Article

# The Book of Daniel - Number Fifty-Seven

Cartea lui Daniel - Numărul cincizeci și șapte

Unveiling the Prophetic Secrets of Revelation: A Journey Through End-Time Prophecies

Dezvăluirea tainelor profetice ale Apocalipsei: o călătorie prin profețiile vremurilor de pe urmă

Author

Jeff Pippenger

Published

January 21, 2024

Formats

PDF
Word

All the prophets speak of the end of the world, and all the prophecies meet and end in the book of Revelation. In the book of Revelation, the same line is taken up as in the book of Daniel, for they are the same book. All of these prophetic principles have been firmly recorded in the previous articles. In the book of Revelation, we are informed that just before probation closes there is a prophecy that has been sealed up that is unsealed. These articles have been setting forth the prophetic elements connected to the message in the book of Revelation that is now being unsealed. The message is not a singular prophetic truth, and every element of the message that is being unsealed falls into the category of the Revelation of Jesus Christ.

Toți profeții vorbesc despre sfârșitul lumii, iar toate profețiile se întâlnesc și își găsesc încheierea în cartea Apocalipsei. În Apocalipsă este reluat același fir ca în cartea lui Daniel, căci sunt aceeași carte. Toate aceste principii profetice au fost consemnate temeinic în articolele anterioare. În Apocalipsă suntem înștiințați că, chiar înainte ca timpul de probă să se încheie, o profeție care fusese pecetluită este despecetluită. Aceste articole au expus elementele profetice legate de mesajul din cartea Apocalipsei, mesaj care acum este despecetluit. Mesajul nu este un adevăr profetic singular, iar fiecare element al mesajului care este despecetluit se încadrează în categoria Descoperirii lui Isus Hristos.

The message is unsealed just before the close of probation, when the “time is at hand.” The books of Daniel and Revelation, in association with the commentary from the writings of the Spirit of Prophecy, are very specific concerning the process associated with the unsealing of a prophetic message. It is the Lion of the tribe of Judah who accomplishes the unsealing, and when he does so he employs a structured method for presenting the message. He receives the message from the Father, who is represented as holding the Bible as it is sealed with seven seals. The Lion of the tribe of Judah, who is also the root of David and the Lamb that was slain, takes the book from the Father and removes the seals.

Mesajul este desigilat chiar înainte de închiderea timpului de har, când „timpul este aproape”. Cărțile lui Daniel și Apocalipsa, în asociere cu comentariile din scrierile Spiritului Profeției, sunt foarte precise în ceea ce privește procesul asociat desigilării unui mesaj profetic. Cel care înfăptuiește desigilarea este Leul din seminția lui Iuda, iar când o face, El folosește o metodă structurată de prezentare a mesajului. El primește mesajul de la Tatăl, care este reprezentat ca ținând Biblia pecetluită cu șapte peceți. Leul din seminția lui Iuda, care este totodată rădăcina lui David și Mielul care a fost înjunghiat, ia cartea de la Tatăl și rupe pecețile.

Jesus then gives the message to Gabriel, who along with other angels conveys the message to a prophet who writes the message and sends it to the churches. When the time to unseal the prophetic message is at hand the opening of the prophetic message produces a three-step testing process, that tests those within the churches who are the target audience of the prophet’s writing, and based upon the individual response of those church members, they determine whether they are in one of two classes. Those that accept the increase of knowledge which is produced by the message that is unsealed are identified as the “wise,” and those who do not are identified by Daniel as the “wicked,” and by Matthew as the “foolish”.

Isus încredințează apoi mesajul lui Gabriel, care, împreună cu alți îngeri, îl transmite unui profet, ce îl consemnează în scris și îl trimite bisericilor. Când timpul pentru desigilarea mesajului profetic este aproape, deschiderea lui produce un proces de testare în trei etape, care îi pune la încercare pe cei din cadrul bisericilor, destinatarii scrierii profetului, iar pe baza răspunsului individual al acestora, se stabilește încadrarea lor într-una dintre două clase. Cei care acceptă sporul de cunoaștere pe care îl produce mesajul desigilat sunt identificați drept „înțelepții”, iar cei care nu îl acceptă sunt numiți de Daniel „cei răi” și de Matei „neînțelepții”.

All of these factors connected with the unsealing of the final prophetic secret are addressed and emphasized in verse nine of Revelation seventeen, for it identifies an element of the Revelation of Jesus Christ that will test the two classes of worshippers. It does so by identifying that it is the “wise” that will understand the message that follows the warning flag of the verse.

Toți acești factori legați de dezpecetluirea ultimului secret profetic sunt tratați și accentuați în versetul al nouălea din Apocalipsa, capitolul al șaptesprezecelea, căci el identifică un element al Descoperirii lui Isus Hristos care va pune la încercare cele două clase de închinători. El face aceasta identificând faptul că „înțelepții” sunt cei care vor înțelege mesajul ce urmează după steagul de avertizare al versetului.

> And here is the mind which hath wisdom. The seven heads are seven mountains, on which the woman sitteth. And there are seven kings: five are fallen, and one is, and the other is not yet come; and when he cometh, he must continue a short space. And the beast that was, and is not, even he is the eighth, and is of the seven, and goeth into perdition. Revelation 17:9–11.

> Și iată mintea care are înțelepciune. Cele șapte capete sunt șapte munți, pe care șade femeia. Și sunt șapte împărați: cinci au căzut, unul este, iar celălalt încă nu a venit; și, când va veni, trebuie să rămână puțină vreme. Și fiara, care era și nu este, ea însăși este a opta; și este dintre cei șapte și se duce în pierzare. Apocalipsa 17:9-11.

The “mind that has wisdom,” is the mind of the “wise.” The “wise” understand the increase of knowledge, and the increase of knowledge that is represented immediately after the prophetic marker, which identifies a truth that will be understood by the wise and rejected by the wicked, is the truth associated with the kingdoms of Bible prophecy set forth in the verses that follow. Those verses represent the last illustration of the kingdoms of Bible prophecy, and what is unsealed in the last days is that those eight kingdoms have also been represented in the first illustration of the kingdoms of Bible prophecy in Daniel chapter two.

„Mintea care are înțelepciune” este mintea „celor înțelepți”. „Cei înțelepți” înțeleg sporirea cunoștinței, iar sporirea cunoștinței prezentată imediat după reperul profetic, care identifică un adevăr ce va fi înțeles de cei înțelepți și respins de cei nelegiuiți, este adevărul asociat cu împărățiile profeției biblice prezentate în versetele care urmează. Acele versete reprezintă ultima ilustrare a împărățiilor profeției biblice, iar ceea ce este desigilat în zilele din urmă este faptul că acele opt împărății au fost, de asemenea, reprezentate în prima ilustrare a împărățiilor profeției biblice, în capitolul doi din Cartea lui Daniel.

The revelation of the truth upholds the limited view of the kingdoms of Bible prophecy that made up one of Miller’s jewels, but it shone ten times brighter, for it possesses much more truth than the Millerites understood from their limited point in history, and it represents a test as represented by the number “ten,” and by the warning beacon of the introductory warning of “here is the mind that has wisdom,” prophetically interpreted as, the following truth will test the churches that are sent the message that is unsealed just before the close of probation.

Revelația adevărului susține viziunea limitată asupra împărățiilor din profeția biblică, care constituia una dintre nestematele lui Miller, dar ea a strălucit de zece ori mai intens, căci cuprinde mult mai mult adevăr decât au înțeles milleriții din perspectiva lor istorică limitată, și reprezintă o probă, așa cum este indicată de numărul „zece” și de farul de avertizare al avertismentului introductiv „Aici este mintea care are înțelepciune”, interpretat profetic astfel: următorul adevăr va pune la probă bisericile cărora li se trimite mesajul care este dezpecetluit chiar înainte de închiderea timpului de probă.

In Revelation seventeen John was carried into the wilderness of twelve hundred and sixty years of papal darkness. He was placed at the very end of that period in 1798, which is the identical history he was placed at in Revelation thirteen.

În Apocalipsa șaptesprezece, Ioan a fost purtat în pustia celor o mie două sute șaizeci de ani de întuneric papal. El a fost plasat chiar la sfârșitul acelei perioade, în 1798, care este aceeași istorie în care a fost plasat în Apocalipsa treisprezece.

> And I stood upon the sand of the sea, and saw a beast rise up out of the sea, having seven heads and ten horns, and upon his horns ten crowns, and upon his heads the name of blasphemy. Revelation 13:1.

> Și am stat pe nisipul mării și am văzut o fiară ridicându-se din mare, având șapte capete și zece coarne; și pe coarnele ei zece coroane, iar pe capetele ei numele de hulă. Apocalipsa 13:1.

The “sand of the sea” represents 1798, for it represents the historical vantage point where John was shown the papacy (the beast of the sea) in the past tense, and the United States (the beast of the earth) rising up, and ultimately speaking as a dragon at the soon-coming Sunday law. Then the earth beast forces the world to accept the “image of the beast,” that would speak and implement Sunday legislation upon the entire world.

„Nisipul mării” reprezintă anul 1798, întrucât desemnează perspectiva istorică din care lui Ioan i-a fost arătată papalitatea (fiara mării) ca aparținând trecutului și ridicarea Statelor Unite (fiara pământului), care, în cele din urmă, va vorbi ca un balaur odată cu iminenta lege duminicală. Apoi fiara pământului constrânge lumea să accepte „chipul fiarei”, care va vorbi și va impune legislația duminicală întregii lumi.

> “At the time when the Papacy, robbed of its strength, was forced to desist from persecution, John beheld a new power coming up to echo the dragon’s voice, and carry forward the same cruel and blasphemous work. This power, the last that is to wage war against the church and the law of God, is represented by a beast with lamblike horns. The beasts preceding it had risen from the sea; but this came up out of the earth, representing the peaceful rise of the nation which it symbolized—the United States.” Signs of the Times, February 8, 1910.

> La vremea când papalitatea, văduvită de tăria ei, a fost silită să înceteze prigoana, Ioan a văzut o nouă putere ridicându-se, pentru a-i face ecou glasului balaurului și a duce mai departe aceeași lucrare crudă și blasfemiatoare. Această putere, ultima care urmează să poarte război împotriva bisericii și a Legii lui Dumnezeu, este reprezentată de o fiară cu coarne asemănătoare cu ale unui miel. Fiarele care au precedat-o se ridicaseră din mare; dar aceasta s-a ridicat din pământ, reprezentând ascensiunea pașnică a națiunii pe care o simboliza — Statele Unite. Signs of the Times, 8 februarie 1910.

John is taken to the same vantage point of history to receive the final presentation of the kingdoms of Bible prophecy in chapter seventeen. Standing at that vantage point the kingdoms are presented. He is first informed that the beast controls both church and state, for she is seated upon not only seven heads, but also seven mountains. The seating of the great whore is identifying that she is the one riding the beast, and the one who rides the beast is the one who controls the beast.

Ioan este dus la același punct de observație al istoriei pentru a primi prezentarea finală a împărățiilor profeției biblice din capitolul șaptesprezece. Aflat la acel punct de observație, i se prezintă împărățiile. Mai întâi i se face cunoscut că fiara controlează atât biserica, cât și statul, căci ea șade nu doar pe șapte capete, ci și pe șapte munți. Așezarea marii desfrânate identifică faptul că ea este cea care călărește fiara, iar cea care călărește fiara este cea care controlează fiara.

> And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:18.

> Iar femeia pe care ai văzut-o este cetatea cea mare, care stăpânește peste împărații pământului. Apocalipsa 17:18.

The word “reigneth” means to hold and to rule over. A rider rules over the beast by holding the reins. The papacy rules over seven heads and also over seven mountains. In Daniel chapter two, Daniel informs Nebuchadnezzar that he is the “head” of gold. In Isaiah chapter seven a “head” is also a king, a capitol or a kingdom.

Cuvântul „reigneth” înseamnă a ține și a stăpâni peste. Un călăreț stăpânește peste fiară ținând frâiele. Papalitatea stăpânește peste șapte capete și, de asemenea, peste șapte munți. În Daniel, capitolul doi, Daniel îl înștiințează pe Nebucadnețar că el este „capul” de aur. În Isaia, capitolul șapte, un „cap” desemnează, de asemenea, un rege, o capitală sau un regat.

> For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. And the head of Ephraim is Samaria, and the head of Samaria is Remaliah’s son. If ye will not believe, surely ye shall not be established. Isaiah 7:7, 8.

> Căci capul Siriei este Damascul, iar capul Damascului este Rezin; și, într-un răstimp de șaizeci și cinci de ani, Efraim va fi sfărâmat, încât să nu mai fie un popor. Și capul lui Efraim este Samaria, iar capul Samariei este fiul lui Remalia. Dacă nu veți crede, negreșit nu veți sta în picioare. Isaia 7:7, 8.

The papacy, which is the woman riding the beast, rules over all the kings of the earth. Those kings are represented as “ten kings,” that are the dragon-power of the last days. They are the kings the whore of Tyre commits fornication with. Those “ten kings” have been forced to accept the authority of the papacy, but the premier king of those ten kings is the United States. The United States is therefore also represented by Ahab, the king of the ten northern kingdoms of Israel. The number “seven” represents “complete,” and when the papacy is portrayed as reigning over the kings of the earth, she is also reigning over the ten kings and she is seated upon the seven heads.

Papalitatea, care este femeia ce călărește fiara, stăpânește peste toți împărații pământului. Acei împărați sunt reprezentați ca „zece împărați”, care sunt puterea dragonului a zilelor de pe urmă. Ei sunt împărații cu care desfrânata din Tir preacurvește. Acei „zece împărați” au fost constrânși să accepte autoritatea papalității, dar împăratul de frunte dintre acei zece împărați este Statele Unite. Prin urmare, Statele Unite sunt de asemenea reprezentate de Ahab, împăratul celor zece împărății de nord ale lui Israel. Numărul „șapte” reprezintă „complet”, iar când papalitatea este înfățișată ca domnind peste împărații pământului, ea domnește, de asemenea, peste cei zece împărați și este așezată pe cele șapte capete.

Here is the mind that has wisdom, for the wise of the last days employ the methodology of “line upon line,” and they recognize that each of the symbols of the statecraft that the whore rules over identify the same truth. She also rules over seven mountains, and the Millerites identified a “mountain” in Bible prophecy as a symbol of a kingdom, but they also identified that symbols have more than one meaning.

Aici este mintea care are înțelepciune, căci înțelepții din zilele de pe urmă folosesc metodologia «linie după linie» și recunosc că fiecare dintre simbolurile puterii de stat peste care desfrânata domnește indică același adevăr. Ea domnește, de asemenea, peste șapte munți, iar milleriții au identificat un «munte» în profeția biblică drept simbol al unei împărății, dar au mai recunoscut și că simbolurile au mai mult de un sens.

Mountains are also a symbol of a church. The “glorious holy mountain” in the Scriptures represents God’s church.

Munții sunt, de asemenea, simbol al unei biserici. „Muntele sfânt, slăvit” din Scripturi reprezintă Biserica lui Dumnezeu.

> The word that Isaiah the son of Amoz saw concerning Judah and Jerusalem. And it shall come to pass in the last days, that the mountain of the Lord’s house shall be established in the top of the mountains, and shall be exalted above the hills; and all nations shall flow unto it. And many people shall go and say, Come ye, and let us go up to the mountain of the Lord, to the house of the God of Jacob; and he will teach us of his ways, and we will walk in his paths: for out of Zion shall go forth the law, and the word of the Lord from Jerusalem. Isaiah 2:1–3.

> Cuvântul pe care l-a văzut Isaia, fiul lui Amoț, cu privire la Iuda și la Ierusalim. Și se va întâmpla în zilele de pe urmă că muntele casei Domnului va fi întemeiat pe vârful munților și va fi înălțat mai presus de dealuri; și toate neamurile se vor revărsa spre el. Și multe popoare vor merge și vor zice: Veniți, să ne suim la muntele Domnului, la casa Dumnezeului lui Iacov; și El ne va învăța căile Lui, și noi vom umbla pe cărările Lui: căci din Sion va ieși legea și cuvântul Domnului din Ierusalim. Isaia 2:1-3.

The “Lord’s house” is His church, and it is a “mountain.” The great whore is seated upon seven mountains, thus identifying that she rules over all the churches, just as she rules over all the kings. She has control over all the churches and all the states in all the world.

„Casa Domnului” este Biserica Sa, iar aceasta este un „munte”. Marea desfrânată șade pe șapte munți, indicând astfel că ea stăpânește peste toate bisericile, precum stăpânește peste toți împărații. Ea are control asupra tuturor bisericilor și asupra tuturor statelor din întreaga lume.

The vision that Isaiah is identifying that came to him “concerning Judah and Jerusalem,” that we just cited, continues on, and it is still the same passage in chapter four, and according to Isaiah it is the “same day” that people say, “Come ye, and let us go up to the mountain of the Lord, to the house of the God of Jacob.” In that same period of time “seven women” are identified.

Vedenia pe care Isaia o indică drept primită de el „cu privire la Iuda și la Ierusalim”, pe care tocmai am citat-o, continuă și, în capitolul al patrulea, este încă vorba despre același pasaj; iar, potrivit lui Isaia, este „aceeași zi” când oamenii spun: „Veniți, să ne suim la muntele Domnului, la casa Dumnezeului lui Iacov.” În același răstimp sunt identificate „șapte femei”.

> And in that day seven women shall take hold of one man, saying, We will eat our own bread, and wear our own apparel: only let us be called by thy name, to take away our reproach. In that day shall the branch of the Lord be beautiful and glorious, and the fruit of the earth shall be excellent and comely for them that are escaped of Israel. And it shall come to pass, that he that is left in Zion, and he that remaineth in Jerusalem, shall be called holy, even every one that is written among the living in Jerusalem: When the Lord shall have washed away the filth of the daughters of Zion, and shall have purged the blood of Jerusalem from the midst thereof by the spirit of judgment, and by the spirit of burning. And the Lord will create upon every dwelling place of mount Zion, and upon her assemblies, a cloud and smoke by day, and the shining of a flaming fire by night: for upon all the glory shall be a defence. And there shall be a tabernacle for a shadow in the daytime from the heat, and for a place of refuge, and for a covert from storm and from rain. Isaiah 4:1–6.

> Și în ziua aceea șapte femei vor pune mâna pe un singur bărbat, zicând: Pâinea noastră o vom mânca și îmbrăcămintea noastră o vom purta; numai să se cheme numele tău peste noi, ca să ne fie îndepărtată ocara. În ziua aceea odrasla Domnului va fi frumoasă și slăvită, iar rodul pământului va fi ales și de podoabă pentru cei ce au scăpat din Israel. Și se va întâmpla că cel ce va fi rămas în Sion și cel ce va fi lăsat în Ierusalim se va chema sfânt, chiar fiecare dintre cei înscriși între cei vii în Ierusalim, când Domnul va fi spălat necurăția fiicelor Sionului și va fi curățit sângele Ierusalimului din mijlocul lui, prin duhul judecății și prin duhul arderii. Și Domnul va crea peste orice locuință a muntelui Sion și peste adunările ei un nor și fum ziua, iar noaptea strălucirea unui foc arzător; căci peste toată slava va fi un acoperământ. Și va fi un cort, pentru umbră în timpul zilei împotriva arșiței, și ca loc de refugiu și de adăpost împotriva furtunii și a ploii. Isaia 4:1-6.

The “day” which is the subject of Isaiah’s vision is the “hour” of the great earthquake of Revelation chapter eleven. The wise that have accepted the admonition to “return” from the disappointment of July 18, 2020, and met the requirements of Leviticus twenty-six, and who have been brought together by Ezekiel’s first prophecy, are sealed when they accept Ezekiel’s second message of the four winds of Islam. They are then lifted up into heaven as an ensign, and God’s other children in Babylon begin to respond to the call to come out of Babylon, that begins at the earthquake, which is the soon-coming Sunday law. God’s other flock hear the message to come out of Babylon, and they proclaim, “Come ye, and let us go up to the mountain of the Lord, to the house of the God of Jacob.”

„Ziua” care constituie subiectul vedeniei lui Isaia este „ceasul” marelui cutremur din Apocalipsa, capitolul unsprezece. Cei înțelepți care au acceptat îndemnul de a „se întoarce” din dezamăgirea din 18 iulie 2020, care au împlinit cerințele din Leviticul 26 și care au fost adunați prin prima profeție a lui Ezechiel, sunt sigilați atunci când acceptă a doua solie a lui Ezechiel, cu privire la cele patru vânturi ale Islamului. Apoi sunt înălțați în cer ca un stindard, iar ceilalți copii ai lui Dumnezeu din Babilon încep să răspundă chemării de a ieși din Babilon, chemare care începe odată cu cutremurul, care este legea duminicală ce urmează în curând. Cealaltă turmă a lui Dumnezeu aude solia de a ieși din Babilon și proclamă: „Veniți, și să ne suim la muntele Domnului, la casa Dumnezeului lui Iacov.”

In that “hour” the great whore begins to sing her songs and commit fornication with the kings of the earth. Those who are not written in the Lamb’s book of life follow the whore, and their churches come under her authority. Those churches are represented by Isaiah as “seven women.” Those “seven women” are the “seven mountains” that the papacy shall rule over, as the United States forces the entire world to erect an image of the beast that will both speak and cause all to receive the mark of papal authority.

În acel "ceas", desfrânata cea mare începe să-și cânte cântările și să săvârșească desfrânare cu împărații pământului. Cei ce nu sunt scriși în Cartea Vieții Mielului o urmează pe desfrânata, iar bisericile lor intră sub autoritatea ei. Aceste biserici sunt reprezentate de Isaia drept "șapte femei". Acele "șapte femei" sunt "cei șapte munți" peste care papalitatea va stăpâni, în timp ce Statele Unite silesc întreaga lume să ridice o icoană a fiarei care atât va vorbi, cât și va face ca toți să primească semnul autorității papale.

Those “seven women shall take hold of one man,” and that “man” is the “man” Paul identifies as “the man of sin.” In that testing period those who remain “in Jerusalem, shall be called holy, even every one that is written among the living in Jerusalem.” God’s people are those in the period of time whose names are written in the book of life, the book of the Lamb who was slain from the foundation of the world. The other class, who take hold of the “man of sin” are those in Revelation chapter thirteen that worship the man of sin.

Acele „șapte femei vor apuca un singur bărbat”, iar acel „bărbat” este „bărbatul” pe care Pavel îl identifică drept „omul fărădelegii”. În acea perioadă de încercare, cei care rămân „în Ierusalim, vor fi numiți sfinți, fiecare dintre cei scriși între cei vii în Ierusalim”. Poporul lui Dumnezeu este alcătuit din aceia, în acel interval de timp, ale căror nume sunt scrise în Cartea vieții, Cartea Mielului care a fost junghiat de la întemeierea lumii. Cealaltă categorie, care pun mâna pe „omul fărădelegii”, sunt aceia din Apocalipsa, capitolul treisprezece, care se închină omului fărădelegii.

> And all that dwell upon the earth shall worship him, whose names are not written in the book of life of the Lamb slain from the foundation of the world. If any man have an ear, let him hear. Revelation 13:8, 9.

> Și toți locuitorii pământului, ale căror nume nu sunt scrise în cartea vieții Mielului care a fost junghiat de la întemeierea lumii, i se vor închina. Dacă are cineva o ureche, să audă. Apocalipsa 13:8, 9.

The “hour” of the great earthquake, which is the Sunday law crisis, is the conclusion of the investigative judgment, and the judgment is based upon whether your name is found or not found entered within the book of life, thus in that time the two classes represented by the relation to the book of life is identifying the very closing scenes of judgment. Those who take hold of the “man of sin,” proclaim that they will “eat” their “own bread, and wear” their “own apparel,” but their primary desire is to “be called by thy name”.

"ora" marelui cutremur, care este criza legii duminicale, constituie concluzia judecății de cercetare, iar criteriul judecății este dacă numele tău se găsește sau nu înscris în cartea vieții; astfel, în acel timp, cele două clase, reprezentate prin relația lor față de cartea vieții, identifică chiar scenele de încheiere ale judecății. Cei care se alipesc de "omul fărădelegii" proclamă că vor "mânca" "pâinea lor și vor purta" "îmbrăcămintea lor", dar dorința lor principală este "să fie numiți după numele tău".

They will retain their own doctrinal statement of beliefs (eat their own bread), and retain their denominational profession (their own apparel), but accept the name of the “man of sin.” The name of the “man of sin,” is “catholic”, which means “universal”. Those who take hold of the “man of sin,” wish to become part of the “universal church”, which is the Catholic church. They desire that relationship in order to “take away” their “reproach.”

Își vor păstra propria declarație doctrinară de credință (își vor mânca propria pâine) și își vor păstra mărturisirea lor confesională (propria lor îmbrăcăminte), dar vor accepta numele „omului păcatului”. Numele „omului păcatului” este „catolic”, care înseamnă „universal”. Cei care se alipesc de „omul păcatului” doresc să devină parte a „bisericii universale”, care este Biserica Catolică. Ei doresc acea relație pentru a-și „înlătura” „ocara”.

The “reproach” addresses two significant elements of the beast that reigns over all the churches and all the nations in the last days. In the “hour of the great earthquake” in Revelation eleven, “the third woe cometh quickly”. The “third woe” is Islam. In the “hour of the great earthquake” in Revelation eleven, the Seventh Trumpet sounds. The Seventh Trumpet is Islam. Islam strikes in the “hour of the great earthquake,” for all of the Trumpets are the prophetic tools God has employed in judgment upon forced Sunday worship throughout world history.

„Reproșul” vizează două elemente semnificative ale fiarei care domnește peste toate bisericile și peste toate neamurile în zilele de pe urmă. În „ora cutremurului celui mare” din Apocalipsa, capitolul unsprezece, „al treilea vai vine curând”. „Al treilea vai” este Islamul. În „ora cutremurului celui mare” din Apocalipsa, capitolul unsprezece, răsună Trâmbița a șaptea. Trâmbița a șaptea este Islamul. Islamul lovește în „ora cutremurului celui mare”, căci toate Trâmbițele sunt uneltele profetice pe care Dumnezeu le-a folosit pentru a aduce judecată asupra închinării duminicale impuse de-a lungul întregii istorii a lumii.

When the “national ruin” of the United States is brought about, at the soon-coming Sunday law, the “nations will be angry.” It is Islam that angers the nations in Bible prophecy, as represented by the first reference to Islam in the book of Genesis.

Când se va produce "ruina națională" a Statelor Unite, odată cu iminenta lege duminicală, "națiunile se vor mânia." Islamul este cel care mânie națiunile în profeția biblică, așa cum este reprezentat prin prima menționare a Islamului în cartea Genezei.

> And the angel of the Lord said unto her, Behold, thou art with child, and shalt bear a son, and shalt call his name Ishmael; because the Lord hath heard thy affliction. And he will be a wild man; his hand will be against every man, and every man’s hand against him; and he shall dwell in the presence of all his brethren. Genesis 16:11, 12.

> Și îngerul Domnului i-a zis: Iată, ai zămislit și vei naște un fiu, și-i vei pune numele Ismael; căci Domnul ți-a auzit suferința. El va fi un om sălbatic; mâna lui va fi împotriva fiecărui om, și mâna fiecărui om împotriva lui; și va locui în fața tuturor fraților săi. Geneza 16:11, 12.

The “reproach” of the last days is the religion of Islam. The churches and the nations of the world will come under the authority of the New World Order of a United Nations, which is ruled over by the Catholic church. The pope will be seated upon the one-world system, just as Constantine gave the papacy its seat in the year 330. The nations will determine that their ability to deal with the warfare being brought against mankind by Islam, can only be accomplished by a united effort, which will require a subjection to some moral authority, which the United States will insist is the Roman church. Just as Justinian gave the Catholic church its great authority in the year 533, history is repeated. The United States will force the world through its military might to obey, just as Clovis did for the Catholic church in the year 496. The history of verse two of Revelation thirteen will be repeated.

„Ocara” zilelor de pe urmă este religia Islamului. Bisericile și națiunile lumii vor intra sub autoritatea Noii Ordini Mondiale a unei Organizații a Națiunilor Unite, care este condusă de Biserica Catolică. Papa va fi așezat peste sistemul mondial unic, așa cum Constantin a dat papalității scaunul ei în anul 330. Națiunile vor hotărî că capacitatea lor de a face față războiului purtat împotriva omenirii de către Islam nu poate fi realizată decât printr-un efort unit, care va cere o supunere față de o anumită autoritate morală, despre care Statele Unite vor insista că este Biserica Romei. Așa cum Iustinian a dat Bisericii Catolice marea ei autoritate în anul 533, istoria se repetă. Statele Unite vor constrânge lumea, prin puterea lor militară, să se supună, întocmai cum a făcut Clovis pentru Biserica Catolică în anul 496. Istoria versetului doi din Apocalipsa, capitolul treisprezece, se va repeta.

> And the beast which I saw was like unto a leopard, and his feet were as the feet of a bear, and his mouth as the mouth of a lion: and the dragon gave him his power, and his seat, and great authority. Revelation 13:2.

> Și fiara pe care am văzut-o era asemenea unui leopard, picioarele ei erau ca ale unui urs, și gura ei ca a unui leu: și balaurul i-a dat puterea lui, scaunul lui de domnie și o stăpânire mare. Apocalipsa 13:2.

Once the image is set up, then the kings of the earth, who have been angered by the attacks of Islam, will recognize that the universal “reproach” against Islam that has been used to bring the worldwide image of the beast into existence, was not the “reproach” that the “man of sin” (Jezebel) was actually concerned with. Too late, the world will find out that Jezebel cares nothing about Islam, but that her heart desires to kill Elijah, as Herodias killed John the Baptist.

Odată ce chipul va fi ridicat, atunci împărații pământului, mâniați de atacurile Islamului, vor recunoaște că „reproșul” universal împotriva Islamului, folosit spre a aduce în existență chipul mondial al fiarei, nu a fost „reproșul” cu care „omul păcatului” (Izabela) era, în realitate, preocupat. Prea târziu, lumea va afla că Izabela nu‑i pasă câtuși de puțin de Islam, ci că inima ei dorește să‑l ucidă pe Ilie, așa cum Irodiada l‑a ucis pe Ioan Botezătorul.

The “mind which hath wisdom,” is the “mind of the wise,” and the “wise” are those who understand the “increase of knowledge” that is produced when the Lion of the tribe of Judah, unseals the Revelation of Jesus Christ, just before probation closes.

„Mintea care are înțelepciune” este „mintea celor înțelepți”, iar „cei înțelepți” sunt aceia care înțeleg „înmulțirea cunoștinței” care se produce atunci când Leul din seminția lui Iuda desigilează Descoperirea lui Isus Hristos, chiar înainte de închiderea timpului de probă.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> Și mi-a zis: Nu pecetlui cuvintele profeției acestei cărți; căci vremea este aproape. Cel ce este nedrept, să fie nedrept și mai departe; și cel ce este întinat, să fie întinat și mai departe; și cel ce este drept, să fie drept și mai departe; și cel ce este sfânt, să fie sfânt și mai departe. Apocalipsa 22:10, 11.

The “seven heads are seven mountains, on which the woman sitteth,” represents the truth that the papacy will reign over both church and state. Symbols have more than one meaning, and the symbols are to be defined and understood by the context of the passage where the symbols are represented. The argument arises that the verse identifies that the heads are the mountains, so what would be the justification for identifying a distinction between the heads (statecraft) and the mountains (churchcraft)? The distinction is established in Daniel chapters seven and eight. In chapter seven both pagan Rome and papal Rome are identified as “diverse,” from the beasts that preceded them.

Expresia „cele șapte capete sunt șapte munți, pe care șade femeia” reprezintă adevărul că papalitatea va domni atât asupra Bisericii, cât și asupra statului. Simbolurile au mai multe înțelesuri, iar acestea trebuie definite și înțelese prin contextul pasajului în care apar. Se ridică obiecția că versetul identifică capetele cu munții; așadar, care ar fi temeiul pentru a stabili o distincție între capete (cârmuirea statală) și munți (cârmuirea ecleziastică)? Distincția este stabilită în capitolele șapte și opt din Daniel. În capitolul șapte, atât Roma păgână, cât și Roma papală sunt identificate ca „deosebite” față de fiarele care le-au precedat.

When chapter seven is brought upon chapter eight (line upon line), we find in chapter eight the little horn of Rome, oscillating between man, woman, man, woman. One symbol (the little horn) that represents two powers. In those chapters, a horn is a kingdom, and a kingdom is also a head. In chapter eight, the little horn represents two kingdoms, the fourth and fifth kingdom of Bible prophecy. The little horn symbolically represents two kingdoms, and the two kingdoms it represents are kingdoms that identify the union of statecraft and churchcraft. The seven heads, which are also seven mountains, represent two kingdoms, and the one kingdom is churchcraft and the other is statecraft.

Când capitolul șapte este suprapus peste capitolul opt (rând după rând), găsim în capitolul opt cornul cel mic al Romei, oscilând între bărbat, femeie, bărbat, femeie. Un singur simbol (cornul cel mic) reprezintă două puteri. În acele capitole, un corn este o împărăție, iar o împărăție este, de asemenea, un cap. În capitolul opt, cornul cel mic reprezintă două împărății, a patra și a cincea din profeția biblică. Cornul cel mic reprezintă simbolic două împărății, iar cele două împărății pe care le reprezintă sunt împărății care identifică unirea puterii statale cu puterea ecleziastică. Cele șapte capete, care sunt și șapte munți, reprezintă două împărății, iar una dintre acestea este puterea ecleziastică, cealaltă fiind puterea statală.

In Daniel chapter two, there is another witness to this prophetic symbolism, for there the last kingdom, which the Millerites understood to be the fourth kingdom of Rome, is represented by iron and clay. The iron and clay are combined, though in reality iron does not combine with clay. Yet when Sister White comments upon the “iron and clay,” she identifies it as a symbol of churchcraft and statecraft, as is represented by chapter eight’s little horn, and the Revelation seventeen heads that are also mountains.

În Daniel, capitolul doi, există o altă mărturie a acestei simbolistici profetice, căci acolo ultima împărăție, pe care milleriții au înțeles-o a fi a patra împărăție, a Romei, este reprezentată de fier și lut. Fierul și lutul sunt combinate, deși, în realitate, fierul nu se combină cu lutul. Totuși, când Sora White comentează asupra „fierului și lutului”, ea îl identifică drept un simbol al politicii bisericești și al politicii de stat, așa cum este reprezentat de cornul cel mic din capitolul opt și de capetele din Apocalipsa, capitolul șaptesprezece, care sunt de asemenea munți.

> “We have come to a time when God’s sacred work is represented by the feet of the image in which the iron was mixed with the miry clay. God has a people, a chosen people, whose discernment must be sanctified, who must not become unholy by laying upon the foundation wood, hay, and stubble. Every soul who is loyal to the commandments of God will see that the distinguishing feature of our faith is the seventh-day Sabbath. If the government would honor the Sabbath as God has commanded, it would stand in the strength of God and in defense of the faith once delivered to the saints. But statesmen will uphold the spurious sabbath, and will mingle their religious faith with the observance of this child of the papacy, placing it above the Sabbath which the Lord has sanctified and blessed, setting it apart for man to keep holy, as a sign between Him and His people to a thousand generations. The mingling of churchcraft and statecraft is represented by the iron and the clay. This union is weakening all the power of the churches. This investing the church with the power of the state will bring evil results. Men have almost passed the point of God’s forbearance. They have invested their strength in politics, and have united with the papacy. But the time will come when God will punish those who have made void His law, and their evil work will recoil upon themselves.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1168, 1169.

> Am ajuns la un timp când lucrarea sfântă a lui Dumnezeu este reprezentată prin picioarele chipului în care fierul era amestecat cu lutul nămolos. Dumnezeu are un popor, un popor ales, al cărui discernământ trebuie sfințit, care nu trebuie să se pângărească așezând pe temelie lemn, fân și paie. Orice suflet credincios poruncilor lui Dumnezeu va vedea că trăsătura distinctivă a credinței noastre este Sabatul zilei a șaptea. Dacă guvernul ar cinsti Sabatul așa cum a poruncit Dumnezeu, ar sta în tăria lui Dumnezeu și în apărarea credinței odată date sfinților. Dar oamenii de stat vor susține sabatul fals și își vor amesteca credința religioasă cu păzirea acestui copil al papalității, așezându-l mai presus de Sabatul pe care Domnul l-a sfințit și l-a binecuvântat, punându-l deoparte pentru ca omul să-l păzească sfânt, ca semn între El și poporul Său, până la o mie de generații. Amestecarea conducerii bisericești cu cea de stat este reprezentată de fier și lut. Această unire slăbește întreaga putere a bisericilor. Această învestire a bisericii cu puterea statului va aduce urmări nefaste. Oamenii au ajuns aproape la limita îndelungii răbdări a lui Dumnezeu. Și-au investit puterea în politică și s-au unit cu papalitatea. Dar va veni vremea când Dumnezeu îi va pedepsi pe cei care au făcut fără efect Legea Sa, iar lucrarea lor rea se va întoarce asupra lor înșiși. Comentariul biblic adventist de ziua a șaptea, volumul 4, 1168, 1169.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “In the scene representing the work of Christ for us, and the determined accusation of Satan against us, Joshua stands as the high priest, and makes request in behalf of God’s commandment-keeping people. At the same time Satan represents the people of God as great sinners, and presents before God the list of sins he has tempted them to commit through their lifetime, and urges that because of their transgressions, they be given into his hands to destroy. He urges that they should not be protected by ministering angels against the confederacy of evil. He is full of anger because he cannot bind the people of God into bundles with the world, to render to him complete allegiance. Kings and rulers and governors have placed upon themselves the brand of antichrist, and are represented as the dragon who goes to make war with the saints—with those who keep the commandments of God and who have the faith of Jesus. In their enmity against the people of God, they show themselves guilty also of the choice of Barabbas instead of Christ.

> În scena care reprezintă lucrarea lui Hristos pentru noi și acuzația înverșunată a Satanei împotriva noastră, Iosua stă ca mare preot și mijlocește în favoarea poporului lui Dumnezeu care păzește poruncile. În același timp, Satana prezintă poporul lui Dumnezeu ca pe niște mari păcătoși și pune înaintea lui Dumnezeu lista păcatelor pe care i-a ispitit să le săvârșească de-a lungul vieții lor, stăruind ca, din pricina călcărilor lor de lege, să fie dați în mâinile lui spre nimicire. El insistă ca ei să nu fie ocrotiți de îngerii slujitori împotriva confederației răului. Este plin de mânie pentru că nu poate lega poporul lui Dumnezeu în snopi împreună cu lumea, pentru a-i aduce lui o supunere deplină. Regi și cârmuitori și guvernatori și-au pus asupra lor stigmatul Antihristului și sunt reprezentați ca balaurul care merge să facă război cu sfinții — cu cei care păzesc poruncile lui Dumnezeu și au credința lui Isus. În vrăjmășia lor împotriva poporului lui Dumnezeu, se arată vinovați și de alegerea lui Baraba în locul lui Hristos.

> “God has a controversy with the world. When the judgment shall sit, and the books shall be opened, He has an awful account to settle, which would now make the world fear and tremble were men not blinded and bewitched by satanic delusions and deceptions. God will call the world to account for the death of His only-begotten Son, whom to all intents and purposes the world has crucified afresh, and put to open shame in the persecution of His people. The world has rejected Christ in the person of His saints, has refused His messages in the refusal of the messages of prophets, apostles, and messengers. They have rejected those who have been colaborers with Christ, and for this they will have to render an account.” Testimonies to Ministers, 38, 39.

> "Dumnezeu are o pricină cu lumea. Când se va ține judecata și se vor deschide cărțile, El are de reglat o socoteală înfricoșătoare, care ar face ca lumea, chiar acum, să se teamă și să tremure, dacă oamenii n-ar fi orbiți și vrăjiți de amăgirile și înșelăciunile satanice. Dumnezeu va chema lumea la socoteală pentru moartea Fiului Său Unul-Născut, pe care, de fapt, lumea L-a răstignit din nou și L-a dat de ocară în văzul tuturor, prin prigonirea poporului Său. Lumea L-a respins pe Hristos în persoana sfinților Săi, a refuzat soliile Lui prin refuzarea soliilor profeților, apostolilor și trimișilor. Lumea i-a respins pe cei care au fost împreună-lucrători cu Hristos și pentru aceasta va avea de dat socoteală." Mărturii către slujitori, 38, 39.

Back to Articles