Article

# The Revelation of Jesus Christ - Number Four

Descoperirea lui Iisus Hristos - Numărul Patru

Isaiah Forty

Isaia 40

Author

Jeff Pippenger

Published

October 23, 2023

Formats

PDF
Word

The message of the Revelation of Jesus Christ that is being unsealed includes the identification of the Hebrew word translated as “truth,” which among other things, represents Christ’s character as the Alpha and Omega. The beginning of a thing representing the end of a thing pervades the entire Bible, and Christ’s character is manifested in the Bible, for He is the Word. Alpha and Omega is the element of Christ’s character that He himself identifies, as the proof that He is God.

Mesajul Apocalipsei lui Isus Hristos, care este în curs de desigilare, include identificarea cuvântului ebraic tradus prin „adevăr”, care, între altele, reprezintă caracterul lui Hristos ca Alfa și Omega. Faptul că începutul unui lucru reprezintă sfârșitul acelui lucru străbate întreaga Biblie, iar caracterul lui Hristos este manifestat în Biblie, căci El este Cuvântul. Alfa și Omega este elementul caracterului lui Hristos pe care El Însuși îl identifică, drept dovadă că El este Dumnezeu.

Isaiah chapter forty marks the beginning of a prophetic narrative that continues until the end of the book of Isaiah in chapter sixty-six. It starts by identifying the comforter that is sent, which Christ promises to the disciples to comfort them from his departure, but the coming of the Comforter finds its perfect fulfillment, as all prophecies do, in the last days. Isaiah’s and Jesus’ identification of the arrival of the Comforter points to the disappointment of the movement of the one hundred and forty-four thousand, that occurred on July 18, 2020.

Capitolul patruzeci din Isaia marchează începutul unei narațiuni profetice care continuă până la sfârșitul cărții lui Isaia, în capitolul șaizeci și șase. Ea începe prin identificarea Mângâietorului care este trimis, pe care Hristos îl promite ucenicilor pentru a-i mângâia în urma plecării Sale, însă venirea Mângâietorului își găsește împlinirea desăvârșită, așa cum o fac toate profețiile, în zilele de pe urmă. Identificarea, de către Isaia și Isus, a venirii Mângâietorului indică dezamăgirea mișcării celor o sută patruzeci și patru de mii, care a avut loc la 18 iulie 2020.

> Nevertheless I tell you the truth; It is expedient for you that I go away: for if I go not away, the Comforter will not come unto you; but if I depart, I will send him unto you. And when he is come, he will reprove the world of sin, and of righteousness, and of judgment. John 16:7, 8.

> Totuși vă spun adevărul: vă este de folos să Mă duc; căci dacă nu Mă duc, Mângâietorul nu va veni la voi; dar dacă plec, Îl voi trimite la voi. Iar când va veni, El va dovedi lumea vinovată cu privire la păcat, la dreptate și la judecată. Ioan 16:7, 8.

The words “sin, righteousness, and judgment” are what the Comforter will use to “reprove” the world. The word translated as “reprove,” includes the meaning to convince. The three steps of “sin, righteousness and judgment” represent the Hebrew word that is translated as “truth.” That word was created from the first, thirteenth and last letters of the Hebrew alphabet, and that word represents that the Creator of all things, is the first and the last, the Alpha and Omega. When the Comforter comes to the disappointed one hundred and forty-four thousand, He will convince them, and then the world, that God is the Alpha and Omega.

Cuvintele „păcat, neprihănire și judecată” sunt ceea ce va folosi Mângâietorul pentru a „dovedi vinovată” lumea. Cuvântul tradus prin „a dovedi vinovat” include sensul de a convinge. Cele trei trepte, „păcat, neprihănire și judecată”, reprezintă cuvântul ebraic care se traduce prin „adevăr”. Acel cuvânt a fost alcătuit din prima, a treisprezecea și ultima literă a alfabetului ebraic, iar acel cuvânt simbolizează faptul că Creatorul tuturor lucrurilor este Cel dintâi și Cel de pe urmă, Alfa și Omega. Când Mângâietorul va veni la cei o sută patruzeci și patru de mii dezamăgiți, El îi va convinge pe ei, iar apoi lumea, că Dumnezeu este Alfa și Omega.

> Comfort ye, comfort ye my people, saith your God. Speak ye comfortably to Jerusalem, and cry unto her, that her warfare is accomplished, that her iniquity is pardoned: for she hath received of the Lord’s hand double for all her sins. The voice of him that crieth in the wilderness, Prepare ye the way of the Lord, make straight in the desert a highway for our God. Every valley shall be exalted, and every mountain and hill shall be made low: and the crooked shall be made straight, and the rough places plain: And the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together: for the mouth of the Lord hath spoken it. Isaiah 40:1–5.

> Mângâiați, mângâiați pe poporul Meu, zice Dumnezeul vostru. Vorbiți pe inima Ierusalimului și strigați către ea, că lupta ei s-a isprăvit, că nelegiuirea ei este iertată; căci a primit din mâna Domnului îndoit pentru toate păcatele ei. Glasul celui ce strigă în pustie: Pregătiți calea Domnului, neteziți în pustie un drum pentru Dumnezeul nostru. Orice vale va fi înălțată, și orice munte și orice deal vor fi smerite; și cele strâmbe vor fi îndreptate, iar locurile aspre vor fi netezite. Și slava Domnului se va descoperi, și toată făptura o va vedea laolaltă; căci gura Domnului a vorbit. Isaia 40:1-5.

The passage is identifying the work of the final Elijah messenger that was typified by William Miller, who had been typified by John the Baptist, who had been typified by Elijah, and who had been identified by Malachi as the messenger that prepares the way for the messenger of the covenant. In the final Elijah movement, when the Lord sends the comforter to strengthen those who have been disappointed and are waiting for the Lord during a tarrying time, the “glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together.” The “glory” of the Lord is His character, and the Revelation of Jesus Christ is an unsealing of the element of His character that is represented as Alpha and Omega. After the introduction of the first five verses, the “voice of him that crieth in the wilderness,” asks God “What shall I cry?”

Pasajul identifică lucrarea solului final de tip Ilie, care a fost prefigurat de William Miller, care, la rândul său, fusese prefigurat de Ioan Botezătorul, care, la rândul lui, fusese prefigurat de Ilie, și care fusese identificat de Maleahi drept solul care pregătește calea pentru Solul legământului. În mișcarea finală de tip Ilie, când Domnul trimite Mângâietorul spre a-i întări pe cei care au fost dezamăgiți și Îl așteaptă pe Domnul într-o vreme de zăbovire, „slava Domnului va fi descoperită și orice făptură o va vedea laolaltă”. „Slava” Domnului este caracterul Său, iar Descoperirea lui Isus Hristos este o desigilare a aspectului caracterului Său care este reprezentat drept Alfa și Omega. După introducerea primelor cinci versete, „glasul celui ce strigă în pustie” Îl întreabă pe Dumnezeu: „Ce să strig?”

> The voice said, Cry. And he said, What shall I cry? All flesh is grass, and all the goodliness thereof is as the flower of the field: The grass withereth, the flower fadeth: because the spirit of the Lord bloweth upon it: surely the people is grass. The grass withereth, the flower fadeth: but the word of our God shall stand for ever. Isaiah 40:6–8.

> Un glas a zis: Strigă! Iar el a zis: Ce să strig? Tot trupul este iarbă, și toată frumusețea lui este ca floarea câmpului: iarba se usucă, floarea se ofilește, pentru că suflarea Domnului bate peste ea; într-adevăr, poporul este iarbă. Iarba se usucă, floarea se ofilește, dar cuvântul Dumnezeului nostru rămâne în veac. Isaia 40:6-8.

The message of Christ’s character that is represented as Alpha and Omega is placed within the symbolism of Islam. In Ezekiel thirty-seven the valley of dead bones is first brought together, and then brought to life by the prophetic message of the four winds.

Mesajul despre caracterul lui Hristos, care este reprezentat drept Alfa și Omega, este plasat în cadrul simbolismului islamic. În Ezechiel treizeci și șapte, valea oaselor moarte este mai întâi adunată laolaltă, iar apoi este adusă la viață prin mesajul profetic al celor patru vânturi.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> Îngerii țin cele patru vânturi, reprezentate ca un cal mânios care caută să scape din frâu și să se năpustească peste fața întregului pământ, purtând distrugere și moarte în urma sa.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> „Să dormim oare chiar pe marginea lumii veșnice? Să fim greoi, reci și morți? O, de-am avea în bisericile noastre Duhul și suflarea lui Dumnezeu suflate în poporul Său, ca ei să stea pe picioarele lor și să trăiască. Avem nevoie să vedem că calea este îngustă și poarta strâmtă. Dar, pe măsură ce trecem prin poarta cea strâmtă, lărgimea ei este fără limită.” Manuscript Releases, volumul 20, 217.

The angry horse of Bible prophecy is Islam. The angry horse is being held back from doing his work of destruction, as represented by the holding of the four winds by four angels in Revelation seven. They are restrained until the one hundred and forty-four thousand are sealed.

Calul mânios din profeția biblică este Islamul. Calul mânios este ținut în loc, împiedicat să-și facă lucrarea de nimicire, așa cum este reprezentat prin ținerea în frâu a celor patru vânturi de către patru îngeri, în Apocalipsa, capitolul șapte. Acestea sunt ținute în loc până când cei o sută patruzeci și patru de mii sunt pecetluiți.

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> Și după aceste lucruri am văzut patru îngeri stând la cele patru colțuri ale pământului, ținând cele patru vânturi ale pământului, ca să nu sufle vântul nici pe pământ, nici pe mare, nici peste vreun copac. Și am văzut un alt înger ridicându-se de la răsărit, având pecetea Dumnezeului celui viu; și a strigat cu glas mare către cei patru îngeri, cărora li se dăduse să vatăme pământul și marea, zicând: Nu vătămați pământul, nici marea, nici copacii, până când vom fi pecetluit pe robii Dumnezeului nostru în frunțile lor. Apocalipsa 7:1-3.

The four winds being held, represents the restraining of Islam until the sealing of God’s people is accomplished. Islam is represented in Revelation as the last three of the seven trumpets, and also as the three woes.

Ținerea în loc a celor patru vânturi reprezintă stăvilirea Islamului până la împlinirea pecetluirii poporului lui Dumnezeu. Islamul este reprezentat în Apocalipsă de ultimele trei dintre cele șapte trâmbițe și, de asemenea, de cele trei vaiuri.

> And I beheld, and heard an angel flying through the midst of heaven, saying with a loud voice, Woe, woe, woe, to the inhabiters of the earth by reason of the other voices of the trumpet of the three angels, which are yet to sound! Revelation 8:13.

> Și am văzut și am auzit un înger zburând prin mijlocul cerului, zicând cu glas tare: Vai, vai, vai de locuitorii pământului, din pricina celorlalte sunete de trâmbiță ale celor trei îngeri, care încă urmează să trâmbițeze! Apocalipsa 8:13.

After introducing the three woe trumpets, John identifies the characteristics of Islam in chapter nine. In verse four of chapter nine a command is given to Islam, that was fulfilled in the history of Abubekr, the first leader after Mohammed.

După prezentarea celor trei trâmbițe ale vaiurilor, Ioan identifică caracteristicile Islamului în capitolul al nouălea. În versetul al patrulea al capitolului al nouălea este dată Islamului o poruncă, care s-a împlinit în istoria lui Abubekr, primul conducător după Mohammed.

> And it was commanded them that they should not hurt the grass of the earth, neither any green thing, neither any tree; but only those men which have not the seal of God in their foreheads. Revelation 9:4.

> Și li s-a poruncit să nu vatăme iarba pământului, nici vreo verdeață, nici vreun copac; ci numai pe acei oameni care nu au pecetea lui Dumnezeu pe frunțile lor. Apocalipsa 9:4.

Uriah Smith, identified the relation of Abubekr to verse four.

Uriah Smith a identificat legătura lui Abubekr cu versetul patru.

> “After the death of Mohammed, he was succeeded in the command by Abubekr, A.D. 632, who, as soon as he had fairly established his authority and government, dispatched a circular letter to the Arabian tribes, from which the following is an extract:

> După moartea lui Mohammed, i-a urmat la conducere Abubekr, în anul 632 d.Hr., care, de îndată ce își stabilise temeinic autoritatea și cârmuirea, a expediat o scrisoare circulară triburilor arabe, din care urmează un extras:

> “‘When you fight the battles of the Lord, acquit yourselves like men, without turning your backs; but let not your victory be stained with the blood of women and children. Destroy no palm-trees, nor burn any fields of corn. Cut down no fruit-trees, nor do any mischief to cattle, only such as you kill to eat. When you make any covenant or article, stand to it, and be as good as your word. And as you go, you will find some religious persons who live retired in monasteries, and propose to themselves to serve God that way; let them alone, and neither kill them nor destroy their monasteries. And you will find another sort of people that belong to the synagogue of Satan, who have shaven crowns; be sure you cleave their skulls, and give them no quarter till they either turn Mohammedans or pay tribute.’” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 500.

> „Când purtați războaiele Domnului, purtați-vă ca niște bărbați, fără a vă da înapoi; dar să nu lăsați ca biruința voastră să fie întinată de sângele femeilor și copiilor. Să nu nimiciți niciun finic, nici să nu ardeți lanuri de grâu. Să nu tăiați niciun pom roditor, nici să nu faceți vreun rău vitelor, afară de cele pe care le sacrificați pentru hrană. Când încheiați vreun legământ sau vreo înțelegere, respectați-le și fiți credincioși cuvântului vostru. Iar pe măsură ce veți merge, veți găsi unii oameni religioși care trăiesc retrași în mănăstiri și își propun să-I slujească lui Dumnezeu astfel; lăsați-i în pace și nici să nu-i ucideți, nici să nu le distrugeți mănăstirile. Și veți găsi un alt fel de oameni care țin de sinagoga Satanei, care au creștetul ras; aveți grijă să le despicați craniile și să nu le dați nicio cruțare până când fie se convertesc la mahomedanism, fie plătesc tribut.” Uriah Smith, Daniel și Apocalipsa, 500.

Uriah Smith goes on to identify two classes of men, who were to be distinguished by the Islamic warriors that Abubekr sent to bring war against Rome. One class he identifies as Catholic monks, who worshipped on Sunday; and the other class were those who worshipped on the seventh-day. Islam was only to attack the worshippers of the sun. More important to our considerations is that men, whether Sunday keepers or Sabbath keepers, are symbolically represented as grass, green things and trees. The four winds in chapter seven were restrained from blowing upon the grass until the Sabbath keepers were sealed.

Uriah Smith continuă prin a identifica două clase de oameni, care trebuiau să fie distinse de către războinicii islamici pe care Abubekr i-a trimis să poarte război împotriva Romei. Pe una o identifică drept călugări catolici, care se închinau în ziua de duminică; iar cealaltă era alcătuită din cei care se închinau în a șaptea zi. Islamul trebuia să atace doar pe închinătorii soarelui. Mai important pentru considerațiile noastre este că oamenii, fie păzitori ai duminicii, fie păzitori ai Sabatului, sunt reprezentați simbolic drept iarbă, verdeață și copaci. Cele patru vânturi din capitolul șapte au fost oprite să sufle peste iarbă până când păzitorii Sabatului au fost pecetluiți.

The messenger of the movement of the one hundred and forty-four thousand asks God, “What shall I cry?” He was told that his message was to be that the Word of God stands fast forever, and that message was to be placed within the context of the wind that blows upon the grass. When the Comforter is sent to the one hundred and forty-four thousand who have been disappointed over a failed prediction of Islam, and who thereafter recognize they are in the tarrying time of the parable of the ten virgins, they are then informed by the Comforter that the message they are to present, is the message of Islam’s role in Bible prophecy. The arrival of the Comforter, in the history of the tarrying time, causes them to stand.

Mesagerul mișcării celor o sută patruzeci și patru de mii Îl întreabă pe Dumnezeu: „Ce să strig?” I s-a spus că mesajul lui trebuia să fie că Cuvântul lui Dumnezeu rămâne neclintit în veac, iar acel mesaj trebuia așezat în contextul vântului care suflă peste iarbă. Când Mângâietorul este trimis către cei o sută patruzeci și patru de mii, care au fost dezamăgiți din pricina unei predicții eșuate privitoare la Islam și care, ulterior, recunosc că se află în timpul zăbovirii din pilda celor zece fecioare, atunci sunt înștiințați de către Mângâietorul că mesajul pe care trebuie să-l prezinte este mesajul despre rolul Islamului în profeția biblică. Sosirea Mângâietorului, în istoria timpului zăbovirii, îi face să stea în picioare.

> And he said unto me, Son of man, stand upon thy feet, and I will speak unto thee. And the spirit entered into me when he spake unto me, and set me upon my feet, that I heard him that spake unto me. Ezekiel 2:1, 2.

> Și mi-a zis: Fiul omului, stai în picioare și îți voi vorbi. Și duhul a intrat în mine pe când îmi vorbea și m-a așezat pe picioare, încât am auzit pe cel ce-mi vorbea. Ezechiel 2:1, 2.

They stand when they are resurrected.

Ei stau în picioare când sunt înviați.

> And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. Revelation 11:9–11.

> Iar cei din popoare, din seminții, din limbi și din neamuri vor vedea trupurile lor moarte trei zile și jumătate și nu vor îngădui ca trupurile lor moarte să fie puse în morminte. Și cei ce locuiesc pe pământ se vor bucura din pricina lor, se vor veseli și își vor trimite daruri unii altora, pentru că acești doi profeți i-au chinuit pe cei ce locuiesc pe pământ. Iar după trei zile și jumătate, Duhul vieții de la Dumnezeu a intrat în ei și s-au ridicat în picioare; și o mare teamă a căzut peste cei ce i-au văzut. Apocalipsa 11:9-11.

The two steps of standing, and then being lifted up as the ensign is also represented by Ezekiel in chapter thirty-seven. Ezekiel’s first step, brings together the body parts of the dead dry bones which are in the valley of disappointment. Ezekiel’s second step, is the message of the four winds, which is the sealing message, which is the message of Islam.

Cele două etape, de a se ridica în picioare, iar apoi de a fi înălțat ca stindardul, sunt de asemenea reprezentate de Ezechiel în capitolul treizeci și șapte. Prima etapă la Ezechiel adună laolaltă mădularele trupului, din oasele moarte și uscate care se află în valea dezamăgirii. A doua etapă la Ezechiel este mesajul celor patru vânturi, care este mesajul pecetluirii, care este mesajul Islamului.

> And he said unto me, Son of man, can these bones live? And I answered, O Lord God, thou knowest. Again he said unto me, Prophesy upon these bones, and say unto them, O ye dry bones, hear the word of the Lord. Thus saith the Lord God unto these bones; Behold, I will cause breath to enter into you, and ye shall live: And I will lay sinews upon you, and will bring up flesh upon you, and cover you with skin, and put breath in you, and ye shall live; and ye shall know that I am the Lord. So I prophesied as I was commanded: and as I prophesied, there was a noise, and behold a shaking, and the bones came together, bone to his bone. And when I beheld, lo, the sinews and the flesh came up upon them, and the skin covered them above: but there was no breath in them. Then said he unto me, Prophesy unto the wind, prophesy, son of man, and say to the wind, Thus saith the Lord God; Come from the four winds, O breath, and breathe upon these slain, that they may live. So I prophesied as he commanded me, and the breath came into them, and they lived, and stood up upon their feet, an exceeding great army. Ezekiel 37:3–10.

> Și mi-a zis: Fiul omului, pot oare oasele acestea să trăiască? Iar eu am răspuns: Doamne Dumnezeule, Tu știi. Și mi-a zis iarăși: Prorocește asupra acestor oase și spune-le: O, oase uscate, ascultați cuvântul Domnului. Așa zice Domnul Dumnezeu acestor oase: Iată, voi face să intre în voi suflare și veți trăi; voi pune vine peste voi, voi face să crească carne pe voi, vă voi acoperi cu piele, voi pune suflare în voi și veți trăi; și veți cunoaște că Eu sunt Domnul. Am prorocit deci, după cum mi se poruncise; și pe când proroceam, s-a făcut un vuiet și, iată, o zguduire, și oasele s-au apropiat, fiecare os la osul său. Și m-am uitat, și iată, au crescut pe ele vine și carne, și pielea le-a acoperit pe deasupra; dar nu era suflare în ele. Atunci mi-a zis: Prorocește vântului, prorocește, fiul omului, și spune vântului: Așa zice Domnul Dumnezeu: Vino din cele patru vânturi, o suflare, și suflă peste acești uciși, ca să trăiască. Am prorocit, deci, după cum mi-a poruncit, și suflarea a intrat în ei, și au prins viață și s-au ridicat pe picioarele lor, o oștire foarte mare. Ezechiel 37:3-10.

In the passage of Isaiah, which we are currently considering, when the Comforter arrives, they stand on their feet, then they are lifted up into a high mountain as an ensign and proclaim the “good tidings” which is the latter rain, the third angel’s message.

În pasajul din Isaia pe care îl examinăm în prezent, când vine Mângâietorul, ei se ridică în picioare, apoi sunt ridicați pe un munte înalt drept stindard și proclamă „vestea bună”, care este ploaia târzie, solia celui de-al treilea înger.

> O Zion, that bringest good tidings, get thee up into the high mountain; O Jerusalem, that bringest good tidings, lift up thy voice with strength; lift it up, be not afraid; say unto the cities of Judah, Behold your God! Behold, the Lord God will come with strong hand, and his arm shall rule for him: behold, his reward is with him, and his work before him. He shall feed his flock like a shepherd: he shall gather the lambs with his arm, and carry them in his bosom, and shall gently lead those that are with young. Who hath measured the waters in the hollow of his hand, and meted out heaven with the span, and comprehended the dust of the earth in a measure, and weighed the mountains in scales, and the hills in a balance? Who hath directed the Spirit of the Lord, or being his counsellor hath taught him? With whom took he counsel, and who instructed him, and taught him in the path of judgment, and taught him knowledge, and showed to him the way of understanding? Behold, the nations are as a drop of a bucket, and are counted as the small dust of the balance: behold, he taketh up the isles as a very little thing. And Lebanon is not sufficient to burn, nor the beasts thereof sufficient for a burnt offering. All nations before him are as nothing; and they are counted to him less than nothing, and vanity. Isaiah 40:9–17.

> O, Sioane, tu care aduci vești bune, suie-te pe muntele înalt; O, Ierusalime, tu care aduci vești bune, înalță-ți glasul cu putere; înalță-l, nu te teme; spune cetăților lui Iuda: Iată Dumnezeul vostru! Iată, Domnul Dumnezeu va veni cu braț tare, și brațul Lui va domni pentru El; iată, răsplata Lui este cu El, și lucrarea Lui înaintea Lui. El Își va paște turma ca un păstor: va aduna mieii cu brațul Său și îi va purta la sânul Său și va călăuzi cu blândețe pe cele care alăptează. Cine a măsurat apele în scobitura palmei Sale și a măsurat cerurile cu palma și a cuprins pulberea pământului într-o măsură și a cântărit munții cu cântarul și dealurile cu balanța? Cine a îndrumat Duhul Domnului, sau, ca sfetnicul Lui, L-a învățat? Cu cine S-a sfătuit și cine L-a luminat și L-a învățat calea judecății și L-a învățat cunoștința și I-a arătat calea priceperii? Iată, neamurile sunt ca o picătură dintr-o găleată și sunt socotite ca un firicel de praf de pe cântar; iată, El ridică ostroavele ca un lucru foarte mic. Și Libanul nu este de ajuns pentru ardere, nici fiarele lui de ajuns pentru o ardere-de-tot. Toate neamurile înaintea Lui sunt ca o nimica; sunt socotite de El mai puțin decât nimic și deșertăciune. Isaia 40:9-17.

Those that have come out of their graves are lifted up as an ensign, or as Isaiah identifies, they are taken to “a high mountain.” The high mountain is the ensign, and it represents those who were waiting for the Lord, during the tarrying time that is initiated by the first disappointment of July 18, 2020.

Cei care au ieșit din mormintele lor sunt înălțați ca un stindard, sau, după cum identifică Isaia, sunt duși pe „un munte înalt”. Muntele înalt este stindardul și el îi reprezintă pe cei care Îl așteptau pe Domnul, în timpul perioadei de întârziere care este inițiată de prima dezamăgire din 18 iulie 2020.

> One thousand shall flee at the rebuke of one; at the rebuke of five shall ye flee: till ye be left as a beacon upon the top of a mountain, and as an ensign on an hill. And therefore will the Lord wait, that he may be gracious unto you, and therefore will he be exalted, that he may have mercy upon you: for the Lord is a God of judgment: blessed are all they that wait for him. Isaiah 30:17, 18.

> O mie vor fugi la mustrarea unuia; la mustrarea a cinci veți fugi: până când veți rămâne ca un steag pe vârful unui munte și ca un semn pe un deal. Și de aceea Domnul va aștepta, ca să Se îndure de voi, și de aceea Se va înălța, ca să aibă milă de voi; căci Domnul este un Dumnezeu al judecății: ferice de toți cei ce Îl așteaptă. Isaia 30:17, 18.

In Revelation eleven the ensign is taken to heaven.

În Apocalipsa, capitolul al unsprezecelea, stindardul este luat la cer.

> And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. Revelation 11:12, 13.

> Și au auzit din cer un glas puternic, care le zicea: „Urcați-vă aici.” Și s-au înălțat la cer într-un nor, iar vrăjmașii lor i-au văzut. Și în același ceas s-a făcut un mare cutremur, și a zecea parte din cetate a căzut, și în cutremur au fost uciși șapte mii de oameni; iar cei rămași s-au înspăimântat și au dat slavă Dumnezeului cerului. Apocalipsa 11:12, 13.

Revelation eleven identifies that the two witnesses are lifted up to heaven, at the same hour as the earthquake. The earthquake that was fulfilled by the French Revolution in past history, typifies the overturning of the United States at the Sunday law. The ensign is therefore lifted up at the Sunday law, and the ensign then proclaims the “good tidings” to the entire world.

Apocalipsa, capitolul unsprezece, arată că cei doi martori sunt înălțați la cer în aceeași oră în care are loc cutremurul. Cutremurul care și-a găsit împlinirea în istoria trecută prin Revoluția Franceză prefigurează răsturnarea Statelor Unite la legea duminicală. Prin urmare, stindardul este înălțat la legea duminicală, iar stindardul proclamă atunci „vestea bună” întregii lumi.

> All ye inhabitants of the world, and dwellers on the earth, see ye, when he lifteth up an ensign on the mountains; and when he bloweth a trumpet, hear ye. Isaiah 18:3.

> Voi toți, locuitorii lumii, și voi, cei ce locuiți pe pământ, priviți când el înalță un stindard pe munți; și când el sună din trâmbiță, ascultați. Isaia 18:3.

The ensign will present the “good tidings” when the “trumpet” is blown. The final trumpet message of Revelation is the seventh trumpet, which is the third woe, which is Islam. Isaiah, John and Ezekiel are all speaking of the last days, and they never contradict one another.

Stindardul va vesti „vestea bună” când se va suna din „trâmbiță”. Mesajul final al trâmbițelor din Apocalipsa este a șaptea trâmbiță, care este al treilea vai, care este Islamul. Isaia, Ioan și Ezechiel vorbesc toți despre zilele de pe urmă și nu se contrazic niciodată între ei.

The seal of God is placed upon God’s people at the Sunday law.

Pecetea lui Dumnezeu este pusă asupra poporului Său odată cu legea duminicală.

> “Not one of us will ever receive the seal of God while our characters have one spot or stain upon them. It is left with us to remedy the defects in our characters, to cleanse the soul temple of every defilement. Then the latter rain will fall upon us as the early rain fell upon the disciples on the Day of Pentecost. . ..

> Niciunul dintre noi nu va primi vreodată pecetea lui Dumnezeu câtă vreme caracterele noastre poartă fie și o singură pată sau întinare. Rămâne în seama noastră să îndreptăm defectele din caracterele noastre, să curățim templul sufletului de toată întinăciunea. Atunci ploaia târzie va cădea peste noi, așa cum ploaia timpurie a căzut peste ucenici în Ziua Cincizecimii. . ..

> “What are you doing, brethren, in the great work of preparation? Those who are uniting with the world are receiving the worldly mold and preparing for the mark of the beast. Those who are distrustful of self, who are humbling themselves before God and purifying their souls by obeying the truth these are receiving the heavenly mold and preparing for the seal of God in their foreheads. When the decree goes forth and the stamp is impressed, their character will remain pure and spotless for eternity.” Testimonies, volume 5, 214–216.

> „Ce faceți, fraților, în marea lucrare a pregătirii? Cei care se unesc cu lumea primesc tiparul lumesc și se pregătesc pentru semnul fiarei. Cei care sunt neîncrezători în sine, care se smeresc înaintea lui Dumnezeu și își curățesc sufletele prin ascultarea de adevăr — aceștia primesc tiparul ceresc și se pregătesc pentru sigiliul lui Dumnezeu pe frunțile lor. Când decretul va fi emis și sigiliul va fi aplicat, caracterul lor va rămâne curat și fără pată pentru veșnicie.” Mărturii, volumul 5, 214–216.

Though the decree is impressed at the Sunday law, those that receive the seal will need to have a character prepared for the seal, before the Sunday law, for the Sunday law is the crisis that all the crises in God’s word point forward to. It is the “crisis”, or “cry”, at midnight in the parable of the ten virgins.

Deși decretul este impus odată cu legea duminicală, cei care vor primi pecetea vor trebui, înainte de legea duminicală, să aibă un caracter pregătit pentru a primi pecetea, căci legea duminicală este criza pe care o prefigurează toate crizele din Cuvântul lui Dumnezeu. Aceasta este "criza", sau "strigătul", de la miezul nopții din pilda celor zece fecioare.

> “Character is revealed by a crisis. When the earnest voice proclaimed at midnight, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ the sleeping virgins roused from their slumbers, and it was seen who had made preparation for the event. Both parties were taken unawares, but one was prepared for the emergency, and the other was found without preparation. Character is revealed by circumstances. Emergencies bring out the true metal of character. Some sudden and unlooked-for calamity, bereavement, or crisis, some unexpected sickness or anguish, something that brings the soul face to face with death, will bring out the true inwardness of the character. It will be made manifest whether or not there is any real faith in the promises of the word of God. It will be made manifest whether or not the soul is sustained by grace, whether there is oil in the vessel with the lamp.

> Caracterul este dezvăluit de o criză. Când, la miezul nopții, glasul stăruitor a vestit: „Iată, Mirele vine; ieșiți în întâmpinarea Lui”, fecioarele adormite au fost trezite din somnul lor și s-a văzut cine făcuse pregătiri pentru acest eveniment. Ambele părți au fost prinse pe nepregătite, dar una era pregătită pentru situația de criză, iar cealaltă a fost găsită nepregătită. Caracterul este dezvăluit de împrejurări. Situațiile-limită scot la iveală adevărata tărie a caracterului. Vreo nenorocire bruscă și neprevăzută, un doliu sau o criză, vreo boală neașteptată sau vreo suferință, ceva care aduce sufletul față în față cu moartea, va scoate la iveală adevărata esență lăuntrică a caracterului. Se va face vădit dacă există sau nu vreo credință reală în făgăduințele Cuvântului lui Dumnezeu. Se va face vădit dacă sufletul este sau nu susținut de har, dacă este untdelemn în vas, împreună cu candela.

> “Testing times come to all. How do we conduct ourselves under the test and proving of God? Do our lamps go out? or do we still keep them burning? Are we prepared for every emergency by our connection with Him who is full of grace and truth? The five wise virgins could not impart their character to the five foolish virgins. Character must be formed by us as individuals.” Review and Herald, October 17, 1895.

> Vremuri de încercare vin asupra tuturor. Cum ne purtăm sub încercarea și punerea la încercare a lui Dumnezeu? Ni se sting candelele? Sau le păstrăm încă aprinse? Suntem pregătiți pentru orice eventualitate prin legătura noastră cu Acela care este plin de har și de adevăr? Cele cinci fecioare înțelepte nu au putut împărtăși caracterul lor celor cinci fecioare neînțelepte. Caracterul trebuie format de fiecare în parte. Review and Herald, 17 octombrie 1895.

The wise virgins needed the oil, before the cry was made, for when the midnight crisis arrives, it is too late to obtain the oil.

Fecioarele înțelepte aveau nevoie de untdelemn înainte de a se da strigătul, căci atunci când survine criza de la miezul nopții este prea târziu pentru a dobândi untdelemnul.

> “There is a spirit of desperation, of war and bloodshed, and that spirit will increase until the very close of time. Just as soon as the people of God are sealed in their foreheads,—it is not any seal or mark that can be seen, but a settling into the truth, both intellectually and spiritually, so they cannot be moved,—just as soon as God’s people are sealed and prepared for the shaking, it will come. Indeed, it has begun already; the judgments of God are now upon the land, to give us warning, that we may know what is coming.” Manuscript Releases, volume 1, 249.

> „Există un duh al deznădejdii, al războiului și al vărsării de sânge, iar acel duh va crește până la încheierea însăși a timpului. De îndată ce cei din poporul lui Dumnezeu vor fi pecetluiți în frunte — nu este vreo pecete sau vreun semn care să poată fi văzut, ci o statornicire în adevăr, atât intelectuală, cât și spirituală, astfel încât să nu poată fi clintiți — de îndată ce poporul lui Dumnezeu va fi pecetluit și pregătit pentru zguduire, aceasta va veni. Într-adevăr, a și început; judecățile lui Dumnezeu sunt acum peste țară, pentru a ne da un avertisment, ca să știm ce urmează să vină.” Manuscript Releases, volumul 1, p. 249.

The seal of God is a settling into the truth, both intellectually and spiritually. That seal cannot be seen, but the ensign will be seen, for it is the only way the world can be warned. Therefore, there is a time when the seal cannot be seen, that is followed by the Sunday law, where the seal must be seen.

Pecetea lui Dumnezeu constă într-o așezare în adevăr, atât intelectuală, cât și spirituală. Această pecete nu poate fi văzută, însă stindardul va fi văzut, căci el este singura cale prin care lumea poate fi avertizată. Prin urmare, există o perioadă în care pecetea nu poate fi văzută, urmată de legea duminicală, când pecetea trebuie să fie văzută.

> “The work of the Holy Spirit is to convince the world of sin, of righteousness and of judgment. The world can only be warned by seeing those who believe the truth sanctified through the truth, acting upon high and holy principles, showing in a high, elevated sense, the line of demarcation between those who keep the commandments of God, and those who trample them under their feet. The sanctification of the Spirit signalizes the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day. When the test comes, it will be clearly shown what the mark of the beast is. It is the keeping of Sunday. Those who after having heard the truth, continue to regard this day as holy, bear the signature of the man of sin, who thought to change times and laws.” Bible Training School, December 1, 1903.

> Lucrarea Duhului Sfânt este aceea de a convinge lumea cu privire la păcat, la neprihănire și la judecată. Lumea poate fi avertizată numai văzându-i pe cei care cred adevărul sfințiți prin adevăr, acționând potrivit unor principii înalte și sfinte, arătând, într-un sens înalt și elevat, linia de demarcație dintre cei care păzesc poruncile lui Dumnezeu și cei care le calcă în picioare. Sfințirea Duhului marchează deosebirea dintre cei care au pecetea lui Dumnezeu și cei care țin o zi de odihnă falsă. Când va veni testul, se va arăta limpede care este semnul fiarei. Este ținerea duminicii. Cei care, după ce au auzit adevărul, continuă să considere această zi ca fiind sfântă, poartă semnătura omului fărădelegii, care a crezut că poate schimba vremurile și legea. Bible Training School, 1 decembrie 1903.

The seal that must be attained before the Sunday law is the full development of the character of Christ, and it is unseen, except by angels. The seal that is seen at the Sunday law are those who keep the Seventh-day Sabbath, for it is the seal, or sign of God’s people.

Pecetea care trebuie dobândită înainte de legea duminicală este dezvoltarea deplină a caracterului lui Hristos, iar ea este nevăzută, cu excepția îngerilor. Pecetea care se vede la legea duminicală o au cei ce păzesc Sabatul zilei a șaptea, căci acesta este pecetea sau semnul poporului lui Dumnezeu.

> Speak thou also unto the children of Israel, saying, Verily my sabbaths ye shall keep: for it is a sign between me and you throughout your generations; that ye may know that I am the Lord that doth sanctify you. Exodus 31:13.

> Vorbește și tu fiilor lui Israel, zicând: Negreșit, sabatele Mele să le păziți; căci este un semn între Mine și voi din neam în neam, ca să știți că Eu sunt Domnul care vă sfințește. Exodul 31:13.

The sealing of the hundred and forty-four thousand began on July 18, 2020, and must be completed before the Sunday law.

Pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii a început la 18 iulie 2020 și trebuie să se încheie înaintea legii duminicale.

> All ye inhabitants of the world, and dwellers on the earth, see ye, when he lifteth up an ensign on the mountains; and when he bloweth a trumpet, hear ye. Isaiah 18:3.

> Voi toți, locuitorii lumii, și voi, cei ce locuiți pe pământ, priviți când el înalță un stindard pe munți; și când el sună din trâmbiță, ascultați. Isaia 18:3.

The seven thunders that has now been unsealed, identifies that the history of the one hundred and forty-four thousand is the work of proclaiming a message that is placed within the context of the trumpet warning of the third woe. The trumpet of Islam in Bible prophecy is what is sounded by the ensign that is lifted up out of the grave.

Cele șapte tunete, care au fost acum desigilate, identifică faptul că istoria celor o sută patruzeci și patru de mii este lucrarea proclamării unui mesaj așezat în contextul avertizării prin trâmbiță a celui de-al treilea vai. Trâmbița Islamului în profeția biblică este cea sunată de stindardul înălțat din mormânt.

The four waymarks of every reform line, that align with the four waymarks of the history of 1840 to 1844, establish that each of the four steps of each reform line always possesses the same theme. The first waymark in the history of the one hundred and forty-four thousand, that was represented by 1840 through 1844 was the empowerment of the message on September 11, 2001. That waymark was Islam. The second waymark of the parallel history for the one hundred and forty-four thousand was the disappointment of July 18, 2020. That waymark was a prediction of Islam which had been corrupted by the application of time. The third waymark which marks the Midnight Cry is a correction of the failed prediction of Islam. The correction represents the rejection of the application of time. The fourth waymark is the Sunday law, where the ensign that is lifted up, blows the seventh trumpet, which is the third woe, which is Islam.

Cele patru repere ale fiecărei linii de reformă, care se aliniază cu cele patru repere ale istoriei din 1840 până în 1844, stabilesc că fiecare dintre cei patru pași ai fiecărei linii de reformă poartă întotdeauna aceeași temă. Primul reper din istoria celor o sută patruzeci și patru de mii, care a fost reprezentată de 1840 până în 1844, a fost împuternicirea mesajului la 11 septembrie 2001. Acel reper a fost Islamul. Al doilea reper al istoriei paralele pentru cei o sută patruzeci și patru de mii a fost dezamăgirea din 18 iulie 2020. Acel reper a fost o predicție privitoare la Islam, care fusese coruptă prin aplicarea timpului. Al treilea reper, care marchează Strigătul de la Miezul Nopții, este o corectare a predicției eșuate privitoare la Islam. Corectarea reprezintă respingerea aplicării timpului. Al patrulea reper este legea duminicală, unde stindardul care este înălțat sună a șaptea trâmbiță, care este al treilea vai, și anume Islamul.

Isaiah chapter forty identifies the starting point for the next twenty-six chapters. That starting point is located in the book of Revelation chapter eleven, when the two prophets that tormented the people are brought back to life. The Comforter resurrects and brings them to the standing position, and thereafter they are lifted up to heaven. Isaiah identifies the Elijah messenger as the voice crying in the wilderness. That messenger then asks what his message is to be and he is told in prophetic symbolism, that the message of Islam is a trumpet warning which the ensign proclaims. Yet the only way that Islam can be presented as the trumpet of warning in the last days is by identifying Islam of the past. The beginning of Islam as understood by the Millerites, and as graphically illustrated on the two sacred charts of Habakkuk, must be employed to identify Islam of the third woe.

Capitolul patruzeci din Isaia identifică punctul de plecare pentru următoarele douăzeci și șase de capitole. Acel punct de plecare este identificat în Apocalipsa, capitolul unsprezece, când cei doi profeți care au chinuit poporul sunt readuși la viață. Mângâietorul îi învie și îi ridică în picioare, iar apoi ei sunt înălțați la cer. Isaia îl identifică pe solul lui Ilie drept glasul celui ce strigă în pustie. Acel sol întreabă apoi care trebuie să fie mesajul lui, iar, în simbolism profetic, i se spune că mesajul Islamului este o trâmbiță de avertizare pe care stindardul o proclamă. Totuși, singura modalitate prin care Islamul poate fi prezentat ca trâmbița de avertizare din zilele din urmă este aceea de a identifica Islamul din trecut. Începutul Islamului, așa cum a fost înțeles de mileriți și cum este ilustrat grafic pe cele două planșe sacre ale lui Habacuc, trebuie folosit pentru a identifica Islamul celui de-al treilea vai.

> I was in the Spirit on the Lord’s Day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet. Revelation 1:10.

> Eram în Duhul în ziua Domnului și am auzit înapoia mea un glas puternic, ca de trâmbiță. Apocalipsa 1:10.

John heard the voice of a trumpet behind him in the Revelation, and John represents the one hundred and forty-four thousand who hear a voice from the past. The voice behind John, that is representing the sound of a trumpet from the past, is the pioneer understanding that the trumpets were God’s judgments against Sunday worship. The first four trumpets were brought against pagan Rome in response to the first Sunday law passed by Constantine in the year 321. The fifth and sixth trumpet, which are the first and second woes, represent God’s judgments against papal Rome after it too passed a Sunday law at the Council of Orleans in the year 538. The third woe of Islam arrives when the Sunday law is passed in the United States. Then the ensign is lifted up and identifies the prophetic role of Islam, based upon the beginning role of Islam.

În Apocalipsă, Ioan a auzit înapoia lui glasul unei trâmbițe, iar Ioan îi reprezintă pe cei o sută patruzeci și patru de mii care aud un glas din trecut. Glasul dinapoia lui Ioan, adică reprezentând sunetul unei trâmbițe din trecut, este înțelegerea pionierilor potrivit căreia trâmbițele erau judecățile lui Dumnezeu împotriva închinării duminicale. Primele patru trâmbițe au fost aduse împotriva Romei păgâne, ca răspuns la prima lege duminicală promulgată de Constantin în anul 321. A cincea și a șasea trâmbiță, care sunt întâiul și al doilea vai, reprezintă judecățile lui Dumnezeu împotriva Romei papale, după ce și aceasta a adoptat o lege duminicală la Conciliul de la Orléans în anul 538. Al treilea vai al Islamului survine când legea duminicală este adoptată în Statele Unite. Atunci stindardul este înălțat și identifică rolul profetic al Islamului, pe baza rolului său inițial.

The message proclaimed by the ensign can only be established when the message is placed within the context of Alpha and Omega. After this introduction in Isaiah chapter forty, the strongest and most direct biblical presentation of God as the Alpha and Omega is set forth over several consecutive chapters. Those chapters are Isaiah’s representation of the Revelation of Jesus Christ that “God gave unto” Jesus, “to show unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John,” who wrote it “in a book, and” sent “it unto the seven churches.”

Mesajul proclamat prin stindard poate fi statornicit numai atunci când este așezat în contextul lui Alfa și Omega. După această introducere din Isaia, capitolul patruzeci, cea mai puternică și mai directă prezentare biblică a lui Dumnezeu ca Alfa și Omega este expusă de-a lungul câtorva capitole consecutive. Acele capitole sunt reprezentarea, în Isaia, a Apocalipsei lui Isus Hristos pe care 'Dumnezeu i-a dat-o' lui Isus, 'ca să arate robilor Săi lucrurile care trebuie să se întâmple în curând; și a trimis-o și a făcut-o cunoscută, prin îngerul Său, robului Său Ioan,' care a scris-o 'într-o carte și' a trimis-o 'celor șapte biserici.'

We will consider the following chapters of Isaiah in the next article.

În articolul următor vom examina capitolele care urmează din Isaia.

> Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. Revelation 1:3.

> Ferice de cel ce citește și de cei ce ascultă cuvintele acestei profeții și păzesc cele ce sunt scrise în ea; căci vremea este aproape. Apocalipsa 1:3.

Back to Articles