Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Two

Cartea lui Daniel - Numărul o sută doi

The Triple Application of the Messenger: Unveiling Prophetic Dynamics

Tripla aplicare a Mesagerului: Dezvăluirea dinamicii profetice

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word

The triple application of Elijah addresses the message, the messenger and the movement during the time period of God’s executive judgment, which begins at the Sunday law in the United States and continues until the close of probation. The executive judgment escalates from a period where God’s judgment is mixed with mercy unto the time when His judgments are poured out without mercy in the seven last plagues.

Aplicarea triplă a lui Ilie vizează mesajul, solul și mișcarea în perioada judecății executorii a lui Dumnezeu, care începe odată cu legea duminicală în Statele Unite ale Americii și continuă până la închiderea harului. Judecata executorie se intensifică de la o perioadă în care judecata lui Dumnezeu este amestecată cu milă până la timpul când judecățile Sale sunt revărsate fără milă în cele șapte plăgi din urmă.

The triple application of the messenger who prepares the way for the Messenger of the Covenant addresses the message, the messenger and the movement during the closing period of God’s investigative judgment, that identifies the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. That period ends at the soon-coming Sunday law in the United States, which is when God’s executive judgments begin.

Tripla aplicare a solului care pregătește calea pentru Solul Legământului vizează mesajul, solul și mișcarea în timpul perioadei de încheiere a judecății de cercetare a lui Dumnezeu, perioadă care identifică perioada pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii. Acea perioadă se încheie odată cu iminenta lege duminicală din Statele Unite, moment în care încep judecățile executive ale lui Dumnezeu.

John the Baptist prepared the way for Christ, the Messenger of the Covenant to confirm the covenant in fulfillment of Daniel chapter nine, verse twenty-seven. In so doing he also prepared the way for Christ to suddenly come to His temple and purify the sons of Levi, which He did at the beginning and ending of His ministry of three and a half years. The cleansing of the literal temple was the symbol of His work of cleansing the soul temple of those represented as the sons of Levi.

Ioan Botezătorul a pregătit calea pentru Hristos, Solul legământului, ca să confirme legământul, în împlinirea versetului douăzeci și șapte din capitolul nouă din Daniel. Procedând astfel, el a pregătit, de asemenea, calea pentru ca Hristos să vină deodată la Templul Său și să-i curățească pe fiii lui Levi, lucru pe care El l-a făcut la începutul și la sfârșitul lucrării Sale de trei ani și jumătate. Curățirea Templului literal a fost simbolul lucrării Sale de curățire a templului sufletului celor reprezentați drept fiii lui Levi.

His literal work of cleansing the temple was a fulfillment of prophecy, and when He accomplished the work in John chapter two, verses thirteen through twenty-two, the Holy Spirit led the disciples to remember a passage from the Old Testament that was part of His work of purifying and purging the disciples in fulfillment of Malachi three.

Lucrarea Sa literală de curățire a templului a fost o împlinire a profeției, iar când El a înfăptuit lucrarea, așa cum este relatată în Ioan, capitolul doi, versetele treisprezece până la douăzeci și doi, Duhul Sfânt i-a călăuzit pe ucenici să-și amintească un pasaj din Vechiul Testament, care făcea parte din lucrarea Sa de curățire și purificare a ucenicilor, în împlinirea Maleahi, capitolul trei.

In the passage in John, Christ identified that when His body temple was destroyed, He would raise it up in three days. The interaction with the quibbling Jews added that the remodeling of the literal temple that had been carried out by Herod, and which had finished that very year, had taken forty-six years. Jesus was purifying His disciples through an example of one of the rules associated with the prophetic word that Jesus had enshrined within His Word, through the work of angels, the Holy Spirit and the prophets.

În pasajul din Ioan, Hristos a declarat că, atunci când templul trupului Său va fi distrus, El îl va ridica în trei zile. Discuția cu iudeii cârtitori a adus precizarea că renovarea templului literal, întreprinsă de Irod și încheiată chiar în anul acela, durase patruzeci și șase de ani. Isus Își purifica ucenicii printr-un exemplu al uneia dintre regulile asociate cu cuvântul profetic, regulă pe care El o consfințise în Cuvântul Său, prin lucrarea îngerilor, a Duhului Sfânt și a profeților.

He provided the prophetic example that the literal represents the spiritual. He put in place the prophetic key of the number “forty-six,” as a symbol of the temple. “Forty-six” had been the amount of days Moses was on the mount receiving the instructions for the temple. “Forty-six,” is the number of chromosomes that make up the human temple. “Forty-six” is the number of years (1798 to 1844) that were accomplished in restoring the spiritual temple which had been trampled down by paganism and then papalism.

El a oferit exemplul profetic potrivit căruia literalul reprezintă spiritualul. El a instituit cheia profetică a numărului „patruzeci și șase”, ca simbol al templului. „Patruzeci și șase” fusese numărul de zile cât Moise a stat pe munte primind instrucțiunile pentru templu. „Patruzeci și șase” este numărul de cromozomi care alcătuiesc templul omenesc. „Patruzeci și șase” este numărul de ani (1798–1844) care s-au împlinit în restaurarea templului spiritual, care fusese călcat în picioare de păgânism și apoi de papalism.

The two temple cleansings include the symbolism that three days equals forty-six years. It includes the principle that the literal represents the spiritual. It represented both a fulfillment and a prediction of prophecy. The two cleansings represent a truth that is misunderstood by one class, and revealed unto another class.

Cele două curățiri ale templului includ simbolismul potrivit căruia trei zile echivalează cu patruzeci și șase de ani. Ele includ principiul potrivit căruia sensul literal reprezintă sensul spiritual. Ele au reprezentat atât o împlinire, cât și o prevestire a profeției. Cele două curățiri reprezintă un adevăr care este înțeles greșit de o clasă și revelat unei alte clase.

The two cleansings identify a period of time when God’s church has been corrupted to the point where it is “an adulterous generation of vipers,” who are seeking for a sign, when the sign is being directly explained to them, for the only sign to be given is the sign of the destruction of the temple that is raised up in three days.

Cele două curățiri identifică o perioadă de timp în care Biserica lui Dumnezeu a ajuns atât de coruptă încât este «un neam adulter, pui de năpârci», care caută un semn, pe când semnul le este explicat în mod direct, căci singurul semn care urmează să fie dat este semnul dărâmării templului care este ridicat în trei zile.

> O generation of vipers, how can ye, being evil, speak good things? for out of the abundance of the heart the mouth speaketh. . . . Then certain of the scribes and of the Pharisees answered, saying, Master, we would see a sign from thee. But he answered and said unto them, An evil and adulterous generation seeketh after a sign; and there shall no sign be given to it, but the sign of the prophet Jonas: For as Jonas was three days and three nights in the whale’s belly; so shall the Son of man be three days and three nights in the heart of the earth. Matthew 12:34, 38–40.

> O, seminție de vipere, cum puteți voi, fiind răi, să rostiți lucruri bune? Căci din prisosul inimii vorbește gura. ... Atunci unii dintre cărturari și dintre farisei au răspuns, zicând: Învățătorule, am vrea să vedem un semn de la tine. Dar El, răspunzând, le-a zis: Un neam rău și preacurvar caută un semn; și nu i se va da niciun semn, decât semnul prorocului Iona: Căci, după cum Iona a fost trei zile și trei nopți în pântecele balenei, tot așa și Fiul Omului va fi trei zile și trei nopți în inima pământului. Matei 12:34, 38-40.

All these prophetic dynamics are represented in all three fulfillments of the Messenger of the Covenant suddenly coming to His temple, as He did in John chapter two.

Toate aceste dinamici profetice sunt reprezentate în toate cele trei împliniri ale venirii pe neașteptate a Solului Legământului la templul Său, așa cum a făcut în capitolul al doilea din Ioan.

> And the Jews’ passover was at hand, and Jesus went up to Jerusalem, And found in the temple those that sold oxen and sheep and doves, and the changers of money sitting: And when he had made a scourge of small cords, he drove them all out of the temple, and the sheep, and the oxen; and poured out the changers’ money, and overthrew the tables; And said unto them that sold doves, Take these things hence; make not my Father’s house an house of merchandise. And his disciples remembered that it was written, The zeal of thine house hath eaten me up. Then answered the Jews and said unto him, What sign shewest thou unto us, seeing that thou doest these things? Jesus answered and said unto them, Destroy this temple, and in three days I will raise it up. Then said the Jews, Forty and six years was this temple in building, and wilt thou rear it up in three days? But he spake of the temple of his body. When therefore he was risen from the dead, his disciples remembered that he had said this unto them; and they believed the scripture, and the word which Jesus had said. John 2:13–22.

> Și Paștile iudeilor erau aproape, și Isus S-a suit la Ierusalim. Și a găsit în templu pe cei ce vindeau boi și oi și porumbei, și pe schimbătorii de bani șezând. Și, după ce a făcut un bici din șnururi, i-a scos pe toți afară din templu, și oile, și boii; a vărsat banii schimbătorilor și a răsturnat mesele. Și le-a zis celor ce vindeau porumbei: Luați acestea de aici; nu faceți din casa Tatălui Meu o casă de negoț. Și ucenicii Lui și-au adus aminte că este scris: Râvna pentru casa Ta m-a mistuit. Atunci iudeii au răspuns și I-au zis: Ce semn ne arăți nouă, de vreme ce faci aceste lucruri? Isus a răspuns și le-a zis: Dărâmați templul acesta, și în trei zile îl voi ridica. Atunci iudeii au zis: Patruzeci și șase de ani s-a zidit templul acesta, și Tu îl vei ridica în trei zile? Dar El vorbea despre templul trupului Său. Așadar, când a înviat din morți, ucenicii Lui și-au adus aminte că le spusese aceasta; și au crezut Scripturii și cuvântului pe care îl spusese Isus. Ioan 2:13-22.

The Messenger of the Covenant was to purify and also purge the sons of Levi as “silver” which represents God’s Word, and “gold,” which represents faith. The Messenger of the Covenant would purify His disciples by increasing their “faith” in His prophetic “word”. That prophetic word was designed to purify, but also to purge. His prophetic Word always represents a test, and it is through His prophetic Word that the sons of Levi’s are purged in the period when He suddenly comes to His temple.

Solul Legământului avea să-i purifice și să-i lămurească pe fiii lui Levi ca pe «argint», care reprezintă Cuvântul lui Dumnezeu, și ca pe «aur», care reprezintă credința. Solul Legământului avea să-i purifice pe ucenicii Săi, sporindu-le «credința» în «cuvântul» Său profetic. Acel cuvânt profetic era menit să purifice, dar și să lămurească. Cuvântul Său profetic reprezintă întotdeauna o încercare și prin Cuvântul Său profetic sunt lămuriți fiii lui Levi în perioada când El vine deodată la templul Său.

> “‘Whose fan is in His hand, and He will throughly purge His floor, and gather His wheat into the garner.’ Matthew 3:12. This was one of the times of purging. By the words of truth, the chaff was being separated from the wheat. Because they were too vain and self-righteous to receive reproof, too world-loving to accept a life of humility, many turned away from Jesus. Many are still doing the same thing. Souls are tested today as were those disciples in the synagogue at Capernaum. When truth is brought home to the heart, they see that their lives are not in accordance with the will of God. They see the need of an entire change in themselves; but they are not willing to take up the self-denying work. Therefore they are angry when their sins are discovered. They go away offended, even as the disciples left Jesus, murmuring, ‘This is an hard saying; who can hear it?’” The Desire of Ages, 392.

> „A cărui lopată de vânturat este în mâna Sa, și El Își va curăți cu desăvârșire aria și Își va aduna grâul în grânar.” Matei 3:12. Acesta a fost unul dintre momentele de curățire. Prin cuvintele adevărului, pleava era despărțită de grâu. Pentru că erau prea trufași și plini de îndreptățire de sine ca să primească mustrarea, prea iubitori de lume ca să accepte o viață de smerenie, mulți s-au întors de la Isus. Mulți fac încă același lucru. Sufletele sunt puse la încercare și astăzi, la fel cum au fost acei ucenici în sinagoga din Capernaum. Când adevărul ajunge la inimă, ei văd că viețile lor nu sunt în conformitate cu voia lui Dumnezeu. Văd nevoia unei schimbări în întregime în ei înșiși; dar nu sunt dispuși să ia asupra lor lucrarea lepădării de sine. De aceea se mânie când păcatele le sunt descoperite. Pleacă jigniți, întocmai cum ucenicii L-au părăsit pe Isus, murmurând: „Acesta este un cuvânt greu; cine poate să-l asculte?” Dorința veacurilor, 392.

Those “souls that were tested” in “the synagogue at Capernaum,” refused to understand that when Christ told them they must eat His flesh and drink His blood, that He was employing His literal body to convey a spiritual truth. It was the identical prophetic representation He made of the temple in John chapter two. When the principle that the literal precedes and represents the spiritual was recognized as “an hard saying” which they were unwilling to “hear,” they turned and walked with Him never again. That took place in John chapter six, verse sixty-six (666), which represents the soon-coming Sunday law, which was typified by October 22, 1844, which in turn was typified by the cross of Calvary.

Acele „suflete care au fost puse la încercare” în „sinagoga din Capernaum” au refuzat să înțeleagă că, atunci când Hristos le-a spus că trebuie să-I mănânce trupul și să-I bea sângele, El Își folosea trupul literal pentru a transmite un adevăr spiritual. Era reprezentarea profetică identică pe care a făcut-o cu privire la templu în Ioan, capitolul doi. Când principiul potrivit căruia literalul precede și reprezintă spiritualul a fost recunoscut drept „un cuvânt greu”, pe care nu erau dispuși să-l „asculte”, ei s-au întors și n-au mai umblat cu El niciodată. Aceasta a avut loc în Ioan, capitolul șase, versetul șaizeci și șase (666), care reprezintă apropiata lege duminicală, care a fost prefigurată prin 22 octombrie 1844, care, la rândul ei, a fost prefigurată prin crucea de pe Calvar.

> From that time many of his disciples went back, and walked no more with him. John 6:66.

> Din clipa aceea, mulți dintre ucenicii Săi s-au întors înapoi și nu mai umblau cu El. Ioan 6:66.

In John chapter two, the Holy Spirit had led the minds of the disciples to “remember” the prophecy describing God’s zeal, and the word “zealous” is the same word as “jealous” in both the Hebrew and Greek.

În capitolul al doilea al Evangheliei după Ioan, Duhul Sfânt călăuzise mințile ucenicilor să-și „amintească” profeția care descria râvna lui Dumnezeu, iar cuvântul „râvnitor” este același cuvânt ca „gelos” atât în ebraică, cât și în greacă.

> For the zeal of thine house hath eaten me up; and the reproaches of them that reproached thee are fallen upon me. Psalms 69:9.

> Căci râvna casei Tale m-a mistuit; și ocările celor ce Te ocărăsc pe Tine au căzut asupra mea. Psalmii 69:9.

God’s zeal, which is His jealousy, represents the element of God’s character as a jealous God, whose jealousy is manifested in the third and fourth generation upon those that hate Him. In John chapter two, the Holy Spirit was putting in place that the purification accomplished by the Messenger of the Covenant occurs in the fourth and final generation, though there are always some of the third generation still standing when the cup of the final generation is filled. That generation is an adulterous generation of vipers.

Râvna lui Dumnezeu, care este gelozia Sa, reprezintă aspectul caracterului lui Dumnezeu ca Dumnezeu gelos, a cărui gelozie se manifestă asupra celor ce-L urăsc până la al treilea și al patrulea neam. În Ioan, capitolul doi, Duhul Sfânt stabilea că curățirea înfăptuită de Solul Legământului are loc în al patrulea și ultimul neam, deși întotdeauna mai rămân unii din al treilea neam încă în picioare când paharul ultimului neam se umple. Acel neam este un neam preacurvar de năpârci.

Moses represented the fourth generation, and it was then that Moses, during forty-six days, received instruction on erecting the temple. In those days He received the law, which in the second commandment identifies that God’s jealousy is manifested in the third and fourth generations.

Moise a reprezentat a patra generație, iar atunci, timp de patruzeci și șase de zile, a primit îndrumări pentru ridicarea templului. În acele zile el a primit legea, care, în porunca a doua, precizează că gelozia lui Dumnezeu se manifestă în a treia și a patra generație.

> And he said unto Abram, Know of a surety that thy seed shall be a stranger in a land that is not theirs, and shall serve them; and they shall afflict them four hundred years; And also that nation, whom they shall serve, will I judge: and afterward shall they come out with great substance. And thou shalt go to thy fathers in peace; thou shalt be buried in a good old age. But in the fourth generation they shall come hither again: for the iniquity of the Amorites is not yet full. Genesis 15:13–16.

> Și i-a zis lui Avram: Să știi de bună seamă că sămânța ta va fi străină într-o țară care nu va fi a ei; le va sluji, iar ei o vor asupri patru sute de ani; dar și neamul acela, căruia îi va sluji, îl voi judeca; și după aceea va ieși cu mare avuție. Iar tu te vei duce la părinții tăi în pace; vei fi îngropat la o bătrânețe bună. Iar în a patra generație se vor întoarce iarăși aici; căci nelegiuirea Amoriților nu este încă deplină. Geneza 15:13-16.

In the final generation of ancient Israel, the temple of the Christian church, which Peter called a “spiritual house,” was erected. During that history God manifested His jealousy twice when in His zeal He cleansed the temple. In 1844 God had raised up the spiritual temple of the Millerites, and once again He had passed by the former chosen people. In that history the Messenger of the Covenant came suddenly on October 22, 1844.

În ultima generație a Israelului din vechime, a fost înălțat templul Bisericii creștine, pe care Petru l-a numit «casă duhovnicească». În cursul acelei istorii, Dumnezeu Și-a arătat de două ori gelozia când, în râvna Sa, a curățit templul. În 1844, Dumnezeu ridicase templul duhovnicesc al milleriților și, încă o dată, îl lăsase deoparte pe fostul popor ales. În acea istorie, Solul Legământului a venit deodată, la 22 octombrie 1844.

His appearance had been prepared for through the ministry of William Miller. As the Protestants and Millerites approached October 22, 1844, two classes were tested. The Protestant’s test arrived at the time of the end at the arrival of the first angel in 1798. After the message that was to both “purify and purge” the sons of Levi was formalized in 1831, the testing of the Protestants began when the message of the first angel was empowered on August 11, 1840. On April 19, 1844, the Protestants failed the test, and became the daughters of Babylon.

Arătarea Sa fusese pregătită prin lucrarea lui William Miller. Pe măsură ce protestanții și milleriții se apropiau de 22 octombrie 1844, două clase au fost puse la încercare. Proba protestanților a sosit la timpul sfârșitului, odată cu venirea primului înger, în 1798. După ce mesajul care era menit să-i „curățească și să-i lămurească” pe fiii lui Levi a fost formalizat în 1831, testarea protestanților a început când mesajul primului înger a fost întărit la 11 august 1840. La 19 aprilie 1844, protestanții nu au trecut testul și au devenit fiicele Babilonului.

The second angel then arrived and the Millerites faith was then tested, and a purification and purging was accomplished. When the message of the second angel was empowered at the Exeter camp meeting on August twelfth through the seventeenth, the testing of the Millerites’ separation of the wise and foolish Millerites was accomplished.

Apoi a venit al doilea înger, credința milleriților a fost pusă la încercare, iar o purificare și o curățire au fost înfăptuite. Când mesajul celui de-al doilea înger a primit putere la adunarea de tabără de la Exeter, între 12 și 17 august, a fost împlinită testarea separării milleriților între cei înțelepți și cei neînțelepți.

The distinction between the wise and foolish was the oil, which was the prophetic message of the Midnight Cry. When the third angel arrived on October 22, 1844, the temple had been erected (in forty-six years). At that point the Messenger of the Covenant came suddenly to His temple.

Deosebirea dintre cei înțelepți și cei neînțelepți era untdelemnul, care era mesajul profetic al Strigătului de la Miezul Nopții. Când al treilea înger a sosit la 22 octombrie 1844, templul fusese zidit (în patruzeci și șase de ani). În acel moment, Solul Legământului a venit deodată la templul Său.

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 426.

> Venirea lui Hristos, ca Marele nostru Preot, în Sfânta Sfintelor, pentru curățirea sanctuarului, prezentată în Daniel 8:14; venirea Fiului omului la Cel Îmbătrânit de zile, așa cum este prezentată în Daniel 7:13; și venirea Domnului la templul Său, prorocită de Maleahi, sunt descrieri ale aceluiași eveniment; iar acesta este, de asemenea, reprezentat prin venirea mirelui la nuntă, descrisă de Hristos în pilda celor zece fecioare din Matei 25. Marea Luptă, 426.

It was then that the Messenger of the Covenant began His work of purifying and purging the Millerite disciples, identified in Malachi chapter three, as the sons of Levi.

Atunci Solul Legământului a început Lucrarea Sa de curățire și lămurire a ucenicilor milleriți, identificați în Maleahi, capitolul trei, drept fiii lui Levi.

> “Many who went forth to meet the Bridegroom under the messages of the first and second angels, refused the third, the last testing message to be given to the world, and a similar position will be taken when the last call is made.

> Mulți dintre cei care au ieșit în întâmpinarea Mirelui sub influența soliilor primului și celui de-al doilea înger au respins-o pe a treia, ultima solie de încercare care urma să fie dată lumii, iar o atitudine asemănătoare va fi adoptată când se va face ultima chemare.

> “Every specification of this parable should be carefully studied. We are represented either by the wise or by the foolish virgins.” Review and Herald, October 31, 1899.

> „Fiecare particularitate a acestei pilde ar trebui să fie studiată cu atenție. Suntem reprezentați fie de fecioarele înțelepte, fie de cele neînțelepte.” Review and Herald, 31 octombrie 1899.

When the first angels’ message was empowered on August 11, 1840, multitudes joined the Millerite movement. Then on April 19, 1844, a large class left the movement. On October 22, 1844, the traditional view is that there were about fifty souls that entered by faith into the Most Holy Place. Assuming the number is roughly fifty souls that initially followed the light of the third angel, what does it mean when we are informed “many” who had accepted the first and second angel’s messages, “refused the third, the last testing message”?

Când solia primului înger a primit putere la 11 august 1840, mulțimi s-au alăturat mișcării millerite. Apoi, la 19 aprilie 1844, o mare clasă a părăsit mișcarea. La 22 octombrie 1844, concepția tradițională este că au fost aproximativ cincizeci de suflete care au intrat prin credință în Sfânta Sfintelor. Presupunând că numărul este în jur de cincizeci de suflete care au urmat inițial lumina celui de-al treilea înger, ce înseamnă când ni se spune că „mulți” care primiseră soliile primului și ale celui de-al doilea înger „au refuzat-o pe a treia, ultima solie de încercare”?

The Messenger of the Covenant suddenly came to His temple and opened the light of the sanctuary in heaven and the third angel’s message to the fifty that followed on into the experience of the third angel, but they were initially scattered. Their disappointment then was greater than the first disappointment, though we are informed by Sister White their disappointment was not as great as the disciples after the cross.

Solul Legământului a venit deodată la templul Său și a descoperit lumina sanctuarului din cer și solia îngerului al treilea celor cincizeci care au mers mai departe în experiența îngerului al treilea, dar aceștia, la început, erau risipiți. Dezamăgirea lor de atunci a fost mai mare decât prima dezamăgire, deși, după cum suntem înștiințați de Sora White, dezamăgirea lor n-a fost atât de mare ca aceea a ucenicilor după cruce.

In both parallel histories, Christ opened His prophetic Word to the disappointed ones, and by 1850, Sister White states that she was shown that the Lord was then stretching forth His hand again to gather His people.

În ambele istorii paralele, Hristos a deschis Cuvântul Său profetic celor dezamăgiți, iar până în 1850, Sora White afirmă că i s-a arătat că Domnul Își întindea atunci din nou mâna pentru a-Și aduna poporul.

> “September 23d, [1850] the Lord showed me that he had stretched out his hand the second time to recover the remnant of his people, and that efforts must be redoubled in this gathering time. In the scattering time Israel was smitten and torn; but now in the gathering time God will heal and bind up his people. In the scattering, efforts made to spread the truth had but little effect, accomplished but little or nothing; but in the gathering when God has set his hand to gather his people, efforts to spread the truth will have their designed effect. All should be united and zealous in the work. I saw that it was a shame for any to refer to the scattering for examples to govern us now in the gathering; for if God does no more for us now than he did then, Israel would never be gathered. It is as necessary that the truth should be published in a paper, as preached.” Review and Herald, November 1, 1850.

> La 23 septembrie [1850], Domnul mi-a arătat că Își întinsese mâna a doua oară ca să-Și dobândească rămășița poporului Său și că eforturile trebuie redublate în acest timp al strângerii. În timpul împrăștierii, Israel a fost lovit și sfâșiat; dar acum, în timpul strângerii, Dumnezeu Își va vindeca poporul și îi va lega rănile. În timpul împrăștierii, eforturile făcute pentru răspândirea adevărului au avut prea puțin efect, au împlinit prea puțin sau nimic; dar în timpul strângerii, când Dumnezeu Și-a întins mâna ca să-Și adune poporul, eforturile pentru răspândirea adevărului își vor atinge scopul rânduit. Toți ar trebui să fie uniți și plini de râvnă în lucrare. Am văzut că este o rușine ca cineva să se refere la timpul împrăștierii pentru exemple după care să ne călăuzim acum, în timpul strângerii; căci dacă Dumnezeu nu ar face acum pentru noi mai mult decât a făcut atunci, Israel nu ar fi niciodată adunat. Este la fel de necesar ca adevărul să fie publicat într-o foaie, pe cât este necesar să fie predicat. Review and Herald, 1 noiembrie 1850.

At the cross the disciples had been scattered, and in that history, three days later He began to gather His scattered disciples. It was roughly three years after the end of 1844, that Christ began to gather His scattered flock. In that history He led His people to begin the publishing work and to publish the second of Habakkuk’s two tables, which was manufactured at the end of 1850, and then began to be offered for sale in the Review and Herald, in January of 1851.

La cruce, ucenicii fuseseră risipiți, iar în acea istorie, trei zile mai târziu, El a început să-Și adune ucenicii risipiți. Aproximativ trei ani după sfârșitul anului 1844, Hristos a început să-Și adune turma risipită. În acea istorie, El Și-a călăuzit poporul să înceapă lucrarea de publicare și să publice al doilea dintre cele două tablouri ale lui Habacuc, care a fost tipărit la sfârșitul anului 1850, și apoi a început să fie oferit spre vânzare în Review and Herald, în ianuarie 1851.

The 1843 chart had been the physical representation of the message that cleansed the temple that was erected in the history of the first and second angels’ messages. With the arrival of the third angel, God designed to finish His work and take His people home, but they rebelled as did ancient Israel, and both ancient and modern Israel were then assigned to wander in the wilderness. Had those Adventists who had initially accepted the light of the third angel followed on by faith, bearing the physical representation of their message which was the 1850 chart they could have ushered in the second coming of Jesus and gone home. But they were destined to repeat the history of Joshua and Caleb, and the ten unfaithful spies.

Diagrama din 1843 fusese reprezentarea fizică a soliei care a curățit templul, solie care a fost ridicată în istoria soliilor primului și celui de-al doilea înger. Odată cu sosirea celui de-al treilea înger, Dumnezeu a intenționat să-Și încheie lucrarea și să-Și ducă poporul acasă, dar ei s-au răzvrătit așa cum a făcut Israelul din vechime, iar atât Israelul din vechime, cât și Israelul modern au fost apoi rânduiți să rătăcească în pustie. Dacă acei adventiști care primiseră la început lumina celui de-al treilea înger ar fi continuat prin credință, purtând reprezentarea fizică a soliei lor, care era diagrama din 1850, ar fi putut aduce a doua venire a lui Isus și ar fi mers acasă. Dar erau sortiți să repete istoria lui Iosua și Caleb și a celor zece iscoade necredincioase.

> “Had Adventists, after the great disappointment in 1844, held fast their faith and followed on unitedly in the opening providence of God, receiving the message of the third angel and in the power of the Holy Spirit proclaiming it to the world, they would have seen the salvation of God, the Lord would have wrought mightily with their efforts, the work would have been completed, and Christ would have come ere this to receive His people to their reward. But in the period of doubt and uncertainty that followed the disappointment, many of the advent believers yielded their faith. . . . Thus the work was hindered, and the world was left in darkness. Had the whole Adventist body united upon the commandments of God and the faith of Jesus, how widely different would have been our history!” Evangelism, 695.

> „Dacă adventiștii, după marea dezamăgire din 1844, ar fi rămas neclintiți în credință și ar fi mers înainte uniți în providența deschisă a lui Dumnezeu, primind solia îngerului al treilea și, în puterea Duhului Sfânt, proclamând-o lumii, ar fi văzut mântuirea lui Dumnezeu; Domnul ar fi lucrat cu putere prin eforturile lor, lucrarea ar fi fost încheiată, iar Hristos ar fi venit până acum ca să-Și primească poporul la răsplata lor. Însă, în perioada de îndoială și incertitudine care a urmat dezamăgirii, mulți dintre credincioșii advent și-au părăsit credința. . . . Astfel, lucrarea a fost împiedicată, iar lumea a fost lăsată în întuneric. Dacă întregul corp adventist s-ar fi unit pe temeiul poruncilor lui Dumnezeu și al credinței lui Isus, cât de cu totul diferită ar fi fost istoria noastră!” Evanghelizare, 695.

John the Baptist and William Miller prepared the way for Christ to suddenly come and purify a people who would take the message of salvation under the power of the Holy Spirit to the entire world. The disciples of Christ accomplished their assignment, but the beginning of Adventism did not. By 1856 they had fallen into the condition of Laodicea, refused the advanced light of the “seven times,” and in 1863 began the process of escalating rebellion all the way through to the soon-coming Sunday law. The rebellion of 1863 was typified by the rebellion of the ten spies. At the end of the forty years of wilderness wandering ancient Israel was brought back to the same test, thus providing example of modern Israel being brought back to the beginning test.

Ioan Botezătorul și William Miller au pregătit calea pentru ca Hristos să vină deodată și să purifice un popor care avea să ducă mesajul mântuirii, sub puterea Duhului Sfânt, întregii lumi. Ucenicii lui Hristos și-au împlinit însărcinarea, dar începutul Adventismului nu și-a împlinit-o. Până în 1856, ei căzuseră în starea laodiceeană, au respins lumina avansată a „celor șapte vremuri”, iar în 1863 au început procesul unei răzvrătiri în escaladare până la iminenta lege duminicală. Răzvrătirea din 1863 a fost prefigurată de răzvrătirea celor zece iscoade. La sfârșitul celor patruzeci de ani de rătăcire prin pustie, Israelul din vechime a fost readus la aceeași încercare, oferind astfel un exemplu al faptului că Israelul modern este readus la încercarea de la început.

The rebellion of the ten spies at Kadesh, was repeated at Kadesh forty years later. The rebellion of the ten spies that brought about the forty years of wilderness wandering, that represents the rebellion of 1863, when modern Israel brought about their own wandering in the wilderness of Laodicea. At the end of the forty years ancient Israel was brought again to Kadesh, thus identifying that the test which purged Millerite Adventism at the rebellion of 1863, is to be repeated when the Messenger of the Covenant again suddenly comes to His temple again.

Răzvrătirea celor zece iscoade de la Cadeș s-a repetat la Cadeș patruzeci de ani mai târziu. Răzvrătirea celor zece iscoade, care a pricinuit cei patruzeci de ani de rătăcire în pustie, reprezintă răzvrătirea din 1863, când Israelul modern a adus asupra sa propria rătăcire în pustia Laodiceei. La sfârșitul celor patruzeci de ani, Israelul din vechime a fost adus din nou la Cadeș, arătând astfel că încercarea care a curățit Adventismul Millerit în timpul răzvrătirii din 1863 urmează să se repete când Solul Legământului va veni din nou, deodată, la templul Său din nou.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “In the conquest of Gilead and Bashan there were many who recalled the events which nearly forty years before had, in Kadesh, doomed Israel to the long desert wandering. They saw that the report of the spies concerning the Promised Land was in many respects correct. The cities were walled and very great, and were inhabited by giants, in comparison with whom the Hebrews were mere pygmies. But they could now see that the fatal mistake of their fathers had been in distrusting the power of God. This alone had prevented them from at once entering the goodly land.

> În cucerirea Galaadului și a Basanului, mulți și-au amintit de întâmplările care, cu aproape patruzeci de ani mai înainte, la Cades, condamnaseră pe Israel la îndelungata rătăcire prin pustie. Ei au văzut că raportul iscoditorilor cu privire la Țara Făgăduinței era, în multe privințe, întemeiat. Cetățile erau întărite cu ziduri și foarte mari și erau locuite de uriași, față de care evreii nu erau decât niște pigmei. Dar acum puteau vedea că greșeala fatală a părinților lor fusese neîncrederea în puterea lui Dumnezeu. Numai aceasta îi împiedicase să intre de îndată în țara cea bună.

> “When they were at the first preparing to enter Canaan, the undertaking was attended with far less difficulty than now. God had promised His people that if they would obey His voice He would go before them and fight for them; and He would also send hornets to drive out the inhabitants of the land. The fears of the nations had not been generally aroused, and little preparation had been made to oppose their progress. But when the Lord now bade Israel go forward, they must advance against alert and powerful foes, and must contend with large and well-trained armies that had been preparing to resist their approach.

> Când, la început, se pregăteau să intre în Canaan, întreprinderea era însoțită de mult mai puține dificultăți decât acum. Dumnezeu făgăduise poporului Său că, dacă aveau să asculte de glasul Său, El avea să meargă înaintea lor și să lupte pentru ei; și, de asemenea, avea să trimită viespi ca să-i izgonească pe locuitorii țării. Temerile neamurilor nu fuseseră, în general, stârnite, și se făcuseră puține pregătiri pentru a le împiedica înaintarea. Dar când, acum, Domnul a poruncit lui Israel să înainteze, ei trebuiau să pornească împotriva unor vrăjmași vigilenți și puternici și să se confrunte cu armate numeroase și bine instruite, care se pregătiseră să le opună rezistență înaintării lor.

> “In their contest with Og and Sihon the people were brought to the same test beneath which their fathers had so signally failed. But the trial was now far more severe than when God had commanded Israel to go forward. The difficulties in their way had greatly increased since they refused to advance when bidden to do so in the name of the Lord. It is thus that God still tests His people. And if they fail to endure the trial, He brings them again to the same point, and the second time the trial will come closer, and be more severe than the preceding. This is continued until they bear the test, or, if they are still rebellious, God withdraws His light from them and leaves them in darkness.” Patriarchs and Prophets, 436, 437.

> În confruntarea lor cu Og și Sihon, poporul a fost adus la aceeași încercare în fața căreia părinții lor eșuaseră atât de vădit. Dar încercarea era acum mult mai severă decât atunci când Dumnezeu poruncise lui Israel să înainteze. Greutățile din calea lor sporeseră mult de când refuzaseră să înainteze, atunci când li se poruncise să o facă în Numele Domnului. Astfel Își pune încă Dumnezeu poporul Său la încercare. Iar dacă nu reușesc să îndure încercarea, El îi aduce din nou la același punct, iar a doua oară încercarea îi va atinge mai îndeaproape și va fi mai severă decât cea precedentă. Aceasta continuă până când ei suportă încercarea sau, dacă sunt încă răzvrătiți, Dumnezeu Își retrage lumina de la ei și îi lasă în întuneric. Patriarhi și Profeți, 436, 437.

Back to Articles