Article

# Cartea lui Daniel - Numărul nouă

Întâia solie a îngerilor

Author

Jeff Pippenger

Published

December 4, 2023

Formats

PDF
Word

Daniel, capitolul întâi, reprezintă solia primului înger din Apocalipsa, capitolul paisprezece. Ioiachim identifică în mod simbolic că aceasta este împuternicirea soliei primului înger, nu sosirea ei la „timpul sfârșitului”. Toți profeții identifică „zilele de pe urmă” ale judecății de cercetare, astfel că acest capitol reprezintă 11 septembrie 2001, când a început procesul de încercare al celor o sută patruzeci și patru de mii. În Maleahi, capitolul trei, acel proces a fost reprezentat ca un proces de curățire, când un mesager pregătește calea pentru ca Solul Legământului să vină deodată la templul Său. Mesagerul care pregătește calea, care este și „glasul” ce strigă în pustie, este de asemenea o probă, care face parte din procesul de curățire. În Maleahi, capitolul trei, cei o sută patruzeci și patru de mii sunt reprezentați ca fiii lui Levi. Fiii lui Levi îi reprezintă pe aceia care au stat de partea mesagerului Moise, în răzvrătirea vițelului de aur, care reprezenta chipul fiarei.

Trecerea testului chipului fiarei constituie o altă ilustrare biblică a celui de-al doilea dintre cele trei teste care alcătuiesc procesul de curățire. Fiii lui Levi trebuie să treacă acel test înainte de a fi sigilați.

Pecetluirea din capitolele opt și nouă ale lui Ezechiel constituie o altă ilustrare a procesului de curățire care a început la 11 septembrie 2001. În capitolul opt, cei din Ierusalim care, în cele din urmă, se închină soarelui reprezintă cele patru generații ale adventismului laodicean. În capitolul nouă, cei care primesc pecetea suspină și plâng pentru urâciunile care se petrec în Ierusalim. Ierusalimul este biserica lui Dumnezeu.

Mesajele celor trei îngeri sunt, de asemenea, o ilustrare a procesului de curățire. Cele trei mesaje reprezintă un proces de testare în trei etape, iar este necesar ca fiii lui Levi să treacă prima probă pentru a putea lua parte măcar la a doua. A treia probă este de o natură diferită, căci ea reprezintă o probă care identifică dacă fiii lui Levi au trecut cu succes primele două probe. Este un test de turnesol profetic. Prima probă este una alimentară (în termeni spirituali), deoarece reușita ori nereușita ei depinde de faptul dacă fiii lui Levi acceptă mesajul oferit de Duhul Sfânt prin Ilie, solul care pregătește calea pentru solul legământului.

Primul verset al cărții Apocalipsei subliniază seriozitatea acelui mesaj. El precizează în mod deliberat că mesajul pe care mesagerul omenesc, reprezentat de Ioan, îl trimite bisericilor i-a fost dat de Gabriel, care l-a primit de la Hristos, care, la rândul Său, l-a primit de la Tatăl. Mesajul lui Ilie poartă autoritatea dumnezeiască, iar a respinge mesajul lui Ioan, sau al lui Ilie, sau „glasul celui ce strigă în pustie”, înseamnă a respinge Apocalipsa lui Isus Hristos.

Al doilea test este unul vizual, căci, odată ce fiii lui Levi au mâncat solia lui Ilie, care era în mâna îngerului ce a coborât ca să lumineze pământul cu slava lui, ei au acceptat metodologia biblică ce le permite să discearnă în mod corect semnele vremurilor. Acea metodologie le permite fiilor lui Levi să recunoască faptul că acele semne ale vremurilor demonstrează că biserica și statul se unesc în Statele Unite, în împlinirea testului chipului fiarei. Mai important însă, acele semne ale vremurilor, atunci când sunt așezate în contextul liniilor sacre ale reformei, constituie esența Alfa și Omega, începutul ilustrând sfârșitul. Liniile sacre ale reformei indică faptul că poporul lui Dumnezeu trebuie să facă tot ce le stă în putere pentru a conlucra la lucrarea pregătirii lor pentru sigiliul lui Dumnezeu.

> De aceea, preaiubiților mei, după cum ați ascultat întotdeauna, nu numai în prezența mea, ci acum cu atât mai mult în absența mea, lucrați la mântuirea voastră cu frică și cutremur. Căci Dumnezeu este Cel ce lucrează în voi și voința, și înfăptuirea, după buna Lui plăcere. Faceți toate lucrurile fără cârtiri și fără dispute: ca să fiți fără prihană și nevinovați, fiii lui Dumnezeu, fără mustrare, în mijlocul unui neam strâmb și stricat, între care străluciți ca niște luminători în lume. Filipeni 2:12-15.

Daniel, Hanania, Mișael și Azaria, patru la număr, îi reprezintă pe Adventiștii de Ziua a Șaptea din întreaga lume, care recunosc 11 septembrie 2001 drept identificarea coborârii îngerului din Apocalipsa 18 și aleg să ia mana ascunsă care este în mâna lui și s-o mănânce. Mana ascunsă ce trebuie mâncată, așa cum tocmai a fost citat apostolul Pavel, Îl reprezintă pe Dumnezeu (mana ascunsă), care lucrează în lăuntrul poporului Său spre a împlini voia Sa și buna Sa plăcere. Pavel reprezintă solul către filadelfieni, iar a respinge solia lui însemna moarte. Daniel, Hanania, Mișael și Azaria îi reprezintă pe cei care aleg să mănânce mana ascunsă.

> Iar între aceștia erau, dintre fiii lui Iuda, Daniel, Hanania, Mișael și Azaria: cărora căpetenia famenilor le-a dat nume; căci i-a dat lui Daniel numele Belteșațar; lui Hanania, pe cel de Șadrac; lui Mișael, pe cel de Meșac; iar lui Azaria, pe cel de Abed-Nego. Dar Daniel a hotărât în inima sa să nu se pângărească cu partea din bucatele împăratului, nici cu vinul pe care îl bea; de aceea a cerut căpeteniei famenilor să nu se pângărească. Daniel 1:6-8.

Daniel se hotărăște să mănânce mesajul care a fost adus din cer la 11 septembrie 2001 și, de asemenea, să refuze mesajul reprezentat drept hrana și băutura Babilonului. Așpenaz alesese pe care dintre captivii din Iuda să fie aduși înaintea împăratului.

> Și împăratul i-a vorbit lui Așpenaz, mai-marele famenilor săi, ca să aducă pe unii dintre fiii lui Israel, din sămânța împărătească și din rândul dregătorilor; tineri în care nu era niciun cusur, frumoși la chip, iscusiți în toată înțelepciunea, pricepuți în cunoaștere, înțelegători în știință, și care aveau în ei puterea de a sta în palatul împăratului, și pe care să-i învețe învățătura și limba haldeilor. Daniel 1:4, 5.

Dacă urmăm lanțul de comandă identificat în Apocalipsa, capitolul întâi, versetul întâi, Nebucadnețar îi poruncise lui Așpenaz să-i aleagă pe copiii care împlineau profeția pe care Isaia i-o vestise lui Ezechia. Așpenaz a primit mesajul și apoi i l-a transmis lui Melțar, căpetenia famenilor. Nebucadnețar îl reprezintă pe Tatăl ceresc; Așpenaz îl reprezintă pe Hristos, iar Melțar îl reprezintă pe Gabriel. Așpenaz știa pe care dintre copii să-i aleagă și știa că Daniel va lua decizia corectă cu privire la hrană, înainte de a-l aduce înaintea împăratului.

> Iar Dumnezeu a făcut ca Daniel să capete trecere și îndurare înaintea căpeteniei famenilor. Iar căpetenia famenilor i-a zis lui Daniel: Mă tem de domnul meu, împăratul, care a rânduit mâncarea și băutura voastră; căci pentru ce ar vedea el fețele voastre mai slăbite la înfățișare decât ale tinerilor de vârsta voastră? Atunci îmi veți pune capul în primejdie înaintea împăratului. Daniel 1:9, 10.

Aici, Melțar identifică primul pas al soliilor celor trei îngeri. Primul pas este temerea de Dumnezeu, așa cum este ilustrată de teama lui Melțar de Nebucadnețar. Cuvântul ebraic "adevăr", alcătuit prin alăturarea primei litere, a celei de-a treisprezecea și a ultimei litere ale alfabetului ebraic, a fost demonstrat anterior în aceste articole că reprezintă procesul de testare în trei etape al soliilor celor trei îngeri. Procedând astfel, s-a stabilit pe baza mai multor mărturii că solia primului înger conținea toate cele trei teste reprezentate de soliile celor trei îngeri. Solia primului înger este identificată drept Evanghelia veșnică, ceea ce o definește ca fiind aceeași Evanghelie din zilele lui Adam până la A Doua Venire a lui Hristos.

> Și am văzut un alt înger zburând în mijlocul cerului, având Evanghelia veșnică, ca s-o propovăduiască celor ce locuiesc pe pământ și la orice neam, seminție, limbă și popor, zicând cu glas tare: Temeți-vă de Dumnezeu și dați-I slavă, fiindcă a sosit ceasul judecății Lui; și închinați-vă Celui ce a făcut cerul și pământul și marea și izvoarele apelor. Apocalipsa 14:6, 7.

Primul pas al soliei primului înger este temerea de Dumnezeu. Al doilea pas este a-I da slavă, iar al treilea este sosirea ceasului judecății Sale. În relație cu celelalte două solii îngerești, solia primului înger este: «Temeți-vă de Dumnezeu». Apoi, solia celui de-al doilea înger anunță căderea Babilonului, iar, fie în mișcarea millerită a primului înger, fie în mișcarea celui de-al treilea înger, chemarea de a ieși din Babilon reprezintă cadrul în care se împlinește manifestarea revărsării Duhului Sfânt. În acea perioadă de timp, fie că este reprezentată ca Strigătul de la miezul nopții, strigătul puternic sau ploaia târzie, cei care proclamă solia Îl slăvesc pe Dumnezeu. Solia celui de-al doilea înger este cadrul în care lui Dumnezeu I se dă slavă, iar acea perioadă conduce la un moment în care, în istoria millerită, a început judecata de cercetare, sau la judecata Desfrânatei Babilonului, care are loc în criza legii duminicale.

Frica lui Melzar reprezintă solia primului înger și marchează începutul încercării alimentare de zece zile, numărul zece semnificând, de asemenea, o încercare. Exprimarea lui Melzar că se temea de împărat echivala cu faptul că Daniel se temea de Dumnezeu mai mult decât de împărat și își pusese în inimă să nu se întineze cu dieta Babilonului. Perioada de timp a încercării lui Daniel și a celor trei bărbați vrednici a fost de trei ani, reprezentând astfel cele trei trepte ale soliilor celor trei îngeri.

> Şi împăratul le-a rânduit o raţie zilnică din bucatele împărăteşti şi din vinul din care bea el, hrănindu-i astfel trei ani, pentru ca, la sfârşitul acestora, să stea înaintea împăratului. Daniel 1:5.

Capitolul întâi din Daniel reprezintă întărirea soliei primului înger și acolo marchează începutul testului alimentar, care, în istoria milerită, a fost reprezentat prin mâncarea cărticicii. Perioada de testare pentru Daniel și cei trei bărbați vrednici a fost împlinită în primele zece zile ale acelor trei ani. Zece este un simbol al unui proces de testare, așa cum este reprezentat de Israelul antic, când a respins a zecea probă, reprezentată de solia lui Iosua și Caleb. Este, de asemenea, reprezentat în perioada de persecuție a bisericii din Smirna.

> Nu te teme nicidecum de cele ce ai să suferi: iată, diavolul va arunca pe unii dintre voi în temniță, ca să fiți încercați; și veți avea o strâmtorare de zece zile: fii credincios până la moarte și îți voi da cununa vieții. Apocalipsa 2:10.

Sfatul adresat Bisericii din Smirna a fost să nu se teamă de procesul încercării, căci, dacă aveau frică de Dumnezeu, El avea să le răsplătească frica lor evlavioasă cu cununa vieții. Acea frică evlavioasă este reprezentată de dorința lui Daniel de a mânca mană cerească.

> Atunci Daniel a zis lui Melțar, pe care căpetenia famenilor îl pusese peste Daniel, Hanania, Mișael și Azaria: Pune, rogu-te, pe slujitorii tăi la încercare zece zile; și să ni se dea verdețuri să mâncăm și apă să bem. Apoi să fie privite înaintea ta fețele noastre și fețele copiilor care mănâncă din porția bucatelor împăratului; și după cum vei vedea, fă cu slujitorii tăi. Și el a consimțit la aceasta cu ei și i-a pus la încercare zece zile. Daniel 1:10-14.

Prima încercare a fost temerea de Dumnezeu, așa cum este ilustrată de Melzar și de hotărârea lui Daniel, luată în inima lui, de a nu se pângări cu hrana și băutura babiloniană. Al doilea element al soliei primului înger este a-I da slavă lui Dumnezeu, ceea ce reprezintă o manifestare vizibilă a efectelor regimului alimentar. La sfârșitul celor zece zile, Daniel și cei trei bărbați vrednici L-au slăvit pe Dumnezeu prin înfățișarea lor trupească.

> Și la sfârșitul celor zece zile, fețele lor s-au arătat mai frumoase și mai grase decât ale tuturor tinerilor care mâncau din porția de bucate a împăratului. Astfel, Melzar le-a luat porția lor de bucate și vinul pe care trebuiau să-l bea și le-a dat legume. Cât despre acești patru tineri, Dumnezeu le-a dat cunoștință și pricepere în toată învățătura și înțelepciunea; iar Daniel avea înțelegere în toate vedenile și visele. Daniel 1:15-17.

Cei patru tineri au trecut prima probă a regimului alimentar, aceea la care Adam și Eva au căzut, și care a reprezentat prima probă pe care Hristos a înfruntat-o îndată după Botezul Său. Botezul lui Hristos a fost împuternicirea primului mesaj din linia Sa profetică. Acesta a împuternicit și a confirmat mesajul proclamat de „glasul celui ce strigă în pustie”. Apoi, asemenea lui Daniel și celor trei tineri, Hristos a fost încercat cu privire la regimul alimentar timp de patruzeci de zile, așa cum Daniel a fost timp de zece zile. Daniel și Hristos prefigurau proba cu privire la mana ascunsă aflată în mâna îngerului, care a coborât la 11 septembrie 2001. Două probe aveau să urmeze pentru Hristos și pentru Daniel. A doua probă a fost aceea în care Daniel și cei trei tineri L-au proslăvit pe Dumnezeu prin chipurile lor. Proba care a urmat probei alimentare pentru Hristos a reprezentat, de asemenea, slavă.

> Și diavolul I-a zis: Dacă ești Fiul lui Dumnezeu, poruncește acestei pietre să se facă pâine. Iar Isus I-a răspuns, zicând: Este scris: Omul nu va trăi numai cu pâine, ci prin orice cuvânt al lui Dumnezeu. Și diavolul, ducându-L pe un munte înalt, I-a arătat toate împărățiile lumii într-o clipă. Și diavolul I-a zis: Ție îți voi da toată puterea aceasta și slava lor, căci mie mi-a fost predată; și cui voiesc eu, o dau. Deci, dacă te vei închina mie, toate vor fi ale tale. Iar Isus, răspunzând, I-a zis: Înapoia Mea, Satano! Căci este scris: Domnului Dumnezeului tău să te închini și numai Lui să-I slujești. Matei 4:3-8.

După ce Hristos a trecut încercarea legată de hrană, Satana i-a oferit atunci „slava” tuturor împărățiilor lumii, iar Hristos a ales, dimpotrivă, să-L preamărească pe Împăratul tuturor împăraților. Adam și Eva au eșuat la prima încercare și îndată au căutat să-și ascundă fețele cu frunze de smochin, căci nu mai manifestau slava lui Dumnezeu, reprezentată de haina de lumină pe care o purtaseră mai înainte. Când Daniel și cei trei vrednici au trecut proba legată de hrană, le-au fost date apoi „cunoștință și pricepere în toată învățătura și înțelepciunea; iar Daniel avea înțelegere în toate vedenile și visele”.

Au trecut cel de-al doilea test, care era un test vizual, ce fusese administrat de Melzar. În istoria mișcării milerite, solia celui de-al doilea înger a marcat distincția între cei care au acceptat și cei care au respins solia „vocii” care striga în pustie, reprezentată de William Miller. În mod profetic, mișcarea milerită a devenit atunci cornul vizibil și singurul adevărat al Protestantismului, iar cei care au respins solia și mișcarea au devenit fiicele Romei. Ei aleseseră să se hrănească cu hrana și să bea vinul Babilonului, în opoziție cu cărticica. La sfârșitul celor trei ani, Daniel și cei vrednici au fost aduși pentru a fi judecați de Nebucadnețar.

> Iar la sfârșitul zilelor pe care regele le rânduise pentru a-i aduce înainte, căpetenia famenilor i-a adus înaintea lui Nebucadnețar. Și regele a vorbit cu ei; și, dintre toți, nu s-a găsit nimeni ca Daniel, Hanania, Mișael și Azaria; de aceea au stat ei înaintea regelui. Și, în toate lucrurile de înțelepciune și de pricepere despre care regele i-a întrebat, i-a găsit de zece ori mai buni decât toți magicienii și astrologii care erau în tot regatul lui. Și Daniel a rămas până în anul întâi al regelui Cirus. Daniel 1:18-21.

Daniel și cei trei tineri au trecut proba celor „zece” zile, iar apoi, când au trecut proba lor finală, au fost aflați de „zece” ori mai înțelepți decât toți ceilalți.

Daniel, capitolul întâi, este prima referință la solia primului înger în cartea alcătuită din cărțile Daniel și Apocalipsa. Această referință are caracteristici identice cu ale primului înger din Apocalipsa, capitolul al paisprezecelea. Ea susține adevărul menționat pentru prima dată în versetul întâi al Apocalipsei, căci Nebucadnețar a transmis un mesaj lui Așpenaz, care, la rândul său, a transmis mesajul lui Melțar, care apoi a intrat în legătură cu Daniel. Tatăl a dat un mesaj lui Hristos, care, la rândul Său, a dat mesajul lui Gabriel, care apoi a intrat în legătură cu Ioan.

Mesajul care este transmis, și anume mesajul care este acum în curs de desigilare, identifică procesul de comunicare al Tatălui către Biserica Sa. Primul lucru pe care Tatăl alege să-l identifice pentru Biserica Sa este procesul de testare în trei etape al celor trei îngeri. Cuvântul profetic al lui Dumnezeu a detaliat cu mare grijă acest proces prin mai multe linii ale profeției, precum și prin istoria mileriților. Aceste adevăruri sunt un element esențial al manei celei ascunse care era în mâna îngerului, când a coborât la 11 septembrie 2001.

Este imposibil să participi și, prin urmare, să treci de al doilea test, dacă nu ai trecut de primul test. Acest adevăr a fost ilustrat în mod clar în istoria lui Hristos și a mileriților. Capitolul al doilea din Daniel este al doilea test, prin care, după cum afirmă sora White, "soarta noastră veșnică va fi hotărâtă". Ea mai afirmă că este testul pe care trebuie să-l "trecem, înainte de a fi sigilați". Acel test este acum aproape încheiat.

Capitolul al doilea din Daniel are ca subiect testul chipului fiarei și este pe deplin potrivit ca acest capitol să fie despre un chip mare; iar numai pentru că Daniel trecuse testul cu privire la alimentație și fusese binecuvântat cu „de zece ori” mai multă „pricepere” și „înțelepciune” a putut el să recunoască acel test. Așa cum se întâmplă cu avertizarea privind testul din scrierile lui Ellen White, testul chipului din capitolul al doilea din Daniel este un test cu consecințe de viață și de moarte.

> Din pricina aceasta, împăratul s-a mâniat şi s-a aprins de mânie foarte tare şi a poruncit să fie nimiciţi toţi înţelepţii Babilonului. Şi a ieşit decretul ca înţelepţii să fie ucişi; şi au căutat pe Daniel şi pe tovarăşii lui ca să-i ucidă. Daniel 2:12, 13.

Mai există câteva alte aspecte profetice în capitolul întâi al Cărții lui Daniel pe care trebuie să le abordăm, iar cu acestea vom continua în articolul următor.

> Am văzut un grup care stătea bine străjuit și neclintit, fără a da vreo încuviințare celor ce ar fi tulburat credința statornicită a obștii. Dumnezeu i-a privit cu aprobarea Sa. Mi s-au arătat trei trepte — soliile primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger. A zis îngerul meu însoțitor: „Vai de acela care va mișca vreo piesă sau va clinti un cui din aceste solii. Înțelegerea adevărată a acestor solii este de importanță vitală. Soarta sufletelor atârnă de felul în care sunt primite.” Am fost din nou condus prin aceste solii și am văzut cu cât de scump a fost cumpărată experiența poporului lui Dumnezeu. Ea fusese dobândită prin multă suferință și luptă aspră. Dumnezeu îi condusese pas cu pas, până când îi așezase pe o platformă solidă, neclintită. Am văzut persoane apropiindu-se de platformă și examinând temelia. Unii, cu bucurie, au pășit îndată pe ea. Alții au început să găsească cusur temeliei. Doreau să se facă îmbunătățiri, și atunci platforma ar fi mai desăvârșită, iar poporul mult mai fericit. Unii au coborât de pe platformă ca să o examineze și au declarat că este așezată greșit. Dar am văzut că aproape toți stăteau ferm pe platformă și îi îndemnau pe cei care coborâseră să înceteze cu plângerile lor; căci Dumnezeu era Marele Meșter Zidar, iar ei se luptau împotriva Lui. Ei au istorisit lucrarea minunată a lui Dumnezeu, care îi condusese la platforma fermă, și, în unire, și-au ridicat ochii spre cer și, cu glas tare, L-au slăvit pe Dumnezeu. Aceasta i-a mișcat pe unii dintre cei care se plânseseră și părăsiseră platforma, și ei, cu înfățișare smerită, au pășit din nou pe ea.

> Mi-a fost îndreptată atenția înapoi spre proclamarea primei venirii a lui Hristos. Ioan a fost trimis în duhul și puterea lui Ilie, ca să pregătească calea lui Isus. Cei care au respins mărturia lui Ioan nu au beneficiat de învățăturile lui Isus. Împotrivirea lor față de mesajul care prevestea venirea Lui i-a așezat într-o poziție în care nu puteau primi cu ușurință cele mai puternice dovezi că El era Mesia. Satana i-a împins pe aceia care au respins mesajul lui Ioan să meargă și mai departe, să-L respingă și să-L răstignească pe Hristos. Procedând astfel, s-au așezat într-o situație în care nu puteau primi binecuvântarea în ziua Cincizecimii, care i-ar fi învățat calea către sanctuarul ceresc. [Sfâșierea] perdelei templului a arătat că jertfele și rânduielile iudaice nu mai aveau să fie primite. Marea Jertfă fusese adusă și fusese acceptată, iar Duhul Sfânt, care S-a coborât în ziua Cincizecimii, a îndreptat mințile ucenicilor de la sanctuarul pământesc la cel ceresc, unde Isus intrase prin însuși sângele Său, ca să reverse asupra ucenicilor Săi beneficiile ispășirii Sale. Dar iudeii au rămas în întuneric deplin. Au pierdut toată lumina pe care ar fi putut-o avea cu privire la planul mântuirii și au continuat să se încreadă în jertfele și ofrandele lor zadarnice. Sanctuarul ceresc luase locul celui pământesc, dar ei nu aveau nicio cunoștință despre această schimbare. De aceea nu puteau beneficia de mijlocirea lui Hristos în locul sfânt.

> Mulți privesc cu groază la felul în care iudeii L-au respins și L-au răstignit pe Hristos; iar când citesc istoria batjocurilor rușinoase la care a fost supus, cred că Îl iubesc și că nu L-ar fi tăgăduit ca Petru și nici nu L-ar fi răstignit ca iudeii. Dar Dumnezeu, care citește inimile tuturor, a pus la probă acea iubire pentru Isus pe care pretindeau că o simt. Întreg cerul a urmărit cu cel mai profund interes primirea soliei primului înger. Dar mulți care mărturiseau că Îl iubesc pe Isus și care vărsau lacrimi citind istoria crucii, au batjocorit vestea cea bună a venirii Sale. În loc să primească solia cu bucurie, au declarat-o o amăgire. I-au urât pe cei care au iubit arătarea Lui și i-au exclus din biserici. Cei care au respins prima solie nu au putut primi vreun folos din a doua; la fel, nu le-a adus niciun folos nici strigătul de la miezul nopții, care trebuia să-i pregătească să intre împreună cu Isus, prin credință, în Sfânta Sfintelor a sanctuarului ceresc. Iar prin respingerea celor două solii anterioare, și-au întunecat într-atât înțelegerea, încât nu mai văd nicio lumină în solia celui de-al treilea înger, care arată calea în Sfânta Sfintelor. Am văzut că, așa cum iudeii L-au răstignit pe Isus, tot astfel bisericile nominale au răstignit aceste solii și, prin urmare, nu au cunoștință de calea în Sfânta Sfintelor și nu pot beneficia de mijlocirea lui Isus acolo. Asemenea iudeilor, care aduceau jertfele lor zadarnice, ei înalță rugăciunile lor zadarnice către încăperea pe care Isus a părăsit-o; iar Satana, mulțumit de această înșelăciune, își asumă un caracter religios și le îndreaptă mințile acestor creștini cu numele spre sine, lucrând cu puterea sa, cu semnele și cu minunile lui mincinoase, spre a-i prinde în cursa lui. Scrieri timpurii, 258-261.

Back to Articles