Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Twenty-Two

Cartea lui Daniel - Numărul o sută douăzeci și doi

The Unveiling of Truth: A Journey Through Daniel 11 and the Shaking of God’s People

Dezvăluirea adevărului: o călătorie prin Daniel 11 și zguduirea poporului lui Dumnezeu

Author

Jeff Pippenger

Published

March 7, 2024

Formats

PDF
Word

When the light of Daniel chapter eleven, verses forty through forty-five was unsealed at the time of the end in 1989, the enemies of truth provided a resistance that allowed God to reveal truths to defend the basic premises of the passage in the book of Daniel that then became the subject and focus of Satan’s attacks. That controversy over truth and error in that history was used by the Holy Spirit to identify certain prophetic rules that would further increase the knowledge that had been unsealed and was thereafter to test the final generation of earth’s history. We have been considering “triple applications of prophecy,” and identifying those applications as a primary rule that was revealed from the process of resistance that was presented by Satan during those past days. That controversial process is identified as the “shaking,” by Sister White.

Când lumina din Daniel, capitolul unsprezece, versetele patruzeci până la patruzeci și cinci, a fost desigilată la vremea sfârșitului, în 1989, dușmanii adevărului au opus o rezistență care i-a permis lui Dumnezeu să descopere adevăruri pentru a apăra premisele fundamentale ale pasajului din cartea lui Daniel, pasaj care apoi a devenit subiectul și centrul atacurilor lui Satana. Acea controversă cu privire la adevăr și eroare din acea istorie a fost folosită de Duhul Sfânt pentru a identifica anumite reguli profetice care aveau să sporească și mai mult cunoașterea care fusese desigilată și care urma de atunci înainte să pună la probă generația finală a istoriei pământului. Am avut în vedere „aplicațiile triple ale profeției” și am identificat acele aplicații ca o regulă primară care a fost revelată în urma procesului de rezistență exercitat de Satana în acele zile trecute. Acel proces controversat este identificat drept „zguduirea” de către Sora White.

> “I was pointed to the providence of God among His people and was shown that every trial made by the refining, purifying process upon professed Christians proves some to be dross. The fine gold does not always appear. In every religious crisis some fall under temptation. The shaking of God blows away multitudes like dry leaves. Prosperity multiplies a mass of professors. Adversity purges them out of the church. As a class, their spirits are not steadfast with God. They go out from us because they are not of us; for when tribulation or persecution arises because of the word, many are offended.” Testimonies, volume 4, 89.

> „Mi s-a îndreptat atenția către providența lui Dumnezeu în mijlocul poporului Său și mi s-a arătat că fiecare încercare adusă prin procesul de rafinare și curățire, aplicat asupra celor ce se declară creștini, îi dovedește pe unii a fi zgură. Aurul curat nu iese întotdeauna la iveală. În orice criză religioasă, unii cad sub ispită. Zguduirea lui Dumnezeu spulberă mulțimi ca pe frunzele uscate. Prosperitatea înmulțește o masă de profesanți. Adversitatea îi îndepărtează din biserică. Ca o clasă, duhurile lor nu sunt statornice față de Dumnezeu. Ei ies dintre noi, pentru că nu sunt dintre ai noștri; căci atunci când se ridică necazul sau prigonirea din pricina cuvântului, mulți se poticnesc.” Mărturii, volumul 4, p. 89.

The “shaking” is produced when truth is unsealed by the Lion of the tribe of Judah and thereafter introduced.

„Zguduirea” este produsă atunci când adevărul este desigilat de către Leul din seminția lui Iuda și ulterior introdus.

> “I asked the meaning of the shaking I had seen and was shown that it would be caused by the straight testimony called forth by the counsel of the True Witness to the Laodiceans. This will have its effect upon the heart of the receiver, and will lead him to exalt the standard and pour forth the straight truth. Some will not bear this straight testimony. They will rise up against it, and this is what will cause a shaking among God’s people.” Early Writings, 271.

> Am întrebat care este semnificația zguduierii pe care o văzusem și mi s-a arătat că ea va fi pricinuită de mărturia dreaptă, izvorâtă din sfatul Martorului Credincios către Laodiceeni. Aceasta își va face efectul asupra inimii celui care o primește și îl va conduce să înalțe stindardul și să reverse adevărul fără ocoluri. Unii nu vor suporta această mărturie dreaptă. Se vor ridica împotriva ei, iar aceasta este ceea ce va pricinui o zguduire în mijlocul poporului lui Dumnezeu. Scrieri timpurii, 271.

The introduction of “truth” always causes a shaking, and the truth which was unsealed in 1989, did that very thing. One of the benefits of the resistance brought against the truth was the development of a set of rules to establish the increase of knowledge through the years that followed 1989. The development of the rules, parallel the development of a set of rules in the period of the Millerites. All the triple applications of Bible prophecy contribute to the clarity of the events of the last days.

Introducerea „adevărului” provoacă întotdeauna o zguduire, iar adevărul care a fost desigilat în 1989 a produs tocmai acest lucru. Unul dintre beneficiile împotrivirii ridicate împotriva adevărului a fost dezvoltarea unui set de reguli pentru a statornici sporirea cunoștinței de-a lungul anilor care au urmat anului 1989. Dezvoltarea acestor reguli a fost paralelă cu dezvoltarea unui set de reguli în perioada milleriților. Toate aplicațiile triple ale profeției biblice contribuie la claritatea evenimentelor din zilele de pe urmă.

The triple applications of Rome and Babylon establish the relationship of the woman and the beast she rides upon and reigns over during the history of the Sunday law crisis, which is also the history of God’s executive judgment upon the whore of Babylon.

Aplicațiile triple ale Romei și ale Babilonului stabilesc relația dintre femeie și fiara pe care o călărește și peste care domnește de-a lungul istoriei crizei legii duminicale, care este, de asemenea, istoria judecății executive a lui Dumnezeu asupra desfrânatei Babilonului.

The triple applications of “the messenger that prepares the way for the Messenger of the Covenant,” and also of “Elijah,” identify the work, and the message in the two periods that illustrate the close of probation in the last days. The first period begins with the first voice of Revelation chapter eighteen, which represents the beginning of the investigative judgment of the living for Laodicean Adventism, and the last period begins with the second voice of Revelation chapter eighteen, which represents the executive judgment of the whore of Babylon.

Aplicările triple ale „solului care pregătește calea pentru Solul Legământului”, precum și ale lui „Ilie”, identifică lucrarea și solia în cele două perioade care ilustrează închiderea timpului de probă în zilele de pe urmă. Prima perioadă începe cu primul glas din capitolul optsprezece al Apocalipsei, care reprezintă începutul judecății de cercetare a celor vii în dreptul adventismului laodicean, iar ultima perioadă începe cu al doilea glas din capitolul optsprezece al Apocalipsei, care reprezintă judecata executivă asupra desfrânatei Babilonului.

The triple applications of Rome and Babylon represent the external history of God’s last-day people, while the triple applications of Elijah and the messenger who prepares the way represent the internal history of God’s last day people. The triple application of the three Woes, identifies the message that runs through both periods that together represent the closing period of judgment, which begins with the house of God, and thereafter upon those outside God’s house. The three Woes identify that Islam is the message of the latter rain, and also the tool of judgment God employs for those who enforce the worship of the sun upon all mankind. The close of judgment represents “the days of God’s vengeance,” both upon His apostate church and the wicked outside of His church.

Aplicațiile triple ale Romei și ale Babilonului reprezintă istoria externă a poporului lui Dumnezeu din timpul sfârșitului, în timp ce aplicațiile triple ale lui Ilie și ale solului care pregătește calea reprezintă istoria internă a poporului lui Dumnezeu din timpul sfârșitului. Tripla aplicare a celor trei Vaiuri identifică solia care străbate ambele perioade, care, împreună, reprezintă perioada de închidere a judecății, ce începe cu casa lui Dumnezeu și, ulterior, se abate asupra celor din afara casei lui Dumnezeu. Cele trei Vaiuri indică faptul că Islamul este solia ploii târzii și, de asemenea, instrumentul judecății pe care Dumnezeu îl folosește împotriva celor care impun închinarea la soare asupra întregii omeniri. Închiderea judecății reprezintă „zilele răzbunării lui Dumnezeu”, atât asupra bisericii Sale apostate, cât și asupra celor răi din afara bisericii Sale.

When Jesus first began His ministry at the church in Nazareth He employed Isaiah chapter sixty-one to define His ministry, message and work, which included the identification of the time of God’s vengeance. His ministry, message and work prefigured the ministry, message and work of the one hundred and forty-four thousand, for they prophetically follow the Lamb whithersoever He goeth.

Când Isus Și-a început pentru prima dată slujirea în biserica din Nazaret, a folosit capitolul șaizeci și unu din Isaia pentru a-Și defini slujirea, mesajul și lucrarea, care includeau identificarea timpului răzbunării lui Dumnezeu. Slujirea, mesajul și lucrarea Sa au prefigurat slujirea, mesajul și lucrarea celor o sută patruzeci și patru de mii, căci ei Îl urmează profetic pe Miel oriunde merge El.

> The Spirit of the Lord God is upon me; because the Lord hath anointed me to preach good tidings unto the meek; he hath sent me to bind up the brokenhearted, to proclaim liberty to the captives, and the opening of the prison to them that are bound; To proclaim the acceptable year of the Lord, and the day of vengeance of our God; to comfort all that mourn; To appoint unto them that mourn in Zion, to give unto them beauty for ashes, the oil of joy for mourning, the garment of praise for the spirit of heaviness; that they might be called trees of righteousness, the planting of the Lord, that he might be glorified. And they shall build the old wastes, they shall raise up the former desolations, and they shall repair the waste cities, the desolations of many generations. And strangers shall stand and feed your flocks, and the sons of the alien shall be your plowmen and your vinedressers. But ye shall be named the Priests of the Lord: men shall call you the Ministers of our God: ye shall eat the riches of the Gentiles, and in their glory shall ye boast yourselves. Isaiah 61:1–6.

> Duhul Domnului Dumnezeu este peste mine; pentru că Domnul m-a uns să vestesc vești bune celor smeriți; m-a trimis să leg rănile celor cu inima zdrobită, să vestesc robilor slobozenia și deschiderea temniței celor legați; să vestesc anul de bunăvoință al Domnului și ziua de răzbunare a Dumnezeului nostru; să mângâi pe toți cei ce jelesc; să rânduiesc pentru cei ce jelesc în Sion, să le dau cunună în loc de cenușă, untdelemnul bucuriei în locul tânguirii, haina laudei în locul duhului mâhnirii; ca să fie numiți arbori ai dreptății, sădirea Domnului, ca El să fie proslăvit. Și ei vor zidi dărâmăturile cele vechi, vor ridica pustiirile de odinioară și vor repara cetățile pustiite, pustiirile multor generații. Și străinii vor sta și vor paște turmele voastre, iar fiii străinului vor fi plugarii voștri și vierii voștri. Iar voi veți fi numiți Preoții Domnului; oamenii vă vor numi Slujitorii Dumnezeului nostru; veți mânca bogățiile neamurilor și în slava lor vă veți făli. Isaia 61:1-6.

Jesus was anointed at His baptism, and that waymark typifies September 11, 2001 when the anointing of the Holy Spirit began to descend upon those who recognized that the outpouring of the latter rain in the last days had been typified by the history of the Millerites, which were the old waste places that the one hundred and forty-four thousand would build again, once they returned to Jeremiah’s old paths.

Iisus a fost uns la botezul Său, iar acea piatră de hotar tipifică 11 septembrie 2001, când ungerea Duhului Sfânt a început să se pogorî peste cei care au recunoscut că revărsarea ploii târzii din zilele de pe urmă fusese tipificată de istoria Milleriților, dărâmăturile de multă vreme pe care cei o sută patruzeci și patru de mii aveau să le zidească din nou, odată ce se vor întoarce la căile cele vechi din Ieremia.

The message of Christ’s righteousness from the rebellion of 1888 again became present truth, and the message from the rebellion of 1888 was the good tidings that has the power to bind up broken hearts, but which is powerless to open the hard hearts of those who have eyes to see, but perceive not, and who have ears to hear, but understand not. The message of Christ’s righteousness from the rebellion of 1888 was also the message to Laodicea which then arrived again to open the prison door of those who were captives of sin by the One who has the power to open the doors that no man can open, and shut the doors that no man can close.

Mesajul neprihănirii lui Hristos din rebeliunea din 1888 a redevenit adevăr prezent, iar mesajul din rebeliunea din 1888 era vestea bună care are puterea de a lega rănile inimilor zdrobite, dar care este neputincioasă să deschidă inimile împietrite ale celor ce au ochi să vadă, dar nu pricep, și au urechi să audă, dar nu înțeleg. Mesajul neprihănirii lui Hristos din rebeliunea din 1888 a fost, de asemenea, mesajul către Laodicea, care atunci a venit din nou pentru a deschide ușa închisorii celor ce erau captivi ai păcatului, prin Acela care are puterea de a deschide ușile pe care nimeni nu le poate deschide și de a închide ușile pe care nimeni nu le poate închide.

On September 11, 2001 those who were to present those good tidings, were also to proclaim the acceptable year of the Lord and the day of God’s vengeance. The year of the Lord’s acceptance also began at that time, and He is fully willing to accept a Laodicean’s repentance, until the day of God’s vengeance arrives at the soon coming Sunday law in the United States. Then His vengeance will be manifested upon a church that refused to know the time of her visitation, and simultaneously the progressive judgment upon the whore of Babylon begins.

La 11 septembrie 2001, cei care urmau să aducă acele vești bune urmau, de asemenea, să proclame anul plăcut Domnului și ziua răzbunării lui Dumnezeu. Anul plăcut Domnului a început tot atunci, iar El este întru totul dispus să primească pocăința unui laodicean, până când ziua răzbunării lui Dumnezeu va sosi odată cu apropiata lege duminicală din Statele Unite. Atunci răzbunarea Lui se va manifesta asupra unei biserici care a refuzat să cunoască vremea cercetării ei și, simultan, începe judecata progresivă asupra desfrânatei Babilonului.

In the day of His acceptance, He promises to comfort all that mourn, and those who mourn in Jerusalem are illustrated in Ezekiel chapter nine. Their comfort is brought about by the Comforter, through the reception of the latter rain message which is then being poured upon them. But only if they recognize the rain. Once they possess the Comforter, and accomplish the work of building the old waste places, through the methodology of “line upon line,” that is illustrated in the passage of Isaiah as the work of placing the line of prophecy that represents the desolation of sacred history, upon another line of prophecy which illustrates a desolation. In that work they raise up the desolations of many generations. Then the “strangers” will respond to those that mourn, who are lifted up as an ensign, for the strangers to see.

În ziua bunăvoirii Sale, El promite să-i mângâie pe toți cei ce jelesc, iar cei ce jelesc în Ierusalim sunt ilustrați în Ezechiel, capitolul nouă. Mângâierea lor este adusă de Mângâietorul, prin primirea soliei ploii târzii, care atunci se revarsă peste ei. Dar numai dacă recunosc ploaia. Odată ce Îl au pe Mângâietorul și împlinesc lucrarea de a zidi din nou dărâmăturile cele vechi, prin metodologia „rând după rând”, care este ilustrată în pasajul din Isaia ca lucrarea de a așeza linia profetică ce reprezintă pustiirea istoriei sacre peste o altă linie profetică ce ilustrează o pustiire. În acea lucrare ei ridică pustiirile multor generații. Atunci „străinii” vor răspunde celor ce jelesc, care sunt înălțați ca un stindard, spre a fi văzuți de străini.

Christ’s proclamation of His work and ministry, as set forth in Isaiah chapter sixty-one, is the work and ministry of the one hundred and forty-four thousand. That work has been illustrated in the sacred reform movements, and in 1989, the time of the end arrived that all the previous “times of the end” had prefigured. Just as one verse, Daniel chapter eight, verse fourteen was identified as the foundation and central pillar of the Millerite movement, the verse that is the foundation and central pillar of the movement of Future for America is Daniel chapter eleven, verse forty. For the Millerites, the light of the central pillar was represented as the light of the vision of the Ulai River, and for the movement of Future for America the light of the central pillar was represented as the light of the vision of the Hiddekel River.

Proclamarea de către Hristos a lucrării și slujirii Sale, așa cum este prezentată în Isaia capitolul șaizeci și unu, este lucrarea și slujirea celor o sută patruzeci și patru de mii. Acea lucrare a fost ilustrată în mișcările sfinte de reformă, iar în 1989 a sosit timpul sfârșitului pe care toate „timpurile sfârșitului” anterioare îl prefiguraseră. Așa cum un verset, Daniel capitolul opt, versetul paisprezece, a fost identificat ca temelia și stâlpul central al mișcării milerite, versetul care este temelia și stâlpul central al mișcării Future for America este Daniel capitolul unsprezece, versetul patruzeci. Pentru mileriți, lumina stâlpului central a fost reprezentată ca lumina vedeniei Râului Ulai, iar pentru mișcarea Future for America lumina stâlpului central a fost reprezentată ca lumina vedeniei Râului Hidechel.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.” Testimonies to Ministers, 112.

> "Lumina pe care Daniel a primit-o de la Dumnezeu a fost dată în mod deosebit pentru aceste zile din urmă. Vedeniile pe care le-a văzut pe malurile Ulaiului și ale Hidechelului, marile râuri ale Șinearului, sunt acum în curs de împlinire, iar toate evenimentele prevestite se vor împlini în curând." Mărturii pentru slujitori, 112.

The light of both the visions represented by the two rivers is linked together, and comes to pass in the last days. Their mutual “link” represents the combination of human and divine, which is the message that Sister White repeatedly identifies as Christ’s message in the context that humanity combined with divinity does not sin. The two rivers represent that very linkage.

Lumina ambelor viziuni pe care le reprezintă cele două râuri este legată laolaltă și se împlinește în zilele de pe urmă. Legătura lor reciprocă reprezintă unirea omenescului cu divinul, care este mesajul pe care Sora White îl identifică în mod repetat drept mesajul lui Hristos, în contextul în care omenescul unit cu divinul nu păcătuiește. Cele două râuri reprezintă tocmai acea legătură.

> “Nothing less than perfect obedience can meet the standard of God’s requirement. He has not left His requirements indefinite. He has enjoined nothing that is not necessary in order to bring man into harmony with Him. We are to point sinners to His ideal of character and to lead them to Christ, by whose grace only can this ideal be reached.

> Nimic mai puțin decât ascultarea desăvârșită nu poate atinge standardul cerut de Dumnezeu. El nu Și-a lăsat cerințele nedefinite. El nu a poruncit nimic care să nu fie necesar pentru a-l aduce pe om în armonie cu El. Suntem datori să-i îndreptăm pe păcătoși spre idealul Său de caracter și să-i conducem la Hristos, numai prin harul Căruia poate fi atins acest ideal.

> “The Saviour took upon Himself the infirmities of humanity and lived a sinless life, that men might have no fear that because of the weakness of human nature they could not overcome. Christ came to make us ‘partakers of the divine nature,’ and His life declares that humanity, combined with divinity, does not commit sin.

> Mântuitorul a luat asupra Sa neputințele omenirii și a trăit o viață fără păcat, pentru ca oamenii să nu se teamă că, din pricina slăbiciunii firii omenești, nu ar putea birui. Hristos a venit ca să ne facă «părtași firii dumnezeiești», iar viața Sa mărturisește că firea omenească, unită cu cea dumnezeiască, nu săvârșește păcat.

> “The Saviour overcame to show man how he may overcome. All the temptations of Satan, Christ met with the word of God. By trusting in God’s promises, He received power to obey God’s commandments, and the tempter could gain no advantage. To every temptation His answer was, ‘It is written.’ So God has given us His word wherewith to resist evil. Exceeding great and precious promises are ours, that by these we ‘might be partakers of the divine nature, having escaped the corruption that is in the world through lust.’ 2 Peter 1:4.

> Mântuitorul a biruit spre a arăta omului cum poate birui. Toate ispitele lui Satana, Hristos le-a întâmpinat cu Cuvântul lui Dumnezeu. Încrezându-Se în făgăduințele lui Dumnezeu, a primit putere să asculte de poruncile lui Dumnezeu, iar ispititorul nu a putut câștiga niciun avantaj. La fiecare ispită, răspunsul Său a fost: «Este scris.» Astfel, Dumnezeu ne-a dat Cuvântul Său cu care să ne împotrivim răului. Nespus de mari și prețioase făgăduințe sunt ale noastre, pentru ca prin acestea să «ne facem părtași firii dumnezeiești, după ce am scăpat de stricăciunea care este în lume prin poftă.» 2 Petru 1:4.

> “Bid the tempted one look not to circumstances, to the weakness of self, or to the power of temptation, but to the power of God’s word. All its strength is ours. ‘Thy word,’ says the psalmist, ‘have I hid in mine heart, that I might not sin against Thee.’ ‘By the word of Thy lips I have kept me from the paths of the destroyer.’ Psalm 119:11; 17:4.” The Ministry of Healing, 181.

> Îndeamnă-l pe cel ispitit să nu privească la împrejurări, la slăbiciunea eului sau la puterea ispitei, ci la puterea Cuvântului lui Dumnezeu. Toată puterea lui este a noastră. „Cuvântul Tău,” spune psalmistul, „l-am ascuns în inima mea, ca să nu păcătuiesc împotriva Ta.” „Prin cuvântul buzelor Tale m-am păzit de cărările nimicitorului.” Psalmii 119:11; 17:4. Lucrarea vindecării, 181.

The increase of knowledge in 1798 and in 1989, represented an unsealing of God’s prophetic Word. His Word supplies the power to overcome as He overcame, and “His life declares that humanity, combined with divinity, does not commit sin.” The vision of the Ulai River is the marah vision of His appearance, that is represented by the prophecy of the twenty-three hundred days. The vision of the Hiddekel River is the chazon vision of prophetic history, that is represented by the twenty-five hundred and twenty year prophecy. The marah vision represents divinity and the chazon vision represents humanity.

Creșterea cunoștinței din 1798 și din 1989 a reprezentat o desigilare a Cuvântului profetic al lui Dumnezeu. Cuvântul Său oferă puterea de a birui, așa cum El a biruit, iar „Viața Sa declară că umanitatea, unită cu divinitatea, nu săvârșește păcat.” Viziunea râului Ulai este viziunea marah a arătării Sale, care este reprezentată de profeția celor două mii trei sute de zile. Viziunea râului Hiddekel este viziunea chazon a istoriei profetice, care este reprezentată de profeția celor două mii cinci sute douăzeci de ani. Viziunea marah reprezintă divinitatea, iar viziunea chazon reprezintă umanitatea.

Both the rivers of ancient Shinar, which are the Ulai and the Hiddekel, or what is known today as the Tigris and the Euphrates ultimately merge into the Shatt al-Arab waterway in southern Iraq, and the Shatt al-Arab then empties into the Persian Gulf. Jesus employs the physical and natural to represent the spiritual, and the visions associated with the two rivers that are now in the process of fulfillment, represent a linkage of the human and the divine that occurs as they are reaching the conclusion of their travel to the sea. This truth is established in the beginning of the two prophecies that are represented by the two visions of Daniel chapter eight, verses thirteen and fourteen. One vision is the question, the other is the answer, and logically they cannot be separated.

Ambele râuri ale vechiului Șinear, și anume Ulai și Hidechel — cunoscute astăzi drept Tigrul și Eufratul — se unesc, în cele din urmă, în cursul de apă Shatt al-Arab din sudul Irakului, iar Shatt al-Arab se varsă apoi în Golful Persic. Isus folosește cele fizice și naturale pentru a reprezenta cele spirituale, iar vedeniile asociate cu cele două râuri, care sunt acum în curs de împlinire, reprezintă o legătură între uman și divin ce are loc pe măsură ce râurile își încheie drumul spre mare. Acest adevăr este statornicit la începutul celor două profeții care sunt reprezentate de cele două vedenii din Daniel, capitolul opt, versetele treisprezece și paisprezece. Una dintre vedenii este întrebarea, cealaltă este răspunsul, iar, în mod logic, ele nu pot fi separate.

The vision of humanity, identifying the trampling down of the sanctuary and host, began in the year 677 BC, and the vision of divinity, that identifies the appearance of Christ, began in the year 457 BC. The linkage of divinity and humanity is represented by the two hundred and twenty years, that connects the two starting points of the two visions. Two hundred and twenty is a symbol of “the linkage of humanity with divinity,” and is also represented by the linkage of the increase of knowledge at the time of the end in 1798, with the increase of knowledge at the time of the end in 1989.

Viziunea umanității, care identifică călcarea în picioare a sanctuarului și a oștirii, a început în anul 677 î.Hr., iar viziunea divinității, care identifică arătarea lui Hristos, a început în anul 457 î.Hr. Legătura dintre divinitate și umanitate este reprezentată de cei două sute douăzeci de ani care leagă cele două puncte de plecare ale celor două viziuni. Doi sute douăzeci este un simbol al „legăturii umanității cu divinitatea” și este, de asemenea, reprezentat de legătura dintre creșterea cunoștinței la timpul sfârșitului în 1798 și creșterea cunoștinței la timpul sfârșitului în 1989.

The formalized message derived from the increase of knowledge in 1798, was first presented by Miller in 1831 (and then in the Vermont Telegraph newspaper in 1833). 1831 is two hundred and twenty years after the publishing of the King James Bible in the year 1611. The King James Bible represented a twofold document of the Old and New Testaments. The beginning and ending of the two hundred-and twenty-years “linked” a divine publication with a human publication. The human publication’s information was derived from the divine light that was unsealed at the time the end in 1798, and then was formalized through the work of a human instrument, who had begun to publish it in 1831. It was a divine publication, with a divinely sealed message, that was afterward unsealed by humanity, and thereafter presented by a human instrument. The Hebrew word translated as “publish” in God’s word means to call out to cry (unto), (be) famous, guest, invite, mention, (give) name, preach, proclaim, pronounce, publish. Miller began to publish his message in 1831, then in 1833 it was literally published in the Vermont Telegraph.

Mesajul formalizat derivat din sporirea cunoștinței din 1798 a fost prezentat pentru prima dată de Miller în 1831 (iar apoi, în ziarul Vermont Telegraph, în 1833). 1831 este la două sute douăzeci de ani după publicarea Bibliei King James, în anul 1611. Biblia King James reprezenta un document în două părți, al Vechiului și al Noului Testament. Începutul și sfârșitul celor două sute douăzeci de ani au „legat” o publicație divină de o publicație umană. Informația din publicația umană a fost derivată din lumina divină care a fost desigilată la timpul sfârșitului, în 1798, și apoi a fost formalizată prin lucrarea unui instrument uman, care începuse să o publice în 1831. A fost o publicație divină, cu un mesaj sigilat în mod divin, care a fost apoi desigilat de omenire și, ulterior, prezentat de un instrument uman. Cuvântul ebraic tradus prin „a publica” în Cuvântul lui Dumnezeu înseamnă: a chema, a striga (către), (a fi) faimos, oaspete, a invita, a menționa, (a da) nume, a predica, a proclama, a pronunța, a publica. Miller a început să își publice mesajul în 1831, apoi, în 1833, a fost, în mod literal, publicat în Vermont Telegraph.

The formalized message derived from the increase of knowledge in 1989 was first published in 1996 (in The Time of the End magazine), two hundred and twenty years after the publishing of the two sacred documents known as the Declaration of Independence in 1776 (and thereafter the Constitution of the United States) in 1789. The beginning and ending of the two hundred-and twenty-years links divinity with humanity, and it does so through the publishing of the two divine documents, beginning in 1776. When the book of Daniel was unsealed at the time of the end in 1989, the formalized message which had been brought about through the work of a human instrument was published in 1996. The sequence was a divine publication, then an unsealing, and then a human publication.

Mesajul formalizat derivat din sporirea cunoștinței din 1989 a fost publicat pentru prima dată în 1996 (în revista The Time of the End), la două sute douăzeci de ani după publicarea celor două documente sacre cunoscute drept Declarația de Independență (în 1776) și, ulterior, Constituția Statelor Unite (în 1789). Începutul și sfârșitul celor două sute douăzeci de ani leagă divinitatea de umanitate și aceasta prin publicarea celor două documente divine, începând cu 1776. Când cartea lui Daniel a fost desigilată la vremea sfârșitului, în 1989, mesajul formalizat, care fusese produs prin lucrarea unui instrument omenesc, a fost publicat în 1996. Ordinea a fost: o publicare divină, apoi o desigilare și apoi o publicare umană.

In both times of the end, the three steps of truth are identified. They both begin with a divine publication as the first step, and a human publication explaining a divine message is the last step. The middle step is when the Lion of the tribe of Judah unseals the divine message for that particular history, and thereafter selects a human instrument to gather up the light that was unsealed from the divine document. When the unsealing occurs there is rebellion manifested by the wicked who do not understand the increase of knowledge. Thus, a divine publication is represented by the first letter of the Hebrew alphabet, the increase of knowledge is represented by the thirteenth letter where rebellion is manifested, and the human publication of the special divine message for that history is the last letter of the Hebrew alphabet, and taken together the three letters mean “truth”.

În ambele timpuri ale sfârșitului, sunt identificate cele trei trepte ale adevărului. Amândouă încep cu o publicare divină ca prima treaptă, iar ultima treaptă este o publicare umană care explică un mesaj divin. Treapta de mijloc este atunci când Leul din seminția lui Iuda desigilează mesajul divin pentru acea istorie particulară și apoi alege un instrument omenesc pentru a aduna lumina care a fost desigilată din documentul divin. Când are loc desigilarea, se manifestă răzvrătirea din partea celor răi care nu înțeleg creșterea cunoștinței. Astfel, o publicare divină este reprezentată de prima literă a alfabetului ebraic, creșterea cunoștinței este reprezentată de a treisprezecea literă, unde se manifestă răzvrătirea, iar publicarea umană a mesajului divin special pentru acea istorie este ultima literă a alfabetului ebraic, iar luate împreună cele trei litere înseamnă „adevăr”.

The visions of the Ulai and Hiddekel Rivers that are now in the process of fulfillment identify that in the last days the increase of knowledge from both rivers merge together to prove that divinity combined with humanity does not sin. Daniel received the vision that represents the appearance of Christ at the conclusion of the twenty-three hundred year prophecy in 1844 while by the Ulai River.

Vedeniile de la râurile Ulai și Hiddekel, care se află acum în curs de împlinire, indică faptul că, în zilele din urmă, creșterea cunoașterii din ambele râuri se contopește pentru a dovedi că dumnezeirea unită cu umanitatea nu păcătuiește. Daniel a primit vedenia care reprezintă arătarea lui Hristos la încheierea profeției de două mii trei sute de ani, în 1844, pe când se afla lângă râul Ulai.

> And I saw in a vision; and it came to pass, when I saw, that I was at Shushan in the palace, which is in the province of Elam; and I saw in a vision, and I was by the river of Ulai. Daniel 8:2.

> Și am văzut într-o vedenie; și s-a întâmplat că, pe când priveam, eram în palat la Susa, care este în provincia Elamului; și am văzut într-o vedenie, și eram lângă râul Ulai. Daniel 8:2.

Daniel received the vision that represents the vision of the twenty five hundred and twenty years of prophetic history while by the Hiddekel River.

Daniel a primit vedenia care reprezintă vedenia celor două mii cinci sute douăzeci de ani de istorie profetică, pe când se afla pe malul râului Hiddekel.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel. Daniel 10:4.

> Și în ziua a douăzeci și patra a lunii întâi, pe când eram pe malul râului celui mare, care este Hidechel. Daniel 10:4.

Gabriel thereafter identified the purpose of the chazon vision of the Hiddekel River in verse fourteen.

Ulterior, Gabriel a identificat scopul vedeniei chazon de la râul Hiddekel în versetul paisprezece.

> Now I am come to make thee understand what shall befall thy people in the latter days: for yet the vision is for many days. Daniel 10:14.

> Acum am venit să te fac să înțelegi ce se va întâmpla cu poporul tău în zilele de pe urmă: căci vedenia este încă pentru multe zile. Daniel 10:14.

The vision given by the Ulai River identifies Christ’s “appearance”, (divinity) when He suddenly came unto His temple on October 22, 1844. It represented “divinity” entering into the temple of the Millerites (humanity) on that date, for the Day of Atonement, meaning the day of “at one-ment”, represents the combination of divinity with humanity. The vision given by the Hiddekel River identifies what shall befall God’s people (humanity) in the latter days.

Viziunea de la Râul Ulai identifică „arătarea” lui Hristos (divinitatea), când El a venit pe neașteptate la templul Său la 22 octombrie 1844. Ea a reprezentat „divinitatea” intrând în templul milleriților (umanitatea) la acea dată, căci Ziua Ispășirii, adică ziua „at one-ment”, reprezintă combinarea divinității cu umanitatea. Viziunea de la Râul Hiddekel identifică ceea ce va veni asupra poporului lui Dumnezeu (umanitatea) în zilele de pe urmă.

The beginning of the vision of the “appearance” was the year 457 BC. Two hundred and twenty years after the prophetic period identifying the trampling down of the sanctuary and the host which began in 677 BC. The ending of the two hundred and twenty years that were linked together at the starting point of the two visions, was marked by the Wonderful Numberer, who is also the Wonderful Linguist in Habakkuk 2:20.

Începutul vedeniei „arătării” a fost anul 457 î.Hr. La două sute douăzeci de ani după perioada profetică care identifică călcarea în picioare a sanctuarului și a oștirii, începută în 677 î.Hr. Sfârșitul celor două sute douăzeci de ani, care au fost legați laolaltă la punctul de pornire al celor două vedenii, a fost marcat de Numărătorul Minunat, care este de asemenea Lingvistul Minunat din Habacuc 2:20.

> But the Lord is in his holy temple: let all the earth keep silence before him. Habakkuk 2:20.

> Dar Domnul este în templul Său cel sfânt: tot pământul să tacă înaintea Lui. Habacuc 2:20.

The link of humanity and divinity represented in the beginning by the starting points of the two prophecies was identified at their mutual endings by the chapter and verse that described the appearance of divinity suddenly coming into the temple He had constructed during the forty-six years beginning at the time of the end in 1798, and ending forty-six years later on October 22, 1844.

Legătura dintre umanitate și divinitate, reprezentată la început prin punctele de plecare ale celor două profeții, a fost identificată la sfârșiturile lor comune prin capitolul și versetul care au descris venirea deodată a divinității în templul pe care El îl zidise pe parcursul celor patruzeci și șase de ani care au început la timpul sfârșitului, în 1798, și s-au încheiat patruzeci și șase de ani mai târziu, la 22 octombrie 1844.

> Know ye not that ye are the temple of God, and that the Spirit of God dwelleth in you? If any man defile the temple of God, him shall God destroy; for the temple of God is holy, which temple ye are. 1 Corinthians 3:16, 17.

> Nu știți că voi sunteți templul lui Dumnezeu și că Duhul lui Dumnezeu locuiește în voi? Dacă cineva pângărește templul lui Dumnezeu, pe acela Dumnezeu îl va nimici; căci templul lui Dumnezeu este sfânt, iar templul acesta sunteți voi. 1 Corinteni 3:16-17.

On October 22, 1844, in agreement with the vision of the “appearance”, Habakkuk identified that the Lord was in His holy temple. He had erected the temple that had been destroyed and trampled down for twenty-five hundred and twenty years, in forty-six years.

La 22 octombrie 1844, în acord cu viziunea «arătării», Habacuc a arătat că Domnul era în Templul Său cel sfânt. El ridicase, în patruzeci și șase de ani, templul care fusese dărâmat și călcat în picioare vreme de două mii cinci sute douăzeci de ani.

> And speak unto him, saying, Thus speaketh the Lord of hosts, saying, Behold the man whose name is The BRANCH; and he shall grow up out of his place, and he shall build the temple of the Lord: Even he shall build the temple of the Lord; and he shall bear the glory, and shall sit and rule upon his throne; and he shall be a priest upon his throne: and the counsel of peace shall be between them both. And the crowns shall be to Helem, and to Tobijah, and to Jedaiah, and to Hen the son of Zephaniah, for a memorial in the temple of the Lord. And they that are far off shall come and build in the temple of the Lord, and ye shall know that the Lord of hosts hath sent me unto you. And this shall come to pass, if ye will diligently obey the voice of the Lord your God. Zechariah 6:12–15.

> Și vorbește-i, zicând: Așa vorbește Domnul oștirilor: Iată omul al cărui nume este Odrasla; el va odrăsli din locul lui și va zidi templul Domnului; chiar el va zidi templul Domnului; și va purta slava și va ședea și va domni pe tronul său; și va fi preot pe tronul său; iar sfatul păcii va fi între amândoi. Iar cununile vor fi pentru Helem, pentru Tobia și pentru Iedaia, și pentru Hen, fiul lui Șefania, ca aducere-aminte în templul Domnului. Și cei de departe vor veni și vor zidi în templul Domnului, și veți cunoaște că Domnul oștirilor m-a trimis la voi. Și aceasta se va întâmpla, dacă veți asculta cu luare-aminte de glasul Domnului Dumnezeului vostru. Zaharia 6:12-15.

In John 2:20, after Christ had cleansed the temple, which according to Sister White was a fulfillment of Malachi chapter three, as was October 22, 1844, the Messenger of the Covenant suddenly came to His temple.

În Ioan 2:20, după ce Hristos a curățit templul, care, potrivit Sorei White, a fost o împlinire a capitolului al treilea din Maleahi, la fel cum a fost și 22 octombrie 1844, Solul Legământului a venit deodată la templul Său.

> Jesus answered and said unto them, Destroy this temple, and in three days I will raise it up. Then said the Jews, Forty and six years was this temple in building, and wilt thou rear it up in three days? But he spake of the temple of his body. John 2:19–20.

> Iisus le-a răspuns și le-a zis: "Dărâmați templul acesta și în trei zile îl voi ridica." Atunci iudeii au zis: "Patruzeci și șase de ani s-a zidit templul acesta și tu îl vei ridica în trei zile?" Dar El vorbea despre templul trupului Său. Ioan 2:19-20.

In fulfillment of Malachi chapter three, Christ suddenly came to His temple when He cleansed the temple at the beginning of His ministry in John chapter two, which typified October 22, 1844. The temple cleansing by Christ in John chapter two, and October 22, 1844, were a fulfillment of Malachi chapter three. In John chapter TWO and verse TWENTY, we are informed that the human temple had been erected in forty-six years, and the divine temple was raised up in three days. The human temple only becomes Habakkuk’s “holy temple” when divinity suddenly comes into it, as it did on October 22, 1844, for divinity combined with humanity does not sin. The visions of the two great rivers of Shinar represent the truth that humanity combined with divinity does not sin.

În împlinirea capitolului trei din Maleahi, Hristos a venit deodată la templul Său când a curățit templul la începutul lucrării Sale, în Ioan capitolul doi, fapt care prefigura 22 octombrie 1844. Curățirea templului de către Hristos în Ioan capitolul doi și 22 octombrie 1844 au fost o împlinire a capitolului trei din Maleahi. În Ioan capitolul doi și versetul douăzeci, suntem înștiințați că templul omenesc fusese zidit în patruzeci și șase de ani, iar templul divin a fost ridicat în trei zile. Templul omenesc devine „templul sfânt” al lui Habacuc numai când divinitatea vine deodată în el, așa cum s-a întâmplat la 22 octombrie 1844, căci divinitatea unită cu umanitatea nu păcătuiește. Viziunile celor două mari râuri ale Șinearului reprezintă adevărul că umanitatea unită cu divinitatea nu păcătuiește.

We will continue our consideration of verse forty of Daniel chapter eleven in the next article.

Vom continua analiza versetului patruzeci din capitolul unsprezece al cărții Daniel în articolul următor.

> Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. 1 Peter 2:5.

> Și voi înșivă, ca niște pietre vii, sunteți zidiți ca să fiți o casă duhovnicească, o preoție sfântă, ca să aduceți jertfe duhovnicești, bineplăcute lui Dumnezeu, prin Isus Hristos. 1 Petru 2:5.

Back to Articles