Article

# The Book of Daniel - Number One

Cartea lui Daniel - Numărul întâi

The Ulai and Hiddekel

Ulai și Hidechel

Author

Jeff Pippenger

Published

November 21, 2023

Formats

PDF
Word

> “Ministers and people declared that the prophecies of Daniel and the Revelation were incomprehensible mysteries. But Christ directed his disciples to the words of the prophet Daniel concerning events to take place in their time, and said, ‘Whoso readeth, let him understand.’ Matthew 24:15. And the assertion that the Revelation is a mystery, not to be understood, is contradicted by the very title of the book: ‘The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to show unto his servants things which must shortly come to pass. . . . Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein; for the time is at hand.’ Revelation 1:1–3.

> Slujitorii și poporul au declarat că profețiile lui Daniel și ale Apocalipsei erau taine de neînțeles. Dar Hristos i-a îndreptat pe ucenicii Săi către cuvintele prorocului Daniel privitoare la evenimente ce aveau să se petreacă în vremea lor și a spus: „Cine citește, să înțeleagă.” Matei 24:15. Iar afirmația că Apocalipsa este o taină care nu poate fi înțeleasă este contrazisă chiar de titlul cărții: „Apocalipsa lui Isus Hristos, pe care I-a dat-o Dumnezeu, ca să arate robilor Săi lucrurile care au să se întâmple în curând... Ferice de cel ce citește și de cei ce aud cuvintele acestei prorocii și păzesc cele scrise în ea; căci vremea este aproape.” Apocalipsa 1:1-3.

> “Says the prophet: ‘Blessed is he that readeth’—there are those who will not read; the blessing is not for them. ‘And they that hear’—there are some, also, who refuse to hear anything concerning the prophecies; the blessing is not for this class. ‘And keep those things which are written therein’—many refuse to heed the warnings and instructions contained in the Revelation. None of these can claim the blessing promised. All who ridicule the subjects of the prophecy, and mock at the symbols here solemnly given, all who refuse to reform their lives, and prepare for the coming of the Son of man, will be unblest.

> Zice profetul: „Fericit este cel ce citește”—sunt unii care nu vor să citească; binecuvântarea nu este pentru ei. „Și cei ce ascultă”—sunt și unii care refuză să audă ceva cu privire la profeții; binecuvântarea nu este pentru această categorie. „Și cei ce păzesc cele scrise în ea”—mulți refuză să ia aminte la avertizările și îndrumările conținute în Apocalipsa. Niciunul dintre aceștia nu poate avea parte de binecuvântarea promisă. Toți cei care își bat joc de subiectele profeției și batjocoresc simbolurile date aici în chip solemn, toți cei care refuză să-și îndrepte viața și să se pregătească pentru venirea Fiului omului, vor rămâne fără binecuvântare.

> “In view of the testimony of Inspiration, how dare men teach that the Revelation is a mystery, beyond the reach of human understanding? It is a mystery revealed, a book opened. The study of the Revelation directs the mind to the prophecies of Daniel, and both present most important instruction, given of God to men, concerning events to take place at the close of this world’s history.” The Great Controversy, 340.

> În lumina mărturiei Inspirației, cum îndrăznesc oamenii să învețe că Apocalipsa este o taină, dincolo de sfera înțelegerii omenești? Ea este o taină descoperită, o carte deschisă. Studiul Apocalipsei îndreaptă mintea către profețiile lui Daniel, iar amândouă prezintă învățătură de cea mai mare importanță, dată de Dumnezeu oamenilor, cu privire la evenimentele care urmează să aibă loc la încheierea istoriei acestei lumi. Marea Luptă, 340.

The “study of the Revelation directs the mind to the prophecies of Daniel.” Some persons only see prophecy within the book of Daniel. But Daniel presents two lines of truth and the truth that represent his prophecies are the last six chapters of his book. The first six chapters present illustrated prophecy, that, by and large, are still unrecognized. Before we consider the first six chapters of Daniel, we will explain why there is actually only two prophecies represented in the last six chapters of Daniel. Sister White points out the two prophecies by referring to the two great rivers of Shinar. When we accept the symbolism she sets forth we find the key to see two, and only two prophecies in the last six chapters of Daniel.

„Studiul Apocalipsei îndreaptă mintea către profețiile lui Daniel.” Unii văd profeția doar în cartea lui Daniel. Dar Daniel prezintă două linii ale adevărului, iar linia de adevăr care reprezintă profețiile sale este alcătuită din ultimele șase capitole ale cărții sale. Primele șase capitole prezintă profeții ilustrate, care, în mare parte, rămân încă nerecunoscute. Înainte de a lua în considerare primele șase capitole ale cărții lui Daniel, vom explica de ce, în realitate, în ultimele șase capitole ale cărții lui Daniel sunt reprezentate doar două profeții. Sora White indică cele două profeții făcând trimitere la cele două mari râuri ale Șinearului. Când acceptăm simbolismul pe care îl expune, găsim cheia pentru a vedea două, și numai două, profeții în ultimele șase capitole ale cărții lui Daniel.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.” Testimonies to Ministers, 112.

> "Lumina pe care Daniel a primit-o de la Dumnezeu a fost dată în mod deosebit pentru aceste zile din urmă. Vedeniile pe care le-a văzut pe malurile Ulaiului și ale Hidechelului, marile râuri ale Șinearului, sunt acum în curs de împlinire, iar toate evenimentele prevestite se vor împlini în curând." Mărturii pentru slujitori, 112.

The vision of chapter eight was given by the Ulai river.

Vedenia din capitolul al optulea a fost dată lângă râul Ulai.

> In the third year of the reign of king Belshazzar a vision appeared unto me, even unto me Daniel, after that which appeared unto me at the first. And I saw in a vision; and it came to pass, when I saw, that I was at Shushan in the palace, which is in the province of Elam; and I saw in a vision, and I was by the river of Ulai. Daniel 8:1, 2.

> În al treilea an al domniei regelui Belșațar, o vedenie mi s-a arătat mie, chiar mie, lui Daniel, după aceea care mi se arătase la început. Și am văzut într-o vedenie; și s-a întâmplat, pe când vedeam, că mă aflam la Susa, în palat, care este în provincia Elam; și am văzut într-o vedenie și eram lângă râul Ulai. Daniel 8:1, 2.

When we took the paragraph from Testimonies to Ministers, where Sister White referenced “the Ulai and Hiddekel” and called them “the great rivers of Shinar” we were dissecting that paragraph from one of the most important commentaries on the study of the books of Daniel and Revelation in Sister White’s writings. In the passage she states, “There is need of a much closer study of the word of God; especially should Daniel and the Revelation have attention as never before in the history of our work.”

Când am luat paragraful din Testimonies to Ministers, în care Sora White a făcut referire la «Ulai și Hidechel» și le-a numit «marile râuri ale Șinearului», disecam acel paragraf, provenit din unul dintre cele mai importante comentarii asupra studiului cărților Daniel și Apocalipsa din scrierile Sorei White. În acel pasaj ea afirmă: «Este nevoie de un studiu mult mai atent al Cuvântului lui Dumnezeu; în mod deosebit Daniel și Apocalipsa ar trebui să primească atenție ca niciodată mai înainte în istoria lucrării noastre.»

If we closely study the first two verses we just cited from Daniel chapter eight they provide two internal witnesses to a fact that is often overlooked. Daniel says “in the third year of” Belshazzar “a vision appeared unto me.” Then he adds, “after that which appeared to me at the first.” This verse can be understood two ways, and either way produces the identical conclusion.

Dacă studiem cu atenție primele două versete pe care tocmai le-am citat din Daniel, capitolul opt, ele oferă două mărturii interne ale unui fapt adesea trecut cu vederea. Daniel spune: „în al treilea an al lui Belșațar mi s-a arătat o vedenie.” Apoi adaugă: „după aceea care mi se arătase la început.” Acest verset poate fi înțeles în două moduri, și oricare dintre ele duce la o concluzie identică.

The angel Gabriel was the one that brought prophetic light to Daniel, as he did with all the prophets, for he had replaced Satan as the heavenly light bearer. This means that every prophetic rule that is located in the Scriptures was guided by Gabriel. Whether Daniel understood it or not, in verse one of chapter eight, not only is he identifying an important prophetic observation, but he provides two witnesses of the important prophetic observation in the verse. What Daniel recorded in verse one, is that he had received a vision previous to the vision he received by the Ulai river. The vision by the Ulai river came in Belshazzar’s third year. The vision, before the vision by the Ulai river, came in the first year of Belshazzar.

Îngerul Gabriel a fost cel care a adus lui Daniel lumina profetică, așa cum a făcut cu toți profeții, căci îl înlocuise pe Satana ca purtătorul ceresc al luminii. Aceasta înseamnă că orice regulă profetică aflată în Scripturi a fost călăuzită de Gabriel. Indiferent dacă Daniel a înțeles sau nu, în versetul întâi din capitolul opt el nu doar că identifică o importantă observație profetică, ci oferă și doi martori ai acestei importante observații profetice în verset. Ceea ce a consemnat Daniel în versetul întâi este că primise o vedenie anterioară vedeniei pe care a primit-o lângă râul Ulai. Vedenia de lângă râul Ulai i-a fost dată în al treilea an al lui Belșațar. Vedenia, de dinaintea vedeniei de lângă râul Ulai, i-a fost dată în anul întâi al lui Belșațar.

> In the first year of Belshazzar king of Babylon Daniel had a dream and visions of his head upon his bed: then he wrote the dream, and told the sum of the matters. Daniel 7:1.

> În anul dintâi al lui Belșațar, împăratul Babilonului, Daniel a avut un vis și vedenii ale capului său pe patul său: apoi a scris visul și a făcut cunoscut cuprinsul lucrurilor. Daniel 7:1.

In verse one of chapter eight, Daniel is identifying that he also had a vision in the first year of Belshazzar, because he says, “after that which appeared to me at the first.” Did the Ulai vision appear after the vision of Belshazzar’s first year, or did the vision appear after the first of the two parallel visions? Either answer is correct. The vision of the Ulai river is the same vision as the vision of chapter seven. Gabriel is employing the prophetic principle of “repeat and enlarge,” and simultaneously the rule that upon the testimony of two establishes a thing. Both visions address the kingdoms of Bible prophecy.

În versetul întâi al capitolului opt, Daniel precizează că a avut, de asemenea, o viziune în anul întâi al lui Belșațar, deoarece spune: „după aceea care mi se arătase la început”. A apărut viziunea de la Ulai după viziunea din anul întâi al lui Belșațar sau a apărut viziunea după prima dintre cele două viziuni paralele? Oricare răspuns este corect. Viziunea de la râul Ulai este aceeași cu viziunea din capitolul șapte. Gabriel aplică principiul profetic „repetă și extinde” și, concomitent, regula potrivit căreia, pe temeiul mărturiei a doi, se statornicește un lucru. Ambele viziuni se referă la împărățiile profeției biblice.

The vision of chapter seven, portrays those kingdoms as beasts of prey, thus emphasizing and presenting them in the setting of their civil power. The vision of chapter eight, portrays those same kingdoms with symbols from God’s sanctuary service, though each of the symbols of the sanctuary service are purposely corrupted, in order to represent a counterfeit worship. Daniel eight, portrays the same kingdoms as the vision of chapter seven, but it places the kingdoms in their religious setting.

Viziunea din capitolul șapte înfățișează acele împărății ca fiare de pradă, punând astfel în evidență și prezentându-le în contextul puterii lor civile. Viziunea din capitolul opt prezintă aceleași împărății prin simboluri din serviciul sanctuarului lui Dumnezeu, deși fiecare simbol al serviciului sanctuarului este în mod deliberat denaturat, pentru a reprezenta o închinare contrafăcută. Daniel opt înfățișează aceleași împărății ca viziunea din capitolul șapte, dar le plasează în cadrul lor religios.

The Ulai vision of Daniel chapter eight repeats and enlarges the vision of chapter seven. Chapter seven identifies the civil aspect of the kingdoms of Bible prophecy, and chapter eight identifies the religious aspect of the kingdoms of Bible prophecy. When this is recognized, it can then be understood that chapters seven and eight are the same vision. Chapter nine is where Gabriel comes to give the explanation of the element of time in the vision of chapter eight. Therefore, the vision of the Ulai represents chapters seven, eight and nine of the book of Daniel. The river Hiddekel is then introduced in chapter ten.

Vedenia de la Ulai din capitolul opt al lui Daniel repetă și extinde vedenia din capitolul șapte. Capitolul șapte identifică aspectul civil al împărățiilor din profeția biblică, iar capitolul opt identifică aspectul religios al împărățiilor din profeția biblică. Odată ce acest lucru este recunoscut, se poate înțelege că capitolele șapte și opt constituie aceeași vedenie. Capitolul nouă este cel în care Gabriel vine pentru a oferi explicația elementului temporal din vedenia capitolului opt. Prin urmare, vedenia de la Ulai reprezintă capitolele șapte, opt și nouă ale cărții lui Daniel. Râul Hiddekel este apoi introdus în capitolul zece.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. In those days I Daniel was mourning three full weeks. I ate no pleasant bread, neither came flesh nor wine in my mouth, neither did I anoint myself at all, till three whole weeks were fulfilled. And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel. Daniel 10:1–4.

> În al treilea an al lui Cirus, regele Persiei, un cuvânt a fost descoperit lui Daniel, al cărui nume era Beltșațar; și cuvântul era adevărat, dar vremea hotărâtă era îndelungată; și el a priceput cuvântul și a avut înțelegerea vedeniei. În acele zile, eu, Daniel, eram în jale trei săptămâni întregi. N-am mâncat pâine aleasă, nici carne, nici vin nu mi-au intrat în gură, nici nu m-am uns deloc, până ce s-au împlinit trei săptămâni întregi. Iar în ziua a douăzeci și patra a lunii întâi, pe când eram pe malul râului celui mare, care este Hiddekel. Daniel 10:1-4.

The vision of the Hiddekel river introduces the prophetic history of the king of the north. It begins with the breakup of Alexander the Great’s kingdom, identifies the ebb and flow of the following history where ultimately the only two antagonists left from the disintegration of Alexander the Great’s former kingdom is a literal southern king versus a literal northern king. Ultimately it arrives at the history of the papacy, who then becomes the spiritual king of the north, who at the end of chapter eleven, comes to his end, Michael stands up and human probation closes. The simple overview is that the Ulai river vision is the internal vision of God’s sanctuary and host, and the Hiddekel river is the external vision of the enemy of God and His people during the same history. It is employing the same principle that is found in Revelation’s seven churches and seven seals.

Viziunea de la râul Hiddekel introduce istoria profetică a împăratului de la miazănoapte. Ea începe cu dezmembrarea imperiului lui Alexandru cel Mare, identifică oscilațiile istoriei ulterioare, în care, în cele din urmă, singurii doi antagoniști rămași din dezintegrarea fostului imperiu al lui Alexandru cel Mare sunt un împărat literal al miazăzii în opoziție cu un împărat literal al miazănoaptei. În cele din urmă, ea ajunge la istoria papalității, care devine atunci împăratul spiritual de la miazănoapte și care, la sfârșitul capitolului unsprezece, își găsește sfârșitul; Mihail se ridică, iar timpul de probă al omenirii se încheie. Sinteza simplă este că viziunea de la râul Ulai este viziunea internă a sanctuarului lui Dumnezeu și a oștirii Sale, iar viziunea de la râul Hiddekel este viziunea externă a vrăjmașului lui Dumnezeu și al poporului Său în cadrul aceleiași istorii. Ea folosește același principiu care se găsește în cele șapte biserici și cele șapte peceți din Apocalipsă.

> “Many ministers make no effort to explain Revelation. They call it an unprofitable book to study. They regard it as a sealed book, because it contains the record of figures and symbols. But the very name that has been given it, ‘Revelation,’ is a denial of this supposition. Revelation is a sealed book, but it is also an opened book. It records marvelous events that are to take place in the last days of this earth’s history. The teachings of this book are definite, not mystical and unintelligible. In it the same line of prophecy is taken up as in Daniel. Some prophecies God has repeated, thus showing that importance must be given to them. The Lord does not repeat things that are of no great consequence.” Manuscript Releases, volume 8, 413.

> Mulți slujitori nu fac niciun efort să explice Apocalipsa. Ei o numesc o carte nefolositoare pentru studiu. O consideră o carte pecetluită, deoarece conține consemnarea imaginilor și simbolurilor. Dar chiar numele care i-a fost dat, „Apocalipsa”, infirmă această presupunere. Apocalipsa este o carte pecetluită, dar este și o carte deschisă. Ea consemnează evenimente minunate care urmează să aibă loc în zilele de pe urmă ale istoriei acestui pământ. Învățăturile acestei cărți sunt precise, nu mistice și de neînțeles. În ea este reluat același fir profetic ca în Daniel. Unele profeții Dumnezeu le-a repetat, arătând astfel că trebuie să li se acorde importanță. Domnul nu repetă lucruri care nu au mare însemnătate. Manuscript Releases, volumul 8, 413.

The same internal and external history that is represented in the book of Daniel is taken up in the book of Revelation. Aside from the prophetic light that is produced from these two visions, there is also a confirmation of the methodology of biblical interpretation that was adopted by William Miller, and thereafter by Future for America. Correctly considered, the book of Daniel, as well as the book of Revelation, are absolute gold mines for confirmation of the principles of prophetic interpretation that the Bible identifies within itself.

Aceeași istorie internă și externă care este reprezentată în cartea lui Daniel este reluată în cartea Apocalipsei. Dincolo de lumina profetică izvorâtă din aceste două vedenii, există de asemenea o confirmare a metodologiei de interpretare biblică adoptate de William Miller și, ulterior, de Future for America. Privite corect, cartea lui Daniel, precum și cartea Apocalipsei, sunt adevărate mine de aur pentru confirmarea principiilor de interpretare profetică pe care Biblia le identifică în sine însăși.

The Ulai being the internal theme and the Hiddekel being the external, also represent the two prophecies that were to be unsealed at the “time of the end.” The Ulai was unsealed at the “time of the end” in 1798, and the Hiddekel was unsealed at the “time of the end” in 1989, when, as described in Daniel eleven, verse forty, the countries representing the former Soviet Union were swept away by the papacy and the United States.

Ulai, fiind tema internă, iar Hiddekel, tema externă, reprezintă de asemenea cele două profeții care urmau să fie desigilate la „timpul sfârșitului”. Ulai a fost desigilat la „timpul sfârșitului” în 1798, iar Hiddekel a fost desigilat la „timpul sfârșitului” în 1989, când, așa cum este descris în Daniel unsprezece, versetul patruzeci, țările care reprezentau fosta Uniune Sovietică au fost măturate de papalitate și de Statele Unite.

When these facts are recognized, it can then also be recognized that the two visions are actually one vision, the same as the prophetic history of the seven churches and the seven seals represent the same prophetic history. The two visions then become the avenue that the Lord used in the past movement of the first angel, and what the Lord will use in the current and future movement of the third angel, to produce a testing process as set forth in Daniel chapter twelve, verses nine and ten.

Când aceste realități sunt recunoscute, atunci se poate recunoaște, de asemenea, că cele două viziuni sunt, de fapt, o singură viziune, la fel cum istoria profetică a celor șapte biserici și a celor șapte peceți reprezintă aceeași istorie profetică. Cele două viziuni devin atunci mijlocul de care S-a folosit Domnul în mișcarea trecută a primului înger și de care Se va folosi Domnul în mișcarea actuală și viitoare a celui de-al treilea înger, pentru a produce un proces de încercare, așa cum este expus în Daniel, capitolul doisprezece, versetele nouă și zece.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> Și el a zis: Du-te pe calea ta, Daniele; căci cuvintele sunt ascunse și pecetluite până la vremea sfârșitului. Mulți vor fi curățiți, albiți și lămuriți; dar cei nelegiuiți vor săvârși nelegiuirea; și niciunul dintre cei nelegiuiți nu va înțelege; iar cei înțelepți vor înțelege. Daniel 12:9, 10.

As an example of the unsealing of the Hiddekel in 1989, consider what inspiration has said.

Ca exemplu al desigilării Hiddekelului din 1989, luați în considerare ceea ce a spus inspirația.

> “In the Revelation all the books of the Bible meet and end. Here is the complement of the book of Daniel. One is a prophecy; the other a revelation. The book that was sealed is not the Revelation, but that portion of the prophecy of Daniel relating to the last days. The angel commanded, ‘But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end.’ Daniel 12:4.” Acts of the Apostles, 585.

> În Apocalipsa toate cărțile Bibliei se întâlnesc și se încheie. Aici se află complementul cărții lui Daniel. Una este o profeție; cealaltă, o revelație. Cartea care a fost pecetluită nu este Apocalipsa, ci acea porțiune a profeției lui Daniel care se referă la zilele de pe urmă. Îngerul a poruncit: «Iar tu, Daniele, ține ascunse cuvintele și pecetluiește cartea, până la vremea sfârșitului.» Daniel 12:4. Faptele apostolilor, 585.

Both the Ulai and Hiddekel relate to the last days, but Adventism has only been willing to acknowledge that 1798 was Daniel’s “time of the end,” when his book was to be unsealed. Yet the portion of the prophecy “relating to the last days” is more accurately the last six verses of Daniel chapter eleven, for those verses conclude with Michael standing up when human probation closes.

Atât Ulai, cât și Hidechel se referă la zilele de pe urmă, dar Adventismul a fost dispus doar să recunoască faptul că 1798 a fost „vremea sfârșitului” din cartea lui Daniel, când cartea urma să fie dezpecetluită. Totuși, partea profeției „care privește zilele de pe urmă” constă, mai precis, în ultimele șase versete ale capitolului unsprezece din Daniel, căci acele versete se încheie cu ridicarea lui Mihail atunci când se închide timpul de probă al omenirii.

The vision of the judgment, as identified in Daniel chapters seven, eight and nine, was sealed up until the “time of the end” in 1798. The light (which the Ulai vision that was unsealed produced) was the announcement of the opening of the investigative judgment, not the close of judgment. The light that was unsealed with the Hiddekel vision, identifies the close of the investigative judgment, and it is also the passage in Daniel that contains “the portion of the prophecy relating to the last days.”

Vedenia judecății, așa cum este identificată în capitolele șapte, opt și nouă din cartea lui Daniel, a fost pecetluită până la „vremea sfârșitului”, în 1798. Lumina (pe care a produs-o vedenia de la Ulai, odată despecetluită) a fost anunțul deschiderii judecății de cercetare, nu închiderea judecății. Lumina care a fost despecetluită odată cu vedenia de la Hiddekel identifică închiderea judecății de cercetare și este, de asemenea, pasajul din cartea lui Daniel care conține „partea profeției referitoare la zilele de pe urmă”.

The unsealing in 1798 announced the opening of the investigative judgment. The unsealing in 1989 announced the near-approaching close of the investigative judgment. The signature of Alpha and Omega is easily seen in the book of Daniel, but only if you know what it is, and are willing to look for it.

Desigilarea din 1798 a anunțat începerea judecății de cercetare. Desigilarea din 1989 a anunțat apropiata încheiere a judecății de cercetare. Semnătura lui Alfa și Omega este ușor de văzut în cartea lui Daniel, dar numai dacă știi ce este și ești dispus să o cauți.

When probation closes in Daniel chapter eleven, verse forty-five, the signature of Alpha and Omega is recorded. The beginning of Daniel illustrates exactly where it ends. It begins with a literal war between literal Babylon and literal Israel, and literal Babylon is victorious.

În Daniel, capitolul unsprezece, versetul patruzeci și cinci, la închiderea timpului de probă, este consemnată semnătura lui Alfa și Omega. Începutul cărții lui Daniel ilustrează exact unde se încheie. Ea începe cu un război literal între Babilonul literal și Israelul literal, iar Babilonul literal este victorios.

> In the third year of the reign of Jehoiakim king of Judah came Nebuchadnezzar king of Babylon unto Jerusalem, and besieged it. And the Lord gave Jehoiakim king of Judah into his hand, with part of the vessels of the house of God: which he carried into the land of Shinar to the house of his god; and he brought the vessels into the treasure house of his god. Daniel 1:1, 2.

> În al treilea an al domniei lui Ioiachim, regele lui Iuda, a venit Nebucadnețar, regele Babilonului, la Ierusalim și l-a asediat. Și Domnul l-a dat pe Ioiachim, regele lui Iuda, în mâna lui, împreună cu o parte din vasele Casei lui Dumnezeu, pe care le-a dus în țara Șinear, în casa dumnezeului său; și a adus vasele în casa vistieriei dumnezeului său. Daniel 1:1, 2.

In Daniel chapter eleven, verse forty-five a spiritual war between spiritual Babylon, symbolized as “the king of the north”, and spiritual Israel, represented by “the glorious holy mountain”, concludes, and spiritual Israel is victorious over spiritual Babylon.

În Daniel, capitolul unsprezece, versetul patruzeci și cinci, se încheie un război spiritual între Babilonul spiritual, simbolizat prin „împăratul de la miazănoapte”, și Israelul spiritual, reprezentat de „muntele cel slăvit și sfânt”, iar Israelul spiritual este victorios asupra Babilonului spiritual.

> And he shall plant the tabernacles of his palace between the seas in the glorious holy mountain; yet he shall come to his end, and none shall help him. And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. Daniel 11:45; 12:1.

> Își va așeza corturile palatului său între mări, la muntele cel sfânt și slăvit; dar își va ajunge sfârșitul și nimeni nu-i va veni în ajutor. În vremea aceea se va ridica Mihail, marele voievod, ocrotitorul fiilor poporului tău; va fi o vreme de strâmtorare, cum n-a mai fost de când sunt neamuri și până la vremea aceea; și în vremea aceea poporul tău va fi izbăvit, fiecare dintre cei ce se vor găsi scriși în carte. Daniel 11:45; 12:1.

The books of Daniel and Revelation are one book:

Cărțile lui Daniel și ale Apocalipsei sunt o singură carte:

> “The books of Daniel and the Revelation are one. One is a prophecy, the other a revelation; one a book sealed, the other a book opened. John heard the mysteries which the thunders uttered, but he was commanded not to write them.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> „Cartea lui Daniel și Cartea Apocalipsei sunt una. Una este o profeție, cealaltă o revelație; una, o carte pecetluită, cealaltă, o carte deschisă. Ioan a auzit tainele pe care le-au rostit tunetele, dar i s-a poruncit să nu le scrie.” Comentariul Biblic Adventist de Ziua a Șaptea, volumul 7, 971.

The two books, which are one book, are the masterpiece of the angel Gabriel’s prophetic instruction. I write this knowing full well that what Gabriel delivered to Daniel and John came from Jesus, who received it from the Father. My point is not to lift up Gabriel, but to lift up the profound revelation of the evidences in both books, of how the Alpha and Omega designed prophetic rules of biblical interpretation which were to be represented within the two books, if we are willing to see.

Cele două cărți, care sunt o singură carte, sunt capodopera învățăturii profetice a îngerului Gabriel. Scriu aceasta știind prea bine că ceea ce Gabriel a transmis lui Daniel și lui Ioan a venit de la Isus, care a primit-o de la Tatăl. Scopul meu nu este să-l înalț pe Gabriel, ci să pun în lumină revelația profundă a dovezilor din ambele cărți, despre modul în care Alfa și Omega a conceput reguli profetice ale interpretării biblice, care urmau să fie reprezentate în cele două cărți, dacă suntem dispuși să vedem.

Let me remind you that, at this point, my purpose and intent is not to present an interpretation of the two prophecies of the Ulai and Hiddekel rivers. My purpose and intent are to deal with the prophecies in the first six chapters of Daniel’s book. I am simply making a case for the fact that the books of Daniel and Revelation are, perhaps, the most profoundly constructed books in the Word of God. They present the prophetic message, while also identifying God’s character, while also identifying the very rules necessary to be employed if a person would know the prophecies, and also know the One who set forth the prophecies.

Vă reamintesc că, în acest punct, scopul și intenția mea nu constau în prezentarea unei interpretări a celor două profeții ale râurilor Ulai și Hiddekel. Scopul și intenția mea sunt să tratez profețiile din primele șase capitole ale cărții lui Daniel. Nu fac decât să susțin că cărțile Daniel și Apocalipsa sunt, poate, cele mai profund alcătuite cărți din Cuvântul lui Dumnezeu. Ele prezintă mesajul profetic, identificând totodată caracterul lui Dumnezeu, precum și regulile însele necesare a fi aplicate pentru ca cineva să cunoască profețiile și, de asemenea, să-L cunoască pe Cel care a rânduit profețiile.

Another example of the profound nature of the books is Daniel’s presentation of the “seven times” of Leviticus twenty-six. The prophecy of the “seven times” was and is to be the “stumbling stone” for God’s people, both in ancient Israel, in the Millerite movement of the first angel, and also in the current and future movement of the third angel. A “stumbling stone”, by simple definition, is something that you do not see, even though it is clearly there. Therefore, once you recognize the “seven times” in the book of Daniel, you see that it is clearly there, but you also see that it is hidden to those who choose not to see.

Un alt exemplu al naturii profunde a cărților îl constituie prezentarea lui Daniel a «celor șapte vremi» din Leviticul douăzeci și șase. Profeția «celor șapte vremi» a fost și este menită să fie «piatra de poticnire» pentru poporul lui Dumnezeu, atât în Israelul antic, în mișcarea millerită a primului înger, cât și în mișcarea actuală și viitoare a celui de-al treilea înger. O «piatră de poticnire», prin definiție simplă, este ceva ce nu vezi, deși este în chip vădit acolo. Așadar, odată ce recunoști «cele șapte vremi» în cartea lui Daniel, vezi că ele sunt în mod limpede acolo, dar vezi de asemenea că sunt ascunse celor care aleg să nu vadă.

Hiding something while it is in the open grammatically is a profound accomplishment, it’s something that could not be embedded into any human mystery novel. It’s a masterpiece, for it is there, plain to see for any who wish not to stumble, but impossible to see for those who do choose to stumble. It is “hiding in plain sight”, so to speak. It is accomplished by a combination of humanity and divinity.

A ascunde ceva, deși se află la vedere, la nivel gramatical, este o realizare de mare profunzime; este ceva ce nu ar putea fi inserat în niciun roman de mister alcătuit de om. Este o capodoperă, căci este acolo, limpede la vedere pentru oricine nu voiește să se poticnească, dar cu neputință de văzut pentru cei care aleg să se poticnească. Este, cum s-ar spune, „ascuns în văzul tuturor”. Este înfăptuit printr-o îmbinare a umanului cu divinul.

I make that claim, for I wish to remind us at this point, that there is a Catholic teaching within Adventism, at least since the publication of Questions on Doctrine in 1957, and that has also raised its unrighteous head within this present truth movement of Future for America. The idea is that Christ, at the incarnation, did not take the flesh He inherited from Mary. Of course, those who uphold this teaching do not express it that way, but it is none-the-less what they teach. I call it a Catholic teaching, for the premise that Christ’s flesh was as pure as the flesh of Adam before he sinned, is the very satanic logic employed by the Catholic church with their teaching of the so-called “immaculate conception.” And if you are unfamiliar with the pagan teaching of the “immaculate conception,” it teaches that Christ’s flesh was supernaturally made as was Adam’s lower nature was, before he and Eve sinned or, as it is claimed, Christ had Adam’s pre-fallen, sinless nature. It teaches that Mary herself was miraculously given the fleshly unfallen nature of Adam before he sinned, so that she could be a perfect vessel for the Holy Spirit to incarnate the baby Jesus into her perfect flesh.

Fac această afirmație, căci doresc să ne reamintesc, în acest punct, că există o învățătură catolică în cadrul adventismului, cel puțin de la publicarea lucrării Questions on Doctrine în 1957, și că aceasta și-a ridicat, de asemenea, capul nelegiuit și în cadrul acestei mișcări a adevărului prezent, Future for America. Ideea este că Hristos, la întrupare, nu a luat asupra Sa firea pe care o moștenise de la Maria. Desigur, cei care susțin această învățătură nu o formulează astfel, dar totuși aceasta este ceea ce învață. O numesc o învățătură catolică, căci premisa potrivit căreia firea lui Hristos era la fel de curată ca firea lui Adam înainte ca acesta să fi păcătuit este chiar logica satanică folosită de Biserica Catolică prin învățătura așa-numitei «Neprihănite Zămisliri». Iar dacă nu sunteți familiarizați cu învățătura păgână a «Neprihănitei Zămisliri», ea susține că firea lui Hristos a fost alcătuită în chip supranatural, așa cum a fost firea inferioară a lui Adam înainte ca el și Eva să păcătuiască; sau, cum se pretinde, că Hristos a avut firea nepăcătoasă a lui Adam de dinainte de cădere. Aceasta învață că însăși Maria a primit în chip miraculos firea trupească necăzută a lui Adam de dinainte de a păcătui, pentru ca ea să poată fi un vas desăvârșit în care Duhul Sfânt să-L întrupeze pe Pruncul Isus în trupul ei desăvârșit.

Of course, those in Adventism that uphold the very same conclusion concerning the flesh of Jesus, do not point to any miracles with Mary, but they do wrest passages of Sister White and the Bible, to teach the very same Catholic concept. Why did I just digress and turn away from the discussion of the book of Daniel? I’ll answer that.

Desigur, cei din Adventism care susțin aceeași concluzie cu privire la trupul lui Isus nu invocă niciun miracol legat de Maria, dar răstălmăcesc pasaje din scrierile Sorei White și din Biblie, pentru a susține același concept catolic. De ce tocmai am făcut o digresiune și m-am abătut de la discuția despre cartea lui Daniel? Voi răspunde la aceasta.

The miraculous structure and design of Daniel and the Revelation was accomplished by a combination of humanity and divinity. Jesus is the Word of God, and the Bible is the Word of God. Jesus’ divine and human nature is fully represented in the Bible. The words therein are divine and contain the creative power to transform hearts and minds. Those words are the very same power that brought all things into existence. But those men who God chose to be His instruments in recording the Bible, were all sinners. The human part of the equation is represented by fallen human beings. The Bible is a combination of human and divine, and the prophets were sinners, as every child of Adam has been. Christ never sinned in thought, word or deed. But He did take the flesh of Mary after four thousand years of degeneration. If He actually did take the lower fleshly nature of Adam before Adam had sinned, it would demand that every biblical author would have been sinless too.

Structura și concepția miraculoase ale cărților Daniel și Apocalipsa au fost înfăptuite printr-o îmbinare a umanului cu divinul. Isus este Cuvântul lui Dumnezeu, iar Biblia este Cuvântul lui Dumnezeu. Natura Sa, divină și umană, este pe deplin reprezentată în Biblie. Cuvintele ei sunt divine și conțin puterea creatoare de a transforma inimile și mințile. Acele cuvinte sunt însăși puterea care a adus toate lucrurile la existență. Dar oamenii pe care Dumnezeu i-a ales ca instrumente ale Sale în consemnarea Bibliei au fost toți păcătoși. Partea umană a ecuației este reprezentată de oameni căzuți. Biblia este o îmbinare a umanului cu divinul, iar profeții au fost păcătoși, așa cum a fost orice fiu al lui Adam. Hristos nu a păcătuit niciodată în gând, cuvânt sau faptă. Dar El a luat într-adevăr firea trupească a Mariei după patru mii de ani de degenerescență. Dacă într-adevăr ar fi luat natura trupească inferioară a lui Adam, înainte ca Adam să fi păcătuit, aceasta ar impune ca fiecare autor biblic să fi fost și el fără păcat.

The “hiding in plain sight” of the “seven times” in the book of Daniel was accomplished, not only by the words that Daniel recorded, but further by the fallen human beings that translated the King James Bible. Fallen human beings twice touched the book of Daniel, and what was accomplished would be impossible for any human being to do without God’s divine providential oversight.

Ascunderea „la vedere” a „celor șapte vremuri” în cartea lui Daniel a fost înfăptuită nu numai prin cuvintele pe care Daniel le-a consemnat, ci, în plus, prin ființele omenești căzute care au tradus Biblia King James. Ființele omenești căzute au atins de două ori cartea lui Daniel, iar ceea ce s-a înfăptuit ar fi imposibil pentru orice ființă omenească de realizat fără supravegherea providențială divină a lui Dumnezeu.

In our next article we will begin to show how divinity and humanity hid the “seven times” of Leviticus twenty-six in plain sight in the book of Daniel, for God foreknew, and even designed, that it should be the testing “stumbling stone” for both those in the movement of the first angel, and also for those in the movement of the third angel.

În următorul nostru articol vom începe să arătăm cum divinitatea și omenirea au ascuns cele „șapte vremuri” din Leviticul douăzeci și șase în văzul tuturor, în cartea lui Daniel, căci Dumnezeu a cunoscut mai dinainte și chiar a rânduit ca aceasta să fie, spre încercare, „piatra de poticnire” atât pentru cei din mișcarea primului înger, cât și pentru cei din mișcarea celui de-al treilea înger.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.” Testimonies to Ministers, 112.

> "Lumina pe care Daniel a primit-o de la Dumnezeu a fost dată în mod deosebit pentru aceste zile din urmă. Vedeniile pe care le-a văzut pe malurile Ulaiului și ale Hidechelului, marile râuri ale Șinearului, sunt acum în curs de împlinire, iar toate evenimentele prevestite se vor împlini în curând." Mărturii pentru slujitori, 112.

Back to Articles