Article

# The Book of Daniel - Number Ninety-Six

Cartea lui Daniel - Numărul nouăzeci și șase

The Triple Application of Prophecy: Unlocking the Prophetic Framework for the Last Days

Aplicarea triplă a profeției: Descifrarea cadrului profetic pentru zilele din urmă

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word

The framework of William Miller’s prophetic message was the two desolating powers of paganism followed by papalism, and the framework of Future for America’s prophetic message is the three desolating powers of paganism, followed by papalism, followed by apostate Protestantism, but all being concurrent at the end. A primary prophetic key for Miller’s prophetic understanding was that “the daily” in the book of Daniel was a symbol of paganism, for it established the connection of the two desolating powers which became his framework of prophetic understanding. A primary prophetic key for Future for America’s prophetic understanding is also that “the daily” in the book of Daniel is a symbol of paganism, for the historical fulfillment of paganism established the sequence of events in Daniel eleven verses forty and forty-one, which became the framework of Future for America’s prophetic understanding.

Cadrul mesajului profetic al lui William Miller a constat în cele două puteri pustiitoare: păgânismul, urmat de papalitate, iar cadrul mesajului profetic al Future for America constă în cele trei puteri pustiitoare: păgânismul, urmat de papalitate, urmat de protestantismul apostat, însă toate fiind concomitente la sfârșit. O cheie profetică principală pentru înțelegerea profetică a lui Miller a fost aceea că „the daily” din cartea lui Daniel era un simbol al păgânismului, căci aceasta a stabilit legătura dintre cele două puteri pustiitoare, care a devenit cadrul înțelegerii sale profetice. O cheie profetică principală pentru înțelegerea profetică a Future for America este, de asemenea, aceea că „the daily” din cartea lui Daniel este un simbol al păgânismului, întrucât împlinirea istorică a păgânismului a stabilit succesiunea evenimentelor din Daniel unsprezece, versetele patruzeci și patruzeci și unu, care a devenit cadrul înțelegerii profetice al Future for America.

As is always the case with new light, the advancement of the truth unsealed in 1989 at the collapse of the Soviet Union was warred against by many various voices. The resistance brought against the truth invariably produced a clearer understanding of the truth. In those early controversies against the truth found in the last six verses of Daniel eleven, several prophetic rules that are located in the Bible were recognized as essential proofs to support the increase of knowledge that took place when the book of Daniel was unsealed in 1989. We are currently considering one of those rules, which we call “a triple application of prophecy.”

Așa cum se întâmplă întotdeauna cu lumina nouă, înaintarea adevărului desigilat în 1989, la prăbușirea Uniunii Sovietice, a fost combătută de numeroase și felurite voci. Opoziția îndreptată împotriva adevărului a produs invariabil o înțelegere mai clară a acestuia. În acele controverse timpurii împotriva adevărului cuprins în ultimele șase versete din Daniel unsprezece, mai multe reguli profetice aflate în Biblie au fost recunoscute ca dovezi esențiale pentru a susține sporirea cunoștinței care a avut loc când cartea lui Daniel a fost desigilată în 1989. În prezent analizăm una dintre aceste reguli, pe care o numim „o aplicare triplă a profeției”.

We began by looking at two triple applications that at one level are the same line, but at another level they are different. The first two manifestations of Rome (pagan and papal), establish the third manifestation of Modern Rome. The first two manifestations of Babylon (Babel and Babylon), established the third manifestation of Modern Babylon. Modern Rome is the beast of Revelation seventeen that Modern Babylon rides upon and reigns over. They are as distinct as is a cowboy from his horse, but they also commit spiritual fornication with each other, so at that level they are one. There are two other triple applications of prophecy which possess a similar relationship.

Am început prin a analiza două aplicații triple care, la un nivel, constituie aceeași linie, iar la un alt nivel sunt diferite. Primele două manifestări ale Romei (păgână și papală) stabilesc a treia manifestare a Romei moderne. Primele două manifestări ale Babilonului (Babel și Babilon) au stabilit a treia manifestare a Babilonului modern. Roma modernă este fiara din Apocalipsa șaptesprezece pe care Babilonul modern o călărește și peste care domnește. Ele sunt la fel de distincte pe cât este un cowboy de calul său, dar săvârșesc de asemenea curvie spirituală unul cu celălalt, astfel că la acel nivel sunt una. Există alte două aplicații triple ale profeției care prezintă o relație similară.

The first two manifestations of Elijah (Elijah and John the Baptist), establish the third Elijah of the last days. Along with that the first two messengers who prepare the way for the Messenger of the Covenant (John the Baptist and William Miller), establish the messenger who prepares the way for the Messenger of the Covenant in the last days. There are three important points to recognize with these two lines of triple applications of prophecy.

Primele două manifestări ale lui Ilie (Ilie și Ioan Botezătorul) stabilesc cel de-al treilea Ilie al zilelor de pe urmă. Totodată, primii doi soli care pregătesc calea pentru Solul Legământului (Ioan Botezătorul și William Miller) stabilesc solul care pregătește calea pentru Solul Legământului în zilele de pe urmă. Există trei puncte importante de remarcat cu privire la aceste două linii de aplicații triple ale profeției.

A first point is that the actual historical representatives of the two lines of triple applications of prophecy are essentially the same historical figures, but their purpose in the two representations are distinctly different. The second point is recognizing what the distinction between the two closely related triple applications of prophecy is. The distinction is that Elijah represents an external work in the last days, and the messenger that prepares the way for the Messenger of the Covenant, represents an internal work in the last days.

Un prim punct este că reprezentanții istorici propriu-ziși ai celor două linii ale aplicărilor triple ale profeției sunt, în esență, aceleași figuri istorice, dar scopurile lor în cele două reprezentări sunt net diferite. Al doilea punct constă în a recunoaște care este distincția dintre cele două aplicări triple ale profeției, strâns înrudite. Distincția constă în aceea că Ilie reprezintă o lucrare externă în zilele de pe urmă, iar solul care pregătește calea pentru Solul Legământului reprezintă o lucrare internă în zilele de pe urmă.

The third point to take note of is that Jesus, as Alpha and Omega, identifies the third Elijah, and also the third messenger that prepares the way, with both a first and a last Elijah messenger, and a first and last messenger who prepares the way for the Messenger of the Covenant. The Elijah messenger of the first angel and the Elijah messenger of the third angel make up the third fulfillment of Elijah, and the messenger who prepares the way is represented as the messenger of the movements of both the first and third angels.

Al treilea punct de luat aminte este că Isus, ca Alfa și Omega, îi identifică pe al treilea Ilie și, de asemenea, pe al treilea sol care pregătește calea, atât cu un prim și un ultim sol de tip Ilie, cât și cu un prim și un ultim sol care pregătește calea pentru Solul Legământului. Solul de tip Ilie al primului înger și solul de tip Ilie al celui de-al treilea înger alcătuiesc a treia împlinire a lui Ilie, iar solul care pregătește calea este reprezentat ca solul mișcărilor atât ale primului, cât și ale celui de-al treilea înger.

Elijah the prophet provides an illustration of the last-day confrontation between God’s people and the threefold union of Modern Rome in the confrontation at Mount Carmel.

Profetul Ilie oferă, în confruntarea de pe Muntele Carmel, o ilustrare a confruntării din timpul sfârșitului dintre poporul lui Dumnezeu și tripla uniune a Romei moderne.

Mount Carmel is located in northern Israel, near the Mediterranean coast. It runs roughly northwest to southeast and forms a prominent ridge that extends for about 39 miles (63 kilometers). The Valley of Megiddo, also known as the Jezreel Valley, is located to the southeast of Mount Carmel. Mount Carmel and the Valley of Megiddo are relatively close to each other in terms of distance. The distance between them, in a straight line (as the crow flies), is approximately 20 to 25 miles (32 to 40 kilometers). To the west of Mount Carmel lies the Mediterranean Sea, and to the east of the Valley of Megiddo and the Jezreel Valley lies the Sea of Galilee, also known as Lake Tiberias or the Lake of Kinneret.

Muntele Carmel este situat în nordul Israelului, în apropierea coastei Mării Mediterane. El se întinde aproximativ de la nord-vest la sud-est și formează o culme proeminentă care se extinde pe circa 39 de mile (63 de kilometri). Valea Megido, cunoscută și ca Valea Izreel, este situată la sud-est de Muntele Carmel. Muntele Carmel și Valea Megido se află relativ aproape una de cealaltă din punct de vedere al distanței. Distanța dintre ele, în linie dreaptă (pe calea aerului), este de aproximativ 20 până la 25 de mile (32 până la 40 de kilometri). La vest de Muntele Carmel se află Marea Mediterană, iar la est de Valea Megido și de Valea Izreel se află Marea Galileii, cunoscută și ca Lacul Tiberiada sau Lacul Kinneret.

In the Revelation the battle of Armageddon is identifying the Valley of Megiddo, and inspiration did not want students of prophecy to believe that the book of Revelation was identifying its message in literal terms, so when it identified Armageddon (Megiddo) as Armageddon it used the word “har,” which means mountain to make it clear that the battle was a spiritual representation of the final battle which the dragon, beast and false prophet lead the world to.

În Apocalipsă, bătălia de la Armaghedon este identificată cu Valea Megido, iar inspirația nu a dorit ca studenții profeției să creadă că Apocalipsa își exprimă mesajul în termeni literali; de aceea, când a numit Armaghedonul (Megido) «Armaghedon», a folosit cuvântul «har», care înseamnă «munte», pentru a arăta limpede că bătălia era o reprezentare spirituală a bătăliei finale spre care balaurul, fiara și profetul mincinos conduc lumea.

By identifying Megiddo as Armageddon, John made sure it was not to be understood as a literal geographical location, for Megiddo is a valley and has no mountains. In close proximity is Mount Carmel where Elijah’s confrontation with Ahab and the prophets of Jezebel occurred, thus both Megiddo and Mount Carmel are both illustrations of the final battle of Armageddon.

Prin identificarea lui Megiddo drept Armaghedon, Ioan a făcut clar că acesta nu trebuie înțeles ca un loc geografic literal, fiindcă Megiddo este o vale și nu are munți. În imediata vecinătate se află Muntele Carmel, unde a avut loc confruntarea lui Ilie cu Ahab și cu profeții Izabelei; astfel, atât Megiddo, cât și Muntele Carmel sunt ilustrații ale bătăliei finale de la Armaghedon.

If you were to draw a triangle with Jerusalem, Mount Carmel, and the Valley of Megiddo, Jerusalem would be situated to the southeast corner of that triangle, with Mount Carmel to the northwest and the Valley of Megiddo to the northeast. The area that symbolically represents the battle of Armageddon is bordered by two seas, and the king of the north (the whore of Modern Babylon) comes to his end between the seas and the glorious holy mountain. And at that time human probation closes.

Dacă ai trasa un triunghi având drept vârfuri Ierusalimul, Muntele Carmel și Valea Megido, Ierusalimul s-ar afla în colțul de sud-est al acelui triunghi, Muntele Carmel la nord-vest, iar Valea Megido la nord-est. Regiunea care reprezintă simbolic bătălia de la Armaghedon este mărginită de două mări, iar împăratul de la miazănoapte (desfrânata Babilonului Modern) își găsește sfârșitul între mări și muntele glorios și sfânt. Și în vremea aceea se închide timpul de probă al omenirii.

> But tidings out of the east and out of the north shall trouble him: therefore he shall go forth with great fury to destroy, and utterly to make away many. And he shall plant the tabernacles of his palace between the seas in the glorious holy mountain; yet he shall come to his end, and none shall help him. And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. Daniel 11:44–12:1.

> Dar vești dinspre răsărit și dinspre miazănoapte îl vor tulbura; de aceea va porni cu mare furie ca să nimicească și să piardă cu desăvârșire pe mulți. Și își va așeza corturile palatului său între mări, pe muntele cel slăvit și sfânt; totuși va ajunge la sfârșitul lui și nimeni nu-i va veni în ajutor. Și în vremea aceea se va ridica Mihail, marele voievod care stă pentru fiii poporului tău; și va fi un timp de strâmtorare, cum n-a mai fost de când sunt neamuri până la vremea aceea; și în vremea aceea poporul tău va fi izbăvit, oricine va fi găsit scris în carte. Daniel 11:44–12:1.

The triple application of Elijah represents the external confrontation of God’s people with the king of the north, who is the head of the threefold union of the dragon, the beast and the false prophet that leads the world to Armageddon. Elijah’s three enemies that typified the threefold union were Ahab, who was the king of the ten northern tribes representing the ten kings of Revelation seventeen, who commit fornication with the whore of Babylon, and who agree to give their kingdom to the whore for “one hour”, which is “the hour” of the Sunday law crisis. The whore of Babylon was represented by Jezebel, and Jezebel’s prophets of Baal and the priests of the grove represent the false prophet.

Aplicarea triplă a lui Ilie reprezintă confruntarea externă a poporului lui Dumnezeu cu împăratul de la miazănoapte, care este capul unirii întreite a balaurului, fiarei și profetului mincinos, care conduce lumea la Armaghedon. Cei trei dușmani ai lui Ilie, care preînchipuiau unirea întreită, erau Ahab, care era împăratul celor zece seminții din nord, reprezentând pe cei zece regi din Apocalipsa șaptesprezece, care săvârșesc curvie cu desfrânata Babilonului și care se învoiesc să-și dea împărăția desfrânatei pentru „un ceas”, care este „ceasul” crizei legii duminicale. Desfrânata Babilonului era reprezentată de Izabela, iar profeții lui Baal ai Izabelei și preoții dumbravei îl reprezintă pe profetul mincinos.

The Sunday law crisis begins with the soon-coming Sunday law in the United States and ends when Michael stands up. When that Sunday law arrives the second voice of Revelation chapter eighteen, calls God’s other flock out of Babylon. The period of time from the call out of Babylon until the close of probation is the period of the judgment of the whore of Babylon. It is also the period of time when the Holy Spirit is poured out without measure. It is the “hour,” that the ten kings agree to co-rule with the whore of Tyre, who is no longer forgotten. It is the “hour,” of the great “earthquake” of Revelation eleven, when the one hundred and forty-four thousand are lifted up as an ensign.

Criza legii duminicale începe odată cu iminenta lege duminicală din Statele Unite și se încheie când Mihail se va ridica. Când acea lege duminicală sosește, a doua voce din capitolul optsprezece al Apocalipsei cheamă cealaltă turmă a lui Dumnezeu afară din Babilon. Perioada de timp de la chemarea de a ieși din Babilon până la închiderea timpului de probă este perioada judecății desfrânatei Babilonului. Este, de asemenea, perioada în care Duhul Sfânt este turnat fără măsură. Este "ceasul" în care cei zece regi se învoiesc să domnească împreună cu desfrânata Tirului, care nu mai este uitată. Este "ceasul" marelui "cutremur" din capitolul unsprezece al Apocalipsei, când cei o sută patruzeci și patru de mii sunt înălțați ca un stindard.

> And the kings of the earth, who have committed fornication and lived deliciously with her, shall bewail her, and lament for her, when they shall see the smoke of her burning, Standing afar off for the fear of her torment, saying, Alas, alas that great city Babylon, that mighty city! for in one hour is thy judgment come. Revelation 18:9, 10.

> Și împărații pământului, care au desfrânat cu ea și au trăit în desfătări împreună cu ea, o vor plânge și o vor jeli, când vor vedea fumul arderii ei, stând departe de frica chinului ei, zicând: Vai! Vai de cetatea cea mare, Babilonul, cetatea cea puternică! căci într-un singur ceas a venit judecata ta. Apocalipsa 18:9, 10.

Just as John identified Megiddo as the mountain (“har”) of Megiddo to identify a spiritual and not a literal truth, the judgment of the whore of Babylon and Tyre is identified as occurring during the “hour,” and also in a “day.”

Așa cum Ioan a desemnat Meghido drept muntele ("har") Meghido, pentru a indica un adevăr spiritual, nu unul literal, judecata Desfrânatei Babilonului și a Tirului este identificată ca având loc în "ceas" și, totodată, într-o "zi".

> Therefore shall her plagues come in one day, death, and mourning, and famine; and she shall be utterly burned with fire: for strong is the Lord God who judgeth her. Revelation 18:8.

> De aceea, într-o singură zi vor veni urgiile ei: moarte, jale și foamete; și ea va fi cu desăvârșire arsă în foc, căci puternic este Domnul Dumnezeu, Cel ce o judecă. Apocalipsa 18:8.

After October 22, 1844 prophetic time is no longer to be applied prophetically and the judgment of the papal power is therefore represented as occurring in an “hour,” and also as in a “day.” The “hour” of her judgment is the prophetic period from the Sunday law in the United States until probation closes. It is important to mark this period when considering the Elijah of the last days, for Elijah’s battle of Mount Carmel follows the internal testing of God’s people of the last days, and the testing period for both the church and the world contain the same prophetic beginnings and endings.

După 22 octombrie 1844, timpul profetic nu mai urmează a fi aplicat profetic, iar judecata puterii papale este, prin urmare, reprezentată ca având loc într-o „oră” și, de asemenea, într-o „zi”. „Ora” judecății ei este perioada profetică de la legea duminicală din Statele Unite până la închiderea timpului de probă. Este important să notăm această perioadă atunci când luăm în considerare pe Ilie al zilelor de pe urmă, căci lupta lui Ilie de pe Muntele Carmel urmează testării lăuntrice a poporului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, iar perioada de testare atât pentru biserică, cât și pentru lume conține aceleași începuturi și sfârșituri profetice.

The two voices of Revelation eighteen, represent two distinct calls to two churches. The first church is the one hundred and forty-four thousand of Revelation chapter seven, and the second church that is called is the great multitude of Revelation chapter seven. The call to the one hundred and forty-four thousand is made while the Holy Spirit is being poured out in measure, and the call to the great multitude is made when the Holy Spirit is being poured out without measure.

Cele două glasuri din Apocalipsa, capitolul optsprezece, reprezintă două chemări distincte către două biserici. Prima biserică o constituie cei o sută patruzeci și patru de mii din Apocalipsa, capitolul șapte, iar a doua biserică chemată este marea mulțime din Apocalipsa, capitolul șapte. Chemarea adresată celor o sută patruzeci și patru de mii are loc în vreme ce Duhul Sfânt este revărsat cu măsură, iar chemarea adresată marii mulțimi are loc atunci când Duhul Sfânt este revărsat fără măsură.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils” (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, “teaching for doctrines the commandments of men” (Matthew 15:9).

> Proorocul spune: „Am văzut un alt înger coborând din cer, având mare putere; și pământul s-a luminat de slava lui. Și a strigat cu putere, cu glas puternic, zicând: A căzut, a căzut Babilonul cel mare și a ajuns locuință a demonilor” (Apocalipsa 18:1, 2). Aceasta este aceeași solie care a fost dată de al doilea înger. Babilonul a căzut, „pentru că a făcut pe toate neamurile să bea din vinul mâniei curviei ei” (Apocalipsa 14:8). Ce este acel vin? — Doctrinele ei false. Ea a dat lumii un sabat fals în locul Sabatului celei de-a patra porunci și a repetat minciuna pe care Satana i-a spus-o întâi Evei în Eden — nemurirea naturală a sufletului. Multe erori înrudite a răspândit pe scară largă, „învățând ca învățături porunci omenești” (Matei 15:9).

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> Când Isus Și-a început lucrarea publică, El a curățit Templul de profanarea sa sacrilegă. Printre ultimele acte ale lucrării Sale a fost a doua curățire a Templului. Astfel, în ultima lucrare pentru avertizarea lumii, bisericilor le sunt adresate două chemări distincte. Solia celui de-al doilea înger este: "A căzut, a căzut Babilonul, cetatea cea mare, pentru că a adăpat toate neamurile din vinul mâniei desfrânării ei" (Apocalipsa 14:8). Iar în strigătul cel tare al soliei îngerului al treilea se aude din cer un glas, zicând: "Ieșiți din mijlocul ei, poporul Meu, ca să nu fiți părtași la păcatele ei și să nu primiți din plăgile ei. Căci păcatele ei au ajuns până la cer și Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei" (Apocalipsa 18:4, 5). Solii alese, cartea 2, 118.

The mighty angel came down in fulfillment of Revelation chapter eighteen, when the great buildings of New York City were brought down on September 11, 2001, with the arrival of the “east wind” of Islam. He then cried “mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils.” And then in verse four another voice “is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people.’” Those two voices are “two distinct calls made to the churches.” The two distinct churches of God in the last days are identified as the one hundred and forty-four thousand and the great multitude.

Îngerul cel puternic a coborât ca împlinire a Apocalipsei, capitolul optsprezece, când marile clădiri ale orașului New York au fost prăbușite la 11 septembrie 2001, odată cu sosirea "vântului de răsărit" al Islamului. Apoi a strigat "cu putere, cu glas tare, zicând: Babilonul cel mare a căzut, a căzut și a ajuns locuință a demonilor." Iar apoi, în versetul patru, un alt glas "se aude din cer, zicând: 'Ieșiți din ea, poporul Meu'." Acele două glasuri sunt "două chemări distincte adresate bisericilor." Cele două biserici distincte ale lui Dumnezeu din zilele de pe urmă sunt identificate drept cei o sută patruzeci și patru de mii și marea mulțime.

The testing period for the one hundred and forty-four thousand begins with Islam of the third Woe, which Isaiah identifies as the “day of the east wind.” That testing period ends with the soon-coming Sunday law in the United States and the enforcement of the mark of the beast. The beast is the counterfeit king of the north, the head of modern Babylon. Babylon is the lion in Daniel chapter seven, and the disobedient prophet from Judah, who represents Laodicean Adventism, that dies in the period that begins with the “ass” of Islam (September 11, 2001), and ends with the “lion,” (Modern Babylon).

Perioada de încercare pentru cei o sută patruzeci și patru de mii începe odată cu Islamul celui de-al treilea „Vai”, pe care Isaia îl identifică drept „ziua vântului de răsărit”. Acea perioadă de încercare se încheie odată cu legea duminicală iminentă din Statele Unite și cu impunerea semnului fiarei. Fiara este falsul rege de la miazănoapte, capul Babilonului modern. Babilonul este leul din Daniel, capitolul șapte, iar profetul neascultător din Iuda, care reprezintă adventismul laodicean, moare în perioada care începe cu „asinul” Islamului (11 septembrie 2001) și se încheie cu „leul” (Babilonul modern).

In the period of time represented as “the tomb” of the disobedient prophet of Laodicean Adventism, the latter rain is measured out, as a distinct call is made to the church of the one hundred and forty-four thousand. When that period ends, at the “hour” of the “great earthquake”, representing the Sunday law in the United States; the period of the second voice of Revelation eighteen, arrives with the implementation of the mark of the beast, which is the mark of the king of the north. At the same time Islam of the third Woe is used to bring a progressive escalating judgment upon an apostate world. The message proclaimed by the “ensign” of the one hundred and forty-four thousand during that second distinct call to the church of the “great multitude” identifies the “mark” of the “king of the north”, and the role of Islam of the third Woe, represented as the “children of the east”.

În perioada de timp reprezentată ca "mormântul" profetului neascultător al Adventismului laodicean, ploaia târzie este împărțită cu măsură, pe măsură ce este făcut un apel distinct către biserica celor o sută patruzeci și patru de mii. Când acea perioadă se încheie, la "ora" "marelui cutremur", care reprezintă legea duminicală în Statele Unite; perioada celei de-a doua voci din Apocalipsa optsprezece sosește odată cu aplicarea semnului fiarei, care este semnul împăratului de la miazănoapte. În același timp, Islamul celei de-a treia Vai este folosit pentru a aduce o judecată în escaladare progresivă asupra unei lumi apostate. Mesajul proclamat de "stindardul" celor o sută patruzeci și patru de mii în timpul acelui al doilea apel distinct către biserica "marii mulțimi" identifică "semnul" "împăratului de la miazănoapte" și rolul Islamului celei de-a treia Vai, reprezentat ca "fiii răsăritului".

The message that enrages the papal power in verse forty-four of Daniel chapter eleven, and the message that initiates the final papal bloodbath, is represented as “tidings out of the east” (Islam) and “the north” (the mark of the beast). In that period, as with the previous period, Islam of the “east wind” brings judgment upon the United States to begin the period, and the period ends when the king of the north comes to his end, “between the seas and the glorious holy mountain”, in the valley of Megiddo and the Mount at Carmel.

Mesajul care înfurie puterea papală în versetul patruzeci și patru din capitolul unsprezece al cărții Daniel, și mesajul care declanșează baia de sânge papală finală, sunt reprezentate drept „vești din răsărit” (Islam) și „din miazănoapte” (semnul fiarei). În acea perioadă, ca și în perioada anterioară, Islamul „vântului de răsărit” aduce judecată asupra Statelor Unite pentru a inaugura perioada, iar perioada se încheie când împăratul de la miazănoapte își găsește sfârșitul, „între mări și muntele cel sfânt și slăvit”, în valea Meghido și la Muntele Carmel.

The judgment period for modern Babylon that represents her deathbed (tomb), begins with the symbol of the east and ends with the symbol of the north, just as the deathbed for the disobedient Laodicean prophet ended in the first distinct call to the churches. The tomb (deathbed) that both the lying prophet of Bethel and the disobedient prophet of Judah are buried in is represented between an “ass” and a “lion”.

Perioada de judecată pentru Babilonul modern, care îi reprezintă patul de moarte (mormântul), începe cu simbolul răsăritului și se încheie cu simbolul nordului, întocmai cum patul de moarte al profetului laodicean neascultător a luat sfârșit odată cu prima chemare distinctă adresată bisericilor. Mormântul (patul de moarte) în care sunt îngropați atât profetul mincinos din Betel, cât și profetul neascultător din Iuda este reprezentat între un „asin” și un „leu”.

Elijah represents God’s last day people who were confronted with a threefold enemy represented by Ahab, Jezebel and Jezebel’s prophets. Jezebel is the symbol of the papal power in the fourth church of Thyatira, and her prophets at Carmel were represented by the prophets of Baal and the priests of the grove. Baal represents a male deity and the priests of the grove represented Ashtaroth, a female deity, thus Jezebel’s false prophets consisted of male and female, representing the combination of Church and State that is represented by the image of the beast in the book of Revelation.

Ilie reprezintă poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, care s-a confruntat cu un dușman triplu, reprezentat de Ahab, Izabela și profeții Izabelei. Izabela este simbolul puterii papale în cea de-a patra biserică, Tiatira, iar profeții ei de pe Carmel au fost reprezentați de profeții lui Baal și de preoții dumbravei. Baal reprezintă o divinitate masculină, iar preoții dumbravei o reprezentau pe Astarte, o divinitate feminină; astfel, falșii profeți ai Izabelei erau alcătuiți din bărbați și femei, reprezentând combinația dintre Biserică și Stat, care este reprezentată de chipul fiarei în cartea Apocalipsei.

It is the United States that first erects an image of the beast in the United States and thereafter in the world, and it is the United States that is the false prophet of the threefold union. Ahab, the king of the ten tribes, represents the ten kings of Revelation seventeen, that is the dragon, and Jezebel is the beast. Elijah was in confrontation with the threefold union of Modern Babylon, at Mount Carmel, where the whore of Babylon comes to her end with none to help. The triple application of Elijah represents the external confrontation which is brought against God’s last-day people, and Elijah represents the prophet that is in direct confrontation with those three powers.

Tocmai Statele Unite sunt cele care ridică mai întâi chipul fiarei pe teritoriul Statelor Unite, iar apoi în lume, și tot Statele Unite sunt profetul mincinos al uniunii triple. Ahab, regele celor zece seminții, îi reprezintă pe cei zece împărați din Apocalipsa, capitolul șaptesprezece, adică balaurul, iar Izabela este fiara. Ilie s-a aflat în confruntare cu uniunea triplă a Babilonului modern, pe Muntele Carmel, unde desfrânata Babilonului își găsește sfârșitul fără ca nimeni s-o ajute. Aplicarea triplă a lui Ilie reprezintă confruntarea exterioară îndreptată împotriva poporului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, iar Ilie îl reprezintă pe profetul care se află în confruntare directă cu acele trei puteri.

An important element of Elijah’s story is the “rain,” which represents the latter rain that is poured out in the history of the confrontation. Leading up to the confrontation at Mount Carmel, Elijah has plainly stated that there would be no rain, except at his word. The period that leads up to the “hour” of Jezebel’s judgment is the period represented by the first distinct “voice” given to the churches. That “voice” arrived on September 11, 2001, and in that period the “rain” was only “measured”, and in that period, there were two competing latter rain messages that were involved with Habakkuk’s debate. One was the counterfeit message of weeping for Tammuz, that represented a “peace and safety message”, and the other was the true message of the third Woe of Islam.

Un element important al istoriei lui Ilie este „ploaia”, care reprezintă ploaia târzie revărsată în istoria confruntării. Înainte de confruntarea de pe Muntele Carmel, Ilie a afirmat limpede că nu va fi ploaie decât la cuvântul său. Perioada care duce la „ceasul” judecății Izabelei este perioada reprezentată de primul „glas” distinct dat bisericilor. Acel „glas” a sosit la 11 septembrie 2001, iar în acea perioadă „ploaia” a fost doar „măsurată”, iar în aceeași perioadă au existat două mesaje concurente ale ploii târzii, implicate în dezbaterea lui Habacuc. Unul era mesajul contrafăcut al plângerii pentru Tammuz, care reprezenta un „mesaj de pace și liniște”, iar celălalt era adevăratul mesaj al celui de-al treilea Vai al Islamului.

The true “latter rain” message was based upon the role of Islam of the third Woe. That message originated at one source (which was Future for America), and the two messages contended for supremacy until history confirmed the validity of the true message, and also confirmed the foolishness of a “peace and safety” message in such a time as this.

Adevăratul mesaj al „ploii târzii” a fost întemeiat pe rolul Islamului în al treilea „Vai”. Acest mesaj a izvorât dintr-o singură sursă (și anume Future for America), iar cele două mesaje au disputat supremația până când istoria a confirmat validitatea mesajului adevărat și a confirmat, de asemenea, nebunia unui mesaj de „pace și siguranță” într-un timp ca acesta.

> “The prophecies of Daniel and of John are to be understood. They interpret each other. They give to the world truths which everyone should understand. These prophecies are to be witness in the world. By their fulfillment in these last days, they will explain themselves.” Kress Collection, 105.

> Profețiile lui Daniel și ale lui Ioan sunt menite să fie înțelese. Ele se interpretează reciproc. Ele oferă lumii adevăruri pe care fiecare ar trebui să le înțeleagă. Aceste profeții trebuie să fie o mărturie în lume. Prin împlinirea lor în aceste zile de pe urmă, ele se vor explica de la sine. Colecția Kress, 105.

The first fulfillment of Elijah in the triple application of Elijah, is confirmed by the second Elijah, who Jesus identified as John the Baptist. Together those two witnesses establish the third Elijah.

Prima împlinire a lui Ilie în cadrul triplei aplicări a lui Ilie este confirmată de al doilea Ilie, pe care Isus l-a identificat drept Ioan Botezătorul. Împreună, acei doi martori îl stabilesc pe cel de-al treilea Ilie.

> And as they departed, Jesus began to say unto the multitudes concerning John, What went ye out into the wilderness to see? A reed shaken with the wind? But what went ye out for to see? A man clothed in soft raiment? behold, they that wear soft clothing are in kings’ houses. But what went ye out for to see? A prophet? yea, I say unto you, and more than a prophet. For this is he, of whom it is written, Behold, I send my messenger before thy face, which shall prepare thy way before thee. Verily I say unto you, Among them that are born of women there hath not risen a greater than John the Baptist: notwithstanding he that is least in the kingdom of heaven is greater than he. And from the days of John the Baptist until now the kingdom of heaven suffereth violence, and the violent take it by force. For all the prophets and the law prophesied until John. And if ye will receive it, this is Elias, which was for to come. He that hath ears to hear, let him hear. Matthew 11:7–15.

> Și pe când ei plecau, Iisus a început să spună mulțimilor despre Ioan: Ce ați ieșit în pustie să vedeți? O trestie clătinată de vânt? Dar ce ați ieșit să vedeți? Un om îmbrăcat în veșminte moi? Iată, cei ce poartă veșminte moi sunt în casele împăraților. Dar ce ați ieșit să vedeți? Un proroc? Da, vă spun, și mai mult decât un proroc. Căci acesta este cel despre care este scris: Iată, trimit înaintea feței Tale pe trimisul Meu, care-Ți va pregăti calea înaintea Ta. Adevărat grăiesc vouă: Între cei născuți din femei nu s-a ridicat unul mai mare decât Ioan Botezătorul; totuși cel mai mic în Împărăția cerurilor este mai mare decât el. Iar din zilele lui Ioan Botezătorul până acum, Împărăția cerurilor suferă sila, și cei silnici o răpesc. Căci toți prorocii și Legea au prorocit până la Ioan. Și dacă voiți să primiți, el este Ilie, cel ce avea să vină. Cine are urechi de auzit, să audă. Matei 11:7-15.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “Today, in the spirit and power of Elias and of John the Baptist, messengers of God’s appointment are calling the attention of a judgment-bound world to the solemn events soon to take place in connection with the closing hours of probation and the appearance of Christ Jesus as King of kings and Lord of lords. Soon every man is to be judged for the deeds done in the body. The hour of God’s judgment has come, and upon the members of His church on earth rests the solemn responsibility of giving warning to those who are standing as it were on the very brink of eternal ruin. To every human being in the wide world who will give heed must be made plain the principles at stake in the great controversy being waged, principles upon which hang the destinies of all mankind.

> Astăzi, în duhul și puterea lui Ilie și a lui Ioan Botezătorul, soli rânduiți de Dumnezeu atrag atenția unei lumi sortite judecății asupra solemnelor evenimente care urmează curând să aibă loc, în legătură cu ceasurile de închidere ale timpului de probă și cu arătarea lui Hristos Isus ca Împărat al împăraților și Domn al domnilor. În curând, fiecare om va fi judecat pentru faptele săvârșite în trup. A sosit ceasul judecății lui Dumnezeu, iar asupra membrilor Bisericii Sale de pe pământ revine solemna responsabilitate de a da avertizare celor care stau, ca și cum ar fi, chiar pe marginea pieirii veșnice. Fiecărei ființe omenești din întreaga lume care va lua aminte trebuie să i se facă limpede principiile aflate în joc în marea controversă care se poartă, principii de care atârnă destinele întregii omeniri.

> “In these final hours of probation for the sons of men, when the fate of every soul is so soon to be decided forever, the Lord of heaven and earth expects His church to arouse to action as never before. Those who have been made free in Christ through a knowledge of precious truth, are regarded by the Lord Jesus as His chosen ones, favored above all other people on the face of the earth; and He is counting on them to show forth the praises of Him who hath called them out of darkness into marvelous light. The blessings which are so liberally bestowed are to be communicated to others. The good news of salvation is to go to every nation, kindred, tongue, and people.

> În aceste ceasuri din urmă ale timpului de probă pentru fiii oamenilor, când soarta fiecărui suflet urmează în curând să fie hotărâtă pentru veșnicie, Domnul cerului și al pământului așteaptă ca Biserica Sa să se trezească la acțiune ca niciodată până acum. Cei care au fost făcuți liberi în Hristos prin cunoașterea adevărului de mare preț sunt priviți de Domnul Isus drept aleșii Săi, favorizați mai presus de toți ceilalți oameni de pe fața pământului; iar El contează pe ei să vestească laudele Celui care i-a chemat din întuneric la lumina Sa minunată. Binecuvântările care sunt revărsate cu atâta larghețe trebuie împărtășite altora. Vestea bună a mântuirii trebuie să ajungă la orice neam, seminție, limbă și popor.

> “In the visions of the prophets of old the Lord of glory was represented as bestowing special light upon His church in the days of darkness and unbelief preceding His second coming. As the Sun of Righteousness, He was to arise upon His church, ‘with healing in His wings.’ Malachi 4:2. And from every true disciple was to be diffused an influence for life, courage, helpfulness, and true healing.

> În vedeniile profeților din vechime, Domnul slavei era înfățișat ca revărsând o lumină deosebită asupra Bisericii Sale în zilele de întuneric și necredință premergătoare celei de-a doua Veniri a Sa. Ca Soarele Dreptății, El avea să răsară peste Biserica Sa, „cu tămăduire în aripile Lui”. Maleahi 4:2. Iar din fiecare ucenic adevărat avea să se răspândească o influență de viață, de curaj, de ajutorare și de adevărată tămăduire.

> “The coming of Christ will take place in the darkest period of this earth’s history. The days of Noah and of Lot picture the condition of the world just before the coming of the Son of man. The Scriptures, pointing forward to this time, declare that Satan will work with all power and ‘with all deceivableness of unrighteousness.’ 2 Thessalonians 2:9, 10. His working is plainly revealed by the rapidly increasing darkness, the multitudinous errors, heresies, and delusions of these last days. Not only is Satan leading the world captive, but his deceptions are leavening the professed churches of our Lord Jesus Christ. The great apostasy will develop into darkness deep as midnight. To God’s people it will be a night of trial, a night of weeping, a night of persecution for the truth’s sake. But out of that night of darkness God’s light will shine.” Prophets and Kings, 716, 717.

> „Venirea lui Hristos va avea loc în cea mai întunecată perioadă a istoriei acestui pământ. Zilele lui Noe și ale lui Lot zugrăvesc starea lumii chiar înainte de venirea Fiului omului. Scripturile, privind înainte la acest timp, declară că Satana va lucra cu toată puterea și 'cu toată amăgirea nelegiuirii'. 2 Tesaloniceni 2:9, 10. Lucrarea lui este arătată în mod limpede prin întunericul ce se adâncește cu repeziciune, prin nenumărate erori, erezii și amăgiri ale acestor zile de pe urmă. Nu numai că Satana ține lumea în robie, ci amăgirile lui dospesc bisericile care se numesc ale Domnului nostru Isus Hristos. Marea apostazie va ajunge la un întuneric adânc ca miezul nopții. Pentru poporul lui Dumnezeu va fi o noapte de încercare, o noapte de plâns, o noapte de persecuție de dragul adevărului. Dar din acea noapte a întunericului va străluci lumina lui Dumnezeu.” Profeți și regi, 716, 717.

Back to Articles