Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Eight

Cartea lui Daniel - Numărul douăzeci și opt

Walls

Ziduri

Author

Jeff Pippenger

Published

December 23, 2023

Formats

PDF
Word

Nebuchadnezzar represents the beginning of Adventism, the beginning of the United States, the beginning of the Protestant horn and the beginning of the Republican horn. Belshazzar represents the end of all these lines.

Nebucadnețar reprezintă începutul Adventismului, al Statelor Unite, al cornului protestant și al cornului republican. Belșațar reprezintă sfârșitul tuturor acestor linii.

Nebuchadnezzar represents the history of the first and second angels’ messages from 1798, through to 1844, and the beginning of God’s investigative judgment. His testimony parallels Daniel chapter one. Belshazzar represents the history of the third angel’s message from 1989, through to the Sunday law, and the beginning of God’s executive judgment. His testimony parallels Daniel chapters one through three.

Nebucadnețar reprezintă istoria primei și a celei de-a doua solii îngerești, din 1798 până în 1844, și începutul judecății de cercetare a lui Dumnezeu. Mărturia lui este în paralel cu capitolul întâi din Daniel. Belșațar reprezintă istoria celei de-a treia solii îngerești, din 1989 până la legea duminicală, și începutul judecății executorii a lui Dumnezeu. Mărturia lui este în paralel cu capitolele unu până la trei din Daniel.

Nebuchadnezzar marks the end of the “seven times” that came upon the northern kingdom of Israel in 1798, when his kingdom was restored unto him after living with the heart of a beast. His testimony continues until the opening of the investigative judgment at the end of the “seven times,” that came upon the southern kingdom of Judah in 1844. In his testimony the word “hour” represents the judgment hour message of the first angel, and then again, it represents the arrival of that message. The “hour” in his testimony marks both 1798, and 1844, which both represent the conclusion of the first indignation and the last indignation respectively.

Nebucadnețar marchează sfârșitul „celor șapte vremi” care au venit asupra împărăției de nord a lui Israel în 1798, când, după ce trăise cu o inimă de fiară, împărăția i-a fost restituită. Mărturia lui continuă până la deschiderea judecății de cercetare la încheierea „celor șapte vremi” care au venit asupra împărăției de sud a lui Iuda în 1844. În mărturia lui, cuvântul „ceas” reprezintă solia orei judecății a primului înger și apoi, iarăși, reprezintă sosirea acelei solii. „Ceasul” din mărturia lui marchează atât 1798, cât și 1844, amândouă reprezentând, respectiv, încheierea întâiei mânii și a celei din urmă mânii.

Belshazzar’s end is marked by the mystical handwriting that equates to twenty-five hundred and twenty. The “seven times,” whether represented as an “hour,” a “scattering,” or “twenty-five hundred and twenty,” are a symbol of judgment. Nimrod’s judgment was a “scattering,” Nebuchadnezzar’s was “seven times,” and Belshazzar’s was twenty-five hundred and twenty. When Nebuchadnezzar judged the three worthies, he had the furnace heated “seven times,” above normal.

Sfârșitul lui Belșațar este marcat de scrierea mistică care corespunde numărului de două mii cinci sute douăzeci. "Cele șapte vremuri", fie că sunt reprezentate ca un "ceas", o "împrăștiere" sau "două mii cinci sute douăzeci", sunt un simbol al judecății. Judecata lui Nimrod a fost o "împrăștiere", a lui Nebucadnețar a fost "șapte vremuri", iar a lui Belșațar a fost două mii cinci sute douăzeci. Când Nebucadnețar i-a judecat pe cei trei tineri, a poruncit să se încingă cuptorul "de șapte ori" mai mult decât de obicei.

The judgment of the “seven times” is marked at the arrival of the first message, and the arrival of the third message. The end of Millerite Adventism in 1863 begins with the rejection of the doctrine of the “seven times,” and one hundred and twenty-six years later in 1989, “the time of the end” for the history of the third angel arrived. One hundred and twenty-six is a symbol of the “seven times”; so the end of the movement of the first angel in 1863, until the beginning of the movement of the third angel in 1989, is bridged together by the “seven times” by the symbolic one hundred and twenty-six.

Judecata celor „șapte vremi” este marcată atât la sosirea primei solii, cât și la sosirea celei de-a treia solii. Sfârșitul adventismului milerit în 1863 începe cu respingerea doctrinei „celor șapte vremi”, iar o sută douăzeci și șase de ani mai târziu, în 1989, a sosit „timpul sfârșitului” pentru istoria celui de-al treilea înger. O sută douăzeci și șase este un simbol al „celor șapte vremi”; astfel, sfârșitul mișcării primului înger în 1863 și începutul mișcării celui de-al treilea înger în 1989 sunt legate între ele prin „șapte vremi”, prin simbolicul număr o sută douăzeci și șase.

Yet the testimony of Belshazzar’s fall in Daniel chapter five, teaches that no one can see the judgment of the “seven times,” even though it is written upon the “wall”. For the Republican horn, the judgment is written on Thomas Jefferson’s “wall of separation of church and state” that is removed in chapter five of Daniel. For the true Protestant horn, the judgment is written on the two sacred charts that are hung upon the “wall” in order that those who read it may run. But in the blindness of Laodicea the words are indiscernible. In both cases, the words of judgment represent that both the true Protestant and Republican horns are weighed in the balances, and found wanting. The story of Belshazzar has a message for the Republican horn, representing the nations of the world.

Totuși, mărturia căderii lui Belșațar, din capitolul cinci al cărții Daniel, învață că nimeni nu poate vedea judecata celor „șapte vremi”, chiar dacă este scrisă pe „perete”. Pentru cornul Republican, judecata este scrisă pe „zidul despărțitor dintre Biserică și stat” al lui Thomas Jefferson, care este înlăturat în capitolul cinci din Daniel. Pentru adevăratul corn Protestant, judecata este scrisă pe cele două planșe sacre care sunt atârnate pe „perete”, pentru ca cei ce o citesc să poată alerga. Dar, în orbirea Laodiceei, cuvintele sunt indescifrabile. În ambele cazuri, cuvintele judecății arată că atât adevăratul corn Protestant, cât și cornul Republican sunt cântărite în cumpănă și găsite ușoare. Istoria lui Belșațar are un mesaj pentru cornul Republican, care reprezintă națiunile lumii.

> “In the history of Nebuchadnezzar and Belshazzar, God speaks to nations of today.” Signs of the Times, July 20, 1891.

> „Prin istoria lui Nebucadnețar și a lui Belșațar, Dumnezeu vorbește națiunilor de astăzi.” Semnele Timpului, 20 iulie 1891.

The story of Belshazzar also has a message for the Protestant horn, representing the people of the world.

Istoria lui Belșațar are, de asemenea, un mesaj pentru cornul protestant, care reprezintă pe oamenii lumii.

> “In the history of Nebuchadnezzar and Belshazzar, God speaks to the people of today.” Bible Echo, September 17, 1894.

> „În istoria lui Nebucadnețar și a lui Belșațar, Dumnezeu vorbește oamenilor de astăzi.” Bible Echo, 17 septembrie 1894.

The sin of Belshazzar represents the sin of both horns of the earth beast. The sin of either of the horns is found in their rejection of their foundational truths, while having full knowledge of those truths. The Republican horn is held accountable to the light of the Constitution, and the beginning history when that divine document was produced, but has since been progressively rejected. When the nation speaks as a dragon the symbolic wall of separation of church and state will have been removed. For the true Protestant horn, the light from the history of the first and second angels’ messages, when the foundations were established, has been progressively rejected, and will continue to be increasingly rejected, until the “wall” of God’s law will also, ultimately be rejected.

Păcatul lui Belșațar reprezintă păcatul ambelor coarne ale fiarei pământului. Păcatul oricăruia dintre coarne constă în respingerea adevărurilor lor de temelie, având, totodată, deplină cunoaștere a acelor adevăruri. Cornul republican este ținut răspunzător față de lumina Constituției și de istoria începuturilor, când acel document divin a fost elaborat, însă, de atunci, această lumină a fost respinsă progresiv. Când națiunea va vorbi ca un balaur, zidul simbolic al separării dintre biserică și stat va fi fost înlăturat. Pentru adevăratul corn protestant, lumina provenită din istoria soliilor primului și celui de-al doilea înger, când au fost așezate temeliile, a fost respinsă progresiv și va continua să fie tot mai mult respinsă, până când „zidul” Legii lui Dumnezeu va fi, în cele din urmă, respins de asemenea.

> “The prophet here describes a people who, in a time of general departure from truth and righteousness, are seeking to restore the principles that are the foundation of the kingdom of God. They are repairers of a breach that has been made in God’s law—the wall that He has placed around His chosen ones for their protection, and obedience to whose precepts of justice, truth, and purity is to be their perpetual safeguard.

> Profetul descrie aici un popor care, într-o vreme de abatere generală de la adevăr și dreptate, caută să restabilească principiile care sunt temelia Împărăției lui Dumnezeu. Ei sunt dregători ai spărturii făcute în Legea lui Dumnezeu—zidul pe care El l-a așezat în jurul aleșilor Săi spre ocrotirea lor—iar ascultarea de preceptele ei de dreptate, adevăr și curăție să le fie pavăză veșnică.

> “In words of unmistakable meaning the prophet points out the specific work of this remnant people who build the wall. ‘If thou turn away thy foot from the Sabbath, from doing thy pleasure on My holy day; and call the Sabbath a delight, the holy of the Lord, honorable; and shalt honor Him, not doing thine own ways, nor finding thine own pleasure, nor speaking thine own words: then shalt thou delight thyself in the Lord; and I will cause thee to ride upon the high places of the earth, and feed thee with the heritage of Jacob thy father: for the mouth of the Lord hath spoken it.’ Isaiah 58:13, 14.” Prophets and Kings, 677, 678.

> În cuvinte cu un înțeles neechivoc, profetul indică lucrarea specifică a acestui popor al rămășiței care zidește zidul. „Dacă îți vei întoarce piciorul de la Sabat, de la a-ți face plăcerea ta în ziua Mea cea sfântă, și vei numi Sabatul o desfătare, sfânt al Domnului, vrednic de cinste, și-L vei cinsti, nefăcând căile tale, nici căutând plăcerea ta, nici rostind cuvintele tale, atunci te vei desfăta în Domnul; și te voi face să călărești pe înălțimile pământului și te voi hrăni cu moștenirea lui Iacov, tatăl tău; căci gura Domnului a vorbit.” Isaia 58:13, 14. Profeți și regi, 677, 678.

The biblical methodology revealed by angels to William Miller, represents God’s prophetic laws, and unlike ancient Israel, modern Israel was to be the depositaries of not only the law of the Ten Commandments, but also the prophecies.

Metodologia biblică revelată de îngeri lui William Miller reprezintă legile profetice ale lui Dumnezeu, iar, spre deosebire de Israelul antic, Israelul modern trebuia să fie depozitarul nu numai al legii celor Zece Porunci, ci și al profețiilor.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth. Christ declares to His followers: ‘Ye are the light of the world.’ To every soul that accepts Jesus the cross of Calvary speaks: ‘Behold the worth of the soul: “Go ye into all the world, and preach the gospel to every creature.’” Nothing is to be permitted to hinder this work. It is the all-important work for time; it is to be far-reaching as eternity. The love that Jesus manifested for the souls of men in the sacrifice which He made for their redemption, will actuate all His followers.” Testimonies, volume 5, 455.

> Dumnezeu a chemat biserica Sa în acest timp, așa cum a chemat pe vechiul Israel, să stea ca o lumină pe pământ. Prin puternica bardă a adevărului — soliile primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger — El i-a despărțit de biserici și de lume, pentru a-i aduce într-o apropiere sfântă de Sine. I-a făcut depozitarii Legii Sale și le-a încredințat marile adevăruri ale profeției pentru acest timp. Asemenea sfintelor oracole încredințate vechiului Israel, acestea sunt o încredințare sfântă care trebuie comunicată lumii. Cei trei îngeri din Apocalipsa 14 reprezintă pe aceia care acceptă lumina soliilor lui Dumnezeu și pornesc ca agenții Săi să facă să răsune avertizarea de-a lungul și de-a latul pământului. Hristos le declară urmașilor Săi: „Voi sunteți lumina lumii.” Fiecărui suflet care Îl primește pe Isus, crucea de pe Calvar îi vorbește: „Iată valoarea sufletului: «Duceți-vă în toată lumea și propovăduiți Evanghelia la orice făptură.»” Nimic nu trebuie îngăduit să împiedice această lucrare. Este lucrarea cu cea mai mare însemnătate pentru timpul de acum; ea este menită să aibă întinderea veșniciei. Dragostea pe care Isus a manifestat-o pentru sufletele oamenilor în jertfa pe care a adus-o pentru răscumpărarea lor îi va însufleți pe toți urmașii Săi. Mărturii, volumul 5, 455.

The “great truths of prophecy,” which were delivered by angels, and established through the work of William Miller, are “a sacred trust to be communicated to the world.” The law of the Ten Commandments, the laws of nature, the laws of health and the laws of prophetic study were given by the same Great Lawgiver, and to reject one Commandment is to reject them all. The rejection of the methodology given to William Miller began a progressive rebellion, that ultimately will lead to Adventism rejecting the seventh-day Sabbath.

„Marile adevăruri ale profeției”, care au fost transmise de îngeri și stabilite prin lucrarea lui William Miller, sunt „o încredințare sacră care trebuie comunicată lumii”. Legea celor Zece Porunci, legile naturii, legile sănătății și legile studiului profetic au fost date de același Mare Legiuitor, iar a respinge o singură Poruncă înseamnă a le respinge pe toate. Respingerea metodologiei date lui William Miller a declanșat o răzvrătire progresivă, care, în cele din urmă, va duce la respingerea de către Adventism a Sabatului zilei a șaptea.

> “The Lord has a controversy with his professed people in these last days. In this controversy men in responsible positions will take a course directly opposite to that pursued by Nehemiah. They will not only ignore and despise the Sabbath themselves, but they will try to keep it from others by burying it beneath the rubbish of custom and tradition. In churches and in large gatherings in the open air, ministers will urge upon the people the necessity of keeping the first day of the week. There are calamities on sea and land: and these calamities will increase, one disaster following close upon another; and the little band of conscientious Sabbath-keepers will be pointed out as the ones who are bringing the wrath of God upon the world by their disregard of Sunday.

> Domnul are o pricină cu poporul Său care se declară al Lui în aceste zile de pe urmă. În această pricină, oameni în poziții de răspundere vor urma o cale direct opusă celei urmate de Neemia. Nu numai că ei înșiși vor ignora și disprețui Sabatul, ci vor încerca să-i împiedice pe alții să-l păzească, îngropându-l sub molozul obiceiurilor și tradițiilor. În biserici și în mari adunări în aer liber, predicatorii vor stărui asupra poporului cu privire la necesitatea păzirii primei zile a săptămânii. Sunt calamități pe mare și pe uscat; și aceste calamități vor crește, un dezastru urmându-l îndeaproape pe altul; iar mica ceată de păzitori conștiincioși ai Sabatului va fi arătată ca fiind cei care aduc mânia lui Dumnezeu asupra lumii prin nesocotirea Duminicii.

> “Satan urges this falsehood that he may take the world captive. It is his plan to compel men to accept errors. He takes an active part in the promulgation of all false religions, and will stop at nothing in his efforts to enforce erroneous doctrines. Under a cloak of religious zeal, men, influenced by his spirit, have invented the most cruel tortures for their fellow-men, and have inflicted the most awful sufferings upon them. Satan and his agents have the same spirit still; and the history of the past will be repeated in our day.

> Satana propagă această amăgire pentru a lua lumea în robie. Planul său este să-i constrângă pe oameni să primească rătăcirile. El ia parte activă la răspândirea tuturor religiilor false și nu se va opri înaintea a nimic în eforturile sale de a impune doctrine eronate. Sub acoperământul unui zel religios, oamenii, influențați de duhul lui, au născocit cele mai crude torturi pentru semenii lor și le-au pricinuit cele mai cumplite suferințe. Satana și agenții săi au același duh și acum; iar istoria trecutului se va repeta în zilele noastre.

> “There are men who have set their minds and will to accomplish evil; in the dark recesses of their hearts they have resolved what crimes they will commit. These men are self-deceived. They have rejected God’s great rule of right, and in its stead have erected a standard of their own, and comparing themselves with this standard they pronounce themselves holy. The Lord will permit them to reveal what is in their hearts, to act out the spirit of the master that controls them. He will let them show their hatred of his law in their treatment of those who are loyal to its requirements. They will be actuated by the same spirit of religious frenzy that goaded on the mob that crucified Christ; church and State will be united in the same corrupt harmony.

> Există oameni care și-au pus mintea și voința în slujba săvârșirii răului; în adâncurile întunecate ale inimii lor au hotărât ce crime vor comite. Acești oameni sunt autoamăgiți. Ei au respins marele principiu al dreptății lui Dumnezeu și, în locul lui, au înălțat un standard propriu, iar, comparându-se cu acest standard, se declară sfinți. Domnul le va îngădui să dea pe față ceea ce este în inimile lor, să dea curs duhului stăpânului care îi stăpânește. Îi va lăsa să-și arate ura față de legea Sa prin felul în care îi vor trata pe cei care sunt credincioși cerințelor ei. Vor fi însuflețiți de același duh de frenezie religioasă care a ațâțat mulțimea ce L-a răstignit pe Hristos; Biserica și Statul vor fi unite în aceeași armonie coruptă.

> “The church of today has followed in the steps of the Jews of old, who set aside the commandments of God for their own traditions. She has changed the ordinance, broken the everlasting covenant, and now, as then, pride, unbelief, and infidelity are the result. Her true condition is set forth in these words from the song of Moses: ‘They have corrupted themselves, their spot is not the spot of his children; they are a perverse and crooked generation. Do ye thus requite the Lord, O foolish people and unwise? is not he thy father that hath bought thee? hath he not made thee, and established thee?’” Review and Herald, March 18, 1884.

> Biserica de astăzi a călcat pe urmele iudeilor de demult, care au dat la o parte poruncile lui Dumnezeu pentru propriile lor tradiții. Ea a schimbat rânduiala, a rupt legământul veșnic, iar acum, ca și atunci, mândria, necredința și necredincioșia sunt rezultatul. Adevărata ei stare este înfățișată în aceste cuvinte din cântarea lui Moise: „S-au stricat ei înșiși; pata lor nu este pata copiilor Lui; sunt un neam pervers și strâmb. Astfel răsplătiți voi Domnului, popor nebun și neînțelept? Oare nu El este Tatăl tău, Cel ce te-a cumpărat? Nu te-a făcut El și nu te-a statornicit?” Review and Herald, 18 martie 1884.

The ultimate rejection of truth by Adventism occurs at the Sunday law, as Adventism repeats the history of ancient Israel, when “actuated by the same spirit of religious frenzy that goaded on the mob that crucified Christ; church and State will be united in the same corrupt harmony.” The progressive rebellion of Adventism is represented in Ezekiel chapter eight, with four escalating abominations, that prophetically mark the four generations of Adventism that began in 1863. The final abomination is when the leaders of Jerusalem bow down to the sun.

Respingerea supremă a adevărului din partea Adventismului are loc odată cu legea duminicală, întrucât Adventismul repetă istoria Israelului antic, când "biserica și statul, mânate de același duh de frenezie religioasă care a instigat gloata ce L-a răstignit pe Hristos, vor fi unite în aceeași armonie coruptă". Răzvrătirea progresivă a Adventismului este reprezentată în Ezechiel, capitolul opt, prin patru urâciuni din ce în ce mai grave, care marchează profetic cele patru generații ale Adventismului ce au început în 1863. Urâciunea finală este aceea în care conducătorii Ierusalimului se închină soarelui.

> And he brought me into the inner court of the Lord’s house, and, behold, at the door of the temple of the Lord, between the porch and the altar, were about five and twenty men, with their backs toward the temple of the Lord, and their faces toward the east; and they worshipped the sun toward the east. Then he said unto me, Hast thou seen this, O son of man? Is it a light thing to the house of Judah that they commit the abominations which they commit here? for they have filled the land with violence, and have returned to provoke me to anger: and, lo, they put the branch to their nose. Therefore will I also deal in fury: mine eye shall not spare, neither will I have pity: and though they cry in mine ears with a loud voice, yet will I not hear them. Ezekiel 8:16–18.

> Și m-a dus în curtea lăuntrică a casei Domnului și, iată, la ușa templului Domnului, între pridvor și altar, erau aproximativ douăzeci și cinci de bărbați, cu spatele către templul Domnului și cu fețele spre răsărit; și se închinau soarelui spre răsărit. Apoi mi-a zis: Ai văzut aceasta, fiule al omului? Este oare puțin lucru pentru casa lui Iuda că săvârșesc aici urâciunile pe care le săvârșesc? Căci au umplut țara de silnicie și s-au întors ca să Mă provoace la mânie; și, iată, își duc ramura la nas. De aceea și Eu voi lucra cu mânie: ochiul Meu nu va cruța și nu Mă voi îndura; și, chiar dacă vor striga la urechile Mele cu glas tare, tot nu-i voi auzi. Ezechiel 8:16-18.

The judgment that is brought about at that time is illustrated in the “hour” of Belshazzar’s judgment.

Judecata care este înfăptuită în acea vreme este ilustrată în „ceasul” judecății lui Belșațar.

> Belshazzar the king made a great feast to a thousand of his lords, and drank wine before the thousand. Belshazzar, whiles he tasted the wine, commanded to bring the golden and silver vessels which his father Nebuchadnezzar had taken out of the temple which was in Jerusalem; that the king, and his princes, his wives, and his concubines, might drink therein. Then they brought the golden vessels that were taken out of the temple of the house of God which was at Jerusalem; and the king, and his princes, his wives, and his concubines, drank in them. They drank wine, and praised the gods of gold, and of silver, of brass, of iron, of wood, and of stone. In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaister of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Then the king’s countenance was changed, and his thoughts troubled him, so that the joints of his loins were loosed, and his knees smote one against another. The king cried aloud to bring in the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers. And the king spake, and said to the wise men of Babylon, Whosoever shall read this writing, and shew me the interpretation thereof, shall be clothed with scarlet, and have a chain of gold about his neck, and shall be the third ruler in the kingdom. Then came in all the king’s wise men: but they could not read the writing, nor make known to the king the interpretation thereof. Then was king Belshazzar greatly troubled, and his countenance was changed in him, and his lords were astonied. Daniel 5:1–9.

> Regele Belșațar a făcut un mare ospăț pentru o mie dintre dregătorii săi și a băut vin înaintea celor o mie. Belșațar, pe când gusta vinul, a poruncit să fie aduse vasele de aur și de argint pe care tatăl său, Nebucadnețar, le luase din templul care era la Ierusalim, pentru ca regele și dregătorii lui, nevestele lui și țiitoarele lui să bea din ele. Atunci au adus vasele de aur care fuseseră luate din templul casei lui Dumnezeu, care era la Ierusalim; și regele, și dregătorii lui, nevestele lui și țiitoarele lui au băut din ele. Au băut vin și au lăudat pe dumnezeii de aur și de argint, de aramă, de fier, de lemn și de piatră. În același ceas au ieșit degetele unei mâini de om și au scris, în dreptul sfeșnicului, pe tencuiala zidului palatului regelui; și regele a văzut partea mâinii care scria. Atunci înfățișarea regelui s-a schimbat, și gândurile lui l-au tulburat, încât încheieturile șalelor i s-au slăbit, iar genunchii i se loveau unul de altul. Regele a strigat cu glas tare să fie aduși astrologii, caldeenii și ghicitorii. Și regele a vorbit și a zis către înțelepții Babilonului: Oricine va citi această scriere și îmi va arăta tâlcuirea ei va fi îmbrăcat în stacojiu, va avea un lanț de aur la gât și va fi al treilea dregător în împărăție. Atunci au intrat toți înțelepții regelui; dar n-au putut să citească scrierea, nici să facă cunoscută regelui tâlcuirea ei. Atunci regele Belșațar s-a tulburat foarte tare, și înfățișarea i s-a schimbat, iar dregătorii lui au rămas uimiți. Daniel 5:1-9.

In the “same hour” that Belshazzar’s judgment arrived, Shadrach, Meshach and Abednego were cast into the furnace that had been heated “seven times” hotter than normal.

În "același ceas" în care a venit judecata asupra lui Belșațar, Șadrac, Meșac și Abed-Nego au fost aruncați în cuptorul care fusese încălzit "de șapte ori" mai fierbinte decât în mod obișnuit.

> Now if ye be ready that at what time ye hear the sound of the cornet, flute, harp, sackbut, psaltery, and dulcimer, and all kinds of music, ye fall down and worship the image which I have made; well: but if ye worship not, ye shall be cast the same hour into the midst of a burning fiery furnace; and who is that God that shall deliver you out of my hands? Shadrach, Meshach, and Abednego, answered and said to the king, O Nebuchadnezzar, we are not careful to answer thee in this matter. If it be so, our God whom we serve is able to deliver us from the burning fiery furnace, and he will deliver us out of thine hand, O king. But if not, be it known unto thee, O king, that we will not serve thy gods, nor worship the golden image which thou hast set up. Then was Nebuchadnezzar full of fury, and the form of his visage was changed against Shadrach, Meshach, and Abednego: therefore he spake, and commanded that they should heat the furnace one seven times more than it was wont to be heated. Daniel 3:15–19.

> Acum, dacă sunteţi gata ca, în clipa când veţi auzi sunetul cornului, al flautului, al harpei, al sambucei, al psaltirii şi al cimpoiului, şi orice fel de muzică, să vă prosternaţi şi să vă închinaţi chipului pe care l-am făcut, bine; dar dacă nu vă veţi închina, veţi fi aruncaţi în chiar ceasul acela în mijlocul unui cuptor aprins, arzând de foc; şi cine este Dumnezeul acela care vă va izbăvi din mâinile mele? Şadrac, Meşac şi Abed-Nego au răspuns şi au zis împăratului: O, Nebucadneţar, nu socotim de trebuinţă să-ţi răspundem în această privinţă. Dacă este aşa, Dumnezeul nostru, Căruia Îi slujim, poate să ne izbăvească din cuptorul aprins, arzând de foc, şi ne va izbăvi din mâna ta, o, împărate. Iar dacă nu, să-ţi fie cunoscut, o, împărate, că noi nu vom sluji dumnezeilor tăi şi nici nu ne vom închina chipului de aur pe care l-ai ridicat. Atunci Nebucadneţar s-a umplut de furie, şi înfăţişarea feţei i s-a schimbat împotriva lui Şadrac, Meşac şi Abed-Nego; de aceea a vorbit şi a poruncit să se încălzească cuptorul de şapte ori mai mult decât se obişnuia să fie încălzit. Daniel 3:15-19.

The “hour” of judgment for Belshazzar is the same “hour” of judgment for Shadrach, Meshach and Abednego, and in both lines “seven times” are represented as the symbol of that judgment. The three worthies are representing the two witnesses that ascend with clouds into heaven as the ensign in the “hour” of the great earthquake at the Sunday Law, and Belshazzar represents the judgment of national ruin that is brought upon the earth beast in the very same “hour.”

„Ceasul” judecății pentru Belșațar este același „ceas” al judecății pentru Șadrac, Meșac și Abed-Nego, iar în ambele linii „de șapte ori” este reprezentat ca simbol al acelei judecăți. Cei trei vrednici îi reprezintă pe cei doi martori care se înalță la cer în nori, ca stindard, în „ceasul” marelui cutremur la Legea Duminicală, iar Belșațar reprezintă judecata ruinei naționale care este adusă asupra fiarei care se ridică din pământ în același „ceas”.

We will continue our study of Belshazzar’s judgment in the next article.

Vom continua studiul nostru al judecății lui Belșațar în articolul următor.

> “I am deeply exercised in mind in reference to the low standard of piety among our people. And when I think of the woes passed on Capernaum, I think of how much heavier will come the condemnation upon those who know the truth and have not walked according to the truth, but in the sparks of their own kindling. In the night seasons I am addressing the people in a very solemn manner, beseeching them to ask their own consciences; What am I? Am I a Christian, or am I not? Is my heart renewed? Has the transforming grace of God moulded my character? Are my sins repented of? Are they confessed? Are they forgiven? Am I one with Christ as he is one with the Father? Do I hate what I once loved? Do I now love what I once hated? Do I count all things but loss for the excellency of the knowledge of Christ Jesus? Do I feel I am the purchased possession of Jesus Christ, and that every hour I must consecrate myself to his service?

> Sunt profund frământată în cuget cu privire la standardul scăzut al evlaviei în rândul poporului nostru. Iar când mă gândesc la vaiurile rostite asupra Capernaumului, mă gândesc cât de mult mai grea va fi condamnarea asupra celor care cunosc adevărul și n-au umblat potrivit adevărului, ci în scânteile focului aprins de ei înșiși. În ceasurile nopții mă adresez poporului într-un chip foarte solemn, implorându-i să-și întrebe propria conștiință: Ce sunt eu? Sunt eu un creștin sau nu? Este inima mea înnoită? Harul transformator al lui Dumnezeu mi-a plăsmuit caracterul? M-am pocăit de păcatele mele? Sunt ele mărturisite? Sunt ele iertate? Sunt eu una cu Hristos, precum El este una cu Tatăl? Urăsc eu ceea ce odinioară iubeam? Iubesc acum ceea ce odinioară uram? Socotesc eu toate lucrurile drept o pierdere pentru excelența cunoașterii lui Hristos Isus? Simt eu că sunt posesia cumpărată a lui Isus Hristos și că în fiecare ceas trebuie să mă consacru slujirii Lui?

> “We are standing upon the threshold of great and solemn events. The whole earth is to be lightened with the glory of the Lord as the waters cover the channels of the great deep. Prophecies are being fulfilled, and stormy times are before us. Old controversies which have apparently been hushed for a long time will be revived, and new controversies will spring up; new and old will commingle, and this will take place right early. The angels are holding the four winds, that they shall not blow, until the specified work of warning is given to the world; but the storm is gathering, the clouds are loading, ready to burst upon the world, and to many it will be as a thief in the night.

> Stăm pe pragul unor evenimente mari și solemne. Întregul pământ urmează să fie luminat de slava Domnului, cum acoperă apele canalele adâncului celui mare. Profețiile se împlinesc și vremuri furtunoase ne stau înainte. Vechile controverse, care în aparență au fost înăbușite de multă vreme, vor fi reînviate și controverse noi se vor ivi; cele vechi și cele noi se vor împleti, iar aceasta va avea loc curând, chiar foarte curând. Îngerii țin cele patru vânturi, pentru ca ele să nu sufle, până când lucrarea rânduită de avertizare va fi dată lumii; dar furtuna se adună, norii se încarcă, gata să izbucnească asupra lumii, iar pentru mulți va fi ca un hoț în noapte.

> “Many smiled and would not believe when we told them, twenty and thirty years ago, that the Sunday would be urged upon all the world, and a law be made to compel its observance, and force conscience. We see it being fulfilled. All that God has said of the future will surely come to pass; not one thing will fail of all that he has spoken. Protestantism is now reaching hands across the gulf to clasp hands with papacy, and a confederacy is being formed to trample out of sight the Sabbath of the fourth commandment; and the man of sin, who, at the instigation of Satan, instituted the spurious sabbath, this child of papacy, will be exalted to take the place of God.

> Mulți au zâmbit și nu au vrut să creadă când le-am spus, cu douăzeci și cu treizeci de ani în urmă, că Duminica avea să fie impusă întregii lumi și că avea să fie făcută o lege care să constrângă păzirea ei și să silească conștiința. Vedem cum se împlinește aceasta. Tot ceea ce Dumnezeu a spus despre viitor se va împlini negreșit; nu va rămâne neîmplinit niciun cuvânt din tot ce a rostit El. Protestantismul întinde acum mâna peste prăpastie ca să-și dea mâna cu papalitatea, și se formează o confederație pentru a călca în picioare Sabatul poruncii a patra și a-l scoate din vedere; iar omul fărădelegii, care, la instigarea lui Satana, a instituit sabatul spuriu, acest copil al papalității, va fi înălțat ca să ia locul lui Dumnezeu.

> “All heaven is represented to me as watching the unfolding of events. A crisis is to be revealed in the great and prolonged controversy in the government of God on earth. Something great and decisive is to take place, and that right early. If any delay, the character of God and his throne will be compromised. The armory of heaven is open; all the universe of God and its equipments are ready. One word has justice to speak, and there will be terrific representations upon the earth, of the wrath of God. There will be voices and thunderings and lightnings and earthquakes and universal desolation. Every movement in the universe of heaven is to prepare the world for the great crisis.

> Îmi este înfățișat întregul cer ca vegheând asupra desfășurării evenimentelor. Urmează să fie dezvăluită o criză în marea și îndelungata controversă din cârmuirea lui Dumnezeu pe pământ. Ceva măreț și decisiv urmează să aibă loc, și aceasta chiar curând. Dacă ar fi vreo întârziere, caracterul lui Dumnezeu și Tronul Său vor fi compromise. Arsenalul cerului este deschis; întreg universul lui Dumnezeu și înzestrările lui sunt gata. Dreptatea nu are decât să rostească un singur cuvânt, și pe pământ vor fi manifestări înfricoșătoare ale mâniei lui Dumnezeu. Vor fi glasuri și tunete și fulgere și cutremure și pustiire universală. Fiecare mișcare din universul ceresc este menită să pregătească lumea pentru marea criză.

> “Intensity is taking possession of every earthly element; and as a people who have had great light and wonderful knowledge, many of them are represented by the five sleeping virgins with their lamps, but no oil in their vessels; cold, senseless, with a feeble, waning piety. While a new life is being diffused and is springing up from beneath and taking fast hold of all Satan’s agencies, preparatory to the last great conflict and struggle, a new light and life and power is descending from on high, and taking possession of God’s people who are not dead, as many now are, in trespasses and sins. The people who will now see what is soon to come upon us by what is being transacted before us, will no longer trust in human inventions, and will feel that the Holy Spirit must be recognized, received, presented before the people, that they may contend for the glory of God, and work everywhere in the byways and highways of life, for the saving of the souls of their fellow-men. The only rock that is sure and steadfast is the Rock of Ages. Those only who build on this Rock are secure.

> O intensitate pune stăpânire asupra fiecărui element pământesc; iar, ca un popor care a avut mare lumină și o cunoaștere minunată, mulți dintre ei sunt reprezentați de cele cinci fecioare adormite, cu candelele lor, dar fără untdelemn în vasele lor; reci, fără simțire, cu o evlavie slabă, pe cale de a se stinge. În timp ce o viață nouă se răspândește și răsare de jos și pune cu repeziciune stăpânire pe toate uneltele Satanei, pregătitor pentru ultimul mare conflict și luptă, o nouă lumină, viață și putere coboară de sus și pune stăpânire pe poporul lui Dumnezeu care nu este mort, așa cum mulți sunt acum, în greșeli și păcate. Oamenii care acum vor vedea ceea ce curând va veni asupra noastră, prin cele ce se petrec înaintea noastră, nu se vor mai încrede în născociri omenești și vor simți că Duhul Sfânt trebuie recunoscut, primit, prezentat înaintea poporului, pentru ca ei să lupte pentru slava lui Dumnezeu și să lucreze pretutindeni, pe cărările lăturalnice și pe drumurile mari ale vieții, pentru mântuirea sufletelor semenilor lor. Singura stâncă sigură și statornică este Stânca Veacurilor. Numai cei care zidesc pe această Stâncă sunt în siguranță.

> “Those who are carnally minded now, notwithstanding the warnings given of God in his word and through the testimonies of his Spirit, will never unite with the holy family of the redeemed. They are sensual, debased in thought, and abominable in the sight of God. They have never been sanctified through the truth. They are not partakers of the divine nature, have never overcome self and the world with its affections and lusts. These characters are all through our churches, and as the result the churches are weak and sickly and ready to die. There must be no indifferent testimony borne now, but a decided, pointed testimony, rebuking every impurity, and exalting Jesus. We must as a people be in the attitude of expectation, working and waiting and watching and praying.

> Cei care cugetă acum trupește, în pofida avertismentelor date de Dumnezeu în Cuvântul Său și prin mărturiile Duhului Său, nu se vor uni niciodată cu sfânta familie a celor răscumpărați. Sunt trupești, înjosiți în cuget și o urâciune înaintea lui Dumnezeu. N-au fost niciodată sfințiți prin adevăr. Nu sunt părtași ai firii dumnezeiești; n-au biruit niciodată eul și lumea cu patimile și poftele ei. Astfel de caractere se găsesc pretutindeni în bisericile noastre și, ca urmare, bisericile sunt slabe, bolnăvicioase și gata să moară. Acum nu trebuie să se dea o mărturie indiferentă, ci o mărturie hotărâtă și pătrunzătoare, care mustră orice necurăție și Îl înalță pe Isus. Trebuie, ca popor, să fim într-o atitudine de așteptare, lucrând și așteptând și vegheând și rugându-ne.

> “This blessed hope of the second appearing of Christ needs to be presented often to the people, with its solemn realities; looking for the soon appearing of our Lord Jesus to come in his glory, will lead to the regarding of earthly things as emptiness and nothingness. All worldly honor or distinction is of no value, for the true believer lives above the world; his steps are advancing heavenward. He is a pilgrim and stranger. His citizenship is above. He is gathering the sunbeams of the righteousness of Christ into his soul, that he may be a burning and shining light in the moral darkness that has enshrouded the world. What vigorous faith, what lively hope, what fervent love, what holy, consecrated zeal for God is seen in him, and what a decided distinction between him and the world! ‘Watch ye therefore, and pray always, that ye may be accounted worthy to escape all these things that shall come to pass, and to stand before the Son of man.’ ‘Watch ye therefore, for ye know not what hour your Lord doth come.’ ‘Therefore be ye ready also; for in such an hour as ye think not the Son of man cometh.” “Behold, I come as a thief. Blessed is he that watcheth, and keepeth his garments.’” Pamphlets, 38–40.

> Această binecuvântată nădejde a celei de-a doua arătări a lui Hristos trebuie prezentată adesea poporului, în toată solemnitatea realităților ei; așteptarea arătării apropiate a Domnului nostru Isus, când va veni în slava Sa, va duce la socotirea lucrurilor pământești drept deșertăciune și nimicnicie. Orice cinste sau distincție lumească nu are nicio valoare, căci adevăratul credincios trăiește deasupra lumii; pașii lui înaintează spre cer. El este un pelerin și un străin. Cetățenia lui este în ceruri. El adună în sufletul său razele de soare ale dreptății lui Hristos, pentru a fi o lumină arzătoare și strălucitoare în întunericul moral care a învăluit lumea. Ce credință puternică, ce nădejde vie, ce iubire fierbinte, ce zel sfânt, consacrat pentru Dumnezeu, se vede în el și ce deosebire hotărâtă între el și lume! „Vegheați, așadar, și rugați-vă întotdeauna, ca să fiți socotiți vrednici să scăpați de toate aceste lucruri care au să se întâmple și să stați în picioare înaintea Fiului omului.” „Vegheați deci, pentru că nu știți în care ceas vine Domnul vostru.” „De aceea, fiți și voi gata; căci Fiul omului vine în ceasul în care nu vă gândiți.” „Iată, Eu vin ca un hoț. Ferice de cel ce veghează și își păzește hainele.” Broșuri, 38-40.

Back to Articles