Article

# The Revelation of Jesus Christ - Number Five

Revelația lui Isus Hristos - Numărul cinci

Isaiah Forty: Comfort Ye, Comfort Ye

Isaia Patruzeci: Mângâiați, mângâiați

Author

Jeff Pippenger

Published

October 25, 2023

Formats

PDF
Word

In the first seventeen verses of Isaiah forty the one hundred and forty-four thousand are prophetically located at the end of three and a half days, where they had been lying dead in the streets, while the world rejoiced. All the prophets agree with each other and the prophetic events they present always align with the other prophets, for God is not the author of confusion.

În primele șaptesprezece versete din Isaia, capitolul patruzeci, cei o sută patruzeci și patru de mii sunt situați profetic la sfârșitul celor trei zile și jumătate, după ce zăcuseră morți pe străzi, în timp ce lumea se bucura. Toți profeții sunt de acord unii cu alții, iar evenimentele profetice pe care le prezintă se armonizează întotdeauna cu cele înfățișate de ceilalți profeți, căci Dumnezeu nu este autorul neorânduielii.

> And the spirits of the prophets are subject to the prophets. For God is not the author of confusion, but of peace, as in all churches of the saints. 1 Corinthians 14:32, 33.

> Și duhurile prorocilor sunt supuse prorocilor. Căci Dumnezeu nu este un Dumnezeu al neorânduielii, ci al păcii, precum în toate bisericile sfinților. 1 Corinteni 14:32, 33.

The Comforter, who Jesus promised to send in His absence, was placed into the very first words, of the very first verse, of the twenty-six chapters that make up Isaiah’s final prophetic narrative. “Comfort ye, comfort ye my people, saith your God.” The rule of first mention emphasizes that the following twenty-six chapters is to be understood in reference to the perfect and final fulfillment of the coming of the Comforter.

Mângâietorul, pe care Isus a promis că Îl va trimite în absența Sa, a fost așezat chiar în primele cuvinte ale primului verset din cele douăzeci și șase de capitole care alcătuiesc narațiunea profetică finală a lui Isaia. „Mângâiați, mângâiați pe poporul Meu, zice Dumnezeul vostru.” Regula primei mențiuni subliniază că următoarele douăzeci și șase de capitole trebuie înțelese cu referire la împlinirea desăvârșită și finală a venirii Mângâietorului.

> And I will pray the Father, and he shall give you another Comforter, that he may abide with you forever. . .. But the Comforter, which is the Holy Ghost, whom the Father will send in my name, he shall teach you all things, and bring all things to your remembrance, whatsoever I have said unto you. John 14:16, 26.

> Și Eu voi ruga pe Tatăl, și El vă va da un alt Mângâietor, ca să rămână cu voi în veac. ... Dar Mângâietorul, care este Duhul Sfânt, pe care Tatăl Îl va trimite în Numele Meu, El vă va învăța toate lucrurile și vă va aduce aminte de toate câte v-am spus Eu. Ioan 14:16, 26.

The Midnight Cry of the Millerite history is repeated in the history of the one hundred and forty-four thousand.

Strigarea de la miezul nopții din istoria millerită se repetă în istoria celor o sută patruzeci și patru de mii.

> “There is a world lying in wickedness, in deception and delusion, in the very shadow of death,—asleep, asleep. Who are feeling travail of soul to awaken them? What voice can reach them? My mind was carried to the future, when the signal will be given. ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet him.’ But some will have delayed to obtain the oil for replenishing their lamps, and too late they will find that character, which is represented by the oil, is not transferable.” Review and Herald, February 11, 1896.

> Este o lume zăcând în nelegiuire, în înșelăciune și amăgire, în însăși umbra morții — adormită, adormită. Cine simte chinurile sufletului pentru a-i trezi? Ce glas poate ajunge până la ei? Mintea mea a fost purtată spre viitor, când va fi dat semnalul: «Iată, Mirele vine; ieșiți-i în întâmpinare.» Dar unii vor fi întârziat să-și procure untdelemn pentru a-și reumple candelele și, prea târziu, vor afla că caracterul, care este reprezentat de untdelemn, nu este transmisibil. Review and Herald, 11 februarie 1896.

The question is asked, “what voice can” “awaken” those that are “asleep”? The “voice” that awakens them in Isaiah chapter forty, is the “voice” that “cries” in the “wilderness.”

Se pune întrebarea: „ce glas poate” „trezi” pe cei care sunt „adormiți”? „Glasul” care îi trezește în capitolul patruzeci din Isaia este „glasul” care „strigă” în „pustie”.

> Speak ye comfortably to Jerusalem, and cry unto her, that her warfare is accomplished, that her iniquity is pardoned: for she hath received of the Lord’s hand double for all her sins. The “voice” of him that “crieth” in the wilderness. . .. Isaiah 40:2, 3.

> Vorbiți inimii Ierusalimului și strigați-i că lupta ei s-a încheiat, că nelegiuirea ei este iertată; căci a primit din mâna Domnului îndoit pentru toate păcatele ei. „Glasul” celui ce „strigă” în pustie… Isaia 40:2, 3.

The message of the Midnight Cry is also the message of the latter rain.

Solia strigării de la miezul nopții este totodată solia ploii târzii.

> “You are getting the coming of the Lord too far off. I saw the latter rain was coming as [suddenly as] the midnight cry, and with ten times the power.” Spalding and Magan, 5.

> Plasați venirea Domnului prea departe. Am văzut ploaia târzie venind [la fel de pe neașteptate precum] strigarea de la miezul nopții și cu o putere de zece ori mai mare. Spalding și Magan, 5.

One of the many symbols found in the Word of God that represents the latter rain message, is the symbol that is recognized by a doubling of words or phrases. The doubling of words, or phrases is a symbol of the Midnight Cry, or latter rain message in the last days. The symbolism of the doubling of “comfort ye,” places the opening of Isaiah chapter forty in the tarrying time, when the message represented as the Midnight Cry of the parable of the ten virgins is to be recognized and then proclaimed. At that time, Christ sends the Comforter to awaken the sleeping virgins, who are prophetically represented as sleeping, and in some prophetic passages as sleeping, the sleep of death. The first verse of Isaiah forty, is prophetically located three and a half symbolic days ‘after’ the disappointment of July 18, 2020, for that is when the Comforter is sent to awaken those that are asleep. Three and a half days is a symbol of a wilderness, and there is where the “voice” begins to “cry.”

Unul dintre multele simboluri întâlnite în Cuvântul lui Dumnezeu, care reprezintă solia ploii târzii, este simbolul recunoscut prin dublarea cuvintelor sau a expresiilor. Dublarea cuvintelor sau a expresiilor este un simbol al Strigătului de la miezul nopții, sau al soliei ploii târzii din zilele de pe urmă. Simbolismul dublării lui „Mângâiați, mângâiați” plasează începutul capitolului patruzeci din Isaia în timpul întârzierii, când solia reprezentată ca Strigătul de la miezul nopții din pilda celor zece fecioare urmează să fie recunoscută și apoi proclamată. În acel timp, Hristos Îl trimite pe Mângâietorul ca să trezească fecioarele adormite, care sunt reprezentate profetic ca dormind, iar în unele pasaje profetice ca dormind somnul morții. Primul verset al capitolului patruzeci din Isaia este plasat profetic la trei zile și jumătate simbolice „după” dezamăgirea din 18 iulie 2020, căci atunci este trimis Mângâietorul pentru a-i trezi pe cei care dorm. Trei zile și jumătate reprezintă un simbol al pustiei, iar acolo începe „glasul” să „strige”.

Revelation eleven, Ezekiel thirty-seven, Matthew twenty-five, the history of the Millerites (along with the same waymarks of Millerite history that occur in every reform movement), combine to identify a ‘specific process’ of awakening the sleeping virgins. The process starts with the virgins going to sleep at the disappointment. The period of the tarrying time that began at the disappointment is ultimately recognized as the tarrying time. The last portion of the tarrying time is the development of the message of the Midnight Cry. When the message is established, it is then proclaimed until it reaches its climax, the judgment.

Apocalipsa, capitolul unsprezece, Ezechiel, capitolul treizeci și șapte, Matei, capitolul douăzeci și cinci, istoria millerită (împreună cu aceleași repere ale istoriei millerite care apar în fiecare mișcare de reformă), se combină pentru a identifica un „proces specific” de trezire a fecioarelor adormite. Procesul începe cu adormirea fecioarelor în momentul dezamăgirii. Perioada timpului zăbovirii care a început odată cu dezamăgirea este, în cele din urmă, recunoscută drept timpul zăbovirii. Ultima parte a timpului zăbovirii constă în dezvoltarea mesajului Strigării de la miezul nopții. Când mesajul este stabilit, el este apoi proclamat până când atinge apogeul său, judecata.

The messenger represented as the “voice” in Isaiah, asked what the message was that was to be proclaimed. He was told in symbolic language to present the message of Islam. The prophetic message of Islam cannot be separated from the soon-coming Sunday law, for Islam is a trumpet power, and the seven trumpets of Revelation represent God’s judgment upon the powers who pass Sunday laws. Those powers were pagan Rome in 321, a symbol of the dragon; papal Rome in 538, a symbol of the beast; and the soon coming Sunday law in the United States, a symbol of the false prophet.

Solul reprezentat ca „glasul” în Isaia a întrebat care era mesajul ce trebuia proclamat. I s-a spus, în limbaj simbolic, să prezinte mesajul Islamului. Mesajul profetic al Islamului nu poate fi separat de legea duminicală iminentă, căci Islamul este o putere de trâmbiță, iar cele șapte trâmbițe din Apocalipsă reprezintă judecata lui Dumnezeu asupra puterilor care promulgă legi duminicale. Acele puteri au fost Roma păgână în anul 321, simbol al balaurului; Roma papală în anul 538, simbol al fiarei; și legea duminicală care urmează să vină în curând în Statele Unite, simbol al proorocului mincinos.

In connection with the identification of what the message that the “voice” who had been crying in the wilderness was to proclaim, was the promise that God’s word never fails. The ‘promise and assurance’ that God’s word never fails, is located in the identical prophetic setting that in Habakkuk chapter two, and verse three, is expressed as “at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry.” The message of Islam will never fail, it will surely come. The last verse of Isaiah chapter forty, addresses those that wait for the vision in Habakkuk.

În legătură cu identificarea mesajului pe care „glasul” care striga în pustie trebuia să-l proclame, era promisiunea că Cuvântul lui Dumnezeu nu dă greș niciodată. „Promisiunea și asigurarea” că Cuvântul lui Dumnezeu nu dă greș niciodată se află în același cadru profetic care, în Habacuc capitolul doi, versetul trei, este exprimat astfel: „la sfârșit va vorbi și nu va minți: chiar dacă întârzie, așteapt-o; căci va veni negreșit, nu va zăbovi.” Mesajul Islamului nu va da greș niciodată; el va veni negreșit. Ultimul verset al capitolului patruzeci din Isaia se adresează celor care așteaptă viziunea din Habacuc.

> But they that wait upon the Lord shall renew their strength; they shall mount up with wings as eagles; they shall run, and not be weary; and they shall walk, and not faint. Isaiah 40:31.

> Dar cei ce nădăjduiesc în Domnul își vor înnoi puterea; se vor înălța cu aripi ca ale vulturilor; vor alerga și nu vor obosi; vor umbla și nu vor osteni. Isaia 40:31.

The “hidden history” of the seven thunders, that is now being unsealed, identifies three waymarks that begin and end with a disappointment. In that symbolic history, there are three waymarks, separated by two periods of time. A disappointment begins the tarrying time. The tarrying time leads to the corrected message and prediction of the Midnight Cry. The message of the Midnight Cry begins a period of proclaiming the message of the Midnight Cry, that leads to a second disappointment, that is represented as judgment. Those three steps, separated by two periods of time, represent the Alpha and Omega, as created in the Hebrew word “truth.”

Istoria „ascunsă” a celor șapte tunete, care este acum desigilată, identifică trei repere, încadrate la început și la sfârșit de o dezamăgire. În acea istorie simbolică, există trei repere, despărțite de două perioade de timp. O dezamăgire inaugurează timpul de zăbovire. Timpul de zăbovire conduce la mesajul corectat și la predicția Strigării de la Miezul Nopții. Mesajul Strigării de la Miezul Nopții deschide o perioadă de proclamare a mesajului Strigării de la Miezul Nopții, care duce la o a doua dezamăgire, care este reprezentată ca judecată. Acei trei pași, despărțiți de două perioade de timp, reprezintă Alfa și Omega, așa cum sunt întruchipate în cuvântul ebraic „adevăr”.

In Ezekiel thirty-seven, Ezekiel also represents the “voice” of Isaiah forty. The voice in Isaiah forty asks, “What shall I cry?” The “voice” in Ezekiel thirty-seven, verse seven, then “prophesied as” he “was commanded.”

În capitolul 37 din Ezechiel, Ezechiel îl reprezintă, de asemenea, pe «glasul» din Isaia 40. Glasul din Isaia 40 întreabă: «Ce să strig?» «Glasul» din Ezechiel 37, versetul 7, apoi «a prorocit după cum» i «s-a poruncit».

> So I prophesied as I was commanded: and as I prophesied, there was a noise, and behold a shaking, and the bones came together, bone to his bone. And when I beheld, lo, the sinews and the flesh came up upon them, and the skin covered them above: but there was no breath in them. Ezekiel 37:7, 8.

> Am prorocit așa cum mi s-a poruncit; și, pe când proroceam, s-a făcut un vuiet și, iată, o cutremurare, și oasele s-au adunat laolaltă, fiecare os la osul său. Și când am privit, iată, au venit peste ele vinele și carnea, și pielea le-a acoperit pe deasupra; dar nu era suflare în ele. Ezechiel 37:7, 8.

Ezekiel’s first prophecy brought the bones and flesh together, but they were not yet alive. “So,” Ezekiel “prophesied as he” was “commanded” a second time. The second prophecy brought the bodies to life. The two prophecies are typified by the creation of Adam.

Întâia prorocie a lui Ezechiel a adus oasele și carnea laolaltă, dar ele încă nu erau vii. "Așadar," Ezechiel "a prorocit după cum" i s-a "poruncit" a doua oară. A doua prorocie a adus trupurile la viață. Cele două prorocii sunt prefigurate de crearea lui Adam.

> And the Lord God formed man of the dust of the ground, and breathed into his nostrils the breath of life; and man became a living soul. Genesis 2:7.

> Și Domnul Dumnezeu a plăsmuit pe om din țărâna pământului și a suflat în nările lui suflarea vieții; și omul a devenit un suflet viu. Geneza 2:7.

The two-step process of bringing the dead dry bones to life is first mentioned in the creation of Adam, thus emphasizing that God’s prophetic Word is also His creative power. God first “formed” Adam, and Ezekiel’s first prophecy brought the bones and bodies together, then God “breathed into his nostrils the breath of life; and man became a living soul.”

Procesul în două etape al aducerii la viață a oaselor moarte și uscate este menționat pentru prima dată în crearea lui Adam, accentuând astfel că Cuvântul profetic al lui Dumnezeu este totodată puterea Sa creatoare. Dumnezeu l-a „plăsmuit” mai întâi pe Adam, iar prima profeție a lui Ezechiel a adus oasele și trupurile împreună, apoi Dumnezeu „a suflat în nările lui suflarea vieții; și omul a devenit un suflet viu.”

Ezekiel’s second prophecy was directed “unto the wind,” not unto the bones, for he was told to “say to the wind,” “Come from the four winds, O breath, and breathe upon these slain, that they may live.” Ezekiel’s second prophecy, which brings the dead bodies to life as a mighty army, was directed, not at the dead bodies, but at the wind. It was a command to the wind to breathe upon the bodies. The first time the word “breath” is mentioned in God’s Word is the creation of Adam, and it is there defined as the breath of life, and what brings life into the dead bodies, comes from the four winds.

A doua profeție a lui Ezechiel a fost îndreptată "către vânt", nu către oase, căci i s-a spus să "spună vântului": "Vino din cele patru vânturi, o, suflare, și suflă peste acești uciși, ca să trăiască". A doua profeție a lui Ezechiel, care aduce la viață trupurile moarte ca o oștire puternică, a fost îndreptată, nu către trupurile moarte, ci către vânt. Era o poruncă adresată vântului să sufle peste trupuri. Prima dată când cuvântul "suflare" este menționat în Cuvântul lui Dumnezeu este la crearea lui Adam, și acolo este definit ca suflarea vieții, iar ceea ce aduce viață în trupurile moarte vine din cele patru vânturi.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> Îngerii țin cele patru vânturi, reprezentate ca un cal mânios care caută să scape din frâu și să se năpustească peste fața întregului pământ, purtând distrugere și moarte în urma sa.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> "Vom dormi oare chiar pe pragul lumii veșnice? Vom fi noi apatici, reci și morți? O, de am avea în bisericile noastre Duhul și suflarea lui Dumnezeu, insuflați în poporul Său, ca ei să se ridice în picioare și să trăiască." Manuscript Releases, volumul 20, 217.

The two questions here are shall we sleep, and shall we be dead?…two terms for the same prophetic condition. The message of the four winds that are being restrained by angels, is the message that causes the breath of God to enter the dead and causes them to stand up and live. The message of the four winds is the message of the angry horse of Islam. The message of the four winds in the book of Revelation, is the sealing message. The sealing message of Revelation seven, verse one through three, is the message that identifies that the four winds are restrained, until the servants of God are sealed.

Cele două întrebări de aici sunt: vom adormi și vom fi morți?... doi termeni pentru aceeași stare profetică. Mesajul celor patru vânturi care sunt reținute de îngeri este mesajul care face ca suflarea lui Dumnezeu să intre în cei morți și îi face să se ridice și să trăiască. Mesajul celor patru vânturi este mesajul calului mânios al Islamului. Mesajul celor patru vânturi din cartea Apocalipsei este mesajul pecetluirii. Mesajul pecetluirii din Apocalipsa, capitolul șapte, versetele unu până la trei, este mesajul care indică faptul că cele patru vânturi sunt reținute până când slujitorii lui Dumnezeu sunt pecetluiți.

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> Și după aceste lucruri am văzut patru îngeri stând la cele patru colțuri ale pământului, ținând cele patru vânturi ale pământului, ca să nu sufle vântul nici pe pământ, nici pe mare, nici peste vreun copac. Și am văzut un alt înger ridicându-se de la răsărit, având pecetea Dumnezeului celui viu; și a strigat cu glas mare către cei patru îngeri, cărora li se dăduse să vatăme pământul și marea, zicând: Nu vătămați pământul, nici marea, nici copacii, până când vom fi pecetluit pe robii Dumnezeului nostru în frunțile lor. Apocalipsa 7:1-3.

Ezekiel’s second prophecy was directed to the wind, and the life that the wind delivered unto the bodies came from the message of the four winds. In verses eight through ten, in Ezekiel thirty-seven the words that appear either as “wind” or “breath” is the same Hebrew word in each occurrence. God breathed into Adam, the breath of life, and in Ezekiel the breath of life is the message of the sealing of the one hundred and forty-four thousand that comes from the four winds. That message delivers God’s creative power to the bodies that have been brought together in the valley of death, by the first message. The message of the four winds is the message of Islam bringing judgment upon the United States for the Sunday law. It is the message of the Midnight Cry.

A doua profeție a lui Ezechiel a fost îndreptată către vânt, iar viața pe care vântul a dăruit-o trupurilor venea din mesajul celor patru vânturi. În versetele opt până la zece, din Ezechiel, capitolul treizeci și șapte, termenul care apare fie ca «vânt», fie ca «suflare» este același cuvânt ebraic în fiecare ocurență. Dumnezeu a suflat în Adam suflarea de viață, iar în Ezechiel suflarea de viață este mesajul pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii care vine din cele patru vânturi. Acel mesaj transmite puterea creatoare a lui Dumnezeu trupurilor care au fost adunate în valea morții prin primul mesaj. Mesajul celor patru vânturi este mesajul Islamului care aduce judecată asupra Statelor Unite pentru legea duminicală. Este mesajul Strigătului de la Miezul Nopții.

The hidden history of the seven thunders begins with a disappointment, which begins the tarrying time. In Revelation eleven when the two prophets were slain on July 18, 2020, the tarrying time began. Ezekiel was among the dead when the Lord asked Ezekiel if the two witnesses that are dead in the street could live.

Istoria ascunsă a celor șapte tunete începe cu o dezamăgire, care inaugurează timpul de zăbovire. În Apocalipsa, capitolul unsprezece, când cei doi profeți au fost uciși la 18 iulie 2020, a început timpul de zăbovire. Ezechiel se afla printre morți când Domnul l-a întrebat pe Ezechiel dacă cei doi martori care sunt morți în stradă ar putea să trăiască.

> The hand of the Lord was upon me, and carried me out in the spirit of the Lord, and set me down in the midst of the valley which was full of bones, And caused me to pass by them round about: and, behold, there were very many in the open valley; and, lo, they were very dry. And he said unto me, Son of man, can these bones live? And I answered, O Lord God, thou knowest. Ezekiel 37:1–3.

> Mâna Domnului a fost peste mine și, în Duhul Domnului, m-a dus și m-a așezat în mijlocul unei văi care era plină de oase. M-a făcut să trec pe lângă ele de jur împrejur; și iată, erau foarte multe pe fața văii; și iată, erau foarte uscate. Și mi-a zis: Fiul omului, pot oare aceste oase să învie? Iar eu am răspuns: Doamne Dumnezeule, Tu știi. Ezechiel 37:1-3.

In verse seven, when Ezekiel delivers the first of the two prophecies the message was simply, “O ye dry bones, hear the word of the Lord.” John, in the Revelation records, “blessed are those who hear the words of the prophecy of this book.” Ezekiel represents the dead dry bones who are blessed, as those who hear Ezekiel’s command to hear the Word of the Lord, and His Word is Truth. In chapter two of Ezekiel, the experience of those who hear God’s word is described.

În versetul șapte, când Ezechiel rostește prima dintre cele două profeții, mesajul era simplu: „O, voi oase uscate, ascultați Cuvântul Domnului.” Ioan, în Apocalipsa, consemnează: „fericiți sunt cei ce aud cuvintele profeției acestei cărți.” Ezechiel îi înfățișează pe oasele moarte și uscate drept binecuvântați, ca pe cei care ascultă porunca lui Ezechiel de a auzi Cuvântul Domnului, iar Cuvântul Său este Adevăr. În capitolul al doilea din Ezechiel este descrisă experiența celor care aud Cuvântul lui Dumnezeu.

> And he said unto me, Son of man, stand upon thy feet, and I will speak unto thee. And the spirit entered into me when he spake unto me, and set me upon my feet, that I heard him that spake unto me. Ezekiel 2:1, 2.

> Și mi-a zis: Fiul omului, stai în picioare și îți voi vorbi. Și duhul a intrat în mine pe când îmi vorbea și m-a așezat pe picioare, încât am auzit pe cel ce-mi vorbea. Ezechiel 2:1, 2.

In Revelation eleven, when the dead bodies hear the Word of the Lord, the Comforter enters into them and they stand on their feet. It is the Comforter that sets them on their feet.

În Apocalipsa, capitolul unsprezece, când trupurile moarte aud Cuvântul Domnului, Mângâietorul intră în ele și ele stau în picioare. Este Mângâietorul cel care le pune în picioare.

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. Revelation 11:11.

> Și după trei zile și jumătate, Duhul de viață de la Dumnezeu a intrat în ei, și s-au ridicat în picioare; și o mare frică a căzut peste cei ce i-au văzut. Apocalipsa 11:11.

The standing up of the dead is step number one, in a two-step process that raises them out of their graves to become the ensign that is lifted up at the judgment of the Sunday law. When they stand in chapter eleven, “great fear” comes upon those that see them.

Ridicarea în picioare a morților este primul pas, într-un proces în două etape, care îi scoate din mormintele lor pentru a deveni stindardul care este înălțat la judecata legii duminicale. Când se ridică în picioare în capitolul unsprezece, „groază mare” se abate asupra celor ce îi văd.

> And he shall pass over to his strong hold for fear, and his princes shall be afraid of the ensign, saith the Lord, whose fire is in Zion, and his furnace in Jerusalem. Isaiah 31:9.

> Și el se va retrage la fortăreața lui de frică, iar căpeteniile lui se vor teme de stindard, zice Domnul, al cărui foc este în Sion și al cărui cuptor este în Ierusalim. Isaia 31:9.

The Midnight Cry message of Millerite history was the second part of the second angel’s message. The second angel’s message produced a separation of the Millerites from the churches that were then identified as the daughters of Babylon, and the faithful were called out to come and stand with the Millerites. A ‘body’ of believers was formed by that message, and then the second step was the message of the Midnight Cry that joined and added power to the second message. The Millerites then became a mighty army that took the message like a tidal wave across the land. That two-step process is the two voices of Revelation eighteen, and it is the identical process of the resurrection of the dead dry bones in Ezekiel who were slain in the street of Revelation eleven.

Solia Strigării de la miezul nopții din istoria milerită a fost a doua parte a soliei îngerului al doilea. Solia îngerului al doilea a produs o separare a mileriților de bisericile care au fost atunci identificate drept fiicele Babilonului, iar credincioșii au fost chemați să iasă și să vină să stea alături de mileriți. Prin acea solie s-a format un 'trup' de credincioși, iar apoi a doua etapă a fost solia Strigării de la miezul nopții, care s-a unit cu solia îngerului al doilea și i-a adăugat putere. Mileriții au devenit atunci o oaste puternică, care a dus solia ca un val de maree peste țară. Acest proces în două etape reprezintă cele două glasuri din Apocalipsa optsprezece și este același proces al învierii oaselor moarte și uscate din Ezechiel, care au fost ucise pe ulița din Apocalipsa unsprezece.

> “Angels were sent to aid the mighty angel from heaven, and I heard voices which seemed to sound everywhere, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues; for her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. This message seemed to be an addition to the third message, and joined it, as the midnight cry joined the second angel’s message in 1844.” Spiritual Gifts, volume 1, 195, 196.

> „Îngeri au fost trimiși să-l ajute pe îngerul cel puternic din cer, iar eu am auzit glasuri care păreau să răsune pretutindeni: Ieșiți din ea, poporul Meu, ca să nu vă faceți părtași la păcatele ei și ca să nu primiți din plăgile ei; căci păcatele ei au ajuns până la cer, iar Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei. Acest mesaj părea să fie o adăugire la al treilea mesaj și s-a unit cu acesta, așa cum strigătul de la miezul nopții s-a unit cu mesajul celui de-al doilea înger în 1844.” Daruri spirituale, volumul 1, 195, 196.

The first waymark in the hidden history of the seven thunders, is the disappointment which begins the tarrying time. The tarrying time is a period of time that is represented as three and a half days, which is a symbol of the wilderness. At the end of the forty years of wandering in the wilderness, Joshua led a mighty army into the Promised Land. At the end of the three and a half days, Ezekiel is taken to the valley of death, and is told to command the dead bodies to “hear the word of the Lord.” Ezekiel is a “voice” crying in the wilderness. The command to hear the Word of the Lord brings the body parts together, but they are not yet alive, they are not yet an army, they are not yet sealed. The “word of the Lord” which is spoken by Ezekiel in chapter two, identifies that when the Comforter arrives, God’s people stand, while they simultaneously hear the Word of the Lord. Christ promised He would send the Comforter, three and a half days after they were murdered in the street.

Primul reper în istoria ascunsă a celor șapte tunete este dezamăgirea care inaugurează timpul de zăbovire. Timpul de zăbovire este o perioadă reprezentată prin trei zile și jumătate, care este un simbol al pustiei. La sfârșitul celor patruzeci de ani de rătăcire în pustie, Iosua a condus o oaste puternică în Țara Făgăduită. La sfârșitul celor trei zile și jumătate, Ezechiel este dus în valea morții și i se spune să poruncească trupurilor moarte: „Auziți Cuvântul Domnului.” Ezechiel este un „glas” care strigă în pustie. Porunca de a auzi Cuvântul Domnului adună laolaltă mădularele trupului, dar încă nu sunt vii, încă nu sunt o oaste, încă nu sunt pecetluite. „Cuvântul Domnului” rostit de Ezechiel în capitolul doi arată că, atunci când Mângâietorul sosește, poporul lui Dumnezeu se ridică în picioare, în timp ce, concomitent, aude Cuvântul Domnului. Hristos a promis că va trimite Mângâietorul la trei zile și jumătate după ce au fost uciși pe stradă.

Once standing, the bodies ‘who are not yet alive,’ are going to be given a second prophecy. The “voice that crieth in the wilderness” in Isaiah, asks what the prophecy is that he is to cry? The “message” that both Ezekiel, and the “voice” in Isaiah forty are commanded to present, is the message of Islam. When that prophecy is delivered, “Adam” comes to life as a mighty army. The living two witnesses then proclaim the message of Islam’s judgment upon the United States, because of the passage of the soon-coming Sunday law. The judgment of the Sunday law is the third waymark of the hidden history of the seven thunders. When it is fulfilled, the army is lifted up as an ensign to heaven, and is represented in Revelation fourteen.

Odată ridicate în picioare, trupurile „care nu sunt încă vii” vor primi o a doua profeție. „Glasul care strigă în pustie” din Isaia întreabă care este profeția pe care trebuie să o strige? „Mesajul” pe care atât Ezechiel, cât și „glasul” din Isaia patruzeci sunt porunciți să-l prezinte este mesajul Islamului. Când acea profeție este rostită, „Adam” prinde viață ca o oștire puternică. Cei doi martori în viață proclamă atunci mesajul judecății Islamului asupra Statelor Unite, din pricina adoptării iminentei legi duminicale. Judecata legii duminicale este al treilea jalon al istoriei ascunse a celor șapte tunete. Când se împlinește, oștirea este înălțată ca un stindard către cer și este reprezentată în Apocalipsa paisprezece.

> “I have had an experience in the first, second, and third angels’ messages. The angels are represented as flying in the midst of heaven, proclaiming to the world a message of warning, and having a direct bearing upon the people living in the last days of this earth’s history. No one hears the voice of these angels, for they are a symbol to represent the people of God who are working in harmony with the universe of heaven. Men and women, enlightened by the Spirit of God and sanctified through the truth, proclaim the three messages in their order.” Selected Messages, book 2, 387.

> Am avut o experiență în legătură cu soliile primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger. Îngerii sunt reprezentați ca zburând în mijlocul cerului, proclamând lumii un mesaj de avertizare și având o incidență directă asupra oamenilor care trăiesc în zilele de pe urmă ale istoriei acestui pământ. Nimeni nu aude glasul acestor îngeri, căci ei sunt un simbol menit să reprezinte poporul lui Dumnezeu care lucrează în armonie cu universul ceresc. Bărbați și femei, luminați de Duhul lui Dumnezeu și sfințiți prin adevăr, proclamă, în ordinea lor, cele trei solii. Mesaje alese, cartea 2, 387.

The ensign that is lifted up is the third angel that is flying in the midst of heaven, warning mankind against accepting the mark of the beast. The mighty army continues to present that message to the world, until Michael stands up and human probation closes.

Stindardul înălțat este al treilea înger, care zboară prin mijlocul cerului, avertizând omenirea împotriva primirii semnului fiarei. Oastea puternică continuă să prezinte acel mesaj lumii, până când Mihail se va ridica și se va încheia timpul de probă al omenirii.

We will continue these thoughts in the next article.

Vom continua aceste gânduri în articolul următor.

> And at midnight there was a cry made, Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him. Matthew 25:6.

> Iar la miezul nopții s-a făcut strigare: Iată, Mirele vine; ieșiți-i în întâmpinare. Matei 25:6.

Back to Articles