Article

# Rome Establishes the Vision - Number Twelve

Roma împlinește vedenia - Numărul doisprezece

The Triple Application of Prophecy: The Abomination of Desolation and the Last Days Warning to Flee

Aplicarea triplă a profeției: Urâciunea pustiirii și avertismentul pentru zilele de pe urmă privitor la fugă

Author

Jeff Pippenger

Published

August 31, 2024

Formats

PDF
Word

The abomination of desolation spoken of by Daniel the prophet is a sign for Christians in three different eras to flee. The Christians in Jerusalem fled when they saw the standards of the Roman armies encompassing Jerusalem in the year 66 AD. The Christians of the late fifth and early sixth century fled into the wilderness when they saw the man of sin in the temple of God proclaiming that he was God. In 1888 there was a series of Sunday laws introduced into the Congress of the United States by Senator Blair. Those bills were called the Blair bills, and they were an effort to identify Sunday as a National Day of Worship. Sunday worship is the mark of the beast, the mark of papal authority and the Constitution of the United States directly opposes the enforcement of a national religion as a test for the citizens of the United States.

Urâciunea pustiirii despre care a vorbit profetul Daniel este un semn pentru creștini, în trei epoci diferite, că trebuie să fugă. Creștinii din Ierusalim au fugit când au văzut stindardele armatelor romane înconjurând Ierusalimul, în anul 66 d.Hr. Creștinii de la sfârșitul secolului al V-lea și începutul secolului al VI-lea au fugit în pustie când l-au văzut pe omul fărădelegii în templul lui Dumnezeu proclamând că el este Dumnezeu. În 1888, senatorul Blair a introdus în Congresul Statelor Unite o serie de legi duminicale. Acele proiecte de lege erau numite proiectele Blair și reprezentau un efort de a desemna duminica drept Zi Națională a Închinării. Închinarea duminicală este semnul fiarei, semnul autorității papale, iar Constituția Statelor Unite se opune în mod direct impunerii unei religii naționale ca test pentru cetățenii Statelor Unite.

It is this fact that is left out of the flawed application connected with identifying the United States as modern Rome. A triple application of prophecy possesses specific rules that govern its application. The rules identify that the prophetic characteristics of the first fulfillment are to be combined with the prophetic characteristics of the second fulfillment in order to establish the prophetic characteristics of the third fulfillment.

Acest fapt este omis din aplicarea defectuoasă legată de identificarea Statelor Unite drept Roma modernă. Aplicarea triplă a profeției implică norme specifice care îi reglementează aplicarea. Normele indică faptul că caracteristicile profetice ale primei împliniri trebuie combinate cu caracteristicile profetice ale celei de-a doua împliniri, pentru a stabili caracteristicile profetice ale celei de-a treia împliniri.

The warning to flee, is a warning to flee from a coming persecution. In Christ’s era the persecution was the destruction of Jerusalem and the temple in the year 70. The warning sign of that approaching persecution was given in the year 66 AD. The warning to flee in the late fifth and early sixth century was identified by Paul’s as the recognition of a falling away of prophetic Pergamos, which represented pagan Rome. There was to be a falling away first, in order for the man of sin who would proclaim himself as God to be revealed. In the history approaching 538, pagan Rome that had restrained, or as Paul stated “withholdeth” was taken away, and as Pergamos fell away and the sign to flee arrived and directed the faithful to separate from the papal churches communion. Then in 538, at the Counsel of Orleans the papal power passed a Sunday law, and the twelve hundred and sixty years of papal persecution began.

Avertismentul de a fugi este un avertisment de a fugi dinaintea unei persecuții iminente. În vremea lui Hristos, persecuția a constat în distrugerea Ierusalimului și a templului, în anul 70. Semnul de avertizare al acelei persecuții apropiate a fost dat în anul 66 d.Hr. Avertismentul de a fugi de la sfârșitul secolului al V-lea și începutul secolului al VI-lea a fost identificat, de către Pavel, ca recunoașterea unei apostazii a Pergamului profetic, care reprezenta Roma păgână. Trebuia să aibă loc mai întâi o apostazie, pentru ca să fie descoperit omul fărădelegii, care avea să se proclame pe sine Dumnezeu. În istoria premergătoare anului 538, Roma păgână, care reținea — sau, după cum a spus Pavel, «oprește» —, a fost înlăturată, iar pe măsură ce Pergam a căzut de la credință, a sosit semnul de a fugi, îndrumându-i pe cei credincioși să se despartă de comuniunea bisericilor papale. Apoi, în 538, la Sinodul de la Orléans, puterea papală a promulgat o lege duminicală, și au început o mie două sute șaizeci de ani de persecuție papală.

The first two witnesses identify clearly that the third fulfillment of the warning to flee given by Christ preceded the actual persecution. The destruction of Jerusalem came exactly three and a half years after the siege of Cestius began in 66 AD, thus allowing the Christians to flee in advance of the horrors of the second siege which was instigated by Titus and concluded with the destruction of the temple and city. In advance of the year 538, the Christians separated from the church of papal Rome, and prophetically fled into the wilderness, which represents the destruction of spiritual Jerusalem.

Primele două mărturii indică în mod clar că a treia împlinire a avertismentului de a fugi dat de Hristos a precedat persecuția propriu-zisă. Distrugerea Ierusalimului a survenit exact la trei ani și jumătate după ce a început asediul lui Cestius în anul 66 d.Hr., permițându-le astfel creștinilor să fugă înaintea ororilor celui de-al doilea asediu, care a fost condus de Titus și s-a încheiat cu distrugerea templului și a orașului. Înainte de anul 538, creștinii s-au separat de Biserica Romei papale și, în mod profetic, au fugit în pustie, care reprezintă distrugerea Ierusalimului spiritual.

> But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. And I will give power unto my two witnesses, and they shall prophesy a thousand two hundred and threescore days, clothed in sackcloth. Revelation 11:2, 3.

> Dar curtea din afara templului las-o afară și n-o măsura, căci a fost dată neamurilor; și cetatea sfântă o vor călca în picioare patruzeci și două de luni. Și voi da putere celor doi martori ai Mei, și vor proroci o mie două sute șaizeci de zile, îmbrăcați în pânză de sac. Apocalipsa 11:2, 3.

In both illustrations of the warning to flee, the warning precedes the persecution, and the persecution is represented by Rome, whether pagan or papal, trampling down Jerusalem, whether literal or spiritual. The warning to flee for Seventh-day Adventist was the Blair bill in 1888. In the first fulfillment in the history of pagan Rome the Christians were to flee from Jerusalem, and in fulfillment of papal Rome the Christians fled into the wilderness. For Adventism the warning was to flee into the country.

În ambele ilustrații ale avertismentului de a fugi, avertismentul precede persecuția, iar persecuția este reprezentată de Roma, fie păgână, fie papală, care calcă în picioare Ierusalimul, fie cel literal, fie cel spiritual. Pentru Adventiștii de Ziua a Șaptea, avertismentul de a fugi a fost proiectul de lege Blair din 1888. În prima împlinire din istoria Romei păgâne, creștinii trebuiau să fugă din Ierusalim, iar în împlinirea Romei papale, creștinii au fugit în pustie. Pentru Adventism, avertismentul a fost să fugă la țară.

> “It is no time now for God’s people to be fixing their affections or laying up their treasure in the world. The time is not far distant, when, like the early disciples, we shall be forced to seek a refuge in desolate and solitary places. As the siege of Jerusalem by the Roman armies was the signal for flight to the Judean Christians, so the assumption of power on the part of our nation in the decree enforcing the papal sabbath will be a warning to us. It will then be time to leave the large cities, preparatory to leaving the smaller ones for retired homes in secluded places among the mountains.” Testimonies, volume 5, 464.

> „Acum nu este vremea ca poporul lui Dumnezeu să-și lege inima de lume sau să-și adune comori în lume. Nu este departe vremea când, asemenea ucenicilor de la început, vom fi constrânși să căutăm un adăpost în locuri pustii și singuratice. Așa cum asediul Ierusalimului de către oștirile romane a fost semnalul de fugă pentru creștinii din Iudeea, tot astfel asumarea puterii de către națiunea noastră, prin decretul care impune sabatul papal, va fi pentru noi un avertisment. Atunci va fi timpul să părăsim marile orașe, ca pregătire pentru părăsirea orașelor mai mici, pentru locuințe retrase în locuri izolate din munți.” Mărturii, volumul 5, 464.

“The assumption of power on the part of our nation in the decree enforcing the papal sabbath will be a warning to us,” was fulfilled when the abomination of desolation, in agreement with Mark’s words was “standing where it ought not.” In 1888, the Congress of the United States was considering a law in direct contradiction to a primary element of the Constitution, and at that point Seventh-day Adventists were to leave the cities and move to the country.

„Asumarea puterii de către națiunea noastră, prin decretul care impune sabatul papal, va fi pentru noi un avertisment”, s-a împlinit când urâciunea pustiirii, potrivit cu cuvintele lui Marcu, „stătea unde nu se cuvenea”. În 1888, Congresul Statelor Unite lua în considerare o lege în contradicție directă cu un element fundamental al Constituției, iar în acel moment Adventiștii de Ziua a Șaptea trebuiau să părăsească orașele și să se mute la țară.

> “Not one Christian perished in the destruction of Jerusalem. Christ had given His disciples warning, and all who believed His words watched for the promised sign. . . . Without delay they fled to a place of safety—the city of Pella, in the land of Perea, beyond Jordan.” The Great Controversy, 30.

> „Niciun creștin nu a pierit în timpul distrugerii Ierusalimului. Hristos Își avertizase ucenicii, iar toți cei ce au crezut cuvintele Sale au vegheat după semnul făgăduit. . . . Fără întârziere au fugit într-un loc de scăpare — cetatea Pella, în ținutul Pereei, dincolo de Iordan.” Marea Luptă, 30.

The prophetic characteristics of the first of the warning signs to flee, represent the third and final fulfillment. Sometimes those prophetic characteristics produce a double fulfillment in the third fulfillment. An example of this is the three Elijah’s. The line of Elijah in his confrontation with Jezebel, Ahab and the prophets of Baal, combined with the characteristics of John the Baptist, the second Elijah, in his confrontation with Herodias, Herod and Salome establish that in the last days, for the third and final fulfillment of a triple application is always in the last days, Elijah and John represent two classes of God’s people. One class represented by Elijah do not die, and the other class represented by John do die. The two classes are also represented in Revelation chapter seven as the one hundred and forty-four thousand, who do not die, and the great multitude that do die.

Caracteristicile profetice ale primului dintre semnele de avertizare de a fugi reprezintă împlinirea a treia și finală. Uneori, acele caracteristici profetice produc o dublă împlinire în cadrul celei de-a treia împliniri. Un exemplu în acest sens sunt cei trei Ilie. Linia lui Ilie, în confruntarea sa cu Izabela, Ahab și profeții lui Baal, combinată cu caracteristicile lui Ioan Botezătorul, al doilea Ilie, în confruntarea sa cu Irodiada, Irod și Salomeea, stabilește că, în zilele de pe urmă, pentru împlinirea a treia și finală a unei aplicări triple — care este întotdeauna în zilele de pe urmă — Ilie și Ioan reprezintă două clase ale poporului lui Dumnezeu. O clasă, reprezentată de Ilie, nu moare, iar cealaltă clasă, reprezentată de Ioan, moare. Cele două clase sunt, de asemenea, reprezentate în Apocalipsa, capitolul șapte, drept cei o sută patruzeci și patru de mii, care nu mor, și marea mulțime, care moare.

In the three Babylon’s a similar element of the prophetic message is that the first Babylon is represented by Nimrod, but the second Babylon is represented by the first and last kings, Nebuchadnezzar and Belshazzar. Nebuchadnezzar represents those in Babylon who will be saved, and Belshazzar, those in Babylon who will be lost.

În cele trei Babiloane, un element asemănător al mesajului profetic este că primul Babilon este reprezentat de Nimrod, iar al doilea Babilon este reprezentat de regele său dintâi și de cel din urmă, Nebucadnețar și Belșațar. Nebucadnețar îi reprezintă pe cei din Babilon care vor fi mântuiți, iar Belșațar, pe cei din Babilon care vor pieri.

In the last days there are two Sunday laws that are the subject of Bible prophecy. The first is the soon-coming Sunday law in the United States, and the second is the Sunday law that is forced upon the entire world. Those two Sunday laws were typified by the Sunday law of pagan Rome, when in the year 321, Constantine enforced the first Sunday law, followed by the Sunday law of Papal Rome in 538. Pagan Rome is one of several prophetic types that prefigure the United States, and the Sunday law of 321, typifies the soon-coming Sunday law in the United States. The papal Sunday law of 538 typifies the Sunday law that is enforced upon the entire world. The flawed view that the United States is typified by the robbers in Daniel eleven tries to employ the soon-coming Sunday law in the United States as evidence to claim that the Sunday law in the United States proves that the United States is modern Rome, and disregards that there is another Sunday law that is forced upon every nation of the world by the threefold union of the dragon, the beast and false prophet.

În zilele din urmă există două legi duminicale care fac obiectul profeției biblice. Prima este legea duminicală iminentă din Statele Unite, iar a doua este legea duminicală care este impusă întregii lumi. Acele două legi duminicale au fost tipificate de legea duminicală a Romei păgâne, când, în anul 321, Constantin a impus prima lege duminicală, urmată de legea duminicală a Romei papale din 538. Roma păgână este unul dintre mai multe tipuri profetice care prefigurează Statele Unite, iar legea duminicală din 321 tipifică legea duminicală iminentă din Statele Unite. Legea duminicală papală din 538 tipifică legea duminicală care este impusă întregii lumi. Viziunea eronată potrivit căreia Statele Unite sunt tipificate de jefuitorii din Daniel 11 încearcă să folosească legea duminicală iminentă din Statele Unite ca dovadă pentru a susține că legea duminicală din Statele Unite dovedește că Statele Unite sunt Roma modernă și trece cu vederea faptul că există o altă lege duminicală care este impusă fiecărei națiuni a lumii de către tripla uniune a balaurului, fiarei și profetului mincinos.

If a Sunday law in the United States identifies the United States as Modern Rome, then what does the worldwide Sunday law identify? The three Rome’s identify that Modern Rome, which is threefold, will enforce two distinct Sunday laws. The first is in the United States and was typified by Constantine’s Sunday law in 321, and the second is the entire world, as typified by the papal Sunday law of 538. To employ the Sunday law in the United States in the context of a triple application of prophecy to claim that the Sunday law proves who is Modern Rome, is to disregard the prophetic characteristics established by pagan and papal Rome. There are two distinct Sunday laws in the last days, and neither is a proof to identify the robbers of the people are the United States. When the testimony of pagan and papal Rome is misrepresented to uphold a private interpretation, as is currently being done, it demonstrates that those seeking to uphold their private interpretation do not understand type and antitype.

Dacă o lege duminicală în Statele Unite identifică Statele Unite ca Roma modernă, atunci ce identifică legea duminicală mondială? Cele trei Rome indică faptul că Roma modernă, care este întreită, va impune două legi duminicale distincte. Prima este în Statele Unite și a fost tipificată de legea duminicală a lui Constantin din 321, iar a doua privește întreaga lume, așa cum a fost tipificată de legea duminicală papală din 538. A folosi legea duminicală din Statele Unite, în contextul unei aplicări triple a profeției, pentru a afirma că legea duminicală dovedește cine este Roma modernă, înseamnă a ignora trăsăturile profetice stabilite de Roma păgână și papală. Există două legi duminicale distincte în zilele de pe urmă, și niciuna nu este o dovadă că tâlharii poporului sunt Statele Unite. Când mărturia Romei păgâne și papale este denaturată pentru a susține o interpretare particulară, așa cum se face în prezent, aceasta demonstrează că cei care caută să-și susțină interpretarea particulară nu înțeleg tipul și antitipul.

Pagan Rome is a type of the United States, and papal Rome typifies modern Rome. Along with this misapplication of a triple application of prophecy, and the claim that what is being taught is set in the context of “type and antitype,” is the other failure of defining the “abomination of desolation” as it is represented within the context of a triple application of prophecy.

Roma păgână constituie un tip al Statelor Unite, iar Roma papală tipifică Roma modernă. Alături de această aplicare greșită a triplei aplicări a profeției și de afirmația că ceea ce se predă este plasat în contextul „tipului și antitipului”, stă și celălalt eșec, acela de a defini „urâciunea pustiirii” așa cum este ea reprezentată în contextul triplei aplicări a profeției.

From the year 66 to the year 70 AD, two Roman generals attacked Jerusalem. Both generals, Cestius and Titus began with a siege, but only one withdrew from the siege for a brief period of time, which providentially allowed the Christians to flee. It was the first siege under Cestius that the Christians recognized the warning to flee. When Titus arrived to carry on the warfare against Jerusalem in the year 70 AD, he began with a siege and did not cease until Jerusalem and the temple were destroyed. The warning of Jesus contains two steps. First is the sign to flee, and thereafter the persecution. In the fulfillment of the warning in the fifth and sixth centuries the Christians separated from the corrupt Roman church before 538, and then the persecution began.

Din anul 66 până în anul 70 d.Hr., doi generali romani au atacat Ierusalimul. Ambii generali, Cestius și Titus, au început cu un asediu, dar numai unul s-a retras din asediu pentru o scurtă perioadă de timp, ceea ce, în chip providențial, le-a îngăduit creștinilor să fugă. Primul asediu, sub Cestius, a fost cel în care creștinii au recunoscut avertismentul de a fugi. Când Titus a sosit pentru a continua războiul împotriva Ierusalimului, în anul 70 d.Hr., el a început cu un asediu și nu a încetat până când Ierusalimul și templul au fost distruse. Avertismentul lui Iisus cuprinde două etape. Mai întâi este semnul de a fugi, iar apoi persecuția. În împlinirea avertismentului, în secolele al V-lea și al VI-lea, creștinii s-au despărțit de Biserica Romei coruptă înainte de 538, iar apoi a început persecuția.

Paul is very clear that all the recorded history of ancient Israel was written for those living in the last days, and that all those histories were types, although the Greek word “typos,” meaning types is translated as ensamples in his classic presentation of this truth.

Pavel afirmă cu toată claritatea că întreaga istorie consemnată a Israelului din vechime a fost scrisă pentru cei care trăiesc în zilele din urmă și că toate acele istorii erau tipuri, deși cuvântul grec «typos», care înseamnă «tipuri», este tradus prin «ensamples» în expunerea sa clasică a acestui adevăr.

> Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come. 1 Corinthians 10:11.

> Acum, toate aceste lucruri li s-au întâmplat ca pilde; iar ele au fost scrise spre avertizarea noastră, peste care au venit sfârșiturile veacurilor. 1 Corinteni 10:11

The histories in chapter ten which Paul uses to set the context for this truth was not a history of ancient Israel acting righteously.

Relatările istorice din capitolul zece, pe care Pavel le folosește pentru a stabili contextul acestui adevăr, nu constituiau o istorie a vechiului Israel viețuind în neprihănire.

> But with many of them God was not well pleased: for they were overthrown in the wilderness. Now these things were our examples, to the intent we should not lust after evil things, as they also lusted. Neither be ye idolaters, as were some of them; as it is written, The people sat down to eat and drink, and rose up to play. Neither let us commit fornication, as some of them committed, and fell in one day three and twenty thousand. Neither let us tempt Christ, as some of them also tempted, and were destroyed of serpents. 1 Corinthians 10:5–9.

> Dar Dumnezeu nu Și-a găsit plăcerea în cei mai mulți dintre ei; căci au căzut în pustie. Iar aceste lucruri au fost pilde pentru noi, pentru ca să nu poftim după lucruri rele, cum au poftit și ei. Nici să nu fiți idolatri, cum au fost unii dintre ei; după cum este scris: Poporul a șezut să mănânce și să bea, și s-a ridicat să joace. Nici să nu săvârșim desfrânare, cum au săvârșit unii dintre ei, și într-o singură zi au căzut douăzeci și trei de mii. Nici să nu-L ispitim pe Hristos, cum L-au ispitit unii dintre ei, și au fost nimiciți de șerpi. 1 Corinteni 10:5-9.

Sacred history is a record of both the righteousness and unrighteousness of God’s people, but in either record the history is still a type for God’s people living in the last days. The history of the rebellion in Minneapolis in 1888, is a record of unrighteousness, in spite of what Adventist historians’ claim. The rebellion was so profound that Ellen White determined to leave the meeting, and only stayed because an angel told her it was her responsibility to stay and record the rebellion that was a parallel to the rebellion of Korah, Dathan and Abiram in the history of Moses. At that meeting the mighty angel of Revelation chapter eighteen descended, but the message He brought was rejected.

Istoria sacră este o consemnare atât a neprihănirii, cât și a nelegiuirii poporului lui Dumnezeu, dar, în oricare dintre aceste consemnări, ea rămâne totuși un tip pentru poporul lui Dumnezeu care trăiește în zilele de pe urmă. Istoria răzvrătirii de la Minneapolis din 1888 este o consemnare a nelegiuirii, în pofida a ceea ce susțin istoricii adventiști. Răzvrătirea a fost atât de gravă, încât Ellen White a hotărât să părăsească întâlnirea și a rămas doar pentru că un înger i-a spus că era responsabilitatea ei să rămână și să consemneze răzvrătirea, care era o paralelă cu răzvrătirea lui Core, Datan și Abiram din istoria lui Moise. La acea întâlnire a coborât îngerul cel puternic din Apocalipsa capitolul optsprezece, dar solia pe care a adus-o a fost respinsă.

That history typified September 11, 2001, when the great buildings of New York city were brought down. That history included the first Sunday law bill that was to be introduced by Senator Blair. His efforts to enforce Sunday as a National Day of Worship failed, but it was part of a sacred history that typified the last days. Senator Blair’s bill was the warning to flee the cities. Before 1888 when Sister White spoke of the necessity of living out of the cities, she spoke in the future tense. She pointed to a time in the near future when God’s people must move to the country. After 1888, all of Sister White’s references to the necessity of country living placed her counsel in the context that the time to be in the country had already arrived. The Blair bill in 1888, was the sign of Sunday enforcement, as Luke put it, in a place where it ought not be. Sunday enforcement was not to be brought into the Congress of the United States, for it was a denial of a primary principle of the Constitution.

Acea istorie prefigura 11 septembrie 2001, când marile clădiri ale orașului New York au fost dărâmate. Acea istorie includea primul proiect de lege privind duminica ce urma să fie introdus de senatorul Blair. Eforturile lui de a impune duminica drept zi națională a închinării au eșuat, dar făceau parte dintr-o istorie sacră care prefigura zilele din urmă. Proiectul de lege al senatorului Blair a fost avertizarea de a părăsi orașele. Înainte de 1888, când Sora White vorbea despre necesitatea de a locui în afara orașelor, vorbea la timpul viitor. Ea indica spre un timp din viitorul apropiat când poporul lui Dumnezeu va trebui să se mute la țară. După 1888, toate referirile Sorei White la necesitatea viețuirii la țară plasau sfaturile ei în contextul faptului că timpul de a fi la țară sosise deja. Proiectul de lege al lui Blair din 1888 a fost semnul impunerii duminicii, așa cum a formulat Luca, într-un loc unde nu se cuvenea să fie. Impunerea duminicii nu trebuia adusă în Congresul Statelor Unite, căci aceasta era o negare a unui principiu fundamental al Constituției.

The history of 1888 was recorded in order to typify the prophetic history that began on September 11, 2001. The Blair Bill in 1888 typified the Patriot Act of 2001. It was the warning that preceded the actual enforcement of the mark of the beast. No one who is following Christ should be living in a city after September 11, 2001. It was the prophetic siege that directed God’s people to flee. And just as there are two Sunday laws that are the subject of the prophetic model of the last days, as represented by the Sunday laws of pagan and papal Rome, both Sunday laws are preceded by the warning to flee.

Istoria anului 1888 a fost consemnată pentru a prefigura tipologic istoria profetică ce a început la 11 septembrie 2001. Proiectul de lege Blair din 1888 a prefigurat tipologic Patriot Act din 2001. Aceasta a fost avertizarea care a precedat impunerea efectivă a semnului fiarei. Nimeni dintre cei care Îl urmează pe Hristos nu ar trebui să locuiască într-un oraș după 11 septembrie 2001. A fost asediul profetic care a îndemnat poporul lui Dumnezeu să fugă. Și, întocmai cum există două legi duminicale care constituie obiectul modelului profetic al zilelor din urmă, așa cum sunt reprezentate de legile duminicale ale Romei păgâne și papale, ambele legi duminicale sunt precedate de avertizarea de a fugi.

For those who profess to be Seventh-day Adventists, they were to prophetically recognize the Patriot Act as a sign to flee the cities for the country in advance of the soon-coming Sunday law. That very same Sunday law was the sign for God’s other flock who are still in Babylon to flee out of Babylon in advance of the Sunday enforcement that is to be brought upon every nation.

Pentru cei ce mărturisesc că sunt adventiști de ziua a șaptea, se cuvenea să recunoască, în mod profetic, Patriot Act drept un semn pentru a fugi din orașe la țară, înaintea apropiatei legi duminicale. Aceeași lege duminicală era semnul pentru cealaltă turmă a lui Dumnezeu, care se află încă în Babilon, pentru a fugi din Babilon, înaintea impunerii duminicale care urmează să fie adusă asupra fiecărei națiuni.

> “As America, the land of religious liberty, shall unite with the Papacy in forcing the conscience and compelling men to honor the false sabbath, the people of every country on the globe will be led to follow her example.” Testimonies, volume 6, 18.

> Pe măsură ce America, țara libertății religioase, se va uni cu papalitatea pentru a constrânge conștiința și a-i sili pe oameni să onoreze sabatul fals, popoarele din fiecare țară de pe glob vor fi conduse să-i urmeze exemplul. Mărturii, volumul 6, 18.

Just as the triple application of the three Elijah’s establishes that there are two classes of God’s people in the last days, the triple application of Rome identifies that there are two distinct Sunday laws. Those who wish to claim that the United States is the robbers of thy people, and therefore the prophetic role of the United States establishes the vision suggest that the soon-coming Sunday law in the United States is the abomination of desolation that Christ identified as a warning for His people to flee from the coming persecution. They fail to identify the distinction between the siege, which is the warning sign to flee, and the second siege that represents when the actual enforcement of a Sunday law begins the persecution of the last days. They fail to address the distinction established upon two witnesses that there is to be two distinct Sunday laws that fulfill prophecy in the last days. In doing so they argue the soon-coming Sunday law in the United States is the warning represented as the abomination of desolation, spoken of by Daniel the prophet, and it is, but not as they define it.

Întocmai cum aplicarea triplă a celor trei Ilie stabilește că, în zilele de pe urmă, poporul lui Dumnezeu se împarte în două clase, tot astfel aplicarea triplă a Romei arată că există două legi duminicale distincte. Cei care doresc să susțină că Statele Unite sunt tâlharii din poporul tău și, prin urmare, că rolul profetic al Statelor Unite împlinește vedenia, susțin că legea duminicală iminentă din Statele Unite este urâciunea pustiirii pe care Hristos a identificat-o drept un avertisment pentru poporul Său să fugă de persecuția ce vine. Ei nu reușesc să identifice deosebirea dintre asediu, care constituie semnul de avertizare pentru fugă, și al doilea asediu, care reprezintă momentul în care aplicarea efectivă a unei legi duminicale dă început persecuției din zilele de pe urmă. Nu iau în discuție distincția întemeiată pe doi martori, potrivit căreia urmează să existe două legi duminicale distincte care împlinesc profeția în zilele de pe urmă. Procedând astfel, ei susțin că legea duminicală iminentă din Statele Unite este avertismentul reprezentat prin urâciunea pustiirii, despre care a vorbit prorocul Daniel, și este așa, dar nu în sensul în care o definesc ei.

The Sunday law in the United States is the warning for God’s other flock that is still in Babylon to flee from her communion. It is therefore a warning of the coming Sunday law that is enforced upon all the nations.

Legea duminicală din Statele Unite constituie avertizarea adresată celeilalte turme a lui Dumnezeu, care încă se află în Babilon, de a fugi din comuniunea Babilonului. Este, așadar, o avertizare cu privire la venirea legii duminicale care va fi impusă tuturor națiunilor.

> “Foreign nations will follow the example of the United States. Though she leads out, yet the same crisis will come upon our people in all parts of the world.” Testimonies, volume 6, 395.

> „Națiunile străine vor urma exemplul Statelor Unite. Deși Statele Unite deschid drumul, totuși aceeași criză va veni asupra poporului nostru în toate părțile lumii.” Mărturii, volumul 6, 395.

Their claim is that the Sunday law in the United States is identifying the United States as the symbol which establishes the prophetic vision, but in the context of the warning to flee given by Christ, that Sunday law represents a world-wide warning to the eleventh-hour workers to flee from Babylon.

Afirmația lor este că legea duminicală din Statele Unite identifică Statele Unite drept simbolul care stabilește viziunea profetică, însă, în contextul avertizării de a fugi dată de Hristos, acea lege duminicală reprezintă un avertisment la nivel mondial pentru lucrătorii de la ceasul al unsprezecelea de a fugi din Babilon.

When Sister White addresses the warning to flee, she addresses the Sunday law issue that overtakes the whole world. That movement begins at the Sunday law in the United States. She identifies that the Sunday law in the United States is the warning of the coming persecution.

Atunci când Sora White tratează avertizarea de a fugi, ea abordează problema legii duminicale care va cuprinde întreaga lume. Acea mișcare începe odată cu legea duminicală din Statele Unite. Ea identifică faptul că legea duminicală din Statele Unite este avertizarea cu privire la persecuția ce urmează.

> “By the decree enforcing the institution of the papacy in violation of the law of God, our nation will disconnect herself fully from righteousness. When Protestantism shall stretch her hand across the gulf to grasp the hand of the Roman power, when she shall reach over the abyss to clasp hands with spiritualism, when, under the influence of this threefold union, our country shall repudiate every principle of its Constitution as a Protestant and republican government, and shall make provision for the propagation of papal falsehoods and delusions, then we may know that the time has come for the marvelous working of Satan and that the end is near.

> Prin decretul care impune instituția papalității, cu încălcarea legii lui Dumnezeu, națiunea noastră se va desprinde pe deplin de neprihănire. Când Protestantismul își va întinde mâna peste prăpastie ca să prindă mâna puterii Romei, când își va întinde mâna peste abis pentru a da mâna cu spiritismul, când, sub influența acestei alianțe triple, țara noastră, ca guvern protestant și republican, va repudia toate principiile Constituției sale și va lua măsuri pentru propagarea minciunilor și amăgirilor papale, atunci vom ști că a sosit vremea lucrării uimitoare a lui Satana și că sfârșitul este aproape.

> “As the approach of the Roman armies was a sign to the disciples of the impending destruction of Jerusalem, so may this apostasy be a sign to us that the limit of God’s forbearance is reached, that the measure of our nation’s iniquity is full, and that the angel of mercy is about to take her flight, never to return. The people of God will then be plunged into those scenes of affliction and distress which prophets have described as the time of Jacob’s trouble. The cries of the faithful, persecuted ones ascend to heaven. And as the blood of Abel cried from the ground, there are voices also crying to God from martyrs’ graves, from the sepulchers of the sea, from mountain caverns, from convent vaults: ‘How long, O Lord, holy and true, dost Thou not judge and avenge our blood on them that dwell on the earth?’” Testimonies, volume 5, 451.

> După cum apropierea armatelor romane a fost pentru ucenici un semn al distrugerii iminente a Ierusalimului, tot astfel această apostazie poate fi pentru noi un semn că s-a atins hotarul îndelungii răbdări a lui Dumnezeu, că s-a umplut măsura nelegiuirii națiunii noastre și că îngerul îndurării este pe punctul de a-și lua zborul, ca să nu se mai întoarcă niciodată. Poporul lui Dumnezeu va fi atunci cufundat în acele scene de suferință și strâmtorare pe care profeții le-au descris ca vremea strâmtorării lui Iacov. Strigătele celor credincioși, persecutați, se înalță la cer. Și, precum sângele lui Abel striga din pământ, sunt glasuri care strigă, de asemenea, către Dumnezeu din mormintele martirilor, din mormintele mării, din grotele munților, din bolțile mănăstirilor: "Până când, Doamne, Sfinte și Adevărate, nu judeci și nu răzbuni sângele nostru asupra celor ce locuiesc pe pământ?" Testimonies, volumul 5, 451.

Sister White is identifying the Sunday law in the United States, and identifies it as a “sign” that probationary time for the United States is over. But God’s people in the other nations of the world are also to be confronted with the same test. There is a period of time from the Sunday law in the United States until Michael stands up and human probation closes. When it closes, “the angel of mercy takes her flight.”

Sora White identifică legea duminicală din Statele Unite și o indică drept un "semn" că timpul de har pentru Statele Unite s-a încheiat. Însă poporul lui Dumnezeu din celelalte națiuni ale lumii va fi, de asemenea, confruntat cu aceeași probă. Există un interval de timp de la legea duminicală din Statele Unite până când Mihail Se va ridica și timpul de har pentru omenire se va închide. Când se va închide, "îngerul îndurării își ia zborul."

Back to Articles