Article

# The Book of Daniel - Number Eight

Cartea lui Daniel - Numărul opt

A Process

Un proces

Author

Jeff Pippenger

Published

December 3, 2023

Formats

PDF
Word

> In the third year of the reign of Jehoiakim king of Judah came Nebuchadnezzar king of Babylon unto Jerusalem, and besieged it. And the Lord gave Jehoiakim king of Judah into his hand, with part of the vessels of the house of God: which he carried into the land of Shinar to the house of his god; and he brought the vessels into the treasure house of his god. Daniel 1:1, 2.

> În al treilea an al domniei lui Ioiachim, regele lui Iuda, a venit Nebucadnețar, regele Babilonului, la Ierusalim și l-a asediat. Și Domnul l-a dat pe Ioiachim, regele lui Iuda, în mâna lui, împreună cu o parte din vasele Casei lui Dumnezeu, pe care le-a dus în țara Șinear, în casa dumnezeului său; și a adus vasele în casa vistieriei dumnezeului său. Daniel 1:1, 2.

The books of Daniel and Revelation are the same book, and the same prophetic lines that are represented in the book of Daniel are taken up in the book of Revelation. The Revelation of Jesus Christ, represents the final prophetic message that is unsealed just before the close of probation.

Cărțile lui Daniel și Apocalipsa sunt una și aceeași carte, iar aceleași linii profetice care sunt reprezentate în cartea lui Daniel sunt reluate în cartea Apocalipsei. Apocalipsa lui Isus Hristos reprezintă mesajul profetic final, care este desigilat chiar înainte de închiderea timpului de probă.

Truths which in the past have been correctly understood from the book of Revelation but have been sealed up by custom and tradition, are still truth, and today they are being unsealed again by the Lion of the tribe of Judah, and those truths are now revealing their perfect fulfillment.

Adevăruri care în trecut au fost înțelese corect din Cartea Apocalipsei, dar au fost pecetluite prin obicei și tradiție, rămân adevărate; astăzi, dezpecetluite din nou de Leul din seminția lui Iuda, acele adevăruri își descoperă acum împlinirea desăvârșită.

Truths which in the past have been correctly understood from the book of Daniel but have been sealed up by custom and tradition, are still truth, and today they are being unsealed again by the Lion of the tribe of Judah, and those truths are now revealing their perfect fulfillment.

Adevărurile care odinioară au fost corect înțelese din cartea lui Daniel, dar au fost pecetluite de cutumă și tradiție, rămân adevăr, iar astăzi sunt din nou dezpecetluite de Leul din seminția lui Iuda, iar acele adevăruri își dezvăluie acum împlinirea desăvârșită.

Daniel is simply the first of the two books that represent the Revelation of Jesus Christ.

Daniel este pur și simplu prima dintre cele două cărți care reprezintă Revelația lui Isus Hristos.

Jehoiakim is a symbol of the empowerment of the first message in a reform movement. He is also a symbol of the covenant, for the change of a name prophetically identifies the beginning of a covenant relationship. The covenant relationship that God enters into with a people who had formerly not been God’s covenant people, begins at the empowerment of the first message.

Ioiachim este un simbol al împuternicirii primului mesaj într-o mișcare de reformă. El este, de asemenea, un simbol al legământului, căci schimbarea unui nume identifică în mod profetic începutul unei relații de legământ. Relația de legământ în care Dumnezeu intră cu un popor care odinioară nu fusese poporul legământului Său începe la împuternicirea primului mesaj.

> Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. 1 Peter 2:10.

> Voi, care odinioară nu erați un popor, dar acum sunteți poporul lui Dumnezeu; voi, care nu dobândiserăți îndurare, dar acum ați dobândit îndurare. 1 Petru 2:10.

The symbol of a name being changed representing a covenant relationship is established by Abram’s name being changed to Abraham, Sarai’s name to Sarah, Jacob’s name to Israel and Saul to Paul. There are other witnesses to the symbol, but in chapter one of Daniel, Daniel’s name is changed to Belteshazzar, and Hananiah’s name is changed to Shadrach, Mishael’s to Meshach, and Azariah’s to Abednego.

Simbolul schimbării numelui, care reprezintă o relație de legământ, este consacrat prin schimbarea numelui lui Avram în Avraam, a lui Sarai în Sara, a lui Iacov în Israel și a lui Saul în Pavel. Există și alte mărturii ale acestui simbol, iar în capitolul întâi al cărții Daniel, numele lui Daniel este schimbat în Belteșațar, iar numele lui Hanania în Șadrac, al lui Mișael în Meșac și al lui Azaria în Abed-Nego.

When the Lord enters into a covenant relationship with a people, he is simultaneously passing by a former covenant people. Jehoiakim represents the covenant people who are being passed by and Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah represent the covenant people that are then being chosen. When people enter into a covenant relationship, they are then tested as to whether they will uphold the terms of the covenant. The test is represented by the act of eating.

Când Domnul intră într-o relație de legământ cu un popor, el, în același timp, îi ocolește pe un fost popor al legământului. Ioiachim reprezintă poporul legământului care este ocolit, iar Daniel, Hanania, Mișael și Azaria reprezintă poporul legământului care este apoi ales. Când oamenii intră într-o relație de legământ, ei sunt apoi puși la încercare pentru a se vedea dacă vor respecta termenii legământului. Testul este reprezentat de actul de a mânca.

Adam and Eve failed the test with the act of eating, and when God first entered into a covenant with a chosen people, he began the relationship by testing them with manna. Ancient Israel ultimately failed that test, but in doing so they provided the first reference and first witness to the fact that a covenant test is not a singular test, but it is a testing process. By the tenth test, they were assigned to die in the wilderness over the next forty years. God then entered into covenant with Joshua and Caleb, thus providing witness that when the Lord enters into covenant with a chosen people, He is also passing by a former covenant people. At the end of ancient Israel, which was also the beginning of spiritual Israel, the last testing process for ancient Israel was the first testing process for spiritual Israel, and it was represented as the Bread of Heaven. It had been typified by the manna in the first covenant testing process.

Adam și Eva au eșuat la încercare prin actul de a mânca, iar când Dumnezeu a încheiat pentru prima dată un legământ cu un popor ales, a început relația punându-i la încercare prin mană. Israelul din vechime a eșuat, în cele din urmă, la acea încercare, dar, făcând astfel, a oferit prima referință și prima mărturie cu privire la faptul că o încercare a legământului nu este o încercare unică, ci un proces de încercare. La a zecea încercare, li s-a rânduit să moară în pustie pe parcursul următorilor patruzeci de ani. Dumnezeu a încheiat apoi un legământ cu Iosua și Caleb, oferind astfel mărturie că, atunci când Domnul încheie un legământ cu un popor ales, El trece totodată pe lângă un fost popor al legământului. La sfârșitul Israelului din vechime, care a fost totodată începutul Israelului spiritual, ultimul proces de încercare pentru Israelul din vechime a fost primul proces de încercare pentru Israelul spiritual și a fost reprezentat ca Pâinea din Cer. Aceasta fusese prefigurată de mană în primul proces de încercare al legământului.

In that testing process, which was both the first and the last testing process, Jesus identified the test of heavenly Bread when he said that those who are his covenant people must eat his flesh and drink his blood. He lost more disciples at that presentation than any other time in his ministry. That controversy in his ministry was the high point of the illustration of the covenant testing process, and Sister White comments at length upon the event in the Desire of Ages, where the title of the chapter is “The Crisis in Galilee”. The name Galilee means “a hinge,” or “a turning point,” and in the chapter, she outlines why the disciples turned away from him. They refused to apply his testimony of the requirement of eating his flesh and drinking his blood with the proper prophetic methodology. She identified that they held to customs and traditions of prophetic concepts that Satan had inculcated into ancient Israel’s biblical understanding. Those misunderstandings provided them with, what they thought, was an excuse to apply his words literally, instead of spiritually. She also points out that when those who “turned” away from Jesus (Galilee) who are identified in the sixth chapter of John (John 6:66), they walked with him no more forever.

În acel proces de testare, care a fost atât primul, cât și ultimul proces de testare, Isus a identificat proba Pâinii cerești când a spus că aceia care sunt poporul Său al legământului trebuie să-I mănânce trupul și să-I bea sângele. El a pierdut mai mulți ucenici în urma acelei prezentări decât în oricare alt moment al lucrării Sale. Acea controversă din lucrarea Sa a constituit punctul culminant al ilustrării procesului de testare a legământului, iar Sora White comentează pe larg asupra evenimentului în Dorința veacurilor, unde titlul capitolului este „Criza din Galileea”. Numele Galileei înseamnă „o balama” sau „un punct de cotitură”, iar în acel capitol ea expune de ce ucenicii s-au întors de la El. Ei au refuzat să aplice mărturia Sa privitoare la cerința de a-I mânca trupul și de a-I bea sângele potrivit metodologiei profetice corespunzătoare. Ea a arătat că ei se țineau de obiceiuri și tradiții ale unor concepte profetice pe care Satana le inculcase în înțelegerea biblică a Israelului din vechime. Acele neînțelegeri le-au oferit, după cum credeau ei, un pretext pentru a aplica cuvintele Sale în mod literal, nu în mod spiritual. Ea mai subliniază că aceia care s-au „întors” de la Isus (Galileea), identificați în capitolul al șaselea din Ioan (Ioan 6:66), nu au mai umblat cu El niciodată, în veci.

With the first as with the last covenant testing process of ancient Israel, we find that when God enters into a covenant relationship with a chosen people, He is simultaneously passing by the former covenant people. We also find that he tests those people, not with a singular test, but with a process of testing. We also see that the testing process is represented by something that is to be eaten. We also find that the food represents the Word of God, and that the test involves a choice between two types of food to eat. Do we eat of every tree that God has said we can eat of, or do we eat from the tree which we have been forbidden to eat? We also find that the choice of what to eat includes the test of how we eat the food offered.

Atât la primul, cât și la ultimul proces de încercare a legământului în Israelul antic, constatăm că atunci când Dumnezeu intră într-o relație de legământ cu un popor ales, El, în același timp, îl lasă deoparte pe fostul popor al legământului. Constatăm, de asemenea, că El pune la încercare acel popor nu printr-o singură probă, ci printr-un proces de încercare. Vedem, de asemenea, că procesul de încercare este reprezentat prin ceva ce urmează a fi mâncat. De asemenea, constatăm că hrana reprezintă Cuvântul lui Dumnezeu și că încercarea implică o alegere între două feluri de hrană. Mâncăm oare din orice pom din care Dumnezeu a spus că putem mânca, sau mâncăm din pomul din care ni s-a interzis să mâncăm? Constatăm, de asemenea, că alegerea a ceea ce mâncăm include proba felului în care mâncăm hrana oferită.

At the end of spiritual Israel, in the time of the Millerite movement, the first message was empowered on August 11, 1840. Jehoiakim there represents the Protestants that are then being carried into Babylon to become her daughters. They were confronted with a test when the angel of Revelation ten descended and had a little book open in his hand. Just as Jehoiakim rebelled against Nebuchadnezzar’s demands, and was thereafter led into captivity, the Protestants refused to eat the food in the angel’s hand, based upon the traditions and customs they brought with them out of the Dark Ages.

La sfârșitul Israelului spiritual, în vremea mișcării millerite, primul mesaj a primit putere la 11 august 1840. Acolo, Ioiachim îi reprezintă pe protestanții care atunci sunt duși în Babilon, ca să devină fiicele ei. Ei au fost puși la încercare când îngerul din Apocalipsa zece a coborât, având în mână o cărticică deschisă. Așa cum Ioiachim s-a răzvrătit împotriva cerințelor lui Nebucadnețar și a fost după aceea dus în captivitate, tot astfel, protestanții au refuzat să mănânce hrana din mâna îngerului, pe temeiul tradițiilor și obiceiurilor pe care le-au adus cu ei din Evul Întunecat.

By the spring of 1844, the testing process had reached a “turning point” for Jehoiakim and the Protestants, and just as in the first testing process for spiritual Israel, they “turned” and walked no more with Jesus. In that history Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah represent the Millerites, who chose to eat the little book which was sweet in their mouth, but became bitter in their stomach.

Până în primăvara anului 1844, procesul de încercare ajunsese la un „punct de cotitură” pentru Ioiachim și pentru protestanți și, întocmai ca în primul proces de încercare pentru Israelul spiritual, ei s-au „întors” și nu au mai umblat cu Isus. În acea istorie, Daniel, Hanania, Mișael și Azaria îi reprezintă pe Mileriți, care au ales să mănânce cărțulia care era dulce în gura lor, dar s-a făcut amară în pântecele lor.

If we include Adam and Eve, we have four classic witnesses that the test is represented by the act of eating. We have several prophetic witnesses, that all have the signature of the first and the last. The witness of the test of manna is a first witness, and the test of the Bread of Heaven is both a first test for spiritual Israel, while also being the last witness for ancient Israel. The test of the little book is both the first and the last. It is the end of spiritual Israel’s wandering as the church in the wilderness, and it is the first of those who were chosen to be the final denominated people of God. The Millerites were the beginning of God’s denominated people, which were to be identified as the true horn of Protestantism. There are several witnesses to the testing process that begins when the first message is empowered.

Dacă îi includem pe Adam și Eva, avem patru martori clasici că testul este reprezentat de actul de a mânca. Avem mai mulți martori profetici, care poartă toți semnătura celui dintâi și a celui de pe urmă. Martorul testului manei este un prim martor, iar testul pâinii din cer este deopotrivă un prim test pentru Israelul spiritual, fiind totodată ultimul martor pentru vechiul Israel. Testul cărticicii este deopotrivă cel dintâi și cel de pe urmă. El este sfârșitul peregrinării Israelului spiritual ca biserică în pustie și este cel dintâi în rândul celor care au fost aleși să fie ultimul popor denominațional al lui Dumnezeu. Milleriții au fost începutul poporului denominațional al lui Dumnezeu, care trebuia să fie identificat drept adevăratul corn al protestantismului. Există mai mulți martori ai procesului de testare care începe atunci când primul mesaj capătă putere.

In those processes of testing there arrives a “turning point”, where nearly all of the disciples turn away. At Joshua and Caleb’s testimony all Israel turned away and sought to return to Egypt. At the church in Galilee, the majority of disciples turned away. Because Jesus is the Alpha and Omega, the “turning point” that is represented at the end of the testing process is also illustrated at the beginning of the testing process. When the manna was first provided for ancient Israel, there were those that immediately turned away from the instructions. At Christ’s baptism He turned away and went into the wilderness. Sister White uses the symbol of a turning point in a very informative fashion.

În acele procese de încercare survine un „punct de cotitură”, în care aproape toți ucenicii se întorc înapoi. La mărturia lui Iosua și a lui Caleb, întregul Israel s-a întors din drum și a căutat să se întoarcă în Egipt. În biserica din Galileea, majoritatea ucenicilor s-au întors înapoi. Pentru că Isus este Alfa și Omega, „punctul de cotitură” care este reprezentat la sfârșitul procesului de încercare este, de asemenea, ilustrat la începutul procesului de încercare. Când mana a fost oferită pentru prima dată Israelului din vechime, au fost unii care, îndată, s-au abătut de la instrucțiuni. La botezul lui Hristos, El S-a întors și a plecat în pustie. Sora White folosește simbolul unui punct de cotitură într-un mod foarte lămuritor.

> “There are periods which are turning points in the history of nations and of the church. In the providence of God, when these different crises arrive, the light for that time is given. If it is received, there is spiritual progress; if it is rejected, spiritual declension and shipwreck follow. The Lord in His word has opened up the aggressive work of the gospel as it has been carried on in the past, and will be in the future, even to the closing conflict, when Satanic agencies will make their last wonderful movement. From that word we understand that the forces are now at work that will usher in the last great conflict between good and evil—between Satan, the prince of darkness, and Christ, the Prince of life. But the coming triumph for the men who love and fear God is as sure as that His throne is established in the heavens.” Bible Echo, August 26, 1895.

> Există perioade care sunt momente de cotitură în istoria națiunilor și a bisericii. În providența lui Dumnezeu, când sosesc aceste diferite crize, este dată lumina pentru acel timp. Dacă este primită, are loc progresul spiritual; dacă este respinsă, urmează decădere spirituală și naufragiu. Domnul, în Cuvântul Său, a descoperit lucrarea ofensivă a Evangheliei, așa cum a fost desfășurată în trecut și cum va fi desfășurată în viitor, până la conflictul de încheiere, când agențiile satanice vor face ultima lor mișcare uimitoare. Din acel Cuvânt înțelegem că sunt acum în acțiune forțele care vor inaugura ultimul mare conflict dintre bine și rău — dintre Satana, prințul întunericului, și Hristos, Prințul vieții. Dar biruința ce va veni pentru oamenii care Îl iubesc și se tem de Dumnezeu este la fel de sigură ca și faptul că tronul Său este întemeiat în ceruri. Bible Echo, 26 august 1895.

When the manna was first given to ancient Israel, the light for that history was given. At Christ’s baptism the light for that history was given. On August 11, 1840 the light for that history was given. Each of those turning points mark the beginning of a testing process that ultimately ends at another turning point, when the former covenant people turn away and walk with Christ no more.

Când mana a fost dată pentru prima dată Israelului din vechime, a fost dată lumina pentru acea istorie. La botezul lui Hristos a fost dată lumina pentru acea istorie. La 11 august 1840 a fost dată lumina pentru acea istorie. Fiecare dintre acele puncte de cotitură marchează începutul unui proces de încercare care, în cele din urmă, se încheie la un alt punct de cotitură, când fostul popor al legământului se întoarce și nu mai umblă cu Hristos.

Because these various testing processes represent both a testing process for the former covenant people and also for the new covenant people, there are two conclusions of the testing process. The conclusion of the testing process, and therefore the final turning point for the Protestants in the Millerite history, was the spring of 1844. The conclusion of the testing process (in the Fall of 1844), or turning point for the Millerites themselves, came after the turning point for the former people of God.

Deoarece aceste diferite procese de încercare reprezintă deopotrivă un proces de încercare pentru poporul vechiului legământ și, totodată, pentru poporul noului legământ, există două concluzii ale procesului de încercare. Concluzia procesului de încercare și, prin urmare, punctul de cotitură final pentru protestanți în istoria milerită, a fost în primăvara anului 1844. Concluzia procesului de încercare (în toamna anului 1844), sau punctul de cotitură pentru mileriți înșiși, a survenit după punctul de cotitură pentru fostul popor al lui Dumnezeu.

In the history of Christ, the testing process is identified by his twice cleansing the temple, once at the beginning of his ministry, and then again at the ending of his ministry.

În istoria lui Hristos, procesul de încercare este identificat prin dubla Sa curățire a templului, o dată la începutul slujirii Sale și apoi din nou la sfârșitul slujirii Sale.

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> Când Isus Și-a început lucrarea publică, El a curățit Templul de profanarea sa sacrilegă. Printre ultimele acte ale lucrării Sale a fost a doua curățire a Templului. Astfel, în ultima lucrare pentru avertizarea lumii, bisericilor le sunt adresate două chemări distincte. Solia celui de-al doilea înger este: "A căzut, a căzut Babilonul, cetatea cea mare, pentru că a adăpat toate neamurile din vinul mâniei desfrânării ei" (Apocalipsa 14:8). Iar în strigătul cel tare al soliei îngerului al treilea se aude din cer un glas, zicând: "Ieșiți din mijlocul ei, poporul Meu, ca să nu fiți părtași la păcatele ei și să nu primiți din plăgile ei. Căci păcatele ei au ajuns până la cer și Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei" (Apocalipsa 18:4, 5). Solii alese, cartea 2, 118.

The testing process of the two temple cleansings of Christ is aligned with Malachi chapter three, in the writings of the Spirit of Prophecy.

În scrierile Spiritului Profetic, procesul de testare al celor două curățiri ale Templului săvârșite de Hristos este în armonie cu capitolul al treilea din Maleahi.

> “In cleansing the temple from the world’s buyers and sellers, Jesus announced His mission to cleanse the heart from the defilement of sin,—from the earthly desires, the selfish lusts, the evil habits, that corrupt the soul. Malachi 3:1–3 quoted.” The Desire of Ages, 161.

> Prin curățirea templului de cumpărătorii și vânzătorii lumii acesteia, Isus Și-a anunțat misiunea de a curăți inima de întinăciunea păcatului — de dorințele pământești, poftele egoiste, obiceiurile rele, care întinează sufletul. Maleahi 3:1-3 citat. Dorul veacurilor, 161.

The cleansing of God’s people represents the testing process that is repeatedly identified with several lines of prophecy. Every reference, beginning with Adam and Eve unto the Millerite history represents the cleansing of the one hundred and forty-four thousand.

Curățirea poporului lui Dumnezeu reprezintă procesul de testare care este în mod repetat identificat în cadrul mai multor linii profetice. Fiecare referință, începând cu Adam și Eva și până la istoria milerită, reprezintă curățirea celor o sută patruzeci și patru de mii.

> “In the last days of this earth’s history, God’s covenant with his commandment-keeping people is to be renewed.” Review and Herald, February 26, 1914.

> „În zilele de pe urmă ale istoriei acestui pământ, legământul lui Dumnezeu cu poporul Său păzitor al poruncilor urmează să fie reînnoit.” Review and Herald, 26 februarie 1914.

The cleansing process of the one hundred and forty-four thousand is the first reference in the book of Daniel, which is the first book of the two books that together represent the Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before human probation closes. The cleansing process of the one hundred and forty-four thousand is also represented as the sealing process. When the first message of the cleansing, sealing process of the one hundred and forty-four thousand began on September 11, 2001, it was a turning point for the church and for the world. In Revelation chapter eighteen, the angel that lightens the world with his glory then arrived. Yet in Revelation eighteen, the angel is not represented as having anything to eat in his hand—but it is there. The little book is there. It can be easily recognized by those who choose to eat the methodology represented as “line upon line,” by the prophet Isaiah.

Procesul de curățire al celor o sută patruzeci și patru de mii este prima mențiune din cartea lui Daniel, care este prima dintre cele două cărți ce, împreună, reprezintă Descoperirea lui Isus Hristos, dezpecetluită chiar înainte ca probațiunea omenirii să se închidă. Procesul de curățire al celor o sută patruzeci și patru de mii este de asemenea reprezentat ca procesul de pecetluire. Când prima solie a procesului de curățire și pecetluire a celor o sută patruzeci și patru de mii a început la 11 septembrie 2001, a fost un punct de cotitură pentru biserică și pentru lume. În Apocalipsa, capitolul optsprezece, a sosit atunci îngerul care luminează lumea cu slava lui. Totuși, în Apocalipsa optsprezece, îngerul nu este reprezentat ca având ceva de mâncat în mână — dar este acolo. Cărticica este acolo. Ea poate fi ușor recunoscută de cei care aleg să mănânce metodologia reprezentată ca „rând după rând”, de către profetul Isaia.

By laying “line upon line” we understand that when Christ descended on September 11, 2001, he also had a “little book” which had been represented as “manna”, the “bread of heaven” and the “little book”. But on September 11, 2001, the former chosen people, represented by Jehoiakim, chose to hold to the customs and traditions of Adventism, and then began their march into the captivity of Babylon which will be complete at the Sunday law.

Aplicând „linie peste linie”, înțelegem că, atunci când Hristos S-a pogorât la 11 septembrie 2001, El avea, de asemenea, o „cărțulică”, care fusese reprezentată drept „mană”, „pâinea cerului” și „cărțulica”. Dar la 11 septembrie 2001, fostul popor ales, reprezentat de Ioiachim, a ales să se țină de obiceiurile și tradițiile Adventismului și a început marșul său către captivitatea Babilonului, care va fi deplină odată cu legea duminicală.

> “Now comes the word that I have declared that New York is to be swept away by a tidal wave? This I have never said. I have said, as I looked at the great buildings going up there, story after story, ‘What terrible scenes will take place when the Lord shall arise to shake terribly the earth! Then the words of Revelation 18:1–3 will be fulfilled.’ The whole of the eighteenth chapter of Revelation is a warning of what is coming on the earth. But I have no light in particular in regard to what is coming on New York, only that I know that one day the great buildings there will be thrown down by the turning and overturning of God’s power. From the light given me, I know that destruction is in the world. One word from the Lord, one touch of his mighty power, and these massive structures will fall. Scenes will take place the fearfulness of which we cannot imagine.” Review and Herald, July 5, 1906.

> "Acum vine vestea că aș fi declarat că New York va fi măturat de un val de maree? Așa ceva nu am spus niciodată. Am spus însă, pe când priveam marile clădiri care se ridicau acolo, etaj după etaj: 'Ce scene înfricoșătoare vor avea loc când Domnul Se va ridica să zguduie cumplit pământul! Atunci se vor împlini cuvintele din Apocalipsa 18:1-3.' Întregul capitol al optsprezecelea din Apocalipsa este un avertizament cu privire la ceea ce urmează să vină asupra pământului. Dar nu am lumină deosebită cu privire la ceea ce urmează să vină asupra orașului New York, decât că știu că, într-o zi, marile clădiri de acolo vor fi dărâmate prin întoarcerea și răsturnarea puterii lui Dumnezeu. Din lumina care mi-a fost dată, știu că în lume este distrugere. Un singur cuvânt din partea Domnului, o singură atingere a puterii Sale celei mari, și aceste structuri masive vor cădea. Vor avea loc scene a căror grozăvie nu ne-o putem imagina." Review and Herald, 5 iulie 1906.

When the “great buildings” of “New York” were “thrown down by the turning and overturning of God’s power,” on September 11, 2001, the light of the angel of Revelation eighteen filled the whole earth, for a turning point had come in the history of the earth beast of Revelation thirteen.

Când „marile clădiri” ale „New York”-ului au fost „doborâte prin întoarcerea și răsturnarea puterii lui Dumnezeu”, la 11 septembrie 2001, lumina îngerului din Apocalipsa optsprezece a umplut întregul pământ, căci sosise un punct de cotitură în istoria fiarei pământului din Apocalipsa treisprezece.

> “There are periods which are turning points in the history of nations and of the church. In the providence of God, when these different crises arrive, the light for that time is given. If it is received, there is spiritual progress; if it is rejected, spiritual declension and shipwreck follow.” Bible Echo, August 26, 1895.

> Există perioade care constituie puncte de cotitură în istoria națiunilor și a bisericii. În providența lui Dumnezeu, când survin aceste crize diferite, lumina pentru acel timp este dată. Dacă este primită, are loc progres spiritual; dacă este respinsă, urmează decădere spirituală și naufragiu. Bible Echo, 26 august 1895.

When the light of the angel of Revelation eighteen arrived on September 11, 2001, those who received the light progressed spiritually and those who rejected the light declined spiritually, and began their rebellious journey onward to their final turning point of the Sunday law, where they forever make shipwreck of their profession as the messengers of the third angel. Those in Galilee that turned away and walked no more with Christ in John 6:66, were turning away from the light that had first arrived at his baptism, which is where the first message of that testing history was empowered. In Daniel chapter one, two classes of worshippers are illustrated in the history when the first message is empowered. Jehoiakim represents those that make shipwreck of faith, and Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah represent the faithful.

Când lumina îngerului din Apocalipsa 18 a sosit la 11 septembrie 2001, cei care au primit lumina au progresat spiritual, iar cei care au respins lumina au decăzut spiritual și au început călătoria lor de răzvrătire spre ultimul lor punct de cotitură, acela al legii duminicale, unde fac pentru totdeauna naufragiu în ce privește mărturisirea lor că sunt soli ai celui de-al treilea înger. Cei din Galileea care s-au întors înapoi și n-au mai umblat cu Hristos, în Ioan 6:66, se întorceau de la lumina care venise mai întâi la botezul Său, acolo unde primul mesaj al acelei istorii de încercare a fost împuternicit. În Daniel, capitolul întâi, sunt ilustrate două clase de închinători în istoria în care primul mesaj este împuternicit. Ioiachim îi reprezintă pe cei ce fac naufragiu în ce privește credința, iar Daniel, Hanania, Mișael și Azaria îi reprezintă pe cei credincioși.

> In the third year of the reign of Jehoiakim king of Judah came Nebuchadnezzar king of Babylon unto Jerusalem, and besieged it. And the Lord gave Jehoiakim king of Judah into his hand, with part of the vessels of the house of God: which he carried into the land of Shinar to the house of his god; and he brought the vessels into the treasure house of his god. And the king spake unto Ashpenaz the master of his eunuchs, that he should bring certain of the children of Israel, and of the king’s seed, and of the princes; Children in whom was no blemish, but well favoured, and skilful in all wisdom, and cunning in knowledge, and understanding science, and such as had ability in them to stand in the king’s palace, and whom they might teach the learning and the tongue of the Chaldeans. And the king appointed them a daily provision of the king’s meat, and of the wine which he drank: so nourishing them three years, that at the end thereof they might stand before the king. Now among these were of the children of Judah, Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: Unto whom the prince of the eunuchs gave names: for he gave unto Daniel the name of Belteshazzar; and to Hananiah, of Shadrach; and to Mishael, of Meshach; and to Azariah, of Abednego. But Daniel purposed in his heart that he would not defile himself with the portion of the king’s meat, nor with the wine which he drank: therefore he requested of the prince of the eunuchs that he might not defile himself. Daniel 1:1-8.

> În al treilea an al domniei lui Ioiachim, împăratul lui Iuda, a venit Nebucadnețar, împăratul Babilonului, la Ierusalim și l-a împresurat. Și Domnul a dat în mâna lui pe Ioiachim, împăratul lui Iuda, împreună cu o parte din vasele casei lui Dumnezeu, pe care le-a dus în țara Șinear, în casa dumnezeului său; și a adus vasele în casa vistieriei dumnezeului său. Și împăratul a poruncit lui Așpenaz, căpetenia famenilor săi, să aducă anumiți dintre fiii lui Israel, din sămânța împărătească și dintre prinți; tineri fără cusur, frumoși la chip, iscusiți în toată înțelepciunea, pricepuți în cunoaștere și înțelegând știința, care aveau în ei capacitatea de a sta în palatul împăratului, și cărora să li se poată preda învățătura și limba caldeenilor. Și împăratul le-a rânduit o parte zilnică din bucatele împărătești și din vinul pe care îl bea el, hrănindu-i astfel trei ani, ca la sfârșitul lor să stea înaintea împăratului. Iar între aceștia erau dintre fiii lui Iuda: Daniel, Hanania, Mișael și Azaria. Cărora căpetenia famenilor le-a dat nume: lui Daniel i-a pus numele Beltșațar; lui Hanania, Șadrac; lui Mișael, Meșac; iar lui Azaria, Abed-Nego. Însă Daniel a hotărât în inima lui să nu se pângărească cu partea din bucatele împăratului, nici cu vinul pe care îl bea el; de aceea a cerut căpeteniei famenilor să nu se pângărească. Daniel 1:1-8.

Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah were the children of Judah. They were made into eunuchs, thus representing the final generation of Adventism. Nebuchadnezzar, as many ancient kings, had the four Judean youths castrated, to remove any concerns the king might have when they served as slaves and interacted with the king’s wives and concubines.

Daniel, Hanania, Mișael și Azaria erau din seminția lui Iuda. Au fost făcuți fameni, reprezentând astfel generația finală a Adventismului. Nebucadnețar, asemenea multor regi din vechime, i-a castrat pe cei patru tineri iudei, pentru a înlătura orice îngrijorare pe care ar fi putut-o avea regele atunci când aveau să slujească ca robi și să intre în legătură cu soțiile și concubinele lui.

Symbolically it represents the final generation of Adventism, for there would be no more line of Judah after these four. Four is a symbol of worldwide, and thus represents the final generation of Seventh-day Adventists around the world who recognize September 11, 2001, as a fulfillment of God’s prophetic Word.

În mod simbolic, aceasta reprezintă generația finală a Adventismului, căci nu va mai exista nicio linie a lui Iuda după acești patru. Patru este un simbol al caracterului mondial și, prin urmare, reprezintă generația finală a Adventiștilor de Ziua a Șaptea din întreaga lume, care recunosc 11 septembrie 2001 drept o împlinire a Cuvântului profetic al lui Dumnezeu.

Those Seventh-day Adventists are the subject of God’s prophetic Word, for they are those called to be the one hundred and forty-four thousand. Yet their prophetic heritage began with the rebellion of their fathers, in 1863. That initial rebellion is almost impossible to recognize for it has been covered by the traditions and customs of four generations of escalating rebellion. Though difficult to recognize it must be seen and acknowledged, as Daniel ultimately does in Daniel chapter nine. He did so by recognizing the truth located in God’s prophetic Word.

Acei Adventiști de Ziua a Șaptea sunt subiectul Cuvântului profetic al lui Dumnezeu, căci ei sunt aceia chemați să fie cei o sută patruzeci și patru de mii. Totuși, moștenirea lor profetică a început cu răzvrătirea părinților lor, în 1863. Acea răzvrătire inițială este aproape imposibil de recunoscut, căci a fost acoperită de tradițiile și obiceiurile a patru generații de răzvrătire tot mai accentuată. Deși este greu de recunoscut, ea trebuie văzută și recunoscută, așa cum, în cele din urmă, face Daniel în capitolul nouă din Daniel. El a făcut aceasta recunoscând adevărul cuprins în Cuvântul profetic al lui Dumnezeu.

The rebellion that Daniel and the three worthies directly descended from, was their father’s refusal to remain separate from the heathen influences that surrounded them. In 1863, Laodicean Adventism returned to the biblical methodology of apostate Protestantism and Catholicism, to uphold their rejection of Miller’s identification of the “seven times” of Leviticus twenty-six. That rebellion for Daniel and the three worthies was represented by king Hezekiah.

Răzvrătirea din care Daniel și cei trei tineri descindeau în mod direct a fost refuzul tatălui lor de a rămâne separat de influențele păgâne care îi înconjurau pe ei. În 1863, Adventismul laodicean a revenit la metodologia biblică a protestantismului apostat și a catolicismului, pentru a-și susține respingerea identificării, de către Miller, a „celor șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase. Acea răzvrătire, pentru Daniel și cei trei tineri, a fost reprezentată de regele Ezechia.

King Hezekiah pled with the Lord not to die, and his prayer was answered when the Lord gave him another 15 years. In doing so, he then fathered Manasseh, one of the most wicked kings of Judah, but also the king that marks the beginning of the progressive seven-step conquering and enslavement of Judah. In 1856, the True Witness came to knock on Laodicean Adventism’s door, but they chose to live and not die to self. By 1863, they had rebuilt “Jericho” and started the escalating rebellion that ultimately prevented them from recognizing September 11, 2001 as the beginning of their three-step journey into the slavery of spiritual Babylon that ends at the Sunday law.

Regele Ezechia L-a implorat pe Domnul să nu moară, iar rugăciunea i-a fost ascultată când Domnul i-a dăruit încă cincisprezece ani. Prin aceasta, el a devenit apoi tatăl lui Manase, unul dintre cei mai nelegiuiți regi ai lui Iuda, dar totodată regele care marchează începutul cuceririi și înrobirii progresive a lui Iuda în șapte trepte. În 1856, Martorul Adevărat a venit să bată la ușa adventismului laodicean, dar ei au ales să trăiască și să nu moară față de sine. Până în 1863, ei reconstruiseră „Ierihonul” și au început o răzvrătire din ce în ce mai accentuată, care, în cele din urmă, i-a împiedicat să recunoască 11 septembrie 2001 drept începutul călătoriei lor în trei trepte către robia Babilonului spiritual, care se încheie la legea duminicală.

For king Hezekiah, 1863 came when his prayer to live was granted. The Lord provided a sign that his prayer had been accepted. God confirmed the prayer by moving the sun, and the Babylonians saw the activity of God in the heavens, though they knew not what it meant. The Babylonians then came to Jerusalem to find out about the God who had the power to control the sun. Instead of glorifying the God of Heaven, king Hezekiah, instead of dying to self, chose to glorify his temple and city instead of the God who had chosen to place His name in that temple and city.

Pentru regele Ezechia, 1863 a sosit atunci când rugăciunea lui de a trăi a fost împlinită. Domnul a dat un semn că rugăciunea lui fusese primită. Dumnezeu a confirmat această rugăciune mișcând soarele, iar babilonienii au văzut lucrarea lui Dumnezeu în ceruri, deși nu știau ce însemna. Atunci babilonienii au venit la Ierusalim ca să afle despre Dumnezeul care avea puterea de a stăpâni soarele. În loc să-L slăvească pe Dumnezeul cerului, regele Ezechia, în loc să moară față de sine, a ales să-și proslăvească templul și cetatea sa în locul Dumnezeului care alesese să-Și pună Numele în acel templu și în acea cetate.

That rebellion brought the prophecy that children from his blood line would become slaves and eunuchs in Babylon. Those children were Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah, and represent the spiritual final generation of those Seventh-day Adventists that recognize September 11, 2001 as a turning point in the history of the nations of the world and of the church, when the light is given that is to test and seal the one hundred and forty-four thousand.

Acea răzvrătire a adus profeția că fii din sămânța lui aveau să devină sclavi și fameni în Babilon. Acei copii au fost Daniel, Hanania, Mișael și Azaria și reprezintă generația spirituală finală a acelor Adventiști de Ziua a Șaptea care recunosc 11 septembrie 2001 drept un punct de cotitură în istoria națiunilor lumii și a bisericii, când este dată lumina menită să supună la încercare și să pecetluiască pe cei o sută patruzeci și patru de mii.

> In those days was Hezekiah sick unto death. And the prophet Isaiah the son of Amoz came to him, and said unto him, Thus saith the Lord, Set thine house in order; for thou shalt die, and not live. Then he turned his face to the wall, and prayed unto the Lord, saying, I beseech thee, O Lord, remember now how I have walked before thee in truth and with a perfect heart, and have done that which is good in thy sight. And Hezekiah wept sore. And it came to pass, afore Isaiah was gone out into the middle court, that the word of the Lord came to him, saying, Turn again, and tell Hezekiah the captain of my people, Thus saith the Lord, the God of David thy father, I have heard thy prayer, I have seen thy tears: behold, I will heal thee: on the third day thou shalt go up unto the house of the Lord. And I will add unto thy days fifteen years; and I will deliver thee and this city out of the hand of the king of Assyria; and I will defend this city for mine own sake, and for my servant David’s sake. And Isaiah said, Take a lump of figs. And they took and laid it on the boil, and he recovered. And Hezekiah said unto Isaiah, What shall be the sign that the Lord will heal me, and that I shall go up into the house of the Lord the third day? And Isaiah said, This sign shalt thou have of the Lord, that the Lord will do the thing that he hath spoken: shall the shadow go forward ten degrees, or go back ten degrees? And Hezekiah answered, It is a light thing for the shadow to go down ten degrees: nay, but let the shadow return backward ten degrees. And Isaiah the prophet cried unto the Lord: and he brought the shadow ten degrees backward, by which it had gone down in the dial of Ahaz. At that time Berodachbaladan, the son of Baladan, king of Babylon, sent letters and a present unto Hezekiah: for he had heard that Hezekiah had been sick. And Hezekiah hearkened unto them, and shewed them all the house of his precious things, the silver, and the gold, and the spices, and the precious ointment, and all the house of his armour, and all that was found in his treasures: there was nothing in his house, nor in all his dominion, that Hezekiah shewed them not. Then came Isaiah the prophet unto king Hezekiah, and said unto him, What said these men? and from whence came they unto thee? And Hezekiah said, They are come from a far country, even from Babylon. And he said, What have they seen in thine house? And Hezekiah answered, All the things that are in mine house have they seen: there is nothing among my treasures that I have not shewed them. And Isaiah said unto Hezekiah, Hear the word of the Lord. Behold, the days come, that all that is in thine house, and that which thy fathers have laid up in store unto this day, shall be carried into Babylon: nothing shall be left, saith the Lord. And of thy sons that shall issue from thee, which thou shalt beget, shall they take away; and they shall be eunuchs in the palace of the king of Babylon. Then said Hezekiah unto Isaiah, Good is the word of the Lord which thou hast spoken. And he said, Is it not good, if peace and truth be in my days? And the rest of the acts of Hezekiah, and all his might, and how he made a pool, and a conduit, and brought water into the city, are they not written in the book of the chronicles of the kings of Judah? And Hezekiah slept with his fathers: and Manasseh his son reigned in his stead. 2 Kings 20:1–21.

> În zilele acelea, Ezechia era bolnav pe moarte. Și prorocul Isaia, fiul lui Amoț, a venit la el și i-a zis: Așa zice Domnul: Pune-ți casa în rânduială, căci vei muri și nu vei trăi. Atunci el și-a întors fața către perete și s-a rugat Domnului, zicând: Rogu-Te, Doamne, adu-Ți aminte acum că am umblat înaintea Ta în adevăr și cu inimă desăvârșită și am făcut ceea ce este bine înaintea Ta. Și Ezechia a plâns cu amar. Și s-a întâmplat că, mai înainte ca Isaia să fi ieșit în curtea de mijloc, cuvântul Domnului a venit la el, zicând: Întoarce-te și spune-i lui Ezechia, căpetenia poporului Meu: Așa zice Domnul, Dumnezeul tatălui tău David: Ți-am auzit rugăciunea, ți-am văzut lacrimile; iată, te voi vindeca; a treia zi te vei sui la casa Domnului. Și voi adăuga zilelor tale cincisprezece ani; și te voi izbăvi pe tine și cetatea aceasta din mâna împăratului Asiriei; și voi apăra cetatea aceasta de dragul Meu și de dragul robului Meu David. Și Isaia a zis: Luați o turtă de smochine. Și au luat-o și au pus-o pe bubă, și el s-a însănătoșit. Și Ezechia a zis lui Isaia: Care va fi semnul că Domnul mă va vindeca și că a treia zi mă voi sui la casa Domnului? Și Isaia a zis: Acesta îți va fi semnul de la Domnul, că Domnul va face lucrul pe care l-a rostit: să înainteze umbra zece trepte sau să se dea înapoi zece trepte? Și Ezechia a răspuns: Ușor lucru este ca umbra să coboare zece trepte; nu, ci să se întoarcă umbra înapoi cu zece trepte. Și Isaia, prorocul, a strigat către Domnul; și El a dat înapoi umbra cu zece trepte pe treptele lui Ahaz, pe care coborâse. În vremea aceea, Berodac-Baladan, fiul lui Baladan, împăratul Babilonului, a trimis lui Ezechia scrisori și un dar, căci auzise că Ezechia fusese bolnav. Și Ezechia i-a ascultat și le-a arătat toată casa lucrurilor lui de preț: argintul, aurul, mirodeniile și unguentul de preț, și tot arsenalul lui, și tot ce se afla în vistieriile lui; n-a fost nimic în casa lui, nici în toată stăpânirea lui, pe care Ezechia să nu li-l fi arătat. Atunci a venit prorocul Isaia la regele Ezechia și i-a zis: Ce au spus acești oameni și de unde au venit la tine? Și Ezechia a zis: Au venit dintr-o țară îndepărtată, din Babilon. Și el a zis: Ce au văzut în casa ta? Și Ezechia a răspuns: Au văzut toate câte sunt în casa mea; nu este nimic dintre vistieriile mele pe care să nu li-l fi arătat. Și Isaia a zis lui Ezechia: Ascultă cuvântul Domnului: Iată, vin zile când tot ce este în casa ta și tot ce au strâns părinții tăi până în ziua de azi va fi dus în Babilon: nu va rămâne nimic, zice Domnul. Și dintre fiii tăi care vor ieși din tine, pe care îi vei naște, îi vor lua, și vor fi fameni în palatul împăratului Babilonului. Atunci Ezechia a zis lui Isaia: Bun este cuvântul Domnului pe care l-ai rostit. Și a zis: Oare nu este bine, dacă va fi pace și adevăr în zilele mele? Iar celelalte fapte ale lui Ezechia, toată vitejia lui și cum a făcut un iaz și un apeduct și a adus apă în cetate, nu sunt oare scrise în Cartea Cronicilor regilor lui Iuda? Și Ezechia a adormit cu părinții săi; și în locul lui a domnit fiul său Manase. 2 Împărați 20:1-21.

The next verse says:

Versetul următor spune:

> Manasseh was twelve years old when he began to reign, and reigned fifty and five years in Jerusalem. And his mother’s name was Hephzibah. 2 Kings 21:1.

> Manase avea doisprezece ani când a început să domnească și a domnit cincizeci și cinci de ani la Ierusalim. Și numele mamei lui era Hefțiba. 2 Împărați 21:1.

What would have been the result if king Hezekiah had accepted the Lord’s will, and simply got his house in order and died? He was given fifteen extra years, and three years later wicked Manasseh was born. What would have happened in 1856, if Adventism had accepted the transition from Philadelphia unto Laodicea and got their house in order and left the foundational truths of William Miller intact? I suppose we will never know the answer to that question, but what we do know is that “Daniel purposed in his heart that he would not defile himself with the portion of the king’s meat, nor with the wine which he drank.”

Care ar fi fost rezultatul dacă regele Ezechia ar fi acceptat voia Domnului și, pur și simplu, și-ar fi pus casa în rânduială și ar fi murit? I-au fost dați încă cincisprezece ani, iar trei ani mai târziu s-a născut nelegiuitul Manase. Ce s-ar fi întâmplat în 1856, dacă adventismul ar fi acceptat trecerea de la Filadelfia la Laodicea și și-ar fi pus casa în rânduială și ar fi păstrat intacte adevărurile fundamentale ale lui William Miller? Presupun că nu vom ști niciodată răspunsul la această întrebare, dar ceea ce știm este că „Daniel a hotărât în inima lui să nu se pângărească cu bucatele împăratului, nici cu vinul pe care îl bea.”

We will continue Daniel chapter one in the next article.

Vom continua capitolul întâi din Daniel în articolul următor.

Back to Articles