Article

# The Book of Daniel - Number Thirty-Six

Cartea lui Daniel - Numărul treizeci și șase

Nebuchadnezzar’s Prophetic Symbolism: Unveiling the Millerite Movement’s Historic Waymarks and the Sealed Vision of the Ulai River

Simbolismul profetic al lui Nebucadnețar: dezvăluirea reperelor istorice ale Mișcării millerite și a vedeniei pecetluite de la râul Ulai

Author

Jeff Pippenger

Published

December 31, 2023

Formats

PDF
Word

Daniel chapter one represents the history of the first and second angels from August 11, 1840, until October 22, 1844. Daniel chapter four also addresses the history of the first and second angels from 723 BC, until October 22, 1844. Of course, this is impossible to see without the latter rain methodology of “line upon line.”

Capitolul întâi din Daniel reprezintă istoria primului și a celui de-al doilea înger, de la 11 august 1840 până la 22 octombrie 1844. Capitolul al patrulea din Daniel tratează, de asemenea, istoria primului și a celui de-al doilea înger, de la 723 î.Hr. până la 22 octombrie 1844. Desigur, acest lucru este imposibil de văzut fără metodologia „rând după rând” a ploii târzii.

Nebuchadnezzar, in chapter four, is a very complex prophetic symbol. It is important to remind ourselves of what he represents as we begin to consider the unsealing of the Ulai River vision in the history of William Miller. Nebuchadnezzar’s second dream, not unlike William Miller’s second dream, represented the “seven times,” of Leviticus twenty-six, which is the prophetic thread that weaves the entire book of Daniel together. When Daniel interpreted Nebuchadnezzar’s dream of chapter four, he warned him of a coming judgment, and in so doing typified the first angel’s message that arrived into history at the “time of the end” in 1798.

Nebucadnețar, în capitolul patru, este un simbol profetic foarte complex. Este important să ne reamintim ce anume reprezintă el, pe măsură ce începem să luăm în considerare desigilarea viziunii de la râul Ulai în istoria lui William Miller. Al doilea vis al lui Nebucadnețar, asemănător cu al doilea vis al lui William Miller, reprezenta „cele șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase, firul profetic care țese laolaltă întreaga carte a lui Daniel. Când Daniel a interpretat visul lui Nebucadnețar din capitolul patru, l-a avertizat cu privire la o judecată care avea să vină și, procedând astfel, a prefigurat solia primului înger care a intrat în istorie la „timpul sfârșitului”, în 1798.

When the judgment that Nebuchadnezzar was warned was to come arrived, the arrival typified October 22, 1844, when the investigative judgment began. In chapter four, both the warning message provided by Daniel, and the arrival of the judgment connected with the warning message were represented by the word “hour”. The “hour” of Nebuchadnezzar’s judgment represented the “hour” of God’s judgment in the first angel’s message. It also typified the “hour” of the Sunday law, when God’s executive judgment begins. The portion of Daniel chapter four that represents the arrival of the first angel’s message in 1798, and the arrival of the third angel on October 22, 1844, which is symbolized by the word “hour,” is then repeated and enlarged upon. The technique of repeat and enlarge is a prophetic technique that occurs repeatedly in prophecy, but especially in the book of Daniel.

Când a sosit judecata cu privire la care Nebucadnețar fusese avertizat că urma să vină, această sosire a prefigurat 22 octombrie 1844, când a început judecata de cercetare. În capitolul patru, atât mesajul de avertizare oferit de Daniel, cât și sosirea judecății legată de acel mesaj de avertizare au fost reprezentate prin cuvântul „ceas”. „Ceasul” judecății lui Nebucadnețar a reprezentat „ceasul” judecății lui Dumnezeu din solia primului înger. Acest „ceas” a prefigurat, de asemenea, „ceasul” legii duminicale, când începe judecata executivă a lui Dumnezeu. Porțiunea din capitolul patru din Daniel care reprezintă sosirea soliei primului înger în 1798 și sosirea soliei îngerului al treilea la 22 octombrie 1844, simbolizată prin cuvântul „ceas”, este apoi reluată și extinsă. Tehnica repetiției și extinderii este o tehnică profetică ce apare în mod repetat în profeție, dar mai ales în cartea lui Daniel.

Once Nebuchadnezzar arrived at the “hour” of judgment, the “seven times,” that was his judgment, began, and as the king of the north, he then represented the judgment brought upon the northern kingdom of Israel in 723 BC. He was given the heart of a beast, and a beast is a kingdom in Bible prophecy, and from 723 BC, through to 1798, he represented the two forms of paganism that are so often the subject of the book of Daniel.

Odată ce Nebucadnețar a ajuns la „ora” judecății, au început „cele șapte vremi” care constituiau judecata sa, iar, ca împăratul de la miazănoapte, el a reprezentat atunci judecata adusă asupra regatului de la miazănoapte al lui Israel în 723 î.Hr. I s-a dat o inimă de fiară, iar o fiară este un regat în profeția biblică, și de la 723 î.Hr. până în 1798, el a reprezentat cele două forme de păgânism care sunt atât de des subiectul cărții lui Daniel.

For twelve hundred and sixty days, representing twelve hundred and sixty years, he represented the pagan desolating power, and then for another twelve hundred and sixty days, symbolizing twelve hundred and sixty years, he represented the papal desolating power. The heart of both desolating powers was the same, for papalism is simply paganism wearing the profession of Christianity.

Timp de o mie două sute șaizeci de zile, care reprezintă o mie două sute șaizeci de ani, el a reprezentat puterea pustiitoare păgână, iar apoi, timp de alte o mie două sute șaizeci de zile, care simbolizează o mie două sute șaizeci de ani, el a reprezentat puterea pustiitoare papală. Inima ambelor puteri pustiitoare era aceeași, căci papalismul nu este decât păgânismul îmbrăcat cu mărturisirea creștinismului.

At the “end of the days,” which is a symbol identified in Daniel chapter twelve, that represents the “time of the end” in 1798, his kingdom was restored unto him. The testimony of Daniel four, and the Spirit of Prophecy, identifies that when his kingdom was restored at the “end of the days,” he was a converted man. He then becomes a prophetic symbol of four significant truths. He becomes the prophetic link between the dragon power of paganism, which he represented in the first half of his “seven times,” and of the beast power, which he represented in the last half of his “seven times.” As a symbol of those two powers, standing as a restored kingdom in 1798, he then represents the third desolating power (the false prophet), which was to reign for seventy symbolic years, while the whore of Tyre was forgotten. As the king of Babylon, Nebuchadnezzar represents the prophetic link between the three powers that would become modern Babylon in the last days, which then leads the world to Armageddon.

La „sfârșitul zilelor”, simbol identificat în capitolul doisprezece din Daniel, care reprezintă „timpul sfârșitului” în 1798, împărăția i-a fost restaurată. Mărturia din Daniel, capitolul patru, și Spiritul Profetic identifică faptul că, atunci când împărăția i-a fost restaurată la „sfârșitul zilelor”, el era un om convertit. El devine atunci un simbol profetic pentru patru adevăruri semnificative. Devine legătura profetică dintre puterea balaurului, a păgânismului, pe care a reprezentat-o în prima jumătate a „celor șapte vremi” ale sale, și puterea fiarei, pe care a reprezentat-o în ultima jumătate a „celor șapte vremi” ale sale. Ca simbol al acelor două puteri, stând ca o împărăție restaurată în 1798, el reprezintă apoi a treia putere pustiitoare (proorocul mincinos), care avea să domnească timp de șaptezeci de ani simbolici, în vreme ce desfrânata Tirului era dată uitării. Ca împărat al Babilonului, Nebucadnețar reprezintă veriga profetică dintre cele trei puteri care aveau să devină Babilonul modern în zilele din urmă, ce avea apoi să ducă lumea la Armaghedon.

He also represented the birth of the United States as the earth beast, which began in 1798 as a lamb, symbolized by his converted experience. He would simultaneously represent the two horns on the earth beast, which as Republicanism and Protestantism represented the strength of the United States, which was what allowed it to become the most favored nation in the world. Yet at the end of the seventy symbolic years those two horns would then be represented as apostate Republicanism and apostate Protestantism, with both horns divided into two classes. Republicanism’s horn would consist of the Democratic party that openly disregarded the sacred principles of the Constitution, and the Republican party that professed to be the defenders and champions of the Constitution, but in actuality denied the sacred principles of the Constitution, while choosing traditions and customs to supersede the principles within that sacred document.

El a reprezentat, de asemenea, nașterea Statelor Unite ca fiara pământului, care a început, în 1798, ca un miel, lucru simbolizat de experiența lui de convertire. El ar reprezenta, totodată, cele două coarne ale fiarei pământului, care, ca Republicanism și Protestantism, reprezentau tăria Statelor Unite, ceea ce i-a permis să devină cea mai favorizată națiune din lume. Totuși, la sfârșitul celor șaptezeci de ani simbolici, acele două coarne aveau să fie apoi reprezentate ca Republicanism apostat și Protestantism apostat, ambele coarne fiind împărțite în două clase. Cornul Republicanismului avea să fie alcătuit din Partidul Democrat, care nesocotea pe față principiile sacre ale Constituției, și din Partidul Republican, care se declara apărătorul și campionul Constituției, dar, în realitate, tăgăduia principiile sacre ale Constituției, alegând tradiții și obiceiuri care să aibă întâietate asupra principiilor cuprinse în acel document sacru.

The two parties were typified by the Sadducees and Pharisees in the time of Christ. The spirit of the Sadducees and Pharisees would also be manifested in the horn of apostate Protestantism, with one class upholding Sunday worship and the other Sabbath worship. Nebuchadnezzar’s converted condition at the “end of the days,” in 1798, fitly represents the United States, and both horns of the earth beast. All three symbols—the earth beast and its two horns, were destined to change from a lamb unto a dragon.

Cele două partide au fost tipificate de Saduchei și Farisei în vremea lui Hristos. Duhul Saducheilor și al Fariseilor avea să se manifeste, de asemenea, în cornul protestantismului apostat, o clasă susținând închinarea duminicală, iar cealaltă închinarea de Sabat. Starea de convertire a lui Nebucadnețar la «sfârșitul zilelor», în 1798, reprezintă în chip potrivit Statele Unite și ambele coarne ale fiarei pământului. Toate cele trei simboluri — fiara pământului și cele două coarne ale ei — erau sortite să se schimbe dintr-un miel într-un balaur.

Nebuchadnezzar, at the end of his “seven times,” represented the link which identified his literal kingdom of Babylon as the symbol of modern Babylon in the last days, which is made up of the dragon, the beast and the false prophet. He also represented the three prophetic entities represented by the earth beast with two horns, that changes from a lamb unto a dragon during the seventy symbolic years that the whore of Tyre is forgotten. It is profound that his literal kingdom is the very kingdom that typifies the kingdom that reigns for seventy symbolic years.

Nebucadnețar, la sfârșitul celor „șapte vremi” ale sale, a reprezentat veriga care identifica împărăția sa literală, Babilonul, ca simbol al Babilonului modern din zilele de pe urmă, care este alcătuit din balaur, fiara și profetul mincinos. El a reprezentat, de asemenea, cele trei entități profetice întruchipate de fiara din pământ, cu două coarne, care se preschimbă din miel în balaur pe parcursul celor șaptezeci de ani simbolici în care desfrânata Tirului este dată uitării. Este de profundă semnificație faptul că împărăția sa literală este chiar împărăția care preînchipuie împărăția ce domnește timp de șaptezeci de ani simbolici.

Nebuchadnezzar’s symbolism of chapter four, is to be laid over the top of chapter one. When that application is made, it brings together the waymarks of Millerite history, and confirms several truths of the Ulai River vision that were unsealed at that time. The foundation and central pillar of the Millerite movement was the question and answer of Daniel chapter eight, and verses thirteen and fourteen. The question was, “How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot?”

Simbolismul lui Nebucadnețar din capitolul patru trebuie suprapus peste capitolul întâi. Când se face această aplicare, ea reunește reperele istoriei milerite și confirmă mai multe adevăruri ale vedeniei de la râul Ulai, care au fost desigilate la acea vreme. Temelia mișcării milerite și stâlpul ei central au fost întrebarea și răspunsul din Daniel, capitolul opt, versetele treisprezece și paisprezece. Întrebarea era: „Până când va fi vedenia cu privire la jertfa necurmată și la fărădelegea pustiirii, spre a da atât sanctuarul, cât și oștirea, ca să fie călcate în picioare?”

Of the hundreds, if not thousands of added words in the Bible, it is only the added word “sacrifice” that inspiration identifies as not belonging to the text. When the word is properly removed it clearly identifies that “the daily and the transgression” are two distinct desolating powers. Sister White specifically identifies the word “sacrifice” was added by human wisdom and does not apply to the text, and in the same passage she also identifies that the Millerites were correct in identifying “the daily” as paganism. The grammatical terms within the question of verse thirteen, were carefully identified by Christ through the writings of Sister White, and when governed by the texts and the added inspired instructions, the question is, “How long shall be the vision concerning the two desolating powers of paganism and papalism, that were to trample down both the sanctuary and God’s people?”

Dintre sutele, dacă nu miile de cuvinte adăugate în Biblie, doar cuvântul adăugat „jertfă” este identificat de inspirație ca neaparținând textului. Când cuvântul este înlăturat în mod corespunzător, devine limpede că „necurmatul” și „fărădelegea” sunt două puteri pustiitoare distincte. Sora White afirmă în mod specific că termenul „jertfă” a fost adăugat de înțelepciunea omenească și nu se aplică textului, iar în același pasaj ea arată că milleriții au avut dreptate identificând „necurmatul” cu păgânismul. Termenii gramaticali din cadrul întrebării din versetul treisprezece au fost identificați cu grijă de Hristos prin scrierile sorei White, iar, când sunt guvernați de textele și de instrucțiunile inspirate adăugate, întrebarea este: „Până când va fi vedenia privitoare la cele două puteri pustiitoare ale păgânismului și papalismului, care aveau să calce în picioare atât sanctuarul, cât și poporul lui Dumnezeu?”

Therefore, when Nebuchadnezzar is located at the “time of the end,” in 1798, he is representing a converted man and therefore represents the “wise” that would understand the central pillar and foundation of Adventism. His conversion identifies the “wise” that understand the “increase of knowledge” which was unsealed at that time, but his own prophetic symbolism directly illustrates the history that is the subject of the question of, “how long would be the vision of the desolating power of paganism and papalism which would trample down God’s people (the host), and God’s sanctuary?” As a symbol of a “wise virgin” who understands the “increase of knowledge,” he represents William Miller, for Miller is the symbol of those who were “wise” in the history that began at the “time of the end,” in 1798.

Prin urmare, când Nebucadnețar este situat la „timpul sfârșitului”, în 1798, el reprezintă un om convertit și, prin urmare, îi reprezintă pe „înțelepții” care aveau să înțeleagă stâlpul central și temelia Adventismului. Convertirea lui îi identifică pe „înțelepții” care înțeleg „sporirea cunoștinței” care a fost dezpecetluită atunci, însă însăși simbolistica lui profetică ilustrează în mod direct istoria ce face obiectul întrebării: „până când va dura vedenia despre puterea pustiitoare a păgânismului și a papalismului, care va călca în picioare poporul lui Dumnezeu (oștirea) și sanctuarul lui Dumnezeu?” Ca simbol al unei „fecioare înțelepte” care înțelege „sporirea cunoștinței”, el îl reprezintă pe William Miller, căci Miller este simbolul celor care au fost „înțelepți” în istoria care a început la „timpul sfârșitului”, în 1798.

Nebuchadnezzar is a symbol of the waymark of the “time of the end,” and when laid over chapter one, he also represents the arrival of the first angel at that time, because in chapter four, the “hour” in which Daniel provides Nebuchadnezzar with the warning message, marks when the first angel arrived, and that was 1798. The “hour” when Nebuchadnezzar’s judgment arrived, represented the “hour” of the beginning of God’s investigative judgment on October 22, 1844. The waymarks produced by the symbolism of Nebuchadnezzar in chapter four, are 723 BC, 538, 1798 (the time of the end) and October 22, 1844.

Nebucadnețar este un simbol al jalonului «timpului sfârșitului», iar, atunci când este suprapus peste capitolul întâi, el reprezintă, de asemenea, sosirea primului înger în acel timp; căci, în capitolul patru, «ceasul» în care Daniel îi transmite lui Nebucadnețar mesajul de avertizare marchează momentul sosirii primului înger, iar acesta a fost anul 1798. «Ceasul» în care a sosit judecata lui Nebucadnețar a reprezentat «ceasul» începutului judecății de cercetare a lui Dumnezeu, la 22 octombrie 1844. Jaloanele produse de simbolismul lui Nebucadnețar din capitolul patru sunt 723 î.Hr., 538, 1798 (timpul sfârșitului) și 22 octombrie 1844.

The waymarks of Millerite history in Daniel chapter one, begin with Jehoiakim, who is a symbol of the empowerment of the first message which had arrived at the “time of the end,” in 1798. The empowerment of the first message, represented by Jehoiakim, marks August 11, 1840. The conquering of Jehoiakim begins the seventy years of Babylon’s reign, that ends with the decree of Cyrus. Chapter one of Daniel identifies a three-step testing process, represented as a dietary test, followed by a visual test that concludes with a litmus test. Those three tests represent August 11, 1840, when the mighty angel that was no less a personage than Jesus Christ, came down out of heaven with a little book that God’s people were then to “eat”, just as Daniel and the three worthies chose to eat the diet of pulse, rather than the diet of Babylon.

Reperele istoriei millerite din capitolul întâi al lui Daniel încep cu Ioiachim, simbol al întăririi primei solii, care sosise la „timpul sfârșitului”, în 1798. Întărirea primei solii, reprezentată de Ioiachim, marchează 11 august 1840. Subjugarea lui Ioiachim inaugurează cei șaptezeci de ani ai domniei Babilonului, care se încheie cu decretul lui Cirus. Capitolul întâi al lui Daniel identifică un proces de testare în trei etape, reprezentat printr-o probă alimentară, urmată de o probă vizuală, care culminează cu piatra de încercare. Acele trei probe reprezintă 11 august 1840, când îngerul puternic, care nu era nimeni altul decât Isus Hristos, s-a coborât din cer cu o cărticică pe care poporul lui Dumnezeu trebuia atunci s-o „mănânce”, așa cum Daniel și cei trei tineri au ales să mănânce verdețuri, mai degrabă decât hrana Babilonului.

The second test of that process represented the manifestation of the Protestant churches’ rejection of Miller’s message (the first angel’s message), when a distinction could then be seen between the Millerite movement, and the Protestant churches that then began their prophetic role as apostate Protestantism. The distinction between those two classes was as marked as was Daniel and the three worthies’ flesh appearing fairer and fatter for eating the heavenly food, instead of the Babylonian diet. That distinction was marked at the end of the biblical year of 1843 (April 19, 1844), when the tarrying time of the parable of the ten virgins arrived.

A doua probă a acelui proces a constituit manifestarea respingerii de către bisericile protestante a soliei lui Miller (solia primului înger); atunci s-a putut vedea o deosebire între mișcarea millerită și bisericile protestante, care își începeau pe atunci rolul profetic de protestantism apostat. Deosebirea dintre aceste două clase a fost la fel de evidentă precum faptul că trupul lui Daniel și al celor trei vrednici apărea mai frumos și mai gras, deoarece se hrăneau cu hrana cerească în locul dietei babiloniene. Această deosebire a fost marcată la sfârșitul anului biblic 1843 (19 aprilie 1844), când a sosit timpul de zăbovire din pilda celor zece fecioare.

The third test, which was the litmus test, represented October 22, 1844 when, after three years, the “hour” came when Nebuchadnezzar himself judged and pronounced Daniel and the three worthies “ten times” better than the Babylonian wise men. Placing Daniel chapter four, over chapter one, produces the waymarks of Millerite history beginning with the “time of the end” in 1798; the empowerment of the first angel’s message on August 11, 1840; the first disappointment on April 19, 1844; and the great disappointment of October 22, 1844.

Al treilea test, care a fost testul cu turnesol, a reprezentat data de 22 octombrie 1844, când, după trei ani, a sosit „ceasul” în care chiar Nebucadnețar a judecat și a declarat că Daniel și cei trei vrednici erau „de zece ori” mai buni decât înțelepții Babilonului. Suprapunerea capitolului patru din Daniel peste capitolul unu produce reperele istoriei mișcării millerite, începând cu „timpul sfârșitului” în 1798; întărirea soliei primului înger la 11 august 1840; prima dezamăgire la 19 aprilie 1844; și marea dezamăgire la 22 octombrie 1844.

Beyond identifying the specific waymarks of Millerite history, the two chapters, when brought together “line upon line,” illustrate the message of the first angel, identify the two desolating powers that are the subject of the foundational doctrine of the twenty-three hundred days, and also the three-step testing process of Daniel twelve which always occurs when the book of Daniel is unsealed.

Dincolo de identificarea reperelor specifice ale istoriei milerite, cele două capitole, atunci când sunt aduse împreună, „linie peste linie”, ilustrează solia primului înger, identifică cele două puteri pustiitoare care fac obiectul doctrinei fundamentale a celor două mii trei sute de zile și, de asemenea, procesul de testare în trei etape din Daniel doisprezece, care are loc întotdeauna atunci când cartea lui Daniel este desigilată.

They also identify that Nebuchadnezzar, as the symbol of the wise in 1798, in conjunction with his second dream in chapter four, represents William Miller, whose movement was to become the true Protestant horn. The work of William Miller, that represents the foundational truths of Adventism, are represented upon Habakkuk’s two tables, and God directed in the production of both those sacred tables.

Ei mai identifică faptul că Nebucadnețar, ca simbol al celor înțelepți în 1798, în legătură cu al doilea său vis din capitolul al patrulea, îl reprezintă pe William Miller, a cărui mișcare avea să devină adevăratul corn protestant. Lucrarea lui William Miller, care reprezintă adevărurile fundamentale ale adventismului, este înfățișată pe cele două tăblițe ale lui Habacuc, iar Dumnezeu a călăuzit întocmirea amânduror acelor tăblițe sacre.

There were several prophetic truths that Miller did not see correctly because his vantage point of prophetic history disallowed him from recognizing that there are three desolating powers; not only paganism (the dragon), papalism (the beast), but also apostate Protestantism (the false prophet). In God’s providence those prophetic understandings of Miller, that were limited by his vantage point in history, were not represented upon the two sacred tables of Habakkuk.

Au existat câteva adevăruri profetice pe care Miller nu le-a înțeles corect, deoarece perspectiva sa asupra istoriei profetice nu i-a permis să recunoască faptul că există trei puteri pustiitoare; nu doar păgânismul (balaurul) și papalismul (fiara), ci și protestantismul apostat (prorocul mincinos). În providența lui Dumnezeu, acele înțelegeri profetice ale lui Miller, care erau limitate de poziția sa în istorie, nu au fost reprezentate pe cele două tăblițe sfinte ale lui Habacuc.

Nebuchadnezzar’s second dream in chapter four of Daniel, represents William Miller’s second dream. Both dreams address the “seven times,” and Miller’s dream identifies the rejection of his work that began in 1863, and escalates until the Midnight Cry. Both dreams end with a kingdom restored after a period of scattering. For this reason, we will consider Miller’s second dream, before we consider directly the vision of the Ulai River that was unsealed in 1798.

Al doilea vis al lui Nebucadnețar din capitolul al patrulea al cărții lui Daniel reprezintă al doilea vis al lui William Miller. Ambele vise abordează „cele șapte vremi”, iar visul lui Miller identifică respingerea lucrării sale, care a început în 1863 și s-a intensificat până la Strigarea de la miezul nopții. Ambele vise se încheie cu o împărăție restaurată după o perioadă de împrăștiere. Din acest motiv, vom examina al doilea vis al lui Miller, înainte de a aborda în mod direct vedenia de la râul Ulai, care a fost despecetluită în 1798.

> “I dreamed that God, by an unseen hand, sent me a curiously wrought casket about ten inches long by six square, made of ebony and pearls curiously inlaid. To the casket there was a key attached. I immediately took the key and opened the casket, when, to my wonder and surprise, I found it filled with all sorts and sizes of jewels, diamonds, precious stones, and gold and silver coin of every dimension and value, beautifully arranged in their several places in the casket; and thus arranged they reflected a light and glory equaled only to the sun.

> Am visat că Dumnezeu, printr-o mână nevăzută, mi-a trimis o casetă lucrată cu meșteșug, de aproximativ zece inci lungă și pătrată, cu latura de șase inci, din abanos, incrustată în chip iscusit cu perle. La casetă era atașată o cheie. Am luat îndată cheia și am deschis caseta; și, spre uimirea și surprinderea mea, am găsit-o plină cu giuvaeruri de tot felul și de toate mărimile, diamante, pietre prețioase, precum și monede de aur și de argint de orice dimensiune și valoare, rânduite cu frumusețe, fiecare la locul ei, în casetă; iar astfel rânduite, ele reflectau o lumină și o slavă pe care numai soarele le putea egala.

> “I thought it was not my duty to enjoy this wonderful sight alone, although my heart was overjoyed at the brilliancy, beauty, and value of its contents. I therefore placed it on a center table in my room and gave out word that all who had a desire might come and see the most glorious and brilliant sight ever seen by man in this life.

> Am socotit că nu era îndatorirea mea să mă bucur singur de această priveliște minunată, deși inima mea s-a bucurat peste măsură de strălucirea, frumusețea și valoarea conținutului său. Prin urmare, am așezat-o pe o masă din mijlocul camerei mele și am făcut cunoscut că toți cei care doreau puteau veni să vadă cea mai glorioasă și mai strălucitoare priveliște văzută vreodată de către om în această viață.

> “The people began to come in, at first few in number, but increasing to a crowd. When they first looked into the casket, they would wonder and shout for joy. But when the spectators increased, everyone would begin to trouble the jewels, taking them out of the casket and scattering them on the table. I began to think that the owner would require the casket and the jewels again at my hand; and if I suffered them to be scattered, I could never place them in their places in the casket again as before; and felt I should never be able to meet the accountability, for it would be immense. I then began to plead with the people not to handle them, nor to take them out of the casket; but the more I pleaded, the more they scattered; and now they seemed to scatter them all over the room, on the floor and on every piece of furniture in the room.

> Oamenii au început să intre, la început puțini la număr, dar, sporind mereu, au ajuns o mulțime. Când priveau întâia oară în cutie, se minunau și strigau de bucurie. Dar, pe măsură ce numărul privitorilor sporea, fiecare începea să răscolească giuvaerurile, scoțându-le din cutie și împrăștiindu-le pe masă. Am început să mă gândesc că proprietarul îmi va cere din nou, din mâna mea, cutia și giuvaerurile; iar dacă aș îngădui să fie împrăștiate, nu le-aș mai putea așeza niciodată la locurile lor în cutie, ca mai înainte; și am simțit că nu voi putea nicicând să fac față răspunderii, căci ar fi imensă. Atunci am început să-i rog stăruitor pe oameni să nu le atingă, nici să nu le scoată din cutie; dar cu cât stăruiam mai mult, cu atât le împrăștiau mai mult; și acum păreau să le împrăștie peste tot în încăpere, pe podea și pe fiecare piesă de mobilier din încăpere.

> “I then saw that among the genuine jewels and coin they had scattered an innumerable quantity of spurious jewels and counterfeit coin. I was highly incensed at their base conduct and ingratitude, and reproved and reproached them for it; but the more I reproved, the more they scattered the spurious jewels and false coin among the genuine.

> Am văzut atunci că, printre nestematele și monedele autentice, ei împrăștiaseră o mulțime nenumărată de nestemate neautentice și monede contrafăcute. Am fost puternic mâniat de purtarea lor josnică și de nerecunoștința lor și i-am mustrat și le-am adus reproșuri pentru aceasta; dar cu cât mustram mai mult, cu atât împrăștiau mai mult nestematele false și monedele false printre cele autentice.

> “I then became vexed in my physical soul and began to use physical force to push them out of the room; but while I was pushing out one, three more would enter and bring in dirt and shavings and sand and all manner of rubbish, until they covered every one of the true jewels, diamonds, and coins, which were all excluded from sight. They also tore in pieces my casket and scattered it among the rubbish. I thought no man regarded my sorrow or my anger. I became wholly discouraged and disheartened, and sat down and wept.

> Atunci m-am tulburat în sufletul meu trupesc și am început să folosesc forța fizică pentru a-i împinge afară din încăpere; dar, pe când îl împingeam pe unul afară, mai intrau trei și aduceau murdărie, așchii, nisip și tot felul de gunoaie, până când le acopereau pe fiecare dintre nestematele adevărate, diamantele și monedele, încât toate erau scoase din vedere. Mi-au rupt în bucăți lădița mea și au împrăștiat-o printre gunoaie. Am crezut că nimeni nu lua în seamă întristarea mea sau mânia mea. Am ajuns pe deplin descurajat și abătut și m-am așezat și am plâns.

> “While I was thus weeping and mourning for my great loss and accountability, I remembered God, and earnestly prayed that He would send me help. Immediately the door opened, and a man entered the room, when the people all left it; and he, having a dirt brush in his hand, opened the windows, and began to brush the dirt and rubbish from the room.

> Pe când astfel plângeam și jeleam pentru marea mea pierdere și răspundere, mi-am adus aminte de Dumnezeu și m-am rugat stăruitor ca El să-mi trimită ajutor. De îndată s-a deschis ușa și un bărbat a intrat în încăpere, iar atunci toți oamenii au ieșit din ea; iar el, având în mână o mătură, a deschis ferestrele și a început să măture murdăria și gunoiul din încăpere.

> “I cried to him to forbear, for there were some precious jewels scattered among the rubbish.

> Am strigat către el să se oprească, căci se aflau câteva nestemate de mare preț împrăștiate printre gunoaie.

> “He told me to ‘fear not,’ for he would ‘take care of them.’

> El mi-a spus: 'Nu te teme', căci 'le va purta de grijă'.

> “Then, while he brushed the dirt and rubbish, false jewels and counterfeit coin, all rose and went out of the window like a cloud, and the wind carried them away. In the bustle I closed my eyes for a moment; when I opened them, the rubbish was all gone. The precious jewels, the diamonds, the gold and silver coins, lay scattered in profusion all over the room.

> Atunci, pe când el mătura mizeria și gunoiul, bijuteriile false și monedele contrafăcute, toate s-au ridicat și au ieșit pe fereastră ca un nor, iar vântul le-a purtat departe. În vâltoarea aceea mi-am închis pentru o clipă ochii; când i-am deschis, tot gunoiul dispăruse. Pietrele prețioase, diamantele, monedele de aur și de argint zăceau risipite din belșug peste tot în încăpere.

> “He then placed on the table a casket, much larger and more beautiful than the former, and gathered up the jewels, the diamonds, the coins, by the handful, and cast them into the casket, till not one was left, although some of the diamonds were not bigger than the point of a pin.

> Apoi a așezat pe masă o casetă, mult mai mare și mai frumoasă decât cea de dinainte, și a adunat cu pumnul bijuteriile, diamantele, monedele și le-a aruncat în casetă, până n-a mai rămas niciuna, deși unele dintre diamante nu erau mai mari decât vârful unui ac.

> “He then called upon me to ‘come and see.’

> Apoi m-a chemat: „Vino și vezi.”

> “I looked into the casket, but my eyes were dazzled with the sight. They shone with ten times their former glory. I thought they had been scoured in the sand by the feet of those wicked persons who had scattered and trod them in the dust. They were arranged in beautiful order in the casket, everyone in its place, without any visible pains of the man who cast them in. I shouted with very joy, and that shout awoke me.” Early Writings, 81–83.

> „Am privit în casetă, dar ochii mi-au fost orbiți de priveliște. Ele străluceau cu de zece ori mai multă slavă decât înainte. Am crezut că fuseseră șlefuite în nisip de picioarele acelor nelegiuiți care le împrăștiaseră și le călcaseră în pulbere. Erau așezate într-o frumoasă rânduială în casetă, fiecare la locul său, fără nicio osteneală vizibilă din partea omului care le aruncase înăuntru. Am strigat de mare bucurie, iar acel strigăt m-a trezit.” Scrieri timpurii, 81-83.

We will address Miller’s dream in the next article.

Vom aborda visul lui Miller în articolul următor.

The following is an introduction of William Miller’s second dream, written by James White when he published Miller’s dream in the Advent Herald.

Ceea ce urmează este o introducere la al doilea vis al lui William Miller, redactată de James White, când a publicat visul lui Miller în Advent Herald.

> “The following dream was published in the Advent Herald, more than two years since. I then saw that it clearly marked out our past Second Advent experience, and that God gave the dream for the benefit of the scattered flock.

> Următorul vis a fost publicat în Advent Herald, cu mai bine de doi ani în urmă. Am văzut atunci că el trasa clar contururile experienței noastre trecute legate de Al Doilea Advent și că Dumnezeu a dat acest vis spre folosul turmei împrăștiate.

> “Among the signs of the near approach of the great and the terrible day of the Lord, God has placed dreams. See Joel 2:28–31; Acts 2:17–20. Dreams may come in three ways; first, ‘through the multitude of business.’ See Ecclesiastics 5:3. Second, those who are under the foul spirit and deception of Satan, may have dreams through his influence. See Deuteronomy 8:1–5; Jeremiah 23:25–28; 27:9; 29:8; Zechariah 10:2; Jude 8. And third, God has always taught, and still teaches his people more or less by dreams, which come through the agency of angels and the Holy Spirit. Those who stand in the clear light of truth will know when God gives them a dream; and such will not be deceived and led astray by false dreams.

> Între semnele apropierii iminente a zilei celei mari și înfricoșătoare a Domnului, Dumnezeu a rânduit visele. Vezi Ioel 2:28-31; Faptele Apostolilor 2:17-20. Visele pot veni în trei moduri; întâi, „prin mulțimea treburilor”. Vezi Eclesiastul 5:3. Al doilea, cei care se află sub duhul necurat și înșelăciunea Satanei pot avea vise prin influența lui. Vezi Deuteronomul 8:1-5; Ieremia 23:25-28; 27:9; 29:8; Zaharia 10:2; Iuda 8. Iar al treilea, Dumnezeu i-a învățat întotdeauna, și încă își învață, poporul mai mult sau mai puțin prin vise, care vin prin mijlocirea îngerilor și a Duhului Sfânt. Cei care stau în lumina limpede a adevărului vor ști când Dumnezeu le dă un vis; iar aceștia nu vor fi înșelați și duși în rătăcire de vise mincinoase.

> “‘And he said, Hear now my words; if there be a prophet among you, I the Lord will make myself known unto him in a vision, and will speak unto him in a dream.’ Numbers 12:6. Said Jacob, ‘The angel of the Lord spake unto me in a dream.’ Genesis 31:2. ‘And God came to Laban the Syrian in a dream by night.’ Genesis 31:24. Read the dreams of Joseph, [Genesis 37:5–9], and then the interesting story of their fulfilment in Egypt. ‘In Gibeon the Lord appeared to Solomon in a dream by night.’ 1 Kings 3:5. The great important image of the second chapter of Daniel was given in a dream, also the four beasts, etc. of the seventh chapter. When Herod sought to destroy the infant Saviour Joseph was warned in a dream to flee into Egypt. Matthew 2:13.

> „Și a zis: Ascultați acum cuvintele Mele; dacă se va afla un proroc în mijlocul vostru, Eu, Domnul, Mă voi face cunoscut lui într-o vedenie și îi voi vorbi într-un vis.” Numeri 12:6. A zis Iacov: „Îngerul Domnului mi-a vorbit într-un vis.” Geneza 31:2. „Și Dumnezeu a venit la Laban Sirianul într-un vis, noaptea.” Geneza 31:24. Citiți visele lui Iosif, [Geneza 37:5-9], și apoi istorisirea interesantă a împlinirii lor în Egipt. La Ghibeon, Domnul i S-a arătat lui Solomon noaptea, într-un vis. 1 Împărați 3:5. Chipul cel mare din capitolul al doilea din Daniel a fost arătat într-un vis, de asemenea și cele patru fiare etc. din capitolul al șaptelea. Când Irod a căutat să-L nimicească pe Pruncul Mântuitor, Iosif a fost înștiințat într-un vis să fugă în Egipt. Matei 2:13.

> “‘And it shall come to pass in the LAST DAYS, saith God, I will pour out of my Spirit upon all flesh: and your sons and your daughters shall prophesy, and your young men shall see visions, and your old men shall dream dreams.’ Acts 2:17.

> „Și va fi în ZILELE DE PE URMĂ, zice Dumnezeu: voi turna din Duhul Meu peste orice făptură; și fiii voștri și fiicele voastre vor proroci, și tinerii voștri vor vedea vedenii, și bătrânii voștri vor visa visuri.” Faptele Apostolilor 2:17.

> “The gift of prophecy, by dreams and visions, is here the fruit of the Holy Spirit, and in the last days is to be manifested sufficiently to constitute a sign. It is one of the gifts of the gospel church.

> Darul prorociei, prin vise și vedenii, este aici rodul Duhului Sfânt, iar în zilele de pe urmă urmează să se manifeste îndeajuns pentru a constitui un semn. Este unul dintre darurile Bisericii Evangheliei.

> “‘And he gave some apostles; and some PROPHETS; and some evangelists; and some pastors and teachers; For the perfecting of the saints, for the work of the ministry, for the edifying of the body of Christ.’ Ephesians 4:11–12.

> „Și El a dat pe unii apostoli; pe alții PROROCI; pe alții evangheliști; pe alții păstori și învățători; pentru desăvârșirea sfinților, pentru lucrarea slujirii, pentru zidirea trupului lui Hristos.” Efeseni 4:11-12.

> “‘And God hath set some in the church, first apostles, secondarily PROPHETS,’ etc. 1 Corinthians 12:28. ‘Despise not PROPHESYINGS.’ 1 Thessalonians 5:20. See also Acts 13:1; 21:9; Romans 7:6; 1 Corinthians 14:1, 24, 39. Prophets or prophesyings are for the edification of the church of Christ; and there is no evidence that can be produced from the word of God, that they were to cease before evangelists, pastors and teachers were to cease. But says the objector, ‘There has been so many false visions and dreams that I cannot have confidence in anything of the kind.’ It is true that Satan has his counterfeit. He always had false prophets, and certainly we may expect them now in this his last hour of deception and triumph. Those who reject such special revelations because the counterfeit exists, may with equal propriety go a little farther and deny that God ever revealed himself to man in a dream or a vision, for the counterfeit always existed.

> „Și Dumnezeu a așezat în Biserică pe unii: întâi apostoli, apoi PROROCI,” etc. 1 Corinteni 12:28. „Nu disprețuiți PROROCIILE.” 1 Tesaloniceni 5:20. Vezi și Faptele Apostolilor 13:1; 21:9; Romani 7:6; 1 Corinteni 14:1, 24, 39. Prorocii sau prorociile sunt spre zidirea Bisericii lui Hristos; și nu există nicio dovadă care să poată fi adusă din Cuvântul lui Dumnezeu că acestea trebuiau să înceteze înainte ca evangheliștii, păstorii și învățătorii să înceteze. Dar, spune obiectantul, „Au fost atâtea vedenii și vise mincinoase, încât nu pot avea încredere în nimic de felul acesta.” Este adevărat că Satana are contrafacerea sa. El a avut întotdeauna proroci mincinoși, și, cu siguranță, ne putem aștepta la ei acum, în acest ceas de pe urmă al înșelăciunii și al triumfului său. Cei care resping astfel de revelații speciale din pricină că există contrafacerea pot, cu aceeași îndreptățire, să meargă puțin mai departe și să tăgăduiască faptul că Dumnezeu S-a revelat vreodată omului într-un vis sau într-o vedenie, căci contrafacerea a existat întotdeauna.

> “Dreams and visions are the medium through which God has revealed himself to man. Through this medium he spake to the prophets; he has placed the gift of prophecy among the gifts of the gospel church, and has classed dreams and visions with the other signs of the ‘LAST DAYS.’ Amen.

> Visele și vedeniile sunt mijlocul prin care Dumnezeu S-a revelat omului. Prin acest mijloc El a vorbit profeților; El a așezat darul profeției între darurile Bisericii Evangheliei și a socotit visele și vedeniile printre celelalte semne ale 'ZILELOR DE PE URMĂ.' Amin.

> “My object in the above remarks has been to remove objections in a scriptural manner, and prepare the mind of the reader for the following.” James White.

> „Scopul meu, în observațiile de mai sus, a fost acela de a înlătura obiecțiile într-o manieră scripturală și de a pregăti mintea cititorului pentru cele ce urmează.” James White.

Back to Articles