul fundamental al «celor șapte vremuri» identifică unul dintre cele trei elemente ale legământului care promite o inimă și o minte noi, un trup nou și, de asemenea, o țară în care să se locuiască.

The seventh-day Sabbath is the sign between God and His people, but that seventh-day Sabbath also represents the covenant responsibility given to ancient Israel. They were to be the protectors, the depositaries of the Ten Commandments. Sister White is clear that modern Israel in 1844 in alignment with ancient Israel was made the depositaries of not only the Ten Commandments, but also of God’s prophetic Word.

Sabatul zilei a șaptea este semnul dintre Dumnezeu și poporul Său, dar acel Sabat al zilei a șaptea reprezintă, de asemenea, responsabilitatea legământului încredințată Israelului din vechime. Ei trebuiau să fie păstrătorii, depozitarii Celor Zece Porunci. Sora White afirmă limpede că Israelul modern, în 1844, în armonie cu Israelul din vechime, a fost făcut depozitar nu numai al Celor Zece Porunci, ci și al Cuvântului profetic al lui Dumnezeu.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth.” Testimonies, volume 5, 455.

> „Dumnezeu Și-a chemat Biserica Sa în acest timp, așa cum a chemat Israelul din vechime, să stea ca o lumină pe pământ. Prin puternicul despărțitor al adevărului, soliile primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger, i-a despărțit de biserici și de lume pentru a-i aduce într-o apropiere sfântă de Sine. I-a făcut depozitarii Legii Sale și le-a încredințat marile adevăruri ale profeției pentru timpul acesta. Asemenea oracolelor sfinte încredințate Israelului din vechime, acestea constituie o încredințare sacră ce trebuie comunicată lumii. Cei trei îngeri din Apocalipsa 14 reprezintă poporul care primește lumina soliilor lui Dumnezeu și pornește în calitate de agenți ai Săi pentru a face să răsune avertizarea pe toată întinderea pământului.” Mărturii, volumul 5, 455.

The Ten Commandments are represented by the sign of the seventh-day Sabbath, and the laws of prophecy are represented by the seventh-year Sabbath. Laodicean Seventh-day Adventism will be greatly embarrassed when they jump ship and begin worshipping the sun, but the Sabbath commandment they first rejected is Moses’ “seven times.”

Cele Zece Porunci sunt reprezentate de semnul Sabatului zilei a șaptea, iar legile profeției sunt reprezentate de Sabatul anului al șaptelea. Adventismul de Ziua a Șaptea laodiceean va fi adânc rușinat când va abandona corabia și va începe să se închine soarelui, dar porunca Sabatului pe care a respins-o mai întâi este ceea ce Moise numește „de șapte ori”.

To win the promised land God’s people must understand and uphold not only the seventh-day Sabbath, but also the seven-year Sabbath. Laodicean Adventism cannot refute this biblical truth, though they cover it with lies. This is the root of their hatred that leads them to cast out those who will be the ensign.

Pentru a dobândi țara făgăduită, poporul lui Dumnezeu trebuie să înțeleagă și să păzească nu doar Sabatul zilei a șaptea, ci și Sabatul anului al șaptelea. Adventismul laodicean nu poate combate acest adevăr biblic, deși îl acoperă cu minciuni. Aceasta este rădăcina urii lor, care îi determină să-i izgonească pe cei care vor fi stindardul.

> “Most of my father’s family were full believers in the advent, and for bearing testimony to this glorious doctrine seven of us were at one time cast out of the Methodist Church. At this time the words of the prophet were exceedingly precious to us: ‘Your brethren that hated you, that cast you out for My name’s sake, said, Let the Lord be glorified: but He shall appear to your joy, and they shall be ashamed.’ Isaiah 66:5.

> Cei mai mulți dintre membrii familiei tatălui meu credeau pe deplin în advent și, pentru că am mărturisit această doctrină slăvită, șapte dintre noi am fost, în același timp, excluși din Biserica Metodistă. În acel timp, cuvintele profetului ne-au fost nespus de prețioase: «Frații voștri care v-au urât, care v-au alungat din pricina Numelui Meu, au zis: Să fie Domnul slăvit! Dar El Se va arăta spre bucuria voastră, iar ei se vor rușina.» Isaia 66:5.

> “From this time, up to December, 1844, my joys, trials, and disappointments were like those of my dear Advent friends around me. At this time I visited one of our Advent sisters, and in the morning we bowed around the family altar. It was not an exciting occasion, and there were but five of us present, all women. While I was praying, the power of God came upon me as I had never felt it before. I was wrapped in a vision of God’s glory, and seemed to be rising higher and higher from the earth, and was shown something of the travels of the Advent people to the Holy City, as narrated below.” Early Writings, 13.

> „Din acel timp și până în decembrie 1844, bucuriile, încercările și dezamăgirile mele au fost asemenea celor ale iubiților mei prieteni adventiști din preajma mea. În această perioadă am vizitat una dintre surorile noastre adventiste, iar dimineața ne-am plecat în jurul altarului de familie. Nu era o ocazie deosebit de emoționantă și nu eram decât cinci, toate femei. Pe când mă rugam, puterea lui Dumnezeu a venit peste mine așa cum nu o mai simțisem niciodată. Am fost învăluită într-o vedenie a slavei lui Dumnezeu și parcă mă înălțam tot mai sus de pe pământ, și mi s-a arătat ceva din călătoriile poporului advent către Cetatea Sfântă, după cum este relatat mai jos.” Scrieri timpurii, 13.

Ellen White’s first vision, was given when five women, (representing five wise virgins) were gathered together after being cast out by their brethren that hated them. They hated them for the doctrine of the Second Coming, thus typifying the outcasts of the latter days.

Prima viziune a lui Ellen White i-a fost dată când cinci femei (reprezentând cele cinci fecioare înțelepte) se adunaseră laolaltă, după ce fuseseră excluse de frații lor care le urau. Le urau din pricina doctrinei celei de-a Doua Veniri, prefigurând astfel pe cei izgoniți ai zilelor de pe urmă.

> “I saw the nominal church and nominal Adventists, like Judas, would betray us to the Catholics to obtain their influence to come against the truth. The saints then will be an obscure people, little known to the Catholics; but the churches and nominal Adventists who know of our faith and customs (for they hated us on account of the Sabbath, for they could not refute it) will betray the saints and report them to the Catholics as those who disregard the institutions of the people; that is, that they keep the Sabbath and disregard Sunday.

> Am văzut că biserica nominală și adventiștii nominali, ca Iuda, ne vor trăda în mâinile catolicilor, pentru a le câștiga influența, spre a se ridica împotriva adevărului. Atunci sfinții vor fi un popor obscur, puțin cunoscut catolicilor; însă bisericile și adventiștii nominali, care cunosc credința și obiceiurile noastre (căci ne urau din pricina Sabatului, deoarece nu-l puteau combate), îi vor trăda pe sfinți și îi vor denunța catolicilor ca pe unii ce nesocotesc rânduielile poporului; adică păzesc Sabatul și nesocotesc duminica.

> “Then the Catholics bid the Protestants to go forward, and issue a decree that all who will not observe the first day of the week, instead of the seventh day, shall be slain. And the Catholics, whose numbers are large, will stand by the Protestants. The Catholics will give their power to the image of the beast. And the Protestants will work as their mother worked before them to destroy the saints. But before their decree bring or bear fruit, the saints will be delivered by the Voice of God.” Spalding and Magan, 1, 2.

> Atunci, catolicii îi îndeamnă pe protestanți să meargă înainte și să emită un decret ca toți cei care nu vor păzi prima zi a săptămânii, în locul zilei a șaptea, să fie uciși. Iar catolicii, al căror număr este mare, vor sta de partea protestanților. Catolicii își vor da puterea icoanei fiarei. Iar protestanții vor lucra așa cum mama lor a lucrat înaintea lor, spre a nimici pe sfinți. Dar înainte ca decretul lor să aducă sau să poarte rod, sfinții vor fi izbăviți prin Glasul lui Dumnezeu. Spalding și Magan, 1, 2.

The “nominal” (meaning in name only), “Adventists, like Judas, would betray us to the Catholics.” They did so because “they hated” the outcasts “on account of the Sabbath.” Nominal Adventists profess to observe the seventh-day Sabbath, so this cannot be the Sabbath that is referenced. They hate the outcasts, for they know that they cannot refute the foundational truth of Moses’ seven times, that was the alpha understanding of Elijah in the person of William Miller.

„Adventiștii „nominali” (adică doar cu numele), asemenea lui Iuda, ne-ar trăda catolicilor. Au făcut aceasta pentru că „i-au urât” pe cei izgoniți „din pricina Sabatului”. Adventiștii „nominali” mărturisesc că păzesc Sabatul zilei a șaptea; așadar, acesta nu poate fi Sabatul la care se face referire. Îi urăsc pe cei izgoniți, căci știu că nu pot infirma adevărul de temelie al celor șapte vremi ale lui Moise, care a fost înțelegerea alfa a lui Ilie, în persoana lui William Miller.”

> “God is not giving us a new message. We are to proclaim the message that in 1843 and 1844 brought us out of the other churches.” Review and Herald, January 19, 1905.

> „Dumnezeu nu ne dă un mesaj nou. Trebuie să proclamăm mesajul care, în 1843 și 1844, ne-a scos din celelalte biserici.” Review and Herald, 19 ianuarie 1905.

> “All the messages given from 1840–1844 are to be made forcible now, for there are many people who have lost their bearings. The messages are to go to all the churches.” Manuscript Releases, volume 21, 437.

> Toate soliile date în anii 1840-1844 trebuie să fie prezentate cu putere acum, căci sunt mulți oameni care și-au pierdut orientarea. Soliile trebuie să ajungă la toate bisericile. Manuscript Releases, volumul 21, 437.

> “The truths that we received in 1841, ‘42, ‘43, and ‘44 are now to be studied and proclaimed.” Manuscript Releases, volume 15, 371.

> "Adevărurile pe care le-am primit în 1841, '42, '43 și '44 trebuie acum să fie studiate și proclamate." Manuscript Releases, volumul 15, 371.

> “The warning has come: Nothing is to be allowed to come in that will disturb the foundation of the faith upon which we have been building ever since the message came in 1842, 1843, and 1844. I was in this message, and ever since I have been standing before the world, true to the light that God has given us. We do not propose to take our feet off the platform on which they were placed as day by day we sought the Lord with earnest prayer, seeking for light. Do you think that I could give up the light that God has given me? It is to be as the Rock of Ages. It has been guiding me ever since it was given.” Review and Herald, April 14, 1903.

> „Avertizarea a venit: Nu trebuie îngăduit să pătrundă nimic care să clatine temelia credinței pe care am zidit de atunci încoace, de când a venit solia în 1842, 1843 și 1844. Am fost în această solie, iar de atunci am stat înaintea lumii, păstrând credincioșie față de lumina pe care Dumnezeu ne-a dat-o. Nu intenționăm să ne mutăm picioarele de pe platforma pe care au fost așezate când, zi de zi, Îl căutam pe Domnul prin rugăciune stăruitoare, cerând lumină. Credeți că aș putea să renunț la lumina pe care Dumnezeu mi-a dat-o? Ea trebuie să fie precum Stânca Veacurilor. Ea m-a călăuzit de când mi-a fost dată.” Review and Herald, 14 aprilie 1903.

Judas is not a symbol of the Sanhedrin made up of Sadducees and Pharisees, Judas was one of the twelve disciples. He was one of the covenant bride, which Christ was about to marry at Pentecost. The betrayal against the outcasts comes from Judas, the Laodicean Seventh-day Adventist church. They are represented with many symbols, such as the Levites who are rejected by the Messenger of the Covenant in Malachi three. The Levites are separated at that purging, and their number is 25, whether faithful or unfaithful. The Levites are purged in advance of being lifted up as an offering, as in former years.

Iuda nu este un simbol al Sinedriului alcătuit din saduchei și farisei; Iuda a fost unul dintre cei doisprezece ucenici. El făcea parte din mireasa legământului, pe care Hristos era pe cale s-o ia de mireasă la Cincizecime. Trădarea împotriva celor izgoniți vine din partea lui Iuda, Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană. Aceasta este reprezentată prin multe simboluri, precum leviții care sunt respinși de Solul Legământului în Maleahi, capitolul trei. Leviții sunt separați la acea curățire, iar numărul lor este de 25, fie credincioși, fie necredincioși. Leviții sunt curățiți în prealabil, înainte de a fi înălțați ca ofrandă, ca în anii de odinioară.

> And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Then shall the offering of Judah and Jerusalem be pleasant unto the Lord, as in the days of old, and as in former years. Malachi 3:3, 4.

> Și El va ședea ca un topitor și lămuritor al argintului; îi va curăți pe fiii lui Levi și îi va lămuri ca pe aur și ca pe argint, pentru ca ei să aducă Domnului o jertfă în dreptate. Atunci jertfa lui Iuda și a Ierusalimului va fi plăcută Domnului, ca în zilele de odinioară și ca în anii de demult. Maleahi 3:3, 4.

The Levites are the offering, for they perfectly reflect the character of Christ, who is the great offering. When those twenty-five Levites are lifted up as an offering, the twenty-five counterfeit Levites are bowing to the sun in Ezekiel 8.

Leviții sunt jertfa, căci ei reflectă în chip desăvârșit caracterul lui Hristos, care este marea jertfă. Când acei douăzeci și cinci de leviți sunt înălțați ca jertfă, cei douăzeci și cinci de leviți falși se închină soarelui în Ezechiel 8.

Judas does not only represent a wicked Levite, but he is also a wicked priest that has been prepared for thirty years, as represented by Judas’ thirty pieces of silver.

Iuda nu reprezintă doar un levit nelegiuit, ci este și un preot nelegiuit, pregătit timp de treizeci de ani, fapt reprezentat de cei treizeci de arginți ai lui Iuda.

> Then Judas, which had betrayed him, when he saw that he was condemned, repented himself, and brought again the thirty pieces of silver to the chief priests and elders, Saying, I have sinned in that I have betrayed the innocent blood. And they said, What is that to us? see thou to that. And he cast down the pieces of silver in the temple, and departed, and went and hanged himself. Matthew 27:3–5.

> Atunci Iuda, cel care Îl trădase, văzând că a fost osândit, s-a căit și a adus înapoi cele treizeci de arginți preoților celor mai de seamă și bătrânilor, zicând: Am păcătuit, fiindcă am trădat sânge nevinovat. Iar ei au zis: Ce ne privește pe noi? Vezi tu de aceasta. Și, aruncând arginții în Templu, a plecat și s-a dus și s-a spânzurat. Matei 27:3-5.

The thirty pieces of silver that Judas cast out, represents the Messenger of the Covenant casting out (purging) the dross (counterfeit silver) in Malachi three. That wicked priesthood was represented by the rebellion of Korah, Dathan and Abiram and the rebels of 1888. The wicked priesthood is swallowed up when the United States, the earth-beast opens up its mouth. Then fire destroys their followers, during the full outpouring of the latter rain, that begins at the Sunday law.

Cei treizeci de arginți pe care Iuda i-a aruncat îl reprezintă pe Solul Legământului aruncând afară (purificând) zgura (argintul contrafăcut) în Maleahi trei. Acea preoție nelegiuită a fost reprezentată de răzvrătirea lui Core, Datan și Abiram și de răzvrătiții din 1888. Preoția nelegiuită este înghițită când Statele Unite, fiara din pământ, își deschide gura. Atunci focul îi nimicește pe adepții lor, în timpul revărsării depline a ploii târzii, care începe la legea duminicală.

The virgin birth as a sign in Christ’s day, represents the sign of the wise virgins in the latter days. In that period the Sanhedrin, the Laodicean Seventh-day Adventist church will seek for a sign, but will be unable to see the only sign given to Laodicea. The sign for the great multitude, the eleventh-hour workers is seeing men and women keeping the seventh-day Sabbath during the Sunday law testing period. The sign of the remnant in their controversy with the former covenant people is the seventh-year Sabbath, representing the foundations of Adventism as identified as the central pillar of both of Habakkuk’s sacred tables. The sign given to Laodicean Adventism is the sign of Jonah, which is addressed in the dialogue between Christ and Peter.

Nașterea feciorelnică, ca semn în zilele lui Hristos, reprezintă semnul fecioarelor înțelepte în zilele de pe urmă. În acea perioadă, Sinedriul, Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană, va căuta un semn, dar nu va putea vedea singurul semn dat Laodiceei. Semnul pentru marea mulțime, lucrătorii de la ceasul al unsprezecelea, constă în a-i vedea pe bărbați și pe femei păzind Sabatul zilei a șaptea în perioada de testare prin legea duminicală. Semnul rămășiței, în controversa lor cu poporul Vechiului Legământ, este Sabatul celui de-al șaptelea an, reprezentând temeliile adventismului, identificate drept stâlpul central al ambelor tabele sacre ale lui Habacuc. Semnul dat adventismului laodicean este semnul lui Iona, care este abordat în dialogul dintre Hristos și Petru.

> When Jesus came into the coasts of Caesarea Philippi, he asked his disciples, saying, Whom do men say that I the Son of man am? And they said, Some say that thou art John the Baptist: some, Elias; and others, Jeremias, or one of the prophets. He saith unto them, But whom say ye that I am?

> Când Isus a venit în părțile Cezareei lui Filip, i-a întrebat pe ucenicii Săi, zicând: Cine zic oamenii că sunt Eu, Fiul Omului? Iar ei au zis: Unii zic că Tu ești Ioan Botezătorul; alții, Ilie; iar alții, Ieremia sau unul dintre profeți. El le-a zis: Dar voi, cine ziceți că sunt Eu?

> And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God. And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven.

> Iar Simon Petru, răspunzând, a zis: Tu ești Hristosul, Fiul Dumnezeului celui viu. Iar Iisus, răspunzând, i-a zis: Fericit ești tu, Simone, fiul lui Iona; căci nu carnea și sângele ți-au descoperit aceasta, ci Tatăl Meu, Care este în ceruri. Și Eu îți spun: tu ești Petru, și pe această piatră voi zidi Biserica Mea; și porțile iadului nu o vor birui. Și îți voi da ție cheile Împărăției cerurilor; și orice vei lega pe pământ va fi legat în ceruri; și orice vei dezlega pe pământ va fi dezlegat în ceruri.

> Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ. Matthew 16:13–20.

> Atunci le-a poruncit ucenicilor Săi să nu spună nimănui că El este Iisus, Hristosul. Matei 16:13-20.

The sign for the Sanhedrin, and therefore Adventism is the sign of Jonah. Simon Barjona is introduced into the passage as a symbol of a covenant man, for his name is about to be changed. Abram’s name was changed at the covenant. Saul’s named was changed to Paul. Jacob’s name was changed to Israel. Those three witnesses establish that when a biblical character’s name is changed, they represent a covenant man, and therefore typify the last covenant people, who are the one hundred and forty-four thousand. Those three witnesses also establish that a covenant man’s name represents the prophetic symbolism associated with the person whose name is changed. Saul means “selected,” for he was selected to carry the gospel to the Gentiles. His name was changed to Paul, meaning small, for he in his own eyes was the smallest of the apostles, for he had persecuted God’s church. Jacob the supplanter, was changed in both name and experience to an overcomer, as Israel means. Peter’s name was Simon, meaning one who hears; and Barjona, meaning the son of Jonah.

Semnul pentru Sinedriul și, prin urmare, pentru Adventism, este semnul lui Iona. Simon Barjona este introdus în pasaj ca simbol al unui om al legământului, căci numele lui este pe cale să fie schimbat. Numele lui Avram a fost schimbat odată cu legământul. Numele lui Saul a fost schimbat în Pavel. Numele lui Iacov a fost schimbat în Israel. Acei trei martori stabilesc că atunci când numele unui personaj biblic este schimbat, el reprezintă un om al legământului și, prin urmare, îi tipifică pe poporul de pe urmă al legământului, care sunt cei o sută patruzeci și patru de mii. Aceiași trei martori stabilesc, de asemenea, că numele unui om al legământului reprezintă simbolismul profetic asociat cu persoana al cărei nume este schimbat. Saul înseamnă „ales”, căci el a fost ales să poarte Evanghelia către neamuri. Numele lui a fost schimbat în Pavel, însemnând „mic”, căci el, în propriii săi ochi, era cel mai mic dintre apostoli, fiindcă prigonise Biserica lui Dumnezeu. Iacov, înșelătorul, a fost schimbat atât în nume, cât și în experiență, într-un biruitor, așa cum înseamnă Israel. Numele lui Petru era Simon, însemnând „cel ce aude”; iar Barjona, însemnând „fiul lui Iona”.

Peter is representing the last generation of Jonah, for he was Jonah’s son. Jonah means “dove,” and Simon is he who heard the message of the dove, and Simon Barjona had heard the message of the anointing of Jesus, when He was baptized and became Jesus Christ, and the Holy Spirit descended in the form of a dove. The message of Jonah was the message of the dove which represented the anointing of Jesus with power at His baptism. The message of Jonah was represented as Jonah being three days in the belly of a whale. Those three days are the three days of Passover to the feast of first fruits, which are typified by Christ’s baptism and by Jonah’s time in the belly of the whale.

Petru reprezintă generația de pe urmă a lui Iona, căci era fiul lui Iona. Iona înseamnă «porumbel», iar Simon este acela care a auzit mesajul porumbelului; Simon Barjona auzise mesajul ungerii lui Isus, când a fost botezat și a devenit Isus Hristos, și Duhul Sfânt S-a pogorât în chip de porumbel. Mesajul lui Iona era mesajul porumbelului, care reprezenta ungerea lui Isus cu putere la botezul Său. Mesajul lui Iona a fost reprezentat prin faptul că Iona a stat trei zile în pântecele unei balene. Acele trei zile sunt cele trei zile de la Paște până la sărbătoarea celor dintâi roade, care sunt preînchipuite de botezul lui Hristos și de timpul petrecut de Iona în pântecele balenei.

The sign of Jonah is the sign of the anointing of Christ at His baptism, which typifies the descent of the angel of Revelation eighteen on 9/11. 9/11 began a three-step testing process as represented by Jonah’s three days. Those three steps are also illustrated in Millerite history. August 11, 1840 marked the test of the first angel, April 19, 1844 the test of the second angel and October 22, 1844 the third test. Those three steps represent 9/11, July 18, 2020 and the Sunday law.

Semnul lui Iona este semnul ungerii lui Hristos la botezul Său, care prefigurează coborârea îngerului din Apocalipsa 18 la 9/11. 9/11 a început un proces de testare în trei etape, așa cum este reprezentat de cele trei zile ale lui Iona. Aceste trei etape sunt ilustrate, de asemenea, în istoria millerită. 11 august 1840 a marcat testul primului înger, 19 aprilie 1844, testul celui de-al doilea înger, iar 22 octombrie 1844, al treilea test. Aceste trei etape reprezintă 9/11, 18 iulie 2020 și legea duminicală.

At the Sunday law, Jonah is spat out of the mouth of a fish, right where Christ is spitting Laodicea out of His mouth, which is right where Balaam’s ass opens his mouth and speaks, which is right where John the Baptist’s father Zechariah speaks, which is also where the United States speaks as a dragon. Jonah then gives the final warning to the world as the symbol of those who were resurrected with Moses and Elijah in 2024. Those souls died in the streets of Sodom and Egypt, and are thereafter resurrected as Ezekiel’s mighty army. At their resurrection they become the sign of Jonah, for he represents those who have died and are resurrected to give the final message to Nineveh. Jonah in the belly of the whale, Daniel in the lion’s den, John in the pot of boiling oil represent the one hundred and forty-four thousand who have experienced a symbolic death and resurrection. The anointing at 9/11 unto the resurrection of Ezekiel’s mighty army represents the baptism of Christ unto His resurrection.

La legea duminicală, Iona este vărsat din gura unui pește, chiar acolo unde Hristos o varsă pe Laodicea din gura Sa; tot acolo măgărița lui Balaam își deschide gura și vorbește; tot acolo vorbește tatăl lui Ioan Botezătorul, Zaharia; tot acolo Statele Unite vorbesc ca un balaur. Iona dă apoi avertizarea finală lumii, ca simbol al celor care au fost înviați împreună cu Moise și Ilie în 2024. Acele suflete au murit pe străzile Sodomei și Egiptului și ulterior sunt înviate drept oastea puternică a lui Ezechiel. La învierea lor ei devin semnul lui Iona, căci el îi reprezintă pe cei care au murit și sunt înviați pentru a da mesajul final către Ninive. Iona în pântecele peștelui, Daniel în groapa cu lei, Ioan în cazanul cu untdelemn clocotit îi reprezintă pe cei o sută patruzeci și patru de mii, care au trecut printr-o moarte și o înviere simbolică. Ungerea de la 11 septembrie până la învierea oastei puternice a lui Ezechiel reprezintă botezul lui Hristos spre învierea Sa.

> The Pharisees also with the Sadducees came, and tempting desired him that he would shew them a sign from heaven. He answered and said unto them, When it is evening, ye say, It will be fair weather: for the sky is red. And in the morning, It will be foul weather to day: for the sky is red and lowring. O ye hypocrites, ye can discern the face of the sky; but can ye not discern the signs of the times? A wicked and adulterous generation seeketh after a sign; and there shall no sign be given unto it, but the sign of the prophet Jonas. And he left them, and departed. Matthew 16:1–4.

> Au venit și Fariseii, împreună cu Saducheii, și, ispitindu-L, i-au cerut să le arate un semn din cer. El, răspunzând, le-a zis: Când se înserează, ziceți: Va fi vreme frumoasă, pentru că cerul este roșu. Iar dimineața: Astăzi va fi vreme rea, căci cerul este roșu și înnorat. Fățarnicilor, fața cerului știți s-o deosebiți; dar semnele vremurilor nu le puteți deosebi? Un neam viclean și preacurvar cere un semn; și nu i se va da niciun semn, decât semnul prorocului Iona. Și, lăsându-i, a plecat. Matei 16:1-4.

The crowning miracle was the resurrection of Lazarus.

Minunea încununătoare a fost învierea lui Lazăr.

> “In delaying to come to Lazarus, Christ had a purpose of mercy toward those who had not received Him. He tarried, that by raising Lazarus from the dead He might give to His stubborn, unbelieving people another evidence that He was indeed ‘the resurrection, and the life.’ He was loath to give up all hope of the people, the poor, wandering sheep of the house of Israel. His heart was breaking because of their impenitence. In His mercy He purposed to give them one more evidence that He was the Restorer, the One who alone could bring life and immortality to light. This was to be an evidence that the priests could not misinterpret. This was the reason of His delay in going to Bethany. This crowning miracle, the raising of Lazarus, was to set the seal of God on His work and on His claim to divinity.” The Desire of Ages, 528, 529.

> Întârziind să vină la Lazăr, Hristos a avut un scop plin de îndurare față de cei care nu-L primiseră. A zăbovit, pentru ca, prin învierea lui Lazăr din morți, să dea poporului Său încăpățânat și necredincios o altă dovadă că El era într-adevăr „învierea și viața”. Se îndura cu greu să renunțe la orice nădejde cu privire la popor, oile sărmane, rătăcitoare ale casei lui Israel. Inima I se frângea din pricina nepocăinței lor. În îndurarea Sa a hotărât să le dea încă o dovadă că El era Restauratorul, Cel care singur putea aduce la lumină viața și nemurirea. Aceasta avea să fie o dovadă pe care preoții n-o puteau răstălmăci. Acesta a fost motivul întârzierii Sale de a merge la Betania. Această minune încununătoare, învierea lui Lazăr, avea să pună pecetea lui Dumnezeu asupra lucrării Sale și asupra pretenției Sale la divinitate. Dorința veacurilor, 528, 529.

Christ tarried before He resurrected Lazarus, and Lazarus was not only the “crowning miracle,” he was also the “seal” upon God’s work. In the passage the sign of Jonah is the only sign for the adulterous and wicked generation. It is important to see that the timing of the sealing process is very specific. In the passage we are addressing where Peter’s name is changed, it informs us that from that point onward Jesus began to reveal that He was to be put to death, yet in the last verse Matthew records, “Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ.” Then in the very next verse he records, “From that time forth began Jesus to shew unto his disciples, how that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day.”

Hristos a zăbovit înainte de a-l învia pe Lazăr, iar Lazăr nu a fost doar „minunea încununătoare”, ci și „pecetea” pusă asupra lucrării lui Dumnezeu. În acel pasaj, semnul lui Iona este singurul semn pentru neamul adulter și rău. Este important să observăm că momentul procesului de pecetluire este foarte precis. În pasajul pe care îl avem în vedere, în care numele lui Petru este schimbat, ni se spune că, de atunci înainte, Isus a început să descopere că urma să fie dat la moarte; totuși, în ultimul verset Matei consemnează: „Atunci le-a poruncit ucenicilor Săi să nu spună nimănui că El este Isus Hristos.” Apoi, chiar în versetul următor, el consemnează: „De atunci a început Isus să le arate ucenicilor Săi că trebuie să meargă la Ierusalim, să sufere multe din partea bătrânilor, a marilor preoți și a cărturarilor, să fie omorât și să fie înviat a treia zi.”

The passage begins with Jesus asking who men think He is, and then a follow-up question where He asked the disciples who they thought He was.

Pericopa începe cu Isus întrebând cine spun oamenii că este El, iar apoi urmează o întrebare ulterioară, în care i-a întrebat pe ucenici cine credeau ei că este El.

> When Jesus came into the coasts of Caesarea Philippi, he asked his disciples, saying, Whom do men say that I the Son of man am? And they said, Some say that thou art John the Baptist: some, Elias; and others, Jeremias, or one of the prophets. He saith unto them, But whom say ye that I am? Matthew 16:13–15.

> Când Iisus a venit în părțile Cezareei lui Filip, i-a întrebat pe ucenicii săi, zicând: Cine zic oamenii că sunt eu, Fiul Omului? Iar ei au zis: Unii zic că tu ești Ioan Botezătorul; alții, Ilie; iar alții, Ieremia sau unul dintre proroci. El le-a zis: Dar voi, cine ziceți că sunt eu? Matei 16:13-15.

When Peter answers he identifies that Jesus was the Christ and the son of the living God. The word Christ is the Greek word for the Hebrew word Messiah. Jesus raises the question about who He is, and leads the disciples to the fact that He is the Messiah, but immediately informs them that they should tell no man. From that time, He began to teach that He would fulfill the twenty-three waymarks in the last three chapters of Matthew, but it was of necessity the truths associated with the Christ should be opened up in a step-by-step fashion.

Când Petru răspunde, el identifică faptul că Isus era Hristosul și Fiul Dumnezeului celui viu. Cuvântul Hristos este cuvântul grec pentru cuvântul ebraic Mesia. Isus ridică întrebarea cu privire la cine este El și îi conduce pe ucenici la recunoașterea faptului că El este Mesia, dar îi înștiințează îndată să nu spună nimănui. Din vremea aceea, a început să-i învețe că avea să împlinească cele douăzeci și trei de jaloane din ultimele trei capitole ale Evangheliei după Matei, dar era de trebuință ca adevărurile asociate cu Hristosul să fie descoperite treptat, pas cu pas.

We will continue these Messianic waymarks in the next article.

Vom continua cu aceste repere mesianice în articolul următor.

## Alpha light of the third angel

Lumina Alfa a celui de-al treilea înger

> “In the autumn of 1846 we began to observe the Bible Sabbath, and to teach and defend it. My attention was first called to the Sabbath while I was on a visit to New Bedford, Massachusetts, earlier in the same year. I there became acquainted with Elder Joseph Bates, who had early embraced the advent faith, and was an active laborer in the cause. Elder B. was keeping the Sabbath, and urged its importance. I did not feel its importance, and thought that Elder B. erred in dwelling upon the fourth commandment more than upon the other nine. But the Lord gave me a view of the heavenly sanctuary. The temple of God was opened in heaven, and I was shown the ark of God covered with the mercy seat. Two angels stood, one at each end of the ark, with their wings spread over the mercy seat, and their faces turned toward it. My accompanying angel informed me that these represented all the heavenly host looking with reverential awe toward the holy law which had been written by the finger of God. Jesus raised the cover of the ark, and I beheld the tables of stone on which the Ten Commandments were written. I was amazed as I saw the fourth commandment in the very center of the ten precepts, with a soft halo of light encircling it. Said the angel: ‘It is the only one of the ten which defines the living God who created the heavens and the earth and all things that are therein. When the foundations of the earth were laid, then was laid the foundation of the Sabbath also.’” Testimonies, volume 1, 75.

> "În toamna anului 1846 am început să păzim Sabatul biblic și să-l învățăm și să-l apărăm. Atenția mea a fost atrasă mai întâi asupra Sabatului pe când mă aflam într-o vizită la New Bedford, Massachusetts, mai devreme în același an. Acolo l-am cunoscut pe Fratele Joseph Bates, care îmbrățișase de timpuriu credința adventă și era un lucrător activ în cauză. Fratele B. păzea Sabatul și insista asupra importanței lui. Nu-i percepeam importanța și socoteam că Fratele B. greșea stăruind asupra poruncii a patra mai mult decât asupra celorlalte nouă. Dar Domnul mi-a dat o viziune a sanctuarului ceresc. Templul lui Dumnezeu a fost deschis în cer și mi s-a arătat chivotul lui Dumnezeu, acoperit cu capacul ispășirii. Doi îngeri stăteau, câte unul la fiecare capăt al chivotului, cu aripile întinse deasupra capacului ispășirii și cu fețele întoarse spre el. Îngerul meu însoțitor m-a înștiințat că aceștia reprezentau întreaga oștire cerească, privind cu teamă reverențioasă către sfânta Lege, care fusese scrisă de degetul lui Dumnezeu. Isus a ridicat capacul chivotului și am privit tablele de piatră pe care erau scrise Cele Zece Porunci. Am fost uimită când am văzut porunca a patra chiar în centrul celor zece precepte, înconjurată de o blândă aureolă de lumină. Îngerul a spus: 'Este singura dintre cele zece care Îl definește pe Dumnezeul cel viu, care a creat cerurile și pământul și toate lucrurile care se află în ele. Când au fost așezate temeliile pământului, atunci a fost așezată și temelia Sabatului.'" Mărturii, volumul 1, 75.

## Omega light of the third angel

Lumina Omega a îngerului al treilea

> “Those who commune with God walk in the light of the Sun of Righteousness. They do not dishonor their Redeemer by corrupting their way before God. Heavenly light shines upon them. As they near the close of this earth’s history, their knowledge of Christ, and of the prophecies relating to him, greatly increases. They are of infinite worth in God’s sight; for they are in unity with his Son. To them the word of God is of surpassing beauty and loveliness. They see its importance. Truth is unfolded to them. The doctrine of the incarnation is invested with a soft radiance. They see that the Scripture is the key that unlocks all mysteries and solves all difficulties. Those who have been unwilling to receive the light and walk in the light will be unable to understand the mystery of godliness, but those who have not hesitated to take up the cross and follow Jesus, will see light in God’s light.” The Southern Watchman, April 4, 1905.

> Cei care au părtășie cu Dumnezeu umblă în lumina Soarelui Neprihănirii. Ei nu Îl dezonorează pe Răscumpărătorul lor stricându-și calea înaintea lui Dumnezeu. Lumina cerească strălucește peste ei. Pe măsură ce se apropie de încheierea istoriei acestui pământ, cunoștința lor despre Hristos și despre profețiile privitoare la El sporește mult. Au o valoare infinită în ochii lui Dumnezeu; căci sunt în unire cu Fiul Său. Pentru ei, Cuvântul lui Dumnezeu este de o frumusețe și o încântare neasemuite. Îi recunosc importanța. Adevărul li se descoperă. Doctrina întrupării este învăluită într-o blândă strălucire. Văd că Scriptura este cheia care deschide toate tainele și dezleagă toate dificultățile. Cei care nu au fost dispuși să primească lumina și să umble în lumină nu vor putea înțelege taina evlaviei, iar cei care nu au ezitat să-și ia crucea și să-L urmeze pe Isus vor vedea lumină în lumina lui Dumnezeu. The Southern Watchman, 4 aprilie 1905.

Back to Articles