Article

# Rome Establishes the Vision - Number Four

Roma statornicește Vedenia – Numărul Patru

Reviving Old Controversies: The Battle Over Prophetic Interpretation in Adventism

Reînvierea vechilor controverse: bătălia privind interpretarea profetică în adventism

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2024

Formats

PDF
Word

We have been forewarned that “old controversies” would be revived in the last days.

Am fost avertizați dinainte că „controverse vechi” vor fi reînviate în zilele de pe urmă.

> “In history and prophecy the Word of God portrays the long continued conflict between truth and error. That conflict is yet in progress. Those things which have been, will be repeated. Old controversies will be revived, and new theories will be continually arising.” Selected Messages, book 2, 109.

> În istorie și în profeție, Cuvântul lui Dumnezeu înfățișează conflictul îndelungat dintre adevăr și eroare. Acest conflict este încă în desfășurare. Lucrurile care au fost se vor repeta. Controversele vechi vor fi reînviate, iar teorii noi vor apărea neîncetat. Mesaje alese, cartea 2, 109.

Invariably those old controversies were a satanic attempt to undermine the role of Modern Rome, for it is papal Rome of the last days who establishes the vision. There are several examples of this fact in the history of Adventism. The first was the controversy between the Protestants and the Millerites as represented upon the 1843 pioneer chart. The only reference on the sacred 1843 pioneer chart, which “was directed by the Lord and should not be altered,” that was not a direct reference to a prophetic truth of God’s word, was the representation of the controversy of the Millerites with the Protestants of that period. The Protestants identified the “robbers of thy people” of Daniel chapter eleven, verse fourteen as Antiochus Epiphanes, while the Millerites knew it was Rome.

În mod invariabil, acele vechi controverse au fost o încercare satanică de a submina rolul Romei moderne, căci Roma papală din zilele de pe urmă este cea care împlinește vedenia. Există mai multe exemple ale acestui fapt în istoria Adventismului. Primul a fost controversa dintre Protestanți și Milleriți, așa cum este reprezentată pe diagrama pionierilor din 1843. Singura mențiune de pe sacra diagramă a pionierilor din 1843 — care „a fost călăuzită de Domnul și nu ar trebui schimbată” — care nu constituia o trimitere directă la un adevăr profetic al Cuvântului lui Dumnezeu a fost redarea controversei Milleriților cu Protestanții din acea perioadă. Protestanții i-au identificat pe „jefuitorii poporului tău” din Daniel, capitolul unsprezece, versetul paisprezece, drept Antioh Epifanes, în timp ce Milleriții știau că era vorba despre Roma.

> “164 Death of Antiochus Epiphanes, who of course, stood not up against the Prince of Princes, as he had been 164 yrs. dead before the Prince of Princes was born.” 1843 Pioneer Chart.

> 164. Moartea lui Antioh Epifanes, care, desigur, nu s-a ridicat împotriva Prințului prinților, deoarece murise cu 164 de ani înainte ca Prințul prinților să Se nască. Diagrama Pionierilor din 1843.

Thereafter there was the controversy between James White and Uriah Smith over the correct identification of the “king of the north” in Daniel chapter eleven. James was correct in identifying the “king of the north” in the final verses of Daniel eleven as papal Rome, or as I call it modern Rome. Smith argued the “king of the north” of Daniel chapter eleven, verse thirty-six was atheistic France.

Ulterior a avut loc controversa dintre James White și Uriah Smith cu privire la identificarea corectă a „împăratului de la miazănoapte” în capitolul unsprezece din Daniel. James White a avut dreptate când a identificat „împăratul de la miazănoapte” din versetele finale ale capitolului unsprezece din Daniel drept Roma papală, sau, cum o numesc eu, Roma modernă. Smith a susținut că „împăratul de la miazănoapte” din Daniel, capitolul unsprezece, versetul treizeci și șase, era Franța ateistă.

> “VERSE 36. And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvelous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished; for that that is determined shall be done.

> VERSETUL 36. Și împăratul va face după voia lui; se va înălța și se va mări pe sine mai presus de orice dumnezeu și va rosti lucruri nemaiauzite împotriva Dumnezeului dumnezeilor; va propăși până când se va împlini mânia, căci ceea ce este hotărât se va face.

> “The king here introduced cannot denote the same power which was last noticed; namely, the papal power; for the specifications will not hold good if applied to that power.” Uriah Smith, Daniel and Revelation, 292.

> Regele prezentat aici nu poate desemna aceeași putere care a fost menționată anterior; anume, puterea papală; căci precizările nu se vor dovedi valabile dacă sunt aplicate acelei puteri. Uriah Smith, Daniel și Apocalipsa, 292.

Smith inserted his own “private interpretation” when he stated, “The king here introduced cannot denote the same power which was last noticed; namely, the papal power; for the specifications will not hold good if applied to that power.” God’s word never fails, and it is grammatically incorrect to use a human proposition to deny the clear grammatical structure of the passage. The verse says “and the king” which demands that the king being identified is the same king represented in the previous passage. There is no evidence of a new king, and Smith affirms the “same power which was last noticed” was the “papal power.” He acknowledges in his book that from verse thirty-one through verse thirty-five is the papal power, and with no grammatical evidence identifying a new king in verse thirty-six, he simply argues that the verses following verse thirty-five do not represent the prophetic characteristics of the papal power. He therefore inserts his opinion about France.

Smith a inserat propria „interpretare privată” când a afirmat: „Regele introdus aici nu poate denota aceeași putere care a fost menționată ultima dată; și anume, puterea papală; căci specificațiile nu se susțin dacă sunt aplicate acelei puteri.” Cuvântul lui Dumnezeu nu dă greș niciodată, iar este incorect din punct de vedere gramatical să se recurgă la un enunț omenesc pentru a nega structura gramaticală clară a pasajului. Versetul spune „și regele”, ceea ce impune ca regele identificat să fie același rege reprezentat în pasajul precedent. Nu există nicio dovadă a unui rege nou, iar Smith afirmă că „aceeași putere care a fost menționată ultima dată” a fost „puterea papală”. El recunoaște în cartea sa că de la versetul treizeci și unu până la versetul treizeci și cinci este vorba despre puterea papală, iar fără nicio dovadă gramaticală care să identifice un rege nou în versetul treizeci și șase, el susține pur și simplu că versetele care urmează după versetul treizeci și cinci nu reprezintă trăsăturile profetice ale puterii papale. Prin urmare, el introduce opinia sa despre Franța.

When Smith addresses verse forty, the faulty prophetic platform he has erected with his private interpretation forces him to identify a three way war, that by his conjectures identifies the king of the south as Egypt, who in the verse “pushes” against France, and Turkey he identifies as the king of the north who also comes against France. That added human interpretation builds a prophetic model that has Smith identifying a literal Armageddon, where Turkey marches to Jerusalem, marking the close of human probation as Michael stands up. Many books in Adventism’s history have been written correctly identifying the fallacy of such an application.

Când Smith tratează versetul patruzeci, platforma profetică defectuoasă pe care a ridicat-o prin interpretarea sa privată îl constrânge să identifice un război tripartit și, pe baza conjecturilor sale, să-l desemneze pe împăratul de la miazăzi ca fiind Egiptul, care, în verset, „împinge” împotriva Franței, iar pe Turcia s-o identifice drept împăratul de la miazănoapte, care, de asemenea, vine împotriva Franței. Acea interpretare omenească adăugată construiește un model profetic care îl determină pe Smith să identifice un Armaghedon literal, în care Turcia mărșăluiește spre Ierusalim, marcând închiderea probațiunii omenești, când Mihail Se ridică. De-a lungul istoriei adventismului au fost scrise multe cărți care au identificat corect eroarea unei asemenea aplicări.

It is not the purpose of this article to address the fruits of Uriah Smith’s private interpretation, but simply to identify the controversy that ensued when he began to promote his private interpretation, for as James White opposed his fallacious view it became another line of controversy in Adventism where the correct identification of Rome was attacked by a false application.

Scopul acestui articol nu este acela de a trata roadele interpretării private ale lui Uriah Smith, ci doar de a identifica controversa care a urmat atunci când el a început să-și promoveze interpretarea privată; întrucât James White s-a opus concepției sale eronate, aceasta a devenit o altă linie de controversă în adventism, unde identificarea corectă a Romei a fost atacată printr-o aplicare eronată.

There was also the long-drawn-out controversy over “the daily” in the book of Daniel, when Laodicean Adventism adopted the apostate Protestant view identifying “the daily” in the book of Daniel as Christ’s sanctuary ministry, in contradiction to the established foundational truth that “the daily” was a symbol of pagan Rome.

A existat, de asemenea, controversa îndelungată cu privire la «necurmata» din cartea lui Daniel, când Adventismul laodicean a adoptat concepția protestantă apostată care identifica «necurmata» din cartea lui Daniel drept slujirea lui Hristos în sanctuar, în contradicție cu adevărul de temelie stabilit că «necurmata» era un simbol al Romei păgâne.

> “Then I saw in relation to the ‘daily’ (Daniel 8:12) that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘daily’; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test.” Early Writings, 74.

> Atunci am văzut, în legătură cu «necurmatul» (Daniel 8:12), că cuvântul «jertfă» a fost adăugat de înțelepciunea omenească și nu aparține textului, și că Domnul a dat înțelegerea corectă a acestuia celor care au vestit strigătul ceasului judecății. Când exista unitate, înainte de 1844, aproape toți erau uniți în privința înțelegerii corecte a «necurmatului»; dar, în confuzia de după 1844, au fost îmbrățișate alte concepții, iar întunericul și confuzia au urmat. Din 1844 încoace, timpul nu a mai constituit o probă și nu va mai constitui niciodată o probă. Scrieri timpurii, 74.

At the time of the end, in 1989, when the last six verses of Daniel eleven were unsealed, the king of the north was then recognized to be papal Rome, just as James White previously identified in his controversy with Uriah Smith. White had applied the methodology of “line upon line” as he addressed Smith’s fallacy. White argued if the last power represented in Daniel two, and the last power represented in Daniel seven, and the last power represented in Daniel eight were all Rome, then upon three lines of witnesses the power who comes to his end in Daniel eleven is Rome, not Smith’s claim that it is Turkey.

La vremea sfârșitului, în 1989, când ultimele șase versete din Daniel unsprezece au fost desigilate, împăratul de la miazănoapte a fost atunci recunoscut drept Roma papală, așa cum James White identificase anterior în controversa sa cu Uriah Smith. White aplicase metodologia „linie peste linie” când a combătut eroarea lui Smith. White a argumentat că, dacă ultima putere reprezentată în Daniel doi, și ultima putere reprezentată în Daniel șapte, și ultima putere reprezentată în Daniel opt erau toate Roma, atunci, pe mărturia a trei linii, puterea care își ajunge sfârșitul în Daniel unsprezece este Roma, nu Turcia, cum susținea Smith.

The prophetic movement of the third angel which began in 1989, was confronted shortly after September 11, 2001 with a controversy over Joel chapter one. Within the first five verses, two witnesses, first of generations, then of insects identify a progressive destruction brought upon Adventism by Rome. The “drunkards” in prophecy according to Isaiah are the “scornful men which rule Jerusalem.” They awake in the fourth and final generation. The progressive destruction is a spiritual destruction for it is addressing Jerusalem of the last days, and from the rebellion of 1863 onward the Laodicean Seventh-day Adventists progressively imbibed in the doctrines of Rome.

Mișcarea profetică a celui de-al treilea înger, care a început în 1989, a fost confruntată la scurt timp după 11 septembrie 2001 cu o controversă privitoare la capitolul întâi din Ioel. În primele cinci versete, doi martori—mai întâi al generațiilor, apoi al insectelor—identifică o distrugere progresivă adusă asupra Adventismului de către Roma. „Bețivii”, în profeție, potrivit lui Isaia, sunt „bărbații batjocoritori care stăpânesc Ierusalimul”. Ei se trezesc în a patra și ultima generație. Distrugerea progresivă este o distrugere spirituală, căci ea vizează Ierusalimul din zilele de pe urmă, iar de la răzvrătirea din 1863 încoace adventiștii de ziua a șaptea laodiceeni au sorbit în mod progresiv din doctrinele Romei.

> The word of the Lord that came to Joel the son of Pethuel. Hear this, ye old men, and give ear, all ye inhabitants of the land. Hath this been in your days, or even in the days of your fathers? Tell ye your children of it, and let your children tell their children, and their children another generation. That which the palmerworm hath left hath the locust eaten; and that which the locust hath left hath the cankerworm eaten; and that which the cankerworm hath left hath the caterpillar eaten. Awake, ye drunkards, and weep; and howl, all ye drinkers of wine, because of the new wine, for it is cut off from your mouth. Joel 1:1–5.

> Cuvântul Domnului care a venit către Ioel, fiul lui Petuel. Ascultați aceasta, bătrânilor, și luați aminte, toți locuitorii țării. S-a întâmplat oare așa ceva în zilele voastre sau chiar în zilele părinților voștri? Spuneți despre aceasta copiilor voștri, iar copiii voștri să spună copiilor lor, iar copiii lor unei alte generații. Ceea ce a lăsat omida a mâncat lăcusta; și ceea ce a lăsat lăcusta a mâncat viermele; și ceea ce a lăsat viermele a mâncat larva. Deșteptați-vă, bețivilor, și plângeți; și urlați, toți băutorii de vin, din pricina mustului, căci a fost curmat de la gura voastră. Ioel 1:1-5.

After the great buildings of New York City came down, it was understood that the latter rain then began to “sprinkle”, and that the controversy of Habakkuk chapter two, that was fulfilled in Millerite history, was once again under way. The controversy was over correct prophetic methodology.

După ce s-au prăbușit marile clădiri din orașul New York, s-a înțeles că ploaia târzie a început atunci să "stropească", iar controversa din capitolul al doilea al cărții Habacuc, care își găsise împlinirea în istoria milerită, era din nou în desfășurare. Controversa privea metodologia profetică corectă.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Yea also, because he transgresseth by wine, he is a proud man, neither keepeth at home, who enlargeth his desire as hell, and is as death, and cannot be satisfied, but gathereth unto him all nations, and heapeth unto him all people. Habakkuk 2:1–5.

> Mă voi așeza la straja mea, mă voi posta pe turn și voi veghea să văd ce-mi va spune și ce voi răspunde când voi fi mustrat. Și Domnul mi-a răspuns și a zis: Scrie vedenia și fă-o lămurită pe tăblițe, ca să poată alerga cel ce o citește. Căci vedenia este încă pentru o vreme hotărâtă, dar la sfârșit va vorbi și nu va minți; chiar dacă zăbovește, așteapt-o, fiindcă va veni negreșit, nu va întârzia. Iată, cel al cărui suflet se înalță nu este drept în el; dar cel drept va trăi prin credința lui. Ba încă, pentru că păcătuiește prin vin, este un om trufaș; nu rămâne în locuința sa, își lărgește dorința ca Șeolul, este ca moartea și nu se poate sătura, ci adună la sine toate neamurile și îngrămădește la el toate popoarele. Habacuc 2:1-5.

The testing of Habakkuk two typified the testing of the movement of the one hundred and forty-four thousand which began when the mighty angel of Revelation chapter eighteen descended on September 11, 2001. Then a controversy began between those who stood upon the foundations of Adventism represented upon the 1843 pioneer chart, and those who in Habakkuk transgress “by wine” and who were the “drunkards” of Joel who then “awoke,” only to have the “new wine” cut off from their “mouth.”

Testarea din capitolul doi al lui Habacuc a tipificat testarea mișcării celor o sută patruzeci și patru de mii, care a început când îngerul puternic din Apocalipsa capitolul optsprezece a coborât la 11 septembrie 2001. Atunci a început o controversă între cei care se sprijineau pe temeliile adventismului, reprezentate pe diagrama pionierilor din 1843, și cei care, în Habacuc, încalcă „prin vin” și care erau „bețivii” lui Ioel, care apoi „s-au trezit”, doar pentru ca „vinul nou” să le fie tăiat din „gură”.

The Hebrew word “reproved” in verse one means “argued with”. The argument given to the Millerite watchmen was represented upon the 1843 pioneer chart which was produced in May of 1842 in fulfillment of these verses. One class who lived by their faith was in controversy over the prophetic present truth message for that period, with another class who transgressed by wine. Those are Joel’s drunkards who awake to find the wine, a symbol of doctrine, is cut off from their mouths. They are Isaiah’s drunkards of Ephraim who rule Jerusalem and are unable to understand the book that is sealed.

Cuvântul ebraic "reproved" din versetul întâi înseamnă "a discuta în contradictoriu cu". Argumentul adus străjerilor milleriți a fost reprezentat pe diagrama pionieră din 1843, care a fost realizată în mai 1842, în împlinirea acestor versete. O clasă care trăia prin credință se afla în controversă, pe tema soliei profetice de adevăr prezent pentru acea perioadă, cu o altă clasă care păcătuia din pricina vinului. Aceia sunt bețivii lui Ioel, care se trezesc și constată că vinul, simbol al doctrinei, le-a fost luat din gură. Ei sunt bețivii lui Isaia din Efraim, care stăpânesc Ierusalimul și nu pot înțelege cartea pecetluită.

> Woe to the crown of pride, to the drunkards of Ephraim, whose glorious beauty is a fading flower, which are on the head of the fat valleys of them that are overcome with wine! Behold, the Lord hath a mighty and strong one, which as a tempest of hail and a destroying storm, as a flood of mighty waters overflowing, shall cast down to the earth with the hand. The crown of pride, the drunkards of Ephraim, shall be trodden under feet. . .. Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry: they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. . .. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes: the prophets and your rulers, the seers hath he covered. And the vision of all is become unto you as the words of a book that is sealed, which men deliver to one that is learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I cannot; for it is sealed: And the book is delivered to him that is not learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I am not learned. Isaiah 28:1–3, 14; 29:9–12.

> Vai de coroana mândriei, de bețivii lui Efraim, a căror slăvită frumusețe este o floare veștejită, așezată pe creștetul văilor mănoase ale celor biruiți de vin! Iată, Domnul are un puternic și tare, care, ca o vijelie de grindină și o furtună nimicitoare, ca un potop de ape puternice care se revarsă, va doborî la pământ cu mâna. Coroana mândriei a bețivilor lui Efraim va fi călcată în picioare. ... Zăboviți și minunați-vă; strigați și strigați: sunt beți, dar nu de vin; se clatină, dar nu de băutură tare. ... De aceea, ascultați cuvântul Domnului, bărbați batjocoritori, care cârmuiți poporul acesta care este în Ierusalim. Căci Domnul a turnat peste voi duhul unui somn adânc și v-a închis ochii: pe profeți și pe conducătorii voștri, pe văzători, i-a acoperit. Și vedenia tuturor a ajuns pentru voi ca vorbele unei cărți pecetluite, pe care oamenii o dau unuia învățat, zicând: Citește aceasta, te rog; iar el zice: Nu pot, căci este pecetluită. Iar cartea se dă celui neînvățat, zicând: Citește aceasta, te rog; iar el zice: Nu sunt învățat. Isaia 28:1-3, 14; 29:9-12.

The argument of Habakkuk between the drunkards of Ephraim and those who walk by faith in God’s prophetic Word is specifically identified as the argument over correct versus incorrect methodology in Isaiah’s testimony, for Isaiah identifies that it is the methodology of “line upon line” that causes the drunkards to stumble and enter into a covenant of death.

Disputa din Habacuc dintre bețivii lui Efraim și cei care umblă prin credință în Cuvântul profetic al lui Dumnezeu este identificată în mod specific, în mărturia lui Isaia, drept disputa privitoare la metodologia corectă versus cea incorectă, căci Isaia identifică faptul că metodologia „rând după rând” îi face pe bețivi să se poticnească și să intre într-un legământ cu moartea.

> But they also have erred through wine, and through strong drink are out of the way; the priest and the prophet have erred through strong drink, they are swallowed up of wine, they are out of the way through strong drink; they err in vision, they stumble in judgment. For all tables are full of vomit and filthiness, so that there is no place clean. Whom shall he teach knowledge? and whom shall he make to understand doctrine? them that are weaned from the milk, and drawn from the breasts. For precept must be upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little: For with stammering lips and another tongue will he speak to this people. To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. Because ye have said, We have made a covenant with death, and with hell are we at agreement; when the overflowing scourge shall pass through, it shall not come unto us: for we have made lies our refuge, and under falsehood have we hid ourselves. Isaiah 28:7–15.

> Dar și ei au rătăcit din pricina vinului și din pricina băuturilor tari s-au abătut din cale; preotul și prorocul au rătăcit din pricina băuturilor tari, au fost înghițiți de vin, s-au abătut din cale din pricina băuturilor tari; greșesc în vedenie, se poticnesc în judecată. Căci toate mesele sunt pline de vărsături și de necurăție, încât nu se mai găsește loc curat. Pe cine să învețe el cunoștința? Și pe cine să facă să înțeleagă învățătura? Pe cei înțărcați de la lapte și luați de la sân. Căci învățătură peste învățătură, învățătură peste învățătură; rând după rând, rând după rând; puțin aici, puțin acolo; Căci cu buze bâlbâitoare și cu altă limbă va vorbi el poporului acestuia. Cărora le-a zis: Aceasta este odihna prin care veți da odihnă celui obosit; și aceasta este înviorarea: dar ei n-au vrut să asculte. Dar cuvântul Domnului a fost pentru ei: învățătură peste învățătură, învățătură peste învățătură; rând după rând, rând după rând; puțin aici, puțin acolo; ca să meargă, și să cadă pe spate, și să se sfărâme, și să fie prinși în cursă, și luați. De aceea, ascultați cuvântul Domnului, voi bărbați batjocoritori, care cârmuiți poporul acesta care este în Ierusalim. Pentru că ați zis: Am făcut un legământ cu moartea, și cu Locuința morților suntem în învoială; când biciul năvălitor va trece, nu va veni peste noi; căci am făcut din minciuni adăpostul nostru și sub înșelăciune ne-am ascuns. Isaia 28:7-15.

Isaiah then identifies what God placed into the controversy of Habakkuk that would bring judgment upon the drunkards, and it was the foundation stone, the “seven times” of Leviticus twenty-six, which was the first time prophecy that Gabriel and the angels led William Miller to understand.

Isaia identifică apoi ceea ce Dumnezeu a așezat în controversa lui Habacuc, lucru care avea să aducă judecată asupra bețivilor, și anume piatra de temelie, «de șapte ori» din Leviticul douăzeci și șase, aceasta fiind prima profeție de timp pe care Gabriel și îngerii l-au călăuzit pe William Miller să o înțeleagă.

> Therefore thus saith the Lord God, Behold, I lay in Zion for a foundation a stone, a tried stone, a precious corner stone, a sure foundation: he that believeth shall not make haste. Judgment also will I lay to the line, and righteousness to the plummet: and the hail shall sweep away the refuge of lies, and the waters shall overflow the hiding place. And your covenant with death shall be disannulled, and your agreement with hell shall not stand; when the overflowing scourge shall pass through, then ye shall be trodden down by it. Isaiah 28:16–18.

> De aceea, așa zice Domnul Dumnezeu: Iată, pun în Sion o piatră ca temelie, o piatră încercată, o piatră unghiulară prețioasă, o temelie sigură; cel ce crede nu se va grăbi. Voi pune judecata ca fir de măsurat și dreptatea ca plumb; și grindina va spulbera adăpostul minciunii, iar apele vor năvăli peste locul de ascunziș. Și legământul vostru cu moartea va fi desființat, iar învoiala voastră cu Locuința morților nu va sta în picioare; când biciul năvălitor va trece, atunci veți fi călcați în picioare de el. Isaia 28:16-18.

Shortly after the Lord led His people back to the old paths, beginning on September 11, 2001 there was a group who had been participating in the movement who determined that the four insects of Joel represented Islam of the third Woe. When the methodology of “line upon line” had been opened up to God’s people in that final generation, a key prophetic rule was recognized. That rule is the triple application of prophecy, and the group that determined the four generations of Joel represented Islam of the third Woe, they incorrectly applied the rule of a triple application of prophecy to uphold their incorrect application.

La scurt timp după ce Domnul Și-a călăuzit poporul înapoi pe căile cele vechi, începând cu 11 septembrie 2001, a existat un grup care participase la mișcare și care a stabilit că cele patru insecte din cartea lui Ioel reprezentau Islamul celui de-al treilea Vai. Când metodologia „rând după rând” fusese deschisă poporului lui Dumnezeu în acea ultimă generație, a fost recunoscută o regulă profetică esențială. Acea regulă este tripla aplicare a profeției, iar grupul care a stabilit că cele patru generații din cartea lui Ioel reprezentau Islamul celui de-al treilea Vai a aplicat în mod greșit regula triplei aplicări a profeției pentru a-și susține aplicarea greșită.

Then in the 2014 time period Satan was allowed into this movement with the homosexual “woke” agenda out of Great Britain and Australia that based its attack upon a false interpretation of the history represented in Daniel chapter eleven verses one through fifteen. The pro-homosexual leaders who infiltrated and attacked this movement ultimately claimed that Adventism needed to apologize to the pope of Rome, for supposedly making false accusations against the antichrist, the pope of Rome. The purpose of this attack was to slay the movement, and primarily to produce confusion on the very passage (Daniel 11:1–15) where “the robbers of thy people” are identified.

Atunci, în perioada anului 2014, lui Satana i s-a îngăduit să pătrundă în această mișcare cu agenda "woke" homosexuală, provenită din Marea Britanie și Australia, care și-a întemeiat atacul pe o interpretare falsă a istoriei prezentate în Daniel, capitolul unsprezece, versetele 1-15. Conducătorii pro-homosexuali care s-au infiltrat în această mișcare și au atacat-o au susținut în cele din urmă că adventismul trebuia să își ceară scuze papei de la Roma, pentru că ar fi adus acuzații false împotriva antihristului – papa de la Roma. Scopul acestui atac a fost să nimicească mișcarea și, îndeosebi, să producă confuzie chiar asupra pasajului (Daniel 11:1-15) în care sunt identificați "jefuitorii poporului tău".

All these controversies were an attempt by Satan to confuse the symbol of papal Rome. There is nothing new under the sun, according to the wisest man who ever lived. Today the controversy is again based upon the identification of Rome, symbolized as “the robbers of thy people”. The new and private interpretation claims “the robbers of thy people” is the United States, and in doing so they are evidently unaware that this is the identical controversy as the very first controversy between the Millerites and Protestants, and the old saying attributed to sixteenth century author John Heywood that states, “There are none so blind as those who will not see.” Another variation of his phrase is “None so deaf as those who will not hear.” Most probably don’t know this phrase is attributed to Heywood, nor do they understand that the phrase of Heywood was derived from the Bible passages such as found in Jeremiah, Isaiah and quoted by Jesus in the New Testament.

Toate aceste controverse au fost o încercare a lui Satana de a crea confuzie în privința simbolului Romei papale. Nu este nimic nou sub soare, după cum afirmă cel mai înțelept om care a trăit vreodată. Astăzi, controversa se întemeiază din nou pe identificarea Romei, simbolizată drept „tâlharii poporului tău”. Noua și privată interpretare susține că „tâlharii poporului tău” sunt Statele Unite, iar, procedând astfel, este vădit că nu își dau seama nici că aceasta este identică cu însăși prima controversă dintre milleriți și protestanți, nici de vechea zicală atribuită autorului din secolul al XVI-lea John Heywood, care spune: „Nu este nimeni atât de orb ca acela care nu vrea să vadă.” O altă variație a expresiei lui este: „Nu este nimeni atât de surd ca acela care nu vrea să audă.” Cei mai mulți probabil nu știu că această expresie este atribuită lui Heywood și nici nu înțeleg că formularea lui Heywood a fost derivată din pasaje biblice, precum cele întâlnite în Ieremia și Isaia și citate de Isus în Noul Testament.

> Hear now this, O foolish people, and without understanding; which have eyes, and see not; which have ears, and hear not. Jeremiah 5:21.

> Ascultați acum lucrul acesta, o, popor nebun și lipsit de înțelegere, care aveți ochi și nu vedeți, care aveți urechi și nu auziți. Ieremia 5:21.

It is Daniel’s “wicked” and Matthew’s “foolish virgins” that do not understand the “increase of knowledge”. The increase of knowledge in 1989 was primarily the recognition that the last six verses of Daniel chapter eleven identify the final rise and fall of papal, or as I labeled it Modern Rome. The verses identify the United States, but only the relation of the United States to the papal power. The “wicked” and “foolish” are contrasted with the “wise”, and the wise of the last days do have understanding of the increase of knowledge in 1989. The foolish are those who have eyes, but do not see, and ears and do not hear.

„Nelegiuiții” din Daniel și „fecioarele neînțelepte” din Matei sunt cei care nu înțeleg „înmulțirea cunoștinței”. Înmulțirea cunoștinței din 1989 a fost, în primul rând, recunoașterea faptului că ultimele șase versete din capitolul unsprezece al lui Daniel identifică ridicarea și căderea finală a papalității, sau, cum am numit-o eu, Roma Modernă. Versetele identifică Statele Unite, însă numai în ceea ce privește relația Statelor Unite cu puterea papală. „Nelegiuiții” și „neînțelepții” sunt puși în contrast cu „înțelepții”, iar înțelepții zilelor de pe urmă au înțelegere cu privire la înmulțirea cunoștinței din 1989. Neînțelepții sunt cei care au ochi, dar nu văd, și urechi, dar nu aud.

> Also I heard the voice of the Lord, saying, Whom shall I send, and who will go for us? Then said I, Here am I; send me. And he said, Go, and tell this people, Hear ye indeed, but understand not; and see ye indeed, but perceive not. Make the heart of this people fat, and make their ears heavy, and shut their eyes; lest they see with their eyes, and hear with their ears, and understand with their heart, and convert, and be healed. Isaiah 6:8–10.

> Și am auzit glasul Domnului, zicând: «Pe cine să trimit și cine va merge pentru noi?» Atunci am zis: «Iată-mă, trimite-mă.» El a zis: «Du-te și spune poporului acestuia: Auzind veți auzi, dar nu veți înțelege; văzând veți vedea, dar nu veți pricepe. Îngroașă inima acestui popor, îngreuiază-le urechile și închide-le ochii, ca nu cumva să vadă cu ochii lor, să audă cu urechile lor, să înțeleagă cu inima lor și să se întoarcă și să fie tămăduiți.» Isaia 6:8-10.

The people being addressed in Isaiah chapter six, are those who profess to be in the “present truth” message that arrived on September 11, 2001, for Isaiah six marks the passage as occurring when “the earth is full of the glory of the Lord”. The earth was lightened with God’s glory when the angel of Revelation eighteen descended when the great buildings of New York City were thrown down by a touch from God.

Oamenii cărora li se adresează, în capitolul șase din Isaia, sunt aceia care mărturisesc că se află în solia „adevărului prezent” care a sosit la 11 septembrie 2001, căci capitolul șase din Isaia plasează acest pasaj ca având loc atunci când „pământul este plin de slava Domnului”. Pământul a fost luminat de slava lui Dumnezeu când îngerul din Apocalipsa, capitolul optsprezece, a coborât, când marile clădiri ale orașului New York au fost aruncate la pământ printr-o atingere din partea lui Dumnezeu.

> In the year that king Uzziah died I saw also the Lord sitting upon a throne, high and lifted up, and his train filled the temple. Above it stood the seraphims: each one had six wings; with twain he covered his face, and with twain he covered his feet, and with twain he did fly. And one cried unto another, and said, Holy, holy, holy, is the Lord of hosts: the whole earth is full of his glory. And the posts of the door moved at the voice of him that cried, and the house was filled with smoke. Isaiah 6:1–4.

> În anul morții regelui Ozia am văzut și pe Domnul șezând pe un scaun de domnie, înalt și înălțat, iar poalele mantiei Lui umpleau templul. Deasupra lui stăteau serafimii: fiecare avea câte șase aripi; cu două își acoperea fața, cu două își acoperea picioarele, iar cu două zbura. Și unul striga către altul și zicea: Sfânt, sfânt, sfânt este Domnul oștirilor: tot pământul este plin de slava Lui. Și ușorii ușii s-au cutremurat la glasul celui ce striga, iar casa s-a umplut de fum. Isaia 6:1-4.

Sister White connects the angel’s proclamation with the event that marks when the angel of Revelation chapter eighteen fills the earth with his glory.

Sora White corelează proclamarea îngerului cu evenimentul care marchează momentul în care îngerul din capitolul optsprezece al Apocalipsei umple pământul de slava lui.

> “When God was about to send Isaiah with a message to His people, He first permitted the prophet to look in vision into the holy of holies within the sanctuary. Suddenly the gate and the inner veil of the temple seemed to be uplifted or withdrawn, and he was permitted to gaze within, upon the holy of holies, where even the prophet’s feet might not enter. There rose before him a vision of Jehovah sitting upon a throne high and lifted up, while the train of His glory filled the temple. Around the throne were seraphim, as guards about the great King, and they reflected the glory that surrounded them. As their songs of praise resounded in deep notes of adoration, the pillars of the gate trembled, as if shaken by an earthquake. With lips unpolluted by sin, these angels poured forth the praises of God. ‘Holy, holy, holy, is the Lord of hosts,’ they cried; ‘the whole earth is full of His glory.’ [See Isaiah 6:1–8.]

> Când Dumnezeu era pe punctul de a-l trimite pe Isaia cu un mesaj către poporul Său, I-a îngăduit mai întâi profetului să privească în vedenie în Sfânta Sfintelor din sanctuar. Deodată, poarta și perdeaua lăuntrică ale templului păreau să fie ridicate ori date la o parte, și i s-a îngăduit să privească înăuntru, spre Sfânta Sfintelor, unde nici măcar picioarele profetului nu puteau pătrunde. Se ridica înaintea lui o vedenie a lui Iehova șezând pe un tron înalt și înălțat, iar poalele mantiei slavei Sale umpleau templul. Împrejurul tronului se aflau serafimi, ca niște străjeri ai Marelui Împărat, și reflectau slava care îi înconjura. Pe când cântările lor de laudă răsunau în note adânci de adorare, stâlpii porții se cutremurau, ca și cum ar fi fost zguduiți de un cutremur. Cu buze neîntinate de păcat, acești îngeri revărsau laudele lui Dumnezeu. „Sfânt, sfânt, sfânt este Domnul oștirilor”, strigau ei; „tot pământul este plin de slava Lui.” [Vezi Isaia 6:1-8.]

> “The seraphim around the throne are so filled with reverential awe as they behold the glory of God, that they do not for an instant look upon themselves with admiration. Their praise is for the Lord of hosts. As they look into the future, when the whole earth shall be filled with His glory, the triumphant song is echoed from one to another in melodious chant, ‘Holy, holy, holy, is the Lord of hosts.’” Gospel Workers, 21.

> Serafimii din jurul tronului sunt atât de copleșiți de cutremur sfânt când contemplă slava lui Dumnezeu, încât nici măcar pentru o clipă nu se privesc pe ei înșiși cu admirație. Lauda lor este pentru Domnul oștirilor. Privind spre viitor, când tot pământul va fi umplut de slava Sa, cântarea triumfătoare răsună ca un ecou de la unul la altul, în psalmodie melodioasă: „Sfânt, sfânt, sfânt este Domnul oștirilor.” Lucrători ai Evangheliei, 21.

Isaiah, representing God’s people during the sealing time that began on September 11, 2001, was given a message to carry to a people who had eyes, but did not choose to see, and ears, but did not choose to hear. Jesus, as Alpha and Omega, illustrates the end of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand with the beginning. At the end there will again be a messenger represented by Isaiah who carries a message to a people who choose not to see and hear. That message will produce the final purging of the one hundred and forty-four thousand. The message is the words of Truth, that are brought from God’s prophetic testimony. That prophetic testimony is the “vision” that is established by the power symbolized as “the robbers of thy people”.

Isaia, reprezentând poporul lui Dumnezeu în timpul pecetluirii care a început la 11 septembrie 2001, a primit un mesaj de transmis unui popor care avea ochi, dar nu a ales să vadă, și urechi, dar nu a ales să audă. Isus, ca Alfa și Omega, ilustrează sfârșitul timpului pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii prin începutul acestuia. La sfârșit va exista din nou un sol, reprezentat de Isaia, care poartă un mesaj către un popor care alege să nu vadă și să nu audă. Acel mesaj va produce curățirea finală a celor o sută patruzeci și patru de mii. Mesajul constă în cuvintele Adevărului, aduse din mărturia profetică a lui Dumnezeu. Acea mărturie profetică este „vedenia” stabilită de puterea simbolizată prin „jefuitorii poporului tău”.

In the next article we will take each of these controversies and lay them over each other in a line-upon-line fashion. The Millerite line, the Smith and White line, the “daily” line, the “king of the north” in 1989 line, the insects of Joel line and the current controversy. Six old controversies, which when viewed line-upon-line clearly uphold the truth of the first controversy which is represented upon the 1843 pioneer chart. That truth being that Rome is “the robbers of thy people”, who exalt themselves, and who fall, and establish the vision.

În articolul următor vom lua fiecare dintre aceste controverse și le vom așeza unele peste altele, în manieră linie după linie. Linia millerită, linia Smith și White, linia „necurmatului”, linia „împăratului de la miazănoapte” din 1989, linia insectelor din Ioel și controversa actuală. Șase controverse vechi, care, atunci când sunt privite linie după linie, susțin în mod clar adevărul primei controverse, reprezentate pe diagrama pionierilor din 1843. Acel adevăr este că Roma este „jefuitorii poporului tău”, care se înalță pe ei înșiși, care cad și care împlinesc vedenia.

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.” Early Writings, 74.

> Am văzut că planșa din 1843 a fost călăuzită de mâna Domnului și că nu trebuia alterată; că numerele erau așa cum a voit El; că mâna Sa era deasupra și a ascuns o greșeală în unele dintre numere, astfel încât nimeni nu o putea vedea, până când mâna Sa a fost îndepărtată. Scrieri timpurii, 74.

To reject the truths upon that chart is to simultaneously reject the authority of the Spirit of Prophecy, and the chart identifies that it is Rome, not the United States, who establishes “the vision”, which is the vision that Solomon instructs us that without that “vision”, God’s people will perish.

A respinge adevărurile prezentate pe acea diagramă înseamnă, în același timp, a respinge autoritatea Spiritului Profeției, iar diagrama identifică Roma, nu Statele Unite, ca fiind cea care stabilește „viziunea”, care este viziunea despre care Solomon ne învață că, fără acea „viziune”, poporul lui Dumnezeu va pieri.

> “Satan is . . . constantly pressing in the spurious—to lead away from the truth. The very last deception of Satan will be to make of none effect the testimony of the Spirit of God. ‘Where there is no vision, the people perish’ (Proverbs 29:18). Satan will work ingeniously, in different ways and through different agencies, to unsettle the confidence of God’s remnant people in the true testimony.

> Satana . . . strecoară neîncetat falsul—pentru a abate de la adevăr. Însăși înșelăciunea cea din urmă a Satanei va fi să facă fără efect mărturia Duhului lui Dumnezeu. 'Unde nu este vedenie, poporul piere' (Proverbe 29:18). Satana va lucra în mod ingenios, în feluri diferite și prin diferite mijloace, pentru a zdruncina încrederea poporului de rămășiță al lui Dumnezeu în adevărata mărturie.

> “There will be a hatred kindled against the Testimonies which is satanic. The workings of Satan will be to unsettle the faith of the churches in them, for this reason: Satan cannot have so clear a track to bring in his deceptions and bind up souls in his delusions if the warnings and reproofs and counsels of the Spirit of God are heeded.” Selected Messages, book 1, 48.

> Se va aprinde o ură satanică împotriva Mărturiilor. Lucrarea lui Satana va fi să zdruncine credința bisericilor în ele, din acest motiv: Satana nu poate avea o cale atât de netedă pentru a introduce înșelăciunile sale și a înlănțui sufletele în amăgirile sale, dacă avertizările, mustrările și sfaturile Duhului lui Dumnezeu sunt luate aminte. Mesaje alese, cartea 1, 48.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> „Cel ce vede dincolo de suprafață, care citește inimile tuturor oamenilor, spune despre cei care au avut o mare lumină: ‘Nu sunt mâhniți și uimiți din pricina stării lor morale și spirituale.’ Da, și-au ales căile lor, iar sufletul lor își găsește plăcerea în urâciunile lor. Și Eu voi alege amăgirile lor și voi aduce peste ei temerile lor; fiindcă atunci când am chemat, nimeni n-a răspuns; când am vorbit, n-au auzit; ci au făcut rău înaintea ochilor Mei și au ales ceea ce nu Mi-a plăcut.’ ‘Dumnezeu le va trimite o puternică amăgire, ca să creadă o minciună,’ fiindcă ‘n-au primit dragostea adevărului, ca să fie mântuiți,’ ‘ci au găsit plăcere în nelegiuire.’ Isaia 66:3, 4; 2 Tesaloniceni 2:11, 10, 12.”

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> Învățătorul ceresc a întrebat: „Ce înșelăciune mai puternică poate amăgi mintea decât pretenția că zidești pe temelia cea dreaptă și că Dumnezeu îți primește faptele, când, în realitate, înfăptuiești multe lucruri potrivit politicii lumești și păcătuiești împotriva lui Iehova? O, este o mare înșelăciune, o amăgire fascinantă, care pune stăpânire pe minți, când oamenii care au cunoscut odinioară adevărul iau forma evlaviei drept duhul și puterea ei; când își închipuie că sunt bogați, s-au îmbogățit și nu au nevoie de nimic, pe când, în realitate, au nevoie de toate.” Mărturii, volumul 8, 249, 250.

Back to Articles