Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Twenty

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană - Numărul douăzeci

Number Twenty

Numărul douăzeci

Author

Jeff Pippenger

Published

December 26, 2025

Formats

PDF
Word

The book of Joel identifies that the destruction of God’s vineyard occurs in the fourth generation.

Cartea lui Ioel identifică faptul că distrugerea viei lui Dumnezeu are loc în a patra generație.

> The word of the Lord that came to Joel the son of Pethuel.

> Cuvântul Domnului care a fost către Ioel, fiul lui Petuel.

> Hear this, ye old men, and give ear, all ye inhabitants of the land. Hath this been in your days, or even in the days of your fathers? Tell ye your children of it, and let your children tell their children, and their children another generation.

> Ascultați aceasta, voi, bătrâni, și plecați-vă urechea, toți locuitorii țării. S-a întâmplat aceasta în zilele voastre sau chiar în zilele părinților voștri? Spuneți-le copiilor voștri despre aceasta, iar copiii voștri să le spună copiilor lor, și copiii lor unei alte generații.

> That which the palmerworm hath left hath the locust eaten; and that which the locust hath left hath the cankerworm eaten; and that which the cankerworm hath left hath the caterpiller eaten.

> Ceea ce a lăsat viermele a mâncat lăcusta; iar ceea ce a lăsat lăcusta a mâncat larva; iar ceea ce a lăsat larva a mâncat omida.

> Awake, ye drunkards, and weep; and howl, all ye drinkers of wine, because of the new wine; for it is cut off from your mouth. Joel 1:1–5.

> Treziți-vă, bețivilor, și plângeți; și jeliți-vă, toți băutorii de vin, din pricina mustului; căci vi s-a luat de la gură. Ioel 1:1-5.

The parable of the ten virgins is the parable of Adventism, and the awakening in the parable occurs when the wheat and tares are separated, at which point, the tares awaken to the fact that they have been “cut off” from the “new wine.” The word “cut off” represents Abram’s first covenant step where a heifer, she-goat and ram were cut into two pieces in the ritual to ratify the covenant with blood. In that very same covenant passage, God identifies that He will visit His people in judgment during the fourth generation.

Pilda celor zece fecioare este pilda Adventismului, iar trezirea prezentată în pildă are loc atunci când grâul și neghina sunt despărțite, moment în care neghina își dă seama că a fost „tăiată” de la „vinul nou”. Termenul „tăiat” reprezintă prima etapă a legământului în cazul lui Avram, când o juncă, o capră și un berbec au fost despicați în două, în cadrul ritualului de ratificare a legământului prin sânge. În chiar acel pasaj al legământului, Dumnezeu precizează că Își va cerceta poporul în judecată în a patra generație.

> And he said unto Abram, Know of a surety that thy seed shall be a stranger in a land that is not theirs, and shall serve them; and they shall afflict them four hundred years; And also that nation, whom they shall serve, will I judge: and afterward shall they come out with great substance. And thou shalt go to thy fathers in peace; thou shalt be buried in a good old age. But in the fourth generation they shall come hither again: for the iniquity of the Amorites is not yet full. Genesis 15:13–16.

> Și i-a zis lui Avram: Să știi de bună seamă că sămânța ta va fi străină într-o țară care nu va fi a ei; le va sluji, iar ei o vor asupri patru sute de ani; dar și neamul acela, căruia îi va sluji, îl voi judeca; și după aceea va ieși cu mare avuție. Iar tu te vei duce la părinții tăi în pace; vei fi îngropat la o bătrânețe bună. Iar în a patra generație se vor întoarce iarăși aici; căci nelegiuirea Amoriților nu este încă deplină. Geneza 15:13-16.

When the prophecy was fulfilled in the fourth generation, in the generation of Moses, the Lord set forth the Ten Commandments as a symbol of the covenant with God and His chosen people. In the second of those ten laws the light of Abram’s four generations was magnified.

Când profeția s-a împlinit în a patra generație, în generația lui Moise, Domnul a rânduit Cele Zece Porunci ca simbol al legământului cu Dumnezeu și cu poporul Său ales. În a doua dintre acele zece legi, lumina celor patru generații ale lui Abram a fost sporită.

> Thou shalt not make unto thee any graven image, or any likeness of anything that is in heaven above, or that is in the earth beneath, or that is in the water under the earth: Thou shalt not bow down thyself to them, nor serve them: for I the Lord thy God am a jealous God, visiting the iniquity of the fathers upon the children unto the third and fourth generation of them that hate me; And shewing mercy unto thousands of them that love me, and keep my commandments. Exodus 20:4–6.

> Să nu-ți faci chip cioplit, nici vreo asemănare a vreunui lucru care este în cer sus, sau pe pământ jos, sau în apele de sub pământ: Să nu te închini înaintea lor și să nu le slujești; căci Eu, Domnul Dumnezeul tău, sunt un Dumnezeu gelos, care pedepsesc nelegiuirea părinților asupra copiilor până la al treilea și al patrulea neam al celor ce Mă urăsc; și arăt îndurare față de mii dintre cei ce Mă iubesc și păzesc poruncile Mele. Exodul 20:4-6.

The four generations of Abram’s covenant was incorporated into the magnification of God’s character as a jealous God. His jealousy is contrasted with graven images. With Abram’s fourth generation we also find a progressive judgment. The judgment was upon the nation where God’s people were in bondage, as well as upon God’s people, and after that, the Amorites would be judged. Abram identifies a progressive judgment process that begins with God’s house and moves through the world progressively, and the second commandment identifies that the judgment process divides mankind into a class of those who hate God, and a class of those who love God, thus typifying the Sunday law which shouts out, “If you love me, keep my commandments.”

Cele patru generații ale legământului lui Abram au fost incluse în evidențierea caracterului lui Dumnezeu ca Dumnezeu gelos. Gelozia Sa este pusă în contrast cu chipurile cioplite. Odată cu a patra generație a lui Abram găsim, de asemenea, o judecată progresivă. Judecata a fost asupra națiunii în care poporul lui Dumnezeu se afla în robie, precum și asupra poporului lui Dumnezeu, iar după aceea amoriții aveau să fie judecați. Abram identifică un proces de judecată progresiv care începe cu casa lui Dumnezeu și se desfășoară progresiv în lume, iar a doua poruncă arată că procesul de judecată împarte omenirea într-o clasă a celor care Îl urăsc pe Dumnezeu și o clasă a celor care Îl iubesc pe Dumnezeu, tipificând astfel legea duminicală, care strigă: „Dacă Mă iubiți, păziți poruncile Mele.”

In the same period that the Law is being delivered at Sinai, Moses is shown God’s character.

În aceeași perioadă în care Legea este dată la Sinai, lui Moise i se arată caracterul lui Dumnezeu.

> And the Lord said unto Moses, Hew thee two tables of stone like unto the first: and I will write upon these tables the words that were in the first tables, which thou brakest. And be ready in the morning, and come up in the morning unto mount Sinai, and present thyself there to me in the top of the mount. And no man shall come up with thee, neither let any man be seen throughout all the mount; neither let the flocks nor herds feed before that mount.

> Și Domnul i-a zis lui Moise: „Cioplește-ți două table de piatră asemenea celor dintâi; iar Eu voi scrie pe aceste table cuvintele care erau pe cele dintâi table, pe care le-ai sfărâmat. Fii gata dimineața și suie-te dimineața pe muntele Sinai și înfățișează-te acolo înaintea Mea, pe vârful muntelui. Să nu se suie nimeni împreună cu tine și să nu se arate nimeni pe tot muntele; nici turmele, nici cirezile să nu pască înaintea muntelui aceluia.”

> And he hewed two tables of stone like unto the first; and Moses rose up early in the morning, and went up unto mount Sinai, as the Lord had commanded him, and took in his hand the two tables of stone. And the Lord descended in the cloud, and stood with him there, and proclaimed the name of the Lord. And the Lord passed by before him, and proclaimed,

> Și a cioplit două table de piatră, ca pe cele dintâi; și Moise s-a sculat dis-de-dimineață și s-a suit pe muntele Sinai, după cum îi poruncise Domnul, și a luat în mână cele două table de piatră. Și Domnul S-a pogorât în nor și a stat acolo cu el și a rostit Numele Domnului. Și Domnul a trecut pe dinaintea lui și a rostit,

> The Lord, The Lord God, merciful and gracious, longsuffering, and abundant in goodness and truth, Keeping mercy for thousands, forgiving iniquity and transgression and sin, and that will by no means clear the guilty; visiting the iniquity of the fathers upon the children, and upon the children’s children, unto the third and to the fourth generation.

> Domnul, Domnul Dumnezeu, îndurător și milostiv, îndelung răbdător și bogat în bunătate și în adevăr, păstrând bunătatea pentru mii, iertând nelegiuirea, călcarea legii și păcatul, dar care nicidecum nu-l socotește nevinovat pe cel vinovat; cercetând nelegiuirea părinților în copii și în copiii copiilor, până la al treilea și la al patrulea neam.

> And Moses made haste, and bowed his head toward the earth, and worshipped. And he said, If now I have found grace in thy sight, O Lord, let my Lord, I pray thee, go among us; for it is a stiffnecked people; and pardon our iniquity and our sin, and take us for thine inheritance. Exodus 34:1–9.

> Și Moise s-a grăbit, și-a plecat capul către pământ și s-a închinat. Și a zis: Dacă acum am aflat har în ochii Tăi, Doamne, Te rog, să umble Domnul meu în mijlocul nostru; căci este un popor tare la cerbice; și iartă fărădelegea noastră și păcatul nostru și ia-ne ca moștenirea Ta. Exodul 34:1-9.

The second giving of the law, aligns with the 1850 pioneer chart. The first tables were broken, and the first table had an error in the figures. Ancient Israel was then made the depositaries of the law, and modern Israel was then made the depositaries of the law of God and the laws of God’s prophetic Word. When the two tables were first introduced, there was literal rebellion in the camp, and when the 1850 chart was introduced, there was spiritual rebellion brewing in the camp. Abram’s prophecy of the fourth generation was fulfilled by Moses in the fourth generation, where God expanded the revelation of judgment in the fourth generation in the second commandment. Graven images became the counterfeit to the true worship of God, and the jealousy of God’s character was attached to the judgment. Then Moses viewed God’s glory. He saw God’s jealousy as an element of God’s character, as represented by His “name,” and the relationship between the worshipper and the sins of their fathers is set forth.

A doua dăruire a Legii se aliniază cu diagrama pionierilor din 1850. Primele table au fost sfărâmate, iar prima planșă avea o eroare în cifre. Atunci Israelul din vechime a fost făcut depozitar al Legii, iar Israelul modern a fost făcut depozitar al Legii lui Dumnezeu și al legilor Cuvântului profetic al lui Dumnezeu. Când cele două table au fost introduse pentru prima dată, a existat o răzvrătire literală în tabără, iar când a fost introdusă diagrama din 1850, în tabără se înfiripa o răzvrătire spirituală. Profeția lui Abram cu privire la a patra generație a fost împlinită de Moise în a patra generație, unde Dumnezeu a extins revelația judecății asupra celei de-a patra generații în porunca a doua. Chipurile cioplite au devenit contrafacerea adevăratei închinări aduse lui Dumnezeu, iar gelozia caracterului lui Dumnezeu a fost asociată cu judecata. Apoi Moise a contemplat slava lui Dumnezeu. El a văzut gelozia lui Dumnezeu ca pe un element al caracterului Său, așa cum este reprezentată de „Numele” Său, iar relația dintre închinător și păcatele părinților săi este prezentată.

When Christ cleansed the temple the first time, then the disciples remembered that the zeal of His house had eaten Him up. The “zeal” is the word “jealousy.” The character of God that expresses His jealousy, is the motivation that lead Christ to cleanse His temple, and the prophetic attribute of the need to confess those sins of your fathers, would later become an essential element of the call for repentance in the “seven times” judgment of Leviticus twenty-six. Abram’s “fourth generation” develops greater and greater weight as it continues through covenant history. The book of Joel represents the time of the latter rain, which occurs in the latter days. The book of Joel sets forth its message upon its introduction of the message of four generations, as the theme that was recorded in the very first step of Abram’s threefold covenant with God. That theme reaches its conclusion in the book of Joel.

Când Hristos a curățit templul pentru întâia oară, ucenicii și-au adus atunci aminte că râvna pentru casa Sa Îl mistuise. „Râvna” este cuvântul „gelozie”. Caracterul lui Dumnezeu care Îi exprimă gelozia este motivația care L-a condus pe Hristos să-Și curețe templul, iar atributul profetic al nevoii de a mărturisi acele păcate ale părinților tăi avea să devină ulterior un element esențial al chemării la pocăință în judecata „de șapte ori” din Leviticul douăzeci și șase. „A patra generație” a lui Abram capătă o greutate din ce în ce mai mare pe măsură ce înaintează de-a lungul istoriei legământului. Cartea lui Ioel reprezintă timpul ploii târzii, care are loc în zilele de pe urmă. Cartea lui Ioel își întemeiază mesajul pe introducerea mesajului celor patru generații, ca pe tema care a fost consemnată chiar în prima treaptă a legământului tripartit al lui Abram cu Dumnezeu. Acea temă își găsește încheierea în cartea lui Ioel.

Once in the Promised Land, the Ark of the covenant was located at Shiloh, where wicked and foolish Eli, the high priest and his two corrupt sons are contrasted with the calling of Samuel. Shiloh would become a step in the journey of the Ark, which was the symbol of the covenant. After the Ark was used as the symbol of bringing down the walls of Jericho, it was located in Shiloh for around four hundred years, until the death of Eli and his wicked sons. It was then captured by the Philistines, and thereafter when David moved the Ark to Jerusalem, the first illustration of the triumphal entry into Jerusalem was accomplished. The stated purpose of moving the covenant symbol to Jerusalem, was that God chose to place His name in Jerusalem, and His name is associated with His jealousy, which is associated with His jealous judgment in the fourth generation.

Odată ajuns în Țara Promisă, Chivotul legământului a fost așezat la Șilo, unde Eli, marele preot, rău și nechibzuit, împreună cu cei doi fii corupți ai săi, sunt puși în contrast cu chemarea lui Samuel. Șilo avea să devină o etapă în peregrinarea Chivotului, care era simbolul legământului. După ce Chivotul a fost folosit ca simbol al dărâmării zidurilor Ierihonului, a rămas la Șilo aproximativ patru sute de ani, până la moartea lui Eli și a fiilor săi nelegiuiți. A fost apoi capturat de filisteni, iar ulterior, când David a mutat Chivotul la Ierusalim, s-a înfăptuit prima ilustrare a intrării triumfale în Ierusalim. Scopul declarat al mutării simbolului legământului la Ierusalim a fost acela că Dumnezeu a ales să-Și așeze Numele în Ierusalim, iar Numele Său este asociat cu gelozia Sa, care este asociată cu judecata Sa geloasă în a patra generație.

At the Sunday law the Lord will lift up the church triumphant above all the hills and mountains, and the Gentiles will say, “come and lets us go to the house of God.”

La vremea legii duminicale, Domnul va înălța biserica triumfătoare deasupra tuturor dealurilor și munților, iar neamurile vor zice: "Veniți, să mergem la casa lui Dumnezeu."

> And it shall come to pass in the last days, that the mountain of the Lord’s house shall be established in the top of the mountains, and shall be exalted above the hills; and all nations shall flow unto it. And many people shall go and say, Come ye, and let us go up to the mountain of the Lord, to the house of the God of Jacob; and he will teach us of his ways, and we will walk in his paths: for out of Zion shall go forth the law, and the word of the Lord from Jerusalem. Isaiah 2:2, 3.

> Și va fi în zilele de pe urmă că muntele casei Domnului va fi întemeiat ca vârful munților și se va înălța mai presus de dealuri; și toate neamurile se vor revărsa către el. Și multe popoare vor merge și vor zice: Veniți, și haidem să ne suim la muntele Domnului, la casa Dumnezeului lui Iacov, ca să ne învețe căile Sale și să umblăm pe cărările Sale; căci din Sion va ieși legea, și din Ierusalim cuvântul Domnului. Isaia 2:2, 3.

The word of the Lord goes forth from Jerusalem, for that is where He chose to place His “name.” With Moses, “the Lord descended in the cloud, and stood with him there, and proclaimed the name of the Lord. And the Lord passed by before him, and proclaimed,

Cuvântul Domnului iese din Ierusalim, căci acolo a ales El să-Și așeze „Numele”. Iar cu Moise, „Domnul S-a pogorât în nor, a stat acolo împreună cu el și a proclamat Numele Domnului. Și Domnul a trecut pe dinaintea lui și a proclamat,”

> The Lord, The Lord God, merciful and gracious, longsuffering, and abundant in goodness and truth, Keeping mercy for thousands, forgiving iniquity and transgression and sin, and that will by no means clear the guilty; visiting the iniquity of the fathers upon the children, and upon the children’s children, unto the third and to the fourth generation. Exodus 34:6, 7.

> Domnul, Domnul Dumnezeu, milostiv și îndurător, îndelung-răbdător și bogat în bunătate și adevăr, păstrând îndurarea pentru mii, iertând nelegiuirea, călcarea de lege și păcatul, și care nicidecum nu-l socotește nevinovat pe cel vinovat; cercetând nelegiuirea părinților asupra copiilor și asupra copiilor copiilor, până la al treilea și la al patrulea neam. Exodul 34:6, 7.

His “name” is His character, and God’s character is profoundly complex and profoundly simple. God is love, is His character perfectly, but simply expressed. Abram’s covenant truth of “the fourth generation of judgment” was expanded “line upon line” with the second commandment’s additional light upon the fourth generation. Then Moses’ experience expands the light of the fourth generation’s connection with God’s character, by adding the light of His jealousy. Inspiration has defined character as “thoughts and feelings combined,” but inspiration has also informed us our thoughts are not as God’s thoughts. His character is His thoughts and feelings combined, and His character has so many facets beyond our simple human thoughts and feelings, that the difference is that his thoughts are higher than heaven in relation to the earth.

„Numele” Său este caracterul Său, iar caracterul lui Dumnezeu este profund complex și profund simplu. „Dumnezeu este dragoste” redă în mod desăvârșit caracterul Său, dar într-o formulare simplă. Adevărul legământului lui Avram despre „a patra generație a judecății” a fost extins „rând după rând” prin lumina suplimentară a celei de-a doua porunci asupra celei de-a patra generații. Apoi experiența lui Moise extinde lumina asupra legăturii dintre a patra generație și caracterul lui Dumnezeu, adăugând lumina geloziei Sale. Inspirația a definit caracterul drept „gânduri și simțăminte împreunate”, dar Inspirația ne-a înștiințat, de asemenea, că gândurile noastre nu sunt ca gândurile lui Dumnezeu. Caracterul Său constă în gândurile și simțămintele Sale împreunate, iar caracterul Său are atâtea fațete dincolo de simplele noastre gânduri și simțăminte omenești, încât deosebirea este că gândurile Sale sunt mai înalte decât este cerul în raport cu pământul.

> For my thoughts are not your thoughts, neither are your ways my ways, saith the Lord. For as the heavens are higher than the earth, so are my ways higher than your ways, and my thoughts than your thoughts. Isaiah 55:8, 9.

> Căci gândurile Mele nu sunt gândurile voastre, nici căile voastre nu sunt căile Mele, zice Domnul. Căci precum cerurile sunt mai înalte decât pământul, tot așa căile Mele sunt mai înalte decât căile voastre, și gândurile Mele sunt mai înalte decât gândurile voastre. Isaia 55:8, 9.

So, here is a human thought to ponder; if God’s character is represented by His name, then every manifestation of God’s name is a manifestation of His character. The Lion of the tribe of Judah seals and unseals His prophetic Word, Palmoni is the Wonderful Numberer of Secrets, who is also the Root out of dry ground, and also the burning bush, a pillar of fire, the archangel Michael and on, and on. The attributes of God’s character as represented by His various names are endless. The ‘human thought to ponder’ is this. With all the various expressions of God’s character that are known to exist, what is the significance—that in the very first covenant step of the threefold covenant process with Abram—the “fourth generation judgment” is the foundational statement in the covenant—that reflects His name?

Așadar, iată un gând omenesc de cercetat; dacă caracterul lui Dumnezeu este reprezentat de Numele Său, atunci orice manifestare a Numelui lui Dumnezeu este o manifestare a caracterului Său. Leul din seminția lui Iuda pecetluiește și despecetluiește Cuvântul Său profetic, Palmoni este Minunatul Numărător al Tainelor, care este, totodată, Rădăcina din pământ uscat, precum și rugul aprins, un stâlp de foc, arhanghelul Mihail și așa mai departe, și așa mai departe. Atributele caracterului lui Dumnezeu, așa cum sunt reprezentate de diferitele Sale nume, sunt fără sfârșit. „Gândul omenesc de cercetat” este acesta. Având în vedere toate multiplele expresii ale caracterului lui Dumnezeu despre care se știe că există, care este semnificația faptului că, în chiar primul pas al legământului din cadrul procesului legământului în trei părți cu Avram, „judecata celei de-a patra generații” este enunțul fundamental al legământului, care reflectă Numele Său?

> And he said unto Abram, Know of a surety that thy seed shall be a stranger in a land that is not theirs, and shall serve them; and they shall afflict them four hundred years; And also that nation, whom they shall serve, will I judge: and afterward shall they come out with great substance. And thou shalt go to thy fathers in peace; thou shalt be buried in a good old age. But in the fourth generation they shall come hither again: for the iniquity of the Amorites is not yet full. Genesis 15:13–16.

> Și i-a zis lui Avram: Să știi de bună seamă că sămânța ta va fi străină într-o țară care nu va fi a ei; le va sluji, iar ei o vor asupri patru sute de ani; dar și neamul acela, căruia îi va sluji, îl voi judeca; și după aceea va ieși cu mare avuție. Iar tu te vei duce la părinții tăi în pace; vei fi îngropat la o bătrânețe bună. Iar în a patra generație se vor întoarce iarăși aici; căci nelegiuirea Amoriților nu este încă deplină. Geneza 15:13-16.

The character of God as the judge of men and nations allows men a period of probation that is represented by four generations. God is the judge, He is merciful, He is patient and He brings judgment of men and nations to a conclusion in the fourth generation. God’s foundational statement in His covenant with a chosen people includes the fourth generational judgment. Just as the message of the first angel possesses all the characteristics of each of the three individual angels’ messages, so too, the first step of Abram’s covenant possesses the characteristics of the entire threefold covenant. God’s name is that He is the merciful judge, who judges in the fourth generation. Every other step in the covenant history of a chosen people, builds upon that foundation.

Caracterul lui Dumnezeu ca Judecător al oamenilor și al națiunilor acordă oamenilor un timp de probă, reprezentat de patru generații. Dumnezeu este Judecătorul; El este milostiv, El este îndelung răbdător și aduce la încheiere judecata asupra oamenilor și a națiunilor în a patra generație. Afirmația fundamentală a lui Dumnezeu în legământul Său cu un popor ales include judecata în a patra generație. Așa cum solia îngerului dintâi cuprinde toate trăsăturile fiecăreia dintre cele trei solii îngerești, luate individual, tot astfel prima etapă a legământului lui Abram cuprinde trăsăturile întregului legământ tripartit. Numele lui Dumnezeu este acela de Judecător milostiv, care judecă în a patra generație. Orice alt pas în istoria legământului unui popor ales se clădește pe această temelie.

When the book of Joel is placed at the Midnight Cry’s awakening in verse five, and the “new wine” is “cut off” from their mouths, the introduction to that final covenant separation of a chosen covenant people is the foundational message of the covenant that lays out the rebellion of the covenant people who are then “cut off” as being accomplished in the fourth generation. They are “cut off,” for not understanding the foundational message of the covenant.

Când cartea lui Ioel este plasată la trezirea Strigării de la miezul nopții din versetul cinci, iar „vinul nou” este „curmat” din gurile lor, introducerea acelei separări finale, în cadrul legământului, a unui popor ales al legământului reprezintă mesajul fundamental al legământului, care expune răzvrătirea poporului legământului, popor care este apoi „stârpit”, fapt împlinit în a patra generație. Ei sunt „stârpiți”, pentru că nu înțeleg mesajul fundamental al legământului.

That foundational message of the covenant in Genesis fifteen’s four verses, is the measuring rod—the line of judgment that is used when the capstone message of the covenant is presented as “new wine” in the latter days. The gravity which is associated with the awakening of the drunkards of Ephraim, when the “new wine” is “cut off” is only truly understood—when it is set within the context of a pronouncement of judgment against the final fourth generation of a rebellious chosen people, during the testing period of the latter rain.

Acel mesaj fundamental al legământului, din cele patru versete ale capitolului cincisprezece din Geneza, este toiagul de măsurat — linia judecății folosită atunci când mesajul culminant al legământului este prezentat drept „vin nou” în zilele de pe urmă. Gravitatea asociată trezirii bețivilor lui Efraim, când „vinul nou” este „curmat”, este cu adevărat înțeleasă doar atunci când este plasată în contextul unei pronunțări de judecată împotriva ultimei, a patra generații a unui popor ales răzvrătit, în timpul perioadei de încercare a ploii târzii.

In Genesis seventeen, we find the second step of the threefold covenant with Abraham:

În Geneza, capitolul șaptesprezece, găsim a doua etapă a legământului întreit cu Avraam:

> And God said unto Abraham, Thou shalt keep my covenant therefore, thou, and thy seed after thee in their generations. This is my covenant, which ye shall keep, between me and you and thy seed after thee;

> Și Dumnezeu a zis lui Avraam: Să păzești, de aceea, legământul Meu, tu și sămânța ta după tine, din neam în neam. Acesta este legământul Meu, pe care să-l păziți, între Mine și voi și sămânța ta după tine;

> Every man child among you shall be circumcised. And ye shall circumcise the flesh of your foreskin; and it shall be a token of the covenant betwixt me and you. And he that is eight days old shall be circumcised among you, every man child in your generations, he that is born in the house, or bought with money of any stranger, which is not of thy seed. He that is born in thy house, and he that is bought with thy money, must needs be circumcised: and my covenant shall be in your flesh for an everlasting covenant. And the uncircumcised man child whose flesh of his foreskin is not circumcised, that soul shall be cut off from his people; he hath broken my covenant. Genesis 17:9–14.

> Tot pruncul de parte bărbătească dintre voi va fi tăiat împrejur. Și veți tăia împrejur carnea prepuțului vostru; și ea va fi semnul legământului dintre Mine și voi. Și cel de opt zile va fi tăiat împrejur dintre voi, tot pruncul de parte bărbătească, din neam în neam, atât cel născut în casă, cât și cel cumpărat cu argint de la vreun străin, care nu este din sămânța ta. Cel născut în casa ta și cel cumpărat cu argintul tău trebuie neapărat să fie tăiat împrejur; și legământul Meu va fi în carnea voastră ca legământ veșnic. Iar cel de parte bărbătească netăiat împrejur, căruia nu i s-a tăiat împrejur carnea prepuțului, sufletul acela va fi stârpit din poporul său; a călcat legământul Meu. Geneza 17:9-14.

The second step provides a second witness to the symbol of being “cut off.” The word translated as “cut off,” finds its root in the animals Abram cut in halves in chapter fifteen, and in the passage, anyone who is not circumcised shall be “cut off” from the covenant. Circumcision was replaced by baptism in the covenant history where Christ was confirming these very truths, and for this reason, He, as our example was resurrected on the eighth day.

Al doilea pas oferă un al doilea martor pentru simbolul de a fi „tăiat”. Cuvântul tradus prin „tăiat” își are rădăcina în animalele pe care Avram le-a tăiat în două în capitolul cincisprezece, iar în pasaj, oricine nu este tăiat împrejur va fi „tăiat” din legământ. Tăierea împrejur a fost înlocuită de botez în istoria legământului, în care Hristos confirma tocmai aceste adevăruri, și din acest motiv El, drept pildă pentru noi, a fost înviat în a opta zi.

That sign was to be accomplished on the eighth day, as represented by the eight souls in the ark. It is in the second step where the visual test is represented, whether it was Israel choosing between Jezebel’s prophets of Elijah in advance of the judgment carried out by Elijah, or Daniel, Shadrach, Meshach and Abednego countenance appearing fairer and fatter than those who ate the king’s diet; the second test is visual. Circumcision is a sign of life, and the eight souls upon the ark, represent those who lived in contrast with those who died.

Acel semn avea să fie împlinit în ziua a opta, așa cum este reprezentat de cele opt suflete din corabie. În a doua etapă este reprezentată proba vizuală, fie când Israel alegea între proorocii Izabelei și Ilie, înaintea judecății săvârșite de Ilie, fie când înfățișarea lui Daniel, Șadrac, Meșac și Abed-Nego se arăta mai frumoasă și mai plină decât a celor ce mâncau din bucatele împăratului. A doua probă este vizuală. Tăierea împrejur este un semn al vieții, iar cele opt suflete din corabie îi reprezintă pe cei care au trăit, în contrast cu cei care au murit.

In the history of Christ, when the sign of the covenant transitioned to baptism the apostle Paul employed the very covenant history of these verses to demonstrate the major shift in covenant history. He used the flesh that is cut off in circumcision, as a symbol of man in relation to divinity, and as a symbol of man’s lower nature in relation to man’s higher nature. Paul taught his students by employing Gods’ prophetic Word, and his purpose as “one who was selected,” (as his name Saul means) was to identify the major shift in covenant history represented by the transition from literal to spiritual Israel as God’s covenant people. In accomplishing his assigned work, he presented his prophetic message in the context of covenant history.

În istoria lui Hristos, când semnul legământului a trecut la botez, apostolul Pavel a folosit chiar istoria legământului din aceste versete pentru a demonstra schimbarea majoră din istoria legământului. El a folosit carnea care este îndepărtată prin tăierea împrejur, ca simbol al omului în raport cu divinitatea și ca simbol al naturii inferioare a omului în raport cu natura lui superioară. Pavel și-a învățat ucenicii folosind Cuvântul profetic al lui Dumnezeu, iar scopul său, ca „cel care a fost ales” (așa cum înseamnă numele său, Saul), era să identifice schimbarea majoră din istoria legământului, reprezentată de trecerea de la Israelul literal la Israelul spiritual, ca popor al legământului lui Dumnezeu. În împlinirea lucrării care i-a fost încredințată, el și-a prezentat mesajul profetic în contextul istoriei legământului.

Genesis seventeen represents the second step of the three foundational covenant steps that find their omega fulfillment in the three angels of Revelation fourteen. Step two is represented by the sign of circumcision, typifying the seal of God upon the one hundred and forty-four thousand, who are the ensign, which represents the visual test. The three angels are the omega of Abraham’s alpha covenant. The third step for Abraham was chapter twenty-two.

Geneza, capitolul șaptesprezece, reprezintă a doua etapă din cele trei etape fundamentale ale legământului, care își găsesc împlinirea omega în cei trei îngeri din Apocalipsa, capitolul paisprezece. Etapa a doua este reprezentată de semnul tăierii împrejur, prefigurând sigiliul lui Dumnezeu asupra celor o sută patruzeci și patru de mii, care sunt stindardul ce reprezintă testul vizual. Cei trei îngeri sunt omega al legământului alfa al lui Avraam. A treia etapă pentru Avraam a fost capitolul douăzeci și doi.

> And the angel of the Lord called unto Abraham out of heaven the second time, And said, By myself have I sworn, saith the Lord, for because thou hast done this thing, and hast not withheld thy son, thine only son: That in blessing I will bless thee, and in multiplying I will multiply thy seed as the stars of the heaven, and as the sand which is upon the sea shore; and thy seed shall possess the gate of his enemies; And in thy seed shall all the nations of the earth be blessed; because thou hast obeyed my voice. Genesis 22:15–18.

> Și îngerul Domnului l-a chemat pe Avraam din cer, a doua oară, și a zis: Pe Mine Însumi am jurat, zice Domnul: fiindcă ai făcut lucrul acesta și nu ți-ai cruțat fiul, pe singurul tău fiu, că te voi binecuvânta negreșit și că îți voi înmulți negreșit sămânța ca stelele cerului și ca nisipul de pe țărmul mării; și sămânța ta va stăpâni poarta vrăjmașilor ei; și în sămânța ta vor fi binecuvântate toate neamurile pământului, pentru că ai ascultat de glasul Meu. Geneza 22:15-18.

Verse one of the chapter states, “And it came to pass after these things, that God did tempt Abraham, and said unto him, Abraham: and he said, Behold, here I am.” God tempted Abraham, thus identifying a final test, before the third covenant pronouncement. When Abraham passed the test, then the final four verses of Abraham’s threefold covenant were set forth. Because Abraham “obeyed” God’s voice, which in this passage is His “covenant voice,” Abraham would be blessed as the father of nations. The third angel is a test, which like Abraham represents a test that demonstrates character, and character is based upon whether you believe God, as did Abraham, or not. Those who pass the test, as did Abraham will be used to gather in all the nations of the world. The seventeen verses, from three chapters identify the covenant between God and a chosen people; and in so doing they represent the alpha of the covenant history of a chosen people, and in so doing, those verses also represent the omega of covenant history as represented with the raising up of the one hundred and forty-four thousand.

Versetul întâi al capitolului afirmă: "Și s-a întâmplat după aceste lucruri că Dumnezeu l-a pus la încercare pe Avraam și i-a zis: Avraame; iar el a zis: Iată-mă." Dumnezeu l-a pus la încercare pe Avraam, identificând astfel o probă finală, înaintea celei de-a treia rostiri a legământului. Când Avraam a trecut proba, atunci au fost enunțate ultimele patru versete ale legământului tripartit al lui Avraam. Pentru că Avraam a „ascultat” de glasul lui Dumnezeu, care, în acest pasaj, este „glasul legământului” Său, Avraam avea să fie binecuvântat ca tată al neamurilor. Al treilea înger este o probă, care, asemenea lui Avraam, reprezintă o încercare ce dovedește caracterul; iar caracterul se întemeiază pe faptul dacă Îl crezi pe Dumnezeu, așa cum L-a crezut Avraam, sau nu. Cei care trec proba, așa cum a făcut Avraam, vor fi folosiți pentru a aduna din toate neamurile lumii. Cele șaptesprezece versete, din trei capitole, identifică legământul dintre Dumnezeu și un popor ales; și, făcând astfel, ele reprezintă alfa istoriei legământului unui popor ales, iar, în același timp, acele versete reprezintă, de asemenea, omega istoriei legământului, așa cum este ea reprezentată prin ridicarea celor o sută patruzeci și patru de mii.

How many of us would by a home, or a vehicle without first reviewing the terms of the contract? How many Laodicean Seventh-day Adventists know that the very first term of their covenant contract with God consists of God identifying that He is the merciful God that passes judgment in the fourth generation? The tragedy is that they know not the foundational truths of the Millerite history, nor do they know the foundational truths of their professed covenant relationship, and because of this they, like ancient Israel, know not the time of their visitation. That conclusion of that period of visitation, that began at 9/11, is when they are awakened at midnight only to realize they are cut off.

Câți dintre noi ar cumpăra o casă sau un vehicul fără a examina mai întâi clauzele contractului? Câți Adventiști de Ziua a Șaptea laodiceeni știu că chiar prima clauză a contractului lor de legământ cu Dumnezeu constă în faptul că Dumnezeu Se identifică drept Dumnezeul milostiv care pronunță judecata în a patra generație? Tragedia este că nu cunosc adevărurile fundamentale ale istoriei millerite, nici adevărurile fundamentale ale relației lor de legământ pe care o mărturisesc, iar din această cauză, asemenea Israelului din vechime, nu cunosc timpul cercetării lor. Încheierea acelei perioade de cercetare, care a început la 9/11, este momentul când sunt treziți la miezul nopții doar pentru a-și da seama că sunt tăiați afară.

We will continue in the next article.

Vom continua în articolul următor.

> “On April 18, two days after the scene of falling buildings had passed before me, I went to fill an appointment in the Carr Street Church, Los Angeles. As we neared the church we heard the newsboys crying: ‘San Francisco destroyed by an earthquake!’ With a heavy heart I read the first hastily printed news of the terrible disaster.

> La 18 aprilie, la două zile după ce scena clădirilor care se prăbușeau îmi trecuse înaintea ochilor, m-am dus pentru a onora o întâlnire programată la Biserica de pe Strada Carr, Los Angeles. Pe măsură ce ne apropiam de biserică, i-am auzit pe vânzătorii de ziare strigând: „San Francisco distrus de un cutremur!” Cu inima grea am citit primele știri tipărite în grabă despre cumplita catastrofă.

> “Two weeks later, on our homeward journey, we passed through San Francisco and, hiring a carriage, spent an hour and a half in viewing the destruction wrought in that great city. Buildings that were thought to be proof against disaster were lying in ruins. In some instances buildings were partially sunken in the ground. The city presented a most dreadful picture of the inefficiency of human ingenuity to frame fireproof and earthquake-proof structures.

> Două săptămâni mai târziu, în drumul nostru spre casă, am trecut prin San Francisco și, închiriind o trăsură, am petrecut o oră și jumătate privind distrugerea pricinuită în acel mare oraș. Clădiri socotite a fi la adăpost de dezastru zăceau în ruine. În unele cazuri, clădirile erau parțial afundate în pământ. Orașul oferea o imagine cât se poate de înfricoșătoare a ineficienței ingeniozității omenești de a proiecta și a edifica structuri ignifuge și antiseismice.

> “Through His prophet Zephaniah the Lord specifies the judgments that He will bring upon evildoers: ‘I will utterly consume all things from off the land, saith the Lord. I will consume man and beast; I will consume the fowls of the heaven, and the fishes of the sea, and the stumbling blocks with the wicked; and I will cut off man from off the land, saith the Lord.’

> Prin prorocul Său Țefania, Domnul precizează judecățile pe care le va aduce asupra răufăcătorilor: 'Voi nimici cu desăvârșire totul de pe fața pământului, zice Domnul. Voi nimici oamenii și vitele; voi nimici păsările cerului și peștii mării, și pricinile de sminteală împreună cu cei răi; și voi stârpi pe om de pe fața pământului, zice Domnul.'

> “‘And it shall come to pass in the day of the Lord’s sacrifice, that I will punish the princes, and the king’s children, and all such as are clothed with strange apparel. In the same day also will I punish all those that leap on the threshold, which fill their masters’ houses with violence and deceit….

> 'Și se va întâmpla, în ziua jertfei Domnului, că îi voi pedepsi pe dregători și pe fiii împăratului și pe toți cei ce sunt îmbrăcați cu veșminte străine. Tot în aceeași zi voi pedepsi pe toți cei ce sar peste prag, care umplu casele stăpânilor lor de silnicie și înșelăciune....

> “‘And it shall come to pass at that time, that I will search Jerusalem with candles, and punish the men that are settled on their lees: that say in their heart, The Lord will not do good, neither will He do evil. Therefore their goods shall become a booty, and their houses a desolation: they shall also build houses, but not inhabit them; and they shall plant vineyards, but not drink the wine thereof.

> 'Și se va întâmpla în vremea aceea, că voi cerceta Ierusalimul cu lămpi și voi pedepsi pe oamenii care zac pe drojdiile lor, care zic în inima lor: Domnul nu va face nici bine, nici rău. De aceea averile lor vor ajunge pradă, iar casele lor vor ajunge o pustietate: vor zidi și case, dar nu le vor locui; și vor sădi vii, dar nu vor bea vinul lor.

> “‘The great day of the Lord is near, it is near, and hasteth greatly, even the voice of the day of the Lord: the mighty man shall cry there bitterly. That day is a day of wrath, a day of trouble and distress, a day of wasteness and desolation, a day of darkness and gloominess, a day of clouds and thick darkness, a day of the trumpet and alarm against the fenced cities, and against the high towers. And I will bring distress upon men, that they shall walk like blind men, because they have sinned against the Lord: and their blood shall be poured out as dust, and their flesh as the dung. Neither their silver nor their gold shall be able to deliver them in the day of the Lord’s wrath; but the whole land shall be devoured by the fire of His jealousy: for He shall make even a speedy riddance of all them that dwell in the land.’ Zephaniah 1:2, 3, 8–18.

> „Ziua cea mare a Domnului este aproape, este aproape și se grăbește foarte, chiar glasul zilei Domnului: viteazul va striga acolo amarnic. Ziua aceea este o zi a mâniei, o zi de necaz și de strâmtorare, o zi de pustiire și de nimicire, o zi de întuneric și de negură, o zi de nori și de întunecime deasă, o zi de trâmbiță și de strigăt de război împotriva cetăților întărite și împotriva turnurilor înalte. Și voi aduce strâmtorare asupra oamenilor, încât vor umbla ca orbii, fiindcă au păcătuit împotriva Domnului; și sângele lor va fi vărsat ca praful, iar carnea lor ca gunoiul. Nici argintul lor, nici aurul lor nu-i vor putea izbăvi în ziua mâniei Domnului; ci toată țara va fi mistuită de focul geloziei Lui, căci va face chiar o nimicire grabnică a tuturor celor ce locuiesc în țară.” Țefania 1:2, 3, 8-18.

> “God cannot forbear much longer. Already His judgments are beginning to fall on some places, and soon His signal displeasure will be felt in other places.

> Dumnezeu nu mai poate îngădui multă vreme. Deja judecățile Sale încep să se abată asupra unor locuri, iar în curând vădita Sa dezaprobare va fi simțită în alte locuri.

> “There will be a series of events revealing that God is master of the situation. The truth will be proclaimed in clear, unmistakable language. As a people we must prepare the way of the Lord under the overruling guidance of the Holy Spirit. The gospel is to be given in its purity. The stream of living water is to deepen and widen in its course. In all fields, nigh and afar off, men will be called from the plow and from the more common commercial business vocations that largely occupy the mind, and will be educated in connection with men of experience. As they learn to labor effectively they will proclaim the truth with power. Through most wonderful workings of divine providence, mountains of difficulty will be removed and cast into the sea. The message that means so much to the dwellers upon the earth will be heard and understood. Men will know what is truth. Onward and still onward the work will advance until the whole earth shall have been warned, and then shall the end come.

> Se va desfășura o serie de evenimente care vor arăta că Dumnezeu este Stăpânul situației. Adevărul va fi proclamat într-un limbaj clar, neechivoc. Ca popor, trebuie să pregătim calea Domnului sub călăuzirea atotstăpânitoare a Duhului Sfânt. Evanghelia trebuie propovăduită în toată curăția ei. Râul apei vii trebuie să se adâncească și să se lărgească în cursul său. Pe toate câmpurile, de aproape și de departe, oamenii vor fi chemați de la plug și din ocupațiile mai obișnuite din sfera comerțului și a afacerilor, care absorb în mare măsură mintea, și vor fi instruiți în asociere cu oameni cu experiență. Pe măsură ce vor învăța să lucreze cu eficacitate, vor proclama adevărul cu putere. Prin lucrări dintre cele mai minunate ale providenței divine, munți de greutăți vor fi îndepărtați și aruncați în mare. Solia care înseamnă atât de mult pentru locuitorii pământului va fi auzită și înțeleasă. Oamenii vor ști ce este adevărul. Înainte și tot înainte, lucrarea va înainta până când întregul pământ va fi avertizat, și atunci va veni sfârșitul.

> “More and more, as the days go by, it is becoming apparent that God’s judgments are in the world. In fire and flood and earthquake He is warning the inhabitants of this earth of His near approach. The time is nearing when the great crisis in the history of the world will have come, when every movement in the government of God will be watched with intense interest and inexpressible apprehension. In quick succession the judgments of God will follow one another—fire and flood and earthquake, with war and bloodshed.

> Din ce în ce mai mult, pe măsură ce trec zilele, devine evident că judecățile lui Dumnezeu sunt în lume. Prin foc și potop și cutremur El îi avertizează pe locuitorii acestui pământ cu privire la apropiata Sa venire. Se apropie vremea când marea criză din istoria lumii va fi venit, când fiecare mișcare în cârmuirea lui Dumnezeu va fi urmărită cu interes intens și cu o neliniște de negrăit. În succesiune rapidă, judecățile lui Dumnezeu se vor urma una pe alta—foc și potop și cutremur, cu război și vărsare de sânge.

> “Oh, that the people might know the time of their visitation! There are many who have not yet heard the testing truth for this time. There are many with whom the Spirit of God is striving. The time of God’s destructive judgments is the time of mercy for those who have had no opportunity to learn what is truth. Tenderly will the Lord look upon them. His heart of mercy is touched; His hand is still stretched out to save, while the door is closed to those who would not enter.

> O, de-ar cunoaște oamenii vremea cercetării lor! Sunt mulți care n-au auzit încă adevărul de încercare pentru acest timp. Sunt mulți cu care Duhul lui Dumnezeu Se luptă. Vremea judecăților nimicitoare ale lui Dumnezeu este vremea îndurării pentru cei care n-au avut ocazia să învețe ce este adevărul. Cu duioșie îi va privi Domnul. Inima Sa milostivă este mișcată; mâna Sa este încă întinsă spre a mântui, în timp ce ușa este închisă pentru cei ce n-au vrut să intre.

> “The mercy of God is shown in His long forbearance. He is holding back His judgments, waiting for the message of warning to be sounded to all. Oh, if our people would feel as they should the responsibility resting upon them to give the last message of mercy to the world, what a wonderful work would be done!” Testimonies, volume 9, 94–97.

> Mila lui Dumnezeu se arată în îndelunga Lui răbdare. El Își reține judecățile, așteptând ca mesajul de avertizare să fie vestit tuturor. O, de-ar simți poporul nostru, așa cum se cuvine, răspunderea care apasă asupra lui de a da lumii ultimul mesaj al milei, ce lucrare minunată s-ar înfăptui! Mărturii, volumul 9, 94-97.

Back to Articles