Article

# The Book of Daniel - Number Seventy-Nine

Cartea lui Daniel - Numărul șaptezeci și nouă

Unveiling the Rebellion of 1888: Lessons from the Second Generation of Laodicean Adventism

Dezvăluirea răzvrătirii din 1888: lecții din cea de-a doua generație a adventismului laodicean

Author

Jeff Pippenger

Published

February 12, 2024

Formats

PDF
Word

The second generation of Laodicean Adventism arrived in 1888, and that generation is symbolically represented in Ezekiel chapter eight, as the second abomination, which is represented by the “chambers of his imagery.”

A doua generație a adventismului laodicean a sosit în 1888, iar acea generație este reprezentată simbolic în capitolul opt din Ezechiel, ca a doua urâciune, care este reprezentată de „odăile închipuirii lui”.

> So I went in and saw; and behold every form of creeping things, and abominable beasts, and all the idols of the house of Israel, pourtrayed upon the wall round about. And there stood before them seventy men of the ancients of the house of Israel, and in the midst of them stood Jaazaniah the son of Shaphan, with every man his censer in his hand; and a thick cloud of incense went up. Then said he unto me, Son of man, hast thou seen what the ancients of the house of Israel do in the dark, every man in the chambers of his imagery? for they say, The Lord seeth us not; the Lord hath forsaken the earth. Ezekiel 8:10–12.

> Și am intrat și am văzut; și iată, tot felul de târâtoare și dobitoace urâcioase și toți idolii casei lui Israel erau zugrăviți pe zid, de jur împrejur. Șaptezeci de bărbați dintre bătrânii casei lui Israel stăteau înaintea lor, iar în mijlocul lor stătea Iaazania, fiul lui Șafan, fiecare cu cădelnița în mână; și se înălța un nor gros de tămâie. Apoi mi-a zis: „Fiul omului, ai văzut ce fac bătrânii casei lui Israel în întuneric, fiecare în odăile imaginilor lui? Căci zic: «Domnul nu ne vede; Domnul a părăsit pământul.»” Ezechiel 8:10-12.

The chambers of imagery represent the wicked secrets within the hearts of those represented as the ancient men, and they have brought that very wickedness into not only the chambers of their minds, but also into the chambers of God’s sanctuary.

Odăile închipuirii reprezintă secretele nelegiuite din inimile celor reprezentați ca bărbații din vechime, iar aceștia au adus chiar acea nelegiuire nu numai în odăile minții lor, ci și în odăile sanctuarului lui Dumnezeu.

> Eat thou not the bread of him that hath an evil eye, neither desire thou his dainty meats: For as he thinketh in his heart, so is he: Eat and drink, saith he to thee; but his heart is not with thee. Proverbs 23:6, 7.

> Nu mânca pâinea celui cu ochiul rău, nici nu pofti bucatele lui alese; căci, așa cum gândește în inima lui, așa este el: „Mănâncă și bea”, îți zice; dar inima lui nu este cu tine. Proverbe 23:6, 7.

The wickedness of the chambers of imagery is written both on the walls of the temple and the walls of the ancient men’s minds. The secret chambers of imagery of the second abomination of Ezekiel chapter eight, represent the second generation of Laodicean Adventism, and of the four abominations the second abomination takes more time to emphasize a corporate rebellion, although all four abominations are represented as being carried out by the men who were supposed to be the guardians of the people.

Nelegiuirea odăilor închipuirilor este scrisă atât pe zidurile templului, cât și pe zidurile minților bătrânilor. Odăile tainice ale închipuirilor din cea de-a doua urâciune din Ezechiel capitolul opt reprezintă a doua generație a adventismului laodiceean, iar dintre cele patru urâciuni, cea de-a doua zăbovește mai mult pentru a accentua o răzvrătire colectivă, deși toate cele patru urâciuni sunt înfățișate ca fiind săvârșite de bărbații care trebuiau să fie păzitorii poporului.

> “The mark of deliverance has been set upon those ‘that sigh and that cry for all the abominations that be done.’ Now the angel of death goes forth, represented in Ezekiel’s vision by the men with the slaughtering weapons, to whom the command is given: ‘Slay utterly old and young, both maids, and little children, and women: but come not near any man upon whom is the mark; and begin at My sanctuary.’ Says the prophet: ‘They began at the ancient men which were before the house.’ Ezekiel 9:1–6. The work of destruction begins among those who have professed to be the spiritual guardians of the people. The false watchmen are the first to fall. There are none to pity or to spare. Men, women, maidens, and little children perish together.” The Great Controversy, 656.

> Semnul izbăvirii a fost pus asupra celor „care suspină și gem pentru toate urâciunile care se săvârșesc.” Acum îngerul morții iese, reprezentat în vedenia lui Ezechiel de oamenii cu uneltele de măcel, cărora li se dă porunca: „Nimiciți cu desăvârșire pe bătrân și pe tânăr, pe fecioare, pe copilași și pe femei; dar să nu vă apropiați de niciun om asupra căruia este semnul; și începeți de la sanctuarul Meu.” Zice profetul: „Au început cu bărbații cei bătrâni care erau înaintea casei.” Ezechiel 9:1-6. Lucrarea nimicirii începe în mijlocul acelora care au pretins că sunt ocrotitorii spirituali ai poporului. Străjerii mincinoși sunt cei dintâi care cad. Nu se arată nici milă, nici cruțare. Bărbați, femei, fecioare și copilași pier împreună. Marea controversă, 656.

The rebellion that marks the arrival of the second generation is specifically associated with the leadership of Laodicean Adventism, as fulfilled at the 1888 General Conference meeting in Minneapolis. It is represented by the expression “ancients of the house of Israel” and also by the “seventy men.” It was seventy elders that were associated with the work of Moses, and Jesus’ second group of disciples consisted of seventy men. “Seventy” represents leadership, as does “the ancients.” The second abomination places an extra emphasis upon the leadership, and in so doing it places the emphasis upon the abomination as being associated with a corporate rebellion of the leadership.

Răzvrătirea care marchează sosirea celei de-a doua generații este în mod specific asociată cu conducerea adventismului laodicean, așa cum s-a împlinit la sesiunea Conferinței Generale din 1888 de la Minneapolis. Ea este reprezentată prin expresia "bătrânii casei lui Israel" și, de asemenea, prin "cei șaptezeci de bărbați". Cu lucrarea lui Moise au fost asociați șaptezeci de bătrâni, iar al doilea grup de ucenici al lui Isus era alcătuit din șaptezeci de bărbați. "Șaptezeci" reprezintă conducerea, la fel ca și "bătrânii". A doua urâciune pune un accent suplimentar asupra conducerii și, procedând astfel, pune accentul pe urâciune ca fiind asociată cu o răzvrătire colectivă a conducerii.

In the midst of the seventy ancient men stood “Jaazaniah the son of Shaphan.” The name “Jaazaniah,” means “heard of God”, and he represents a leadership that rebelled at the very time that God was speaking, for he heard God, but refused to listen, for he professed that God had forsaken his people, and that God did not see what was happening in the secret chambers. Jaazaniah was the “son of Shaphan,” and the name “Shaphan” means “to hide”. The setting of the second generation represents a rebellion of the leadership that rebelled in the very time when God was speaking, and they believed that God did not see or care about their actions.

În mijlocul celor șaptezeci de bărbați bătrâni stătea „Jaazaniah, fiul lui Shaphan”. Numele „Jaazaniah” înseamnă „auzit de Dumnezeu”, și el reprezintă o conducere care s-a răzvrătit tocmai în vremea când Dumnezeu vorbea, căci L-a auzit pe Dumnezeu, dar a refuzat să asculte, întrucât afirma că Dumnezeu Își părăsise poporul Său și că Dumnezeu nu vedea ce se întâmpla în odăile tainice. Jaazaniah era „fiul lui Shaphan”, iar numele „Shaphan” înseamnă „a ascunde”. Contextul celei de-a doua generații reprezintă o răzvrătire a conducerii, care s-a răzvrătit chiar în vremea când Dumnezeu vorbea și care credea că Dumnezeu nu vede și nu ia în seamă faptele lor.

Sister White recorded that she was shown the conversations of the leadership of Laodicean Adventism during the 1888 General Conference. At the 1888 General Conference God showed Sister White the meetings of the leaders which they had among themselves when they thought God was not listening. There in the secrecy of their rooms they spoke evil against Sister White, her son, and Elders Jones and Waggoner. They believed they could speak freely, for God could not see them in their private quarters, but God showed these very conversations to the prophetess. They were in a corporate meeting, and according to inspiration they were hearing the message of the latter rain, but they refused to hear.

Sora White a consemnat că i s-au arătat convorbirile conducerii adventismului laodicean din timpul Sesiunii Conferinței Generale din 1888. La Sesiunea Conferinței Generale din 1888, Dumnezeu i-a arătat sorei White întâlnirile conducătorilor pe care le aveau între ei atunci când credeau că Dumnezeu nu ascultă. Acolo, în taina odăilor lor, vorbeau de rău pe sora White, pe fiul ei și pe presbiterii Jones și Waggoner. Ei credeau că pot vorbi în voie, căci Dumnezeu nu îi putea vedea în odăile lor particulare, dar Dumnezeu i-a arătat profetesei chiar aceste convorbiri. Se aflau într-o adunare a corpului de conducere și, potrivit inspirației, ascultau solia ploii târzii, dar au refuzat să dea ascultare.

What was it that had produced a leadership that manifested such open rebellion in 1888, that Sister White compared it to the rebellion of Korah, Dathan and Abiram?

Ce anume dusese la apariția unei conduceri care, în 1888, a manifestat o asemenea răzvrătire fățișă, încât Sora White a comparat-o cu răscoala lui Core, Datan și Abiram?

> “When you are enlightened by the Holy Spirit, you will see all that wickedness at Minneapolis as it is, as God looks upon it. If I never see you again in this world, be assured that I forgive you the sorrow and distress and burden of soul you have brought upon me without any cause. But for your soul’s sake, for the sake of Him who died for you, I want you to see and confess your errors. You did unite with those who resisted the Spirit of God. You had all the evidence that you needed that the Lord was working through Brethren Jones and Waggoner; but you did not receive the light; and after the feelings indulged, the words spoken against the truth, you did not feel ready to confess that you had done wrong, that these men had a message from God, and you had made light of both message and messengers.

> Când vei fi luminat de Duhul Sfânt, vei vedea toată acea nelegiuire de la Minneapolis așa cum este ea, așa cum o vede Dumnezeu. Dacă nu te voi mai vedea niciodată în lumea aceasta, să fii încredințat că îți iert tristețea, apăsarea și povara sufletească pe care mi le-ai pricinuit pe nedrept. Dar, de dragul sufletului tău, de dragul Celui care a murit pentru tine, doresc să-ți vezi și să-ți mărturisești greșelile. Te-ai unit cu aceia care s-au împotrivit Duhului lui Dumnezeu. Aveai toate dovezile de care aveai nevoie că Domnul lucra prin frații Jones și Waggoner; dar nu ai primit lumina; iar după simțămintele cărora le-ai dat curs și cuvintele rostite împotriva adevărului, nu te-ai simțit gata să mărturisești că ai greșit, că acești oameni aveau o solie de la Dumnezeu și că ai nesocotit atât solia, cât și pe soli.

> “Never before have I seen among our people such firm self-complacency and unwillingness to accept and acknowledge light as was manifested at Minneapolis. I have been shown that not one of the company who cherished the spirit manifested at that meeting would again have clear light to discern the preciousness of the truth sent them from heaven until they humbled their pride and confessed that they were not actuated by the Spirit of God, but that their minds and hearts were filled with prejudice. The Lord desired to come near to them, to bless them and heal them of their backslidings, but they would not hearken. They were actuated by the same spirit that inspired Korah, Dathan, and Abiram. Those men of Israel were determined to resist all evidence that would prove them to be wrong, and they went on and on in their course of disaffection until many were drawn away to unite with them.

> Niciodată până atunci nu am văzut în rândul poporului nostru o atât de statornică mulțumire de sine și un asemenea refuz de a primi și a recunoaște lumina, cum s-a manifestat la Minneapolis. Mi s-a arătat că niciunul dintre cei care au întreținut duhul manifestat la acea adunare nu va avea din nou lumină clară pentru a discerne prețiozitatea adevărului trimis din cer până când nu își va smeri mândria și nu va mărturisi că nu era însuflețit de Duhul lui Dumnezeu, ci că mintea și inima îi erau pline de prejudecăți. Domnul dorea să Se apropie de ei, să-i binecuvânteze și să-i vindece de abaterile lor, dar ei n-au voit să asculte. Ei erau însuflețiți de același duh care i-a inspirat pe Core, Datan și Abiram. Acei bărbați ai lui Israel erau hotărâți să se împotrivească oricărei dovezi care i-ar fi dovedit că sunt în greșeală și au mers tot înainte pe calea răzvrătirii până când mulți au fost atrași să se unească cu ei.

> “Who were these? Not the weak, not the ignorant, not the unenlightened. In that rebellion there were two hundred and fifty princes famous in the congregation, men of renown. What was their testimony? ‘All the congregation are holy, every one of them, and the Lord is among them: wherefore then lift ye up yourselves above the congregation of the Lord?’ [Numbers 16:3]. When Korah and his companions perished under the judgment of God, the people whom they had deceived saw not the hand of the Lord in this miracle. The whole congregation the next morning charged Moses and Aaron, ‘Ye have killed the people of the Lord’ [Verse 41], and the plague was upon the congregation, and more than fourteen thousand perished.

> Cine erau aceștia? Nu cei slabi, nu cei necunoscători, nu cei neiluminați. În acea răzvrătire se aflau două sute cincizeci de căpetenii vestite în adunare, bărbați de renume. Care era mărturia lor? «Toată adunarea, fiecare în parte, este sfântă, iar Domnul este în mijlocul ei; pentru ce vă ridicați voi mai presus de adunarea Domnului?» [Numeri 16:3]. Când Core și tovarășii lui au pierit sub judecata lui Dumnezeu, poporul pe care îl înșelaseră n-a văzut mâna Domnului în această minune. Întreaga adunare, a doua zi dimineață, i-a învinuit pe Moise și pe Aaron: «Voi ați omorât poporul Domnului» [Versetul 41], iar molima s-a abătut asupra adunării și au pierit mai mult de paisprezece mii.

> “When I purposed to leave Minneapolis, the angel of the Lord stood by me and said: ‘Not so; God has a work for you to do in this place. The people are acting over the rebellion of Korah, Dathan, and Abiram. I have placed you in your proper position, which those who are not in the light will not acknowledge; they will not heed your testimony; but I will be with you; My grace and power shall sustain you. It is not you they are despising, but the messengers and the message I send to My people. They have shown contempt for the word of the Lord. Satan has blinded their eyes and perverted their judgment; and unless every soul shall repent of this their sin, this unsanctified independence that is doing insult to the Spirit of God, they will walk in darkness. I will remove the candlestick out of his place except they repent and be converted, that I should heal them. They have obscured their spiritual eyesight. They would not that God would manifest His Spirit and His power; for they have a spirit of mockery and disgust at My word. Lightness, trifling, jesting, and joking are daily practiced. They have not set their hearts to seek Me. They walk in the sparks of their own kindling, and unless they repent they shall lie down in sorrow. Thus saith the Lord: Stand at your post of duty; for I am with thee, and will not leave thee nor forsake thee.’ These words from God I have not dared to disregard.

> Când m-am hotărât să părăsesc Minneapolis, îngerul Domnului a stat lângă mine și a zis: „Nu așa; Dumnezeu are o lucrare pentru tine de făcut în acest loc. Poporul repetă răzvrătirea lui Core, Datan și Abiram. Te-am așezat în poziția ta cuvenită, pe care cei ce nu sunt în lumină nu o vor recunoaște; nu vor lua aminte la mărturia ta; dar Eu voi fi cu tine; harul și puterea Mea te vor susține. Nu pe tine te disprețuiesc, ci pe solii și pe mesajul pe care îl trimit poporului Meu. Au arătat dispreț față de cuvântul Domnului. Satana le-a orbit ochii și le-a pervertit judecata; și, dacă fiecare suflet nu se va pocăi de acest păcat al lor — această independență nesfințită care insultă Duhul lui Dumnezeu — vor umbla în întuneric. Voi lua sfeșnicul din locul lui, afară numai dacă se pocăiesc și se întorc, ca să-i vindec. Și-au întunecat vederea duhovnicească. Nu au voit ca Dumnezeu să-Și arate Duhul și puterea; căci au un duh de batjocură și dezgust față de Cuvântul Meu. Ușurătatea, flecăreala, zeflemeaua și glumirea sunt practicate zilnic. Nu și-au aplecat inima să Mă caute. Umblă în lumina scânteilor focului aprins de ei înșiși și, dacă nu se pocăiesc, se vor culca în întristare. Așa zice Domnul: Stai la postul tău de datorie; căci Eu sunt cu tine și nu te voi lăsa, nici nu te voi părăsi.” Aceste cuvinte de la Dumnezeu nu am îndrăznit să le nesocotesc.

> “Light has been shining in Battle Creek in clear, bright rays; but who of those that acted a part in the meeting at Minneapolis have come to the light and received the rich treasures of truth which the Lord sent them from heaven? Who have kept step and step with the Leader, Jesus Christ? Who have made full confession of their mistaken zeal, their blindness, their jealousies and evil surmisings, their defiance of truth? Not one; and because of their long neglect to acknowledge the light, it has left them far behind; they have not been growing in grace and in the knowledge of Christ Jesus our Lord. They have failed to receive the needed grace which they might have had, and which would have made them strong men in religious experience.

> În Battle Creek, lumina a strălucit în raze limpezi, strălucitoare; dar cine dintre aceia care au avut un rol în adunarea de la Minneapolis au venit la lumină și au primit bogatele comori ale adevărului pe care Domnul li le-a trimis din cer? Cine au ținut pasul cu Conducătorul, Isus Hristos? Cine și-au făcut deplina mărturisire a zelului lor greșit, a orbirii lor, a geloziilor și bănuielilor lor rele, a sfidării lor față de adevăr? Niciunul; iar din pricina faptului că, vreme îndelungată, au neglijat să recunoască lumina, aceasta i-a lăsat mult în urmă; nu au crescut în har și în cunoașterea lui Hristos Isus, Domnul nostru. Nu au reușit să primească harul trebuincios pe care l-ar fi putut avea și care i-ar fi făcut bărbați puternici în experiența religioasă.

> “The position taken at Minneapolis was apparently an insurmountable barrier which in a great degree shut them in with doubters, questioners, with the rejecters of truth and the power of God. When another crisis comes, those who have so long resisted evidence piled upon evidence will again be tested upon the points where they failed so manifestly, and it will be hard for them to receive that which is from God and refuse that which is from the powers of darkness. Therefore their only safe course is to walk in humility, making straight paths for their feet, lest the lame be turned out of the way. It makes every difference whom we company with, whether it is with men who walk with God and who believe and trust Him, or with men who follow their own supposed wisdom, walking in the sparks of their own kindling.

> Poziția adoptată la Minneapolis a fost, în mod aparent, o barieră insurmontabilă care, într-o mare măsură, i-a închis în compania îndoielnicilor, a celor care pun întrebări, a celor care resping adevărul și puterea lui Dumnezeu. Când va veni o altă criză, cei care s-au împotrivit atâta vreme dovezilor adunate una peste alta vor fi din nou puși la încercare în punctele în care au eșuat atât de vădit, și le va fi greu să primească ceea ce este de la Dumnezeu și să refuze ceea ce este de la puterile întunericului. De aceea, singura lor cale sigură este să umble în smerenie, făcând cărări drepte pentru picioarele lor, ca nu cumva cel șchiop să fie abătut din cale. Contează întru totul cu cine ne însoțim, fie cu oameni care umblă cu Dumnezeu și care cred și se încred în El, fie cu oameni care urmează așa-zisa lor înțelepciune, umblând în scânteile focului pe care și l-au aprins ei înșiși.

> “The time and care and labor required to counteract the influence of those who have worked against the truth has been a terrible loss; for we might have been years ahead in spiritual knowledge; and many, many souls might have been added to the church if those who ought to have walked in the light had followed on to know the Lord, that they might know His going forth is prepared as the morning. But when so much labor has to be expended right in the church to counteract the influence of workers who have stood as a granite wall against the truth God sends to His people, the world is left in comparative darkness.

> Timpul, grija și osteneala cerute pentru a contracara influența celor care au lucrat împotriva adevărului au însemnat o pierdere cumplită; căci am fi putut fi cu ani înainte în cunoașterea spirituală; și multe, multe suflete ar fi putut fi adăugate la biserică dacă aceia care ar fi trebuit să umble în lumină ar fi stăruit să-L cunoască pe Domnul, ca să cunoască faptul că ieșirea Lui este pregătită ca zorile. Dar când atâta osteneală trebuie depusă chiar în biserică pentru a contracara influența lucrătorilor care au stat ca un zid de granit împotriva adevărului pe care Dumnezeu îl trimite poporului Său, lumea este lăsată în întuneric relativ.

> “God meant that the watchmen should arise and with united voices send forth a decided message, giving the trumpet a certain sound, that the people might all spring to their post of duty and act their part in the great work. Then the strong, clear light of that other angel who comes down from heaven having great power, would have filled the earth with his glory. We are years behind; and those who stood in blindness and hindered the advancement of the very message that God meant should go forth from the Minneapolis meeting as a lamp that burneth, have need to humble their hearts before God and see and understand how the work has been hindered by their blindness of mind and hardness of heart.” Manuscript Releases, volume 14, 107–111.

> Dumnezeu a intenționat ca străjerii să se ridice și, cu glasuri unite, să transmită o solie hotărâtă, dând trâmbiței un sunet deslușit, pentru ca toți din popor să se ridice la posturile lor de datorie și să-și împlinească partea în marea lucrare. Atunci lumina puternică și clară a acelui alt înger, care coboară din cer având mare putere, ar fi umplut pământul cu slava lui. Suntem cu ani în urmă; iar cei care au rămas în orbire și au împiedicat înaintarea tocmai a soliei pe care Dumnezeu a intenționat să pornească din adunarea de la Minneapolis ca o făclie care arde, au nevoie să-și smerească inimile înaintea lui Dumnezeu și să vadă și să înțeleagă cum lucrarea a fost împiedicată de orbirea minții lor și de împietrirea inimii lor. Manuscript Releases, volumul 14, 107-111.

What was it that had produced a leadership that manifested such open rebellion in 1888, that Sister White compared it to the rebellion of Korah, Dathan and Abiram? The answer no doubt lies in the rebellion of 1863, that prepared the way for what Ezekiel was told would be even greater abominations. Rejecting the “seven times,” of Leviticus twenty-six, and introducing a counterfeit chart, would produce the necessity to uphold the counterfeit of 1863. Thus, Miller would watch his jewels get scattered and covered up with rubbish and counterfeit jewels and coins. The worldly saying says, “history is written by the victors.”

Ce anume a generat o conducere care, în 1888, a manifestat o răzvrătire atât de fățișă, încât Sora White a comparat-o cu răzvrătirea lui Core, Datan și Abiram? Răspunsul, fără îndoială, se află în răzvrătirea din 1863, care a pregătit calea pentru ceea ce lui Ezechiel i s-a spus că vor fi urâciuni și mai mari. Respingerea «de șapte ori» din Levitic douăzeci și șase și introducerea unei diagrame contrafăcute aveau să creeze necesitatea de a susține falsul din 1863. Astfel, Miller avea să-și vadă nestematele împrăștiate și acoperite cu gunoaie și cu nestemate și monede contrafăcute. Zicala lumească spune: «istoria este scrisă de învingători.»

Though not actually the victors, those leading the Laodicean Adventist church have spent time and effort to construct a historical narrative that upholds the increasing rebellion through the four generations, in an attempt to place that rebellion in a light that is far from the actual history recorded by the heavenly angels. The revision of history is a hallmark characteristic of the Jesuits of the Catholic Church, and historical revisionism has been a stock and trade of Laodicean Adventist historians. What is written these days by Laodicean Adventist “historians” about the Minneapolis General Conference session is a classic example of historical revisionism.

Deși nu sunt de fapt învingătorii, cei care conduc Biserica Adventistă laodiceană au investit timp și efort pentru a construi o narațiune istorică ce susține răzvrătirea tot mai accentuată de-a lungul celor patru generații, într-o încercare de a așeza acea răzvrătire într-o lumină care este departe de istoria reală consemnată de îngerii cerești. Revizuirea istoriei este o trăsătură emblematică a iezuiților Bisericii Catolice, iar revizionismul istoric a constituit instrumentarul de bază al istoricilor adventiști laodiceeni. Ceea ce se scrie în zilele noastre de către „istoricii” adventiști laodiceeni despre sesiunea Conferinței Generale de la Minneapolis este un exemplu clasic de revizionism istoric.

There may have been a few of the rebels from that conference that eventually repented, but the exception to the rule, does not deny the rule. Sister White was commanded to stay and record the meeting, for the rebellion of Korah, Dathan and Abiram was being repeated. For Adventist historians to construct the testimony around whether the message of righteousness by faith was understood, not understood; rejected or not rejected, or thereafter accepted is to avoid the inspired testimony of a rebellion that was typified by Korah, Dathan and Abiram.

S-ar putea ca dintre răzvrătiții de la acea conferință să fi fost câțiva care, în cele din urmă, s-au pocăit, dar excepția de la regulă nu desființează regula. Sorei White i s-a poruncit să rămână și să consemneze desfășurarea întâlnirii, căci se repeta răzvrătirea lui Core, Datan și Abiram. Pentru istoricii adventiști, a construi mărturia în jurul chestiunii dacă mesajul neprihănirii prin credință a fost înțeles sau neînțeles; respins sau nu, ori ulterior acceptat, înseamnă a eluda mărturia inspirată privitoare la o răzvrătire prefigurată de Core, Datan și Abiram.

Which of those three rebels did Moses’ record show was afterward repentant and accepted back in the leadership with Moses?

Pe care dintre acei trei răzvrătiți îl arată consemnarea lui Moise ca fiind ulterior pocăit și reprimit în conducere alături de Moise?

> “Korah, the leading spirit in this movement, was a Levite, of the family of Kohath, and a cousin of Moses; he was a man of ability and influence. Though appointed to the service of the tabernacle, he had become dissatisfied with his position and aspired to the dignity of the priesthood. The bestowal upon Aaron and his house of the priestly office, which had formerly devolved upon the first-born son of every family, had given rise to jealousy and dissatisfaction, and for some time Korah had been secretly opposing the authority of Moses and Aaron, though he had not ventured upon any open act of rebellion. He finally conceived the bold design of overthrowing both the civil and the religious authority. He did not fail to find sympathizers. Close to the tents of Korah and the Kohathites, on the south side of the tabernacle, was the encampment of the tribe of Reuben, the tents of Dathan and Abiram, two princes of this tribe, being near that of Korah. These princes readily joined in his ambitious schemes. Being descendants from the eldest son of Jacob, they claimed that the civil authority belonged to them, and they determined to divide with Korah the honors of the priesthood.

> Korah, spiritul conducător al acestei mișcări, era levit, din familia lui Kohath, și văr al lui Moses; era un om de capacitate și influență. Deși rânduit la slujirea tabernacolului, se arătase nemulțumit de poziția sa și aspira la demnitatea preoției. Conferirea oficiului preoțesc lui Aaron și casei lui, care mai înainte revenea întâiului născut din fiecare familie, a dat naștere la gelozie și nemulțumire, iar de ceva vreme Korah se împotrivea în taină autorității lui Moses și Aaron, deși nu îndrăznise vreun act deschis de răzvrătire. În cele din urmă a conceput planul îndrăzneț de a răsturna atât autoritatea civilă, cât și pe cea religioasă. Nu i-au lipsit simpatizanții. În apropierea corturilor lui Korah și ale celor din Kohath, pe latura de miazăzi a tabernacolului, se afla tabăra seminției lui Reuben; corturile lui Dathan și Abiram, două căpetenii ale acestei seminții, erau aproape de cel al lui Korah. Acești căpetenii s-au alăturat de îndată planurilor sale ambițioase. Fiind descendenți ai întâiului născut al lui Jacob, au pretins că autoritatea civilă le aparține și au hotărât să împartă cu Korah onorurile preoției.

> “The state of feeling among the people favored the designs of Korah. In the bitterness of their disappointment, their former doubts, jealousy, and hatred had returned, and again their complaints were directed against their patient leader. The Israelites were continually losing sight of the fact that they were under divine guidance. They forgot that the Angel of the covenant was their invisible leader, that, veiled by the cloudy pillar, the presence of Christ went before them, and that from Him Moses received all his directions.

> Starea de spirit a poporului favoriza planurile lui Core. În amărăciunea dezamăgirii lor, îndoielile, gelozia și ura lor de altădată reveniseră, iar plângerile lor se îndreptau din nou împotriva conducătorului lor răbdător. Israeliții pierdeau neîncetat din vedere faptul că se aflau sub călăuzire divină. Ei uitaseră că Îngerul legământului era conducătorul lor nevăzut, că, învăluită de stâlpul de nor, prezența lui Hristos mergea înaintea lor, și că de la El Moise primea toate îndrumările.

> “They were unwilling to submit to the terrible sentence that they must all die in the wilderness, and hence they were ready to seize upon every pretext for believing that it was not God but Moses who was leading them and who had pronounced their doom. The best efforts of the meekest man upon the earth could not quell the insubordination of this people; and although the marks of God’s displeasure at their former perverseness were still before them in their broken ranks and missing numbers, they did not take the lesson to heart. Again they were overcome by temptation.” Patriarchs and Prophets, 395, 396.

> "Nu erau dispuși să se supună cumplitei sentințe că aveau să moară cu toții în pustie și, de aceea, erau gata să se agațe de orice pretext pentru a crede că nu Dumnezeu, ci Moise era cel care îi conducea și care le pronunțase condamnarea. Cele mai mari strădanii ale celui mai blând om de pe pământ nu au putut înăbuși nesupunerea acestui popor; și, deși semnele nemulțumirii lui Dumnezeu față de îndărătnicia lor de mai înainte erau încă înaintea lor, în rândurile lor frânte și în efectivele lor rărite, nu au luat lecția la inimă. Din nou au fost biruiți de ispită." Patriarhi și Profeți, 395, 396.

Laodicean Adventism began in 1856, and in 1863 it became the legally registered Laodicean Adventist church. As previously addressed in prior articles, there is no inspired testimony that Laodicea is ever saved. It cannot be saved unless it repents of its condition, and accepts the experience represented by Philadelphia. Laodicea is a people that is judged, by being spewed out of the mouth of the Lord. As the Laodicean church, inspiration identifies that the church was destined to wander in the wilderness as did ancient Israel.

Adventismul laodicean a început în 1856, iar în 1863 a devenit Biserica Adventistă laodiceană înregistrată legal. După cum s-a arătat anterior în articolele precedente, nu există nicio mărturie inspirată că Laodiceea ar fi vreodată mântuită. Nu poate fi mântuită decât dacă se pocăiește de starea ei și acceptă experiența reprezentată de Filadelfia. Laodiceea este un popor judecat, prin aceea că este vărsat din gura Domnului. În ceea ce privește biserica laodiceană, inspirația arată că biserica era destinată să rătăcească în pustie, așa cum a făcut Israelul din vechime.

Which of the rebels of ancient Israel wandered in the wilderness for forty years and then entered into the Promised Land? Not a single soul, and their wandering typified the wandering of modern Israel.

Care dintre răzvrătiții Israelului din vechime a rătăcit în pustie patruzeci de ani și apoi a intrat în Țara Făgăduită? Niciun suflet, iar rătăcirea lor a prefigurat rătăcirea Israelului modern.

The rebellion of Korah, Dathan and Abiram (that typified the rebellion of 1888), was premised upon their unwillingness to accept the judgment upon the people assigning them to wander for forty years in the wilderness. The rebellion of 1888, was premised upon the leadership’s rejection of the pronouncement identifying them as Laodicea and assigning them to wander many more years in the wilderness because of their insubordination.

Răzvrătirea lui Core, Datan și Abiram (care prefigura răzvrătirea din 1888) s-a întemeiat pe refuzul lor de a accepta judecata rostită asupra poporului, care îl condamna să rătăcească patruzeci de ani în pustie. Răzvrătirea din 1888 s-a întemeiat pe respingerea, din partea conducerii, a declarației care îi identifica ca fiind Laodicea și le impunea, din pricina nesupunerii lor, să rătăcească încă mulți ani în pustie.

> “The message given us by A. T. Jones, and E. J. Waggoner is the message of God to the Laodicean church, and woe be unto anyone who professes to believe the truth and yet does not reflect to others the God-given rays.” The 1888 Materials, 1053.

> "Solia care ne-a fost dată prin A. T. Jones și E. J. Waggoner este solia lui Dumnezeu pentru biserica laodiceană, iar vai de oricine mărturisește că crede adevărul și totuși nu răsfrânge asupra altora razele date de Dumnezeu." Materialele din 1888, 1053.

The ancient men, who were to be the guardians of the people in 1888, believed they were “rich and increased with goods”. We will consider what produced this condition in advance of 1888, in the next article.

Bătrânii, care trebuiau să fie păzitorii poporului în 1888, credeau că sunt „bogați și sporiți în bunuri”. Vom examina ce a produs această stare înainte de 1888, în articolul următor.

> “My soul is made very sad to see how quickly some who have had light and truth will accept the deceptions of Satan, and be charmed with a spurious holiness. When men turn away from the landmarks the Lord has established that we may understand our position as marked out in prophecy, they are going they know not whither.

> Sufletul meu este adânc întristat când văd cât de repede unii care au avut lumină și adevăr vor accepta amăgirile lui Satana și vor fi fermecați de o sfințenie falsă. Când oamenii se abat de la pietrele de hotar pe care Domnul le-a stabilit, pentru ca noi să înțelegem poziția noastră așa cum este trasată în profeție, ei merg fără să știe încotro.

> “I question whether genuine rebellion is ever curable. Study in Patriarchs and Prophets the rebellion of Korah, Dathan, and Abiram. This rebellion was extended, including more than two men. It was led by two hundred and fifty princes of the congregation, men of renown. Call rebellion by its right name and apostasy by its right name, and then consider that the experience of the ancient people of God with all its objectionable features was faithfully chronicled to pass into history. The Scripture declares, ‘These things … are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’ And if men and women who have the knowledge of the truth are so far separated from their Great Leader that they will take the great leader of apostasy and name him Christ our Righteousness, it is because they have not sunk deep into the mines of the truth. They are not able to distinguish the precious ore from the base material.

> Mă întreb dacă răzvrătirea adevărată poate fi vreodată vindecată. Studiați în Patriarhi și Profeți răzvrătirea lui Core, Datan și Abiram. Această răzvrătire s-a extins, cuprinzând mai mult de doi oameni. Ea a fost condusă de două sute cincizeci de căpetenii ale adunării, bărbați de renume. Numiți răzvrătirea pe numele ei adevărat și apostazia pe numele ei adevărat, și apoi luați în considerare că experiența poporului lui Dumnezeu din vechime, cu toate trăsăturile ei condamnabile, a fost consemnată cu fidelitate pentru a trece în istorie. Scriptura declară: „Aceste lucruri ... sunt scrise spre avertizarea noastră, peste care au venit sfârșiturile veacurilor.” Și dacă bărbați și femei care au cunoașterea adevărului sunt atât de depărtați de Marele lor Conducător, încât vor lua marele conducător al apostaziei și îl vor numi Hristos, Neprihănirea noastră, aceasta se datorează faptului că nu au pătruns adânc în minele adevărului. Ei nu sunt în stare să deosebească minereul prețios de materialul inferior.

> “Read the cautions so abundantly given in the Word of God in regard to false prophets that will come in with their heresies, and if possible will deceive the very elect. With these warnings, why is it that the church does not distinguish the false from the genuine? Those who have in any way been thus misled need to humble themselves before God, and sincerely repent, because they have so easily been led astray. They have not distinguished the voice of the true Shepherd from that of a stranger. Let all such review this chapter of their experience.

> Citiți avertismentele date din belșug în Cuvântul lui Dumnezeu cu privire la profeții mincinoși care vor pătrunde cu ereziile lor și, dacă va fi cu putință, vor amăgi chiar și pe cei aleși. Având înainte aceste avertizări, cum se face că biserica nu deosebește pe cel fals de cel adevărat? Cei care, în orice fel, au fost astfel amăgiți trebuie să se smerească înaintea lui Dumnezeu și să se pocăiască sincer, pentru că s-au lăsat atât de ușor duși în rătăcire. Ei nu au deosebit glasul Păstorului cel adevărat de glasul unui străin. Să-și reexamineze toți aceștia acest capitol al experienței lor.

> “For more than half a century God has been giving His people light through the testimonies of His Spirit. After all this time is it left for a few men and their wives to undeceive the whole church of believers, declaring Mrs. White a fraud and a deceiver? ‘By their fruits ye shall know them.’

> De mai bine de o jumătate de secol, Dumnezeu dă poporului Său lumină prin mărturiile Duhului Său. După tot acest timp, să fie lăsat pe seama câtorva bărbați și a soțiilor lor să scoată din amăgire întreaga biserică a celor credincioși, declarând-o pe doamna White o impostoare și o înșelătoare? „Îi veți cunoaște după roadele lor.”

> “Those who can ignore all the evidences which God has given them, and change that blessing into a curse, should tremble for the safety of their own souls. Their candlestick will be removed out of its place unless they repent. The Lord has been insulted. The standard of truth, of the first, second, and third angels’ messages has been left to trail in the dust. If the watchmen are left to mislead the people in this fashion, God will hold some souls responsible for a lack of keen discernment to discover what kind of provender was being given to His flock.

> Cei care pot ignora toate dovezile pe care Dumnezeu li le-a dat și care prefac acea binecuvântare într-un blestem ar trebui să se cutremure pentru siguranța sufletelor lor. Sfeșnicul lor va fi înlăturat din locul lui, dacă nu se pocăiesc. Domnul a fost ofensat. Stindardul adevărului, al soliilor primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger, a fost lăsat să fie târât în țărână. Dacă străjerii sunt lăsați să rătăcească poporul în felul acesta, Dumnezeu va trage la răspundere anumite suflete pentru lipsa unui discernământ pătrunzător care să descopere ce fel de hrană i se dădea turmei Sale.

> “Apostasies have occurred and the Lord has permitted matters of this nature to develop in the past in order to show how easily His people will be misled when they depend upon the words of men instead of searching the Scriptures for themselves, as did the noble Bereans, to see if these things are so. And the Lord has permitted things of this kind to occur that warnings may be given that such things will take place.

> Au avut loc apostazii, iar Domnul a îngăduit ca lucruri de această natură să se dezvolte în trecut, pentru a arăta cât de lesne poporul Său va fi amăgit atunci când depinde de cuvintele oamenilor, în loc să cerceteze ei înșiși Scripturile, așa cum au făcut nobilii bereeni, ca să vadă dacă aceste lucruri sunt așa. Și Domnul a îngăduit ca lucruri de acest fel să aibă loc, pentru a se da avertizări că astfel de lucruri vor avea loc.

> “Rebellion and apostasy are in the very air we breathe. We shall be affected by them unless we by faith hang our helpless souls upon Christ. If men are so easily misled now, how will they stand when Satan shall personate Christ, and work miracles? Who will be unmoved by his misrepresentations then—professing to be Christ when it is only Satan assuming the person of Christ, and apparently working the works of Christ? What will hold God’s people from giving their allegiance to false christs? ‘Go not after them.’

> Răzvrătirea și apostazia sunt chiar în aerul pe care îl respirăm. Vom fi afectați de ele dacă nu ne atârnăm prin credință sufletele noastre neajutorate de Hristos. Dacă oamenii sunt atât de ușor induși în eroare acum, cum vor sta în picioare când Satana se va da drept Hristos și va săvârși minuni? Cine va rămâne neclintit față de amăgirile lui atunci—când va pretinde că este Hristos, deși nu este decât Satana asumându-și persoana lui Hristos și părând a săvârși lucrările lui Hristos? Ce îi va ține pe poporul lui Dumnezeu de la a-și da loialitatea unor hristoși mincinoși? 'Nu vă duceți după ei.'

> “The doctrines must be plainly understood. The men accepted to preach the truth must be anchored; then their vessel will hold against storm and tempest, because the anchor holds them firmly. The deceptions will increase, and we are to call rebellion by its right name. We are to stand with the whole armor on. In this conflict we do not meet men only, but principalities and powers. We wrestle not against flesh and blood. Let Ephesians 6:10–18 be read carefully and impressively in our churches.” Notebook Leaflets, 57, 58.

> Doctrinele trebuie înțelese limpede. Bărbații admiși să predice adevărul trebuie să fie ancorați; atunci vasul lor va ține piept furtunii și vijeliei, pentru că ancora îi ține ferm. Înșelăciunile vor spori, iar noi trebuie să numim răzvrătirea cu numele ei adevărat. Trebuie să stăm, îmbrăcați cu toată armătura. În acest conflict nu ne confruntăm numai cu oameni, ci și cu domnii și stăpâniri. Lupta noastră nu este împotriva cărnii și a sângelui. Efeseni 6:10-18 să fie citit cu atenție și într-un mod care să lase o puternică impresie în bisericile noastre. Foi din Caiet, 57, 58.

Back to Articles