Article

# Panium - Number Eleven Eleven

Panium - Numărul unsprezece unsprezece

Eleven, Eleven: The Prophetic Witness of Daniel and Revelation

Unsprezece, unsprezece: Mărturia profetică a lui Daniel și a Apocalipsei

Author

Jeff Pippenger

Published

August 9, 2025

Formats

PDF
Word

It has been a long process for me to get to this point in the study of Panium, and the title “Eleven, Eleven” is meant to emphasize that the Lion of the tribe of Judah coordinated both the book of Daniel and the book of Revelation to set forth the internal and external lines of the history of the sealing of God’s people in the eleventh chapter and eleventh verse. Just before probation closes a command to unseal the prophecy in Revelation that was sealed until the time when the internal and external prophetic histories represented by the two lines of eleven—eleven, found in the books of Daniel and Revelation became present truth.

A fost un proces îndelungat pentru mine să ajung la acest punct în studiul despre Panium, iar titlul „Unsprezece, Unsprezece” este menit să sublinieze că Leul din seminția lui Iuda a coordonat atât cartea lui Daniel, cât și cartea Apocalipsei, pentru a stabili, în capitolul unsprezece și versetul unsprezece, liniile interne și externe ale istoriei pecetluirii poporului lui Dumnezeu. Chiar înainte de închiderea timpului de probă, este dată o poruncă de a desigila profeția din Apocalipsă, care fusese pecetluită până la timpul când istoriile profetice internă și externă, reprezentate de cele două linii de unsprezece-unsprezece, aflate în cărțile lui Daniel și ale Apocalipsei, au devenit adevăr prezent.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> Și mi-a zis: Nu pecetlui cuvintele profeției acestei cărți; căci vremea este aproape. Cel ce este nedrept, să fie nedrept și mai departe; și cel ce este întinat, să fie întinat și mai departe; și cel ce este drept, să fie drept și mai departe; și cel ce este sfânt, să fie sfânt și mai departe. Apocalipsa 22:10, 11.

The “time is at hand” just before the close of probation, and the “time is at hand” when the “Revelation of Jesus Christ” is unsealed.

„Vremea este aproape” chiar înainte de închiderea timpului de har și „vremea este aproape” atunci când „Apocalipsa lui Isus Hristos” este dezpecetluită.

> The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to shew unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John: Who bare record of the word of God, and of the testimony of Jesus Christ, and of all things that he saw. Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. Revelation 1:1–3.

> Descoperirea lui Isus Hristos, pe care Dumnezeu I-a dat-o, ca să le arate robilor Săi lucrurile care trebuie să se întâmple în curând; și, trimițând-o prin îngerul Său, a făcut-o cunoscută robului Său Ioan, care a dat mărturie despre Cuvântul lui Dumnezeu și despre mărturia lui Isus Hristos, precum și despre toate câte a văzut. Fericit este cel ce citește și cei ce ascultă cuvintele acestei profeții și păzesc cele scrise în ea, căci vremea este aproape. Apocalipsa 1:1-3.

When the Lion of the tribe of Judah unseals the “Revelation of Jesus Christ” as He has been doing since the arrival of the message of the Midnight Cry in July of 2023, that unsealing includes the revelation that He is “Palmoni,” the Wonderful Numberer, or the Numberer of Secrets. Failure to accept this truth is to fail the testing process which seals the one hundred and forty-four thousand.

Când Leul din seminția lui Iuda desigilează „Revelația lui Isus Hristos”, așa cum o face încă de la sosirea mesajului Strigătului de la Miezul Nopții în iulie 2023, această desigilare include descoperirea că El este „Palmoni”, Minunatul Numărător sau Numărătorul Tainelor. Neacceptarea acestui adevăr înseamnă a nu trece procesul de încercare care pecetluiește pe cei o sută patruzeci și patru de mii.

> I indeed baptize you with water unto repentance: but he that cometh after me is mightier than I, whose shoes I am not worthy to bear: he shall baptize you with the Holy Ghost, and with fire: Whose fan is in his hand, and he will thoroughly purge his floor, and gather his wheat into the garner; but he will burn up the chaff with unquenchable fire. Matthew 3:11, 12.

> Eu, într-adevăr, vă botez cu apă spre pocăință; dar Cel ce vine după mine este mai puternic decât mine, Căruia nu sunt vrednic să-I duc încălțămintea; El vă va boteza cu Duhul Sfânt și cu foc. Acela are în mână vânturătoarea și Își va curăți cu desăvârșire aria și Își va aduna grâul în grânar; iar pleava o va arde cu foc nestins. Matei 3:11, 12.

> “Just how soon this refining process will begin I cannot say, but it will not be long deferred. He whose fan is in His hand will cleanse His temple of its moral defilement. He will thoroughly purge His floor.” Testimonies to Ministers, 372, 373.

> „Nu pot spune cât de curând va începe acest proces de rafinare, dar nu va fi mult amânat. Acela a cărui lopată de vânturat este în mâna Sa Își va curăți Templul Său de întinarea lui morală. El Își va curăți cu desăvârșire aria Sa.” Testimonies to Ministers, 372, 373.

The lines of prophecy which identify the time of the sealing as a prophetic testing process are more than abundant. It is clear that the testing process is based upon the students aptitude and ability to apply the correct or incorrect methodology for studying God’s prophetic Word. This truth is also abundantly set forth within the inspired record.

Liniile profetice care identifică timpul sigilării ca un proces de testare profetică sunt cu prisosință. Este limpede că procesul de testare se întemeiază pe aptitudinea și capacitatea studenților de a aplica metodologia corectă sau incorectă în studierea Cuvântului profetic al lui Dumnezeu. Acest adevăr este de asemenea prezentat cu prisosință în relatarea inspirată.

> As for these four children, God gave them knowledge and skill in all learning and wisdom: and Daniel had understanding in all visions and dreams. Now at the end of the days that the king had said he should bring them in, then the prince of the eunuchs brought them in before Nebuchadnezzar. And the king communed with them; and among them all was found none like Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: therefore stood they before the king. And in all matters of wisdom and understanding, that the king enquired of them, he found them ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm. Daniel 1:17–20.

> Cât despre acești patru tineri, Dumnezeu le-a dat cunoștințe și pricepere în toată învățătura și înțelepciunea; iar Daniel avea înțelegere în toate vedeniile și visele. La sfârșitul zilelor pe care le hotărâse împăratul ca să fie aduși înaintea lui, căpetenia famenilor i-a adus înaintea lui Nebucadnețar. Și împăratul a convorbit cu ei; și dintre toți nu s-a găsit niciunul ca Daniel, Hanania, Mișael și Azaria; de aceea au stat ei înaintea împăratului. Și în toate chestiunile de înțelepciune și pricepere despre care îi cerceta împăratul, i-a găsit de zece ori mai buni decât toți magii și astrologii care erau în toată împărăția lui. Daniel 1:17-20.

A premier rule of prophetic interpretation is that truth is established upon the testimony of two, and those who fail to have confidence in the principle are setting themselves up for failure. An element of the testing process during the sealing time, involves the recognition of the connection of the internal and external histories represented in chapter eleven and verse eleven by Daniel and John.

O regulă fundamentală a interpretării profetice este că adevărul este stabilit pe baza mărturiei a doi, iar cei care nu au încredere în acest principiu se expun eșecului. Un element al procesului de încercare din timpul pecetluirii constă în recunoașterea conexiunii dintre istoriile interne și externe reprezentate de Daniel și de Ioan în capitolul unsprezece și versetul unsprezece.

> “Revelation is a sealed book, but it is also an opened book. It records marvelous events that are to take place in the last days of this earth’s history. The teachings of this book are definite, not mystical and unintelligible. In it the same line of prophecy is taken up as in Daniel. Some prophecies God has repeated, thus showing that importance must be given to them. The Lord does not repeat things that are of no great consequence.” Manuscript Releases, volume 9, 8.

> Apocalipsa este o carte pecetluită, dar este și o carte deschisă. Ea consemnează evenimente minunate care urmează să aibă loc în zilele din urmă ale istoriei acestui pământ. Învățăturile acestei cărți sunt bine definite, nu mistice și ininteligibile. În ea este reluată aceeași linie profetică precum în Daniel. Pe unele profeții, Dumnezeu le-a repetat, arătând astfel că trebuie acordată importanță acestora. Domnul nu repetă lucruri care nu au mare însemnătate. Manuscript Releases, volumul 9, 8.

The books of Daniel and Revelation represent two witnesses, and the one hundred and forty-four thousand are represented as two witnesses in Revelation chapter eleven. In verse eleven of the chapter the two witnesses, represented by Elijah and Moses are resurrected as typified by both John in the boiling oil and Daniel in the lion’s den. The one hundred and forty-four thousand are represented by Daniel and John, and also by Elijah and Moses. To succeed in the testing process which produces the one hundred and forty-four thousand a student must understand that truth is established upon two witnesses, and that the books of Daniel and Revelation represent two witnesses, and that the one hundred and forty-four thousand have been typified as Elijah and Moses and also Daniel and John.

Cartea lui Daniel și Cartea Apocalipsei reprezintă doi martori, iar cei o sută patruzeci și patru de mii sunt reprezentați ca doi martori în capitolul unsprezece din Apocalipsa. În versetul unsprezece al capitolului, cei doi martori, reprezentați de Ilie și Moise, sunt înviați, așa cum este prefigurat atât prin Ioan în untdelemnul clocotit, cât și prin Daniel în groapa cu lei. Cei o sută patruzeci și patru de mii sunt reprezentați de Daniel și Ioan și, de asemenea, de Ilie și Moise. Pentru a reuși în procesul de testare care produce pe cei o sută patruzeci și patru de mii, un student trebuie să înțeleagă că adevărul este întemeiat pe doi martori, că Cartea lui Daniel și Cartea Apocalipsei reprezintă doi martori și că cei o sută patruzeci și patru de mii au fost prefigurați atât prin Ilie și Moise, cât și prin Daniel și Ioan.

These truths are only a brief sampling of prophetic truths associated with the internal and external history represented by “eleven, eleven” in both Daniel and Revelation. As Palmoni, Christ guided in the alignment of the two passages, and also that eleven, plus eleven equals twenty-two, which in turn is a tithe or tenth of two hundred and twenty, which is a symbol of the combination of divinity with humanity. Palmoni established upon more than two witnesses that “two hundred and twenty” represents the combination of divinity and humanity, which is in turn a description of the incarnation of Christ when He took upon Himself fallen flesh. In doing so He set forth the example for mankind that if they are willing to meet the requirements of the gospel, Christ is willing to combine His divinity with our humanity. Divinity and humanity are therefore two witnesses.

Aceste adevăruri sunt doar o scurtă selecție de adevăruri profetice asociate cu istoria internă și externă reprezentată de „unsprezece, unsprezece” atât în Daniel, cât și în Apocalipsa. În calitate de Palmoni, Hristos a călăuzit alinierea celor două pasaje și, de asemenea, a arătat că unsprezece plus unsprezece fac douăzeci și doi, care, la rândul său, este o zeciuială sau a zecea parte din două sute douăzeci, care este un simbol al unirii divinității cu umanitatea. Palmoni a stabilit, pe baza a mai mult de doi martori, că „două sute douăzeci” reprezintă unirea divinității cu umanitatea, care, la rândul ei, este o descriere a întrupării lui Hristos, când El a luat asupra Sa firea omenească căzută. Procedând astfel, El a pus înaintea omenirii exemplul că, dacă sunt dispuși să îndeplinească cerințele Evangheliei, Hristos este dispus să-Și unească divinitatea cu umanitatea noastră. Prin urmare, divinitatea și umanitatea sunt doi martori.

The “Revelation of Jesus Christ” that opened up just before probation closes includes that Jesus is the “Word” of God.

„Descoperirea lui Isus Hristos”, care s-a deschis chiar înainte de închiderea timpului de probă, include faptul că Isus este „Cuvântul” lui Dumnezeu.

> In the beginning was the Word, and the Word was with God, and the Word was God. The same was in the beginning with God. All things were made by him; and without him was not anything made that was made. In him was life; and the life was the light of men. And the light shineth in darkness; and the darkness comprehended it not. John 1:1–5.

> La început era Cuvântul, și Cuvântul era la Dumnezeu, și Cuvântul era Dumnezeu. Acesta era dintru început la Dumnezeu. Toate prin El s-au făcut; și fără El nimic nu s-a făcut din ce s-a făcut. În El era viața; și viața era lumina oamenilor. Și lumina luminează în întuneric; și întunericul nu a cuprins-o. Ioan 1:1-5.

The Bible is the “Word” of God which, just as Christ represents the combination of divinity with humanity. The Bible represents the two witnesses of the Old and New Testaments, who are also Moses and Elijah in Revelation chapter eleven.

Biblia este „Cuvântul” lui Dumnezeu, care, asemenea lui Hristos, reprezintă unirea dumnezeirii cu umanitatea. Biblia îi reprezintă pe cei doi martori ai Vechiului și Noului Testament, care sunt, de asemenea, Moise și Ilie în capitolul al unsprezecelea al Apocalipsei.

> “Concerning the two witnesses the prophet declares further: ‘These are the two olive trees, and the two candlesticks standing before the God of the earth.’ ‘Thy word,’ said the psalmist, ‘is a lamp unto my feet, and a light unto my path.’ Revelation 11:4; Psalm 119:105. The two witnesses represent the Scriptures of the Old and the New Testament.” The Great Controversy, 267.

> Cu privire la cei doi martori, profetul declară în continuare: „Aceștia sunt cei doi măslini și cele două sfeșnice care stau înaintea Dumnezeului pământului.” „Cuvântul Tău”, a spus psalmistul, „este o candelă pentru picioarele mele și o lumină pe cărarea mea.” Apocalipsa 11:4; Psalmul 119:105. Cei doi martori reprezintă Scripturile Vechiului și ale Noului Testament. Marea Luptă, 267.

The two witnesses are the two olive trees, the two candlesticks and the Old and New Testaments, which is represented in the paragraph as “Thy word.” The “Revelation of Jesus Christ” that is unsealed by the Lion of the tribe of Judah just before the close of probation is “the final increase of knowledge” which tests those who are candidates to be one of the one hundred and forty-four thousand. The “final increase of knowledge” is also the message of the Midnight Cry in the parable of the ten virgins.

Cei doi martori sunt cei doi măslini, cele două sfeșnice și Vechiul și Noul Testament, reprezentate în paragraful respectiv prin expresia «Cuvântul Tău». «Descoperirea lui Isus Hristos» care este desigilată de Leul din seminția lui Iuda, chiar înainte de închiderea harului, este «sporirea finală a cunoștinței», care îi pune la probă pe cei ce sunt candidați să fie dintre cei o sută patruzeci și patru de mii. «Sporirea finală a cunoștinței» este, de asemenea, mesajul Strigării de la miezul nopții din pilda celor zece fecioare.

> “‘Then answered I, and said unto him, What are these two olive trees upon the right side of the candlestick and upon the left side thereof? And I answered again, and said unto him, What be these two olive branches which through the two golden pipes empty the golden oil out of themselves? And he answered me and said, Knowest thou not what these be? And I said, No, my lord. Then said he, These are the two anointed ones, that stand by the Lord of the whole earth. Zechariah 4:11–14. These empty themselves into the golden bowls, which represent the hearts of the living messengers of God, who bear the Word of the Lord to the people in warnings and entreaties. The Word itself must be as represented, the golden oil, emptied from the two olive trees that stand by the Lord of the whole earth. This is the baptism by the Holy Spirit with fire. This will open the soul of unbelievers to conviction. The wants of the soul can be met only by the working of the Holy Spirit of God. Man can of himself do nothing to satisfy the longings and meet the aspirations of the heart.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1180.

> „Atunci am răspuns și i-am zis: Ce sunt acești doi măslini la dreapta sfeșnicului și la stânga lui? Și am răspuns iarăși și i-am zis: Ce sunt cele două ramuri de măslin care, prin cele două țevi de aur, varsă din ele însele untdelemnul de aur? El mi-a răspuns și a zis: Nu știi ce sunt acestea? Eu am zis: Nu, domnul meu. Atunci el a zis: Aceștia sunt cei doi unși, care stau înaintea Domnului întregului pământ.” Zaharia 4:11-14. Acestea se revarsă în cupele de aur, care reprezintă inimile solilor vii ai lui Dumnezeu, care poartă Cuvântul Domnului către popor în avertizări și rugăminți. Cuvântul însuși trebuie să fie, așa cum este reprezentat, untdelemnul de aur, vărsat din cei doi măslini care stau înaintea Domnului întregului pământ. Aceasta este botezul prin Duhul Sfânt, cu foc. Aceasta va deschide sufletul necredincioșilor spre convingere. Nevoile sufletului pot fi împlinite numai prin lucrarea Duhului Sfânt al lui Dumnezeu. Omul, prin sine însuși, nu poate face nimic pentru a satisface dorurile și a împlini aspirațiile inimii. Comentariul Biblic Adventist de Ziua a Șaptea, volumul 4, 1180.

The Word of God is both the Bible and Christ, and the Bible and Christ represent two witnesses, as do the one hundred and forty-four thousand. The two witnesses in turn represent a combination of divinity with humanity. They also represent internal and external prophetic histories. As witnesses, they provided evidence that divinity combined with humanity does not sin. They also represent the connection between divinity and humanity. Whether a ladder, conduit, pipes, angels or any of the other symbols of the communication link between God and man, the message conveyed to man is always life or death.

Cuvântul lui Dumnezeu este atât Biblia, cât și Hristos, iar Biblia și Hristos reprezintă doi martori, la fel ca cei o sută patruzeci și patru de mii. Cei doi martori, la rândul lor, reprezintă o îmbinare a divinității cu umanitatea. Ei reprezintă, de asemenea, istorii profetice interne și externe. În calitate de martori, ei au dovedit că divinitatea îmbinată cu umanitatea nu păcătuiește. Ei reprezintă, de asemenea, legătura dintre divinitate și umanitate. Fie că este vorba de o scară, un canal, conducte, îngeri sau oricare dintre celelalte simboluri ale căii de comunicare dintre Dumnezeu și om, mesajul transmis omului este întotdeauna viață sau moarte.

> “The anointed ones standing by the Lord of the whole earth, have the position once given to Satan as covering cherub. By the holy beings surrounding his throne, the Lord keeps up a constant communication with the inhabitants of the earth. The golden oil represents the grace with which God keeps the lamps of believers supplied, that they shall not flicker and go out. Were it not that this holy oil is poured from heaven in the messages of God’s Spirit, the agencies of evil would have entire control over men.

> Cei unși care stau alături de Domnul întregului pământ dețin poziția odinioară încredințată lui Satana, ca heruvim ocrotitor. Prin ființele sfinte care înconjoară tronul Său, Domnul menține o comunicare neîntreruptă cu locuitorii pământului. Untdelemnul de aur reprezintă harul cu care Dumnezeu ține candelele credincioșilor alimentate, pentru ca ele să nu pâlpâie și să nu se stingă. Dacă acest untdelemn sfânt n-ar fi turnat din cer prin mesajele Duhului lui Dumnezeu, forțele răului ar avea stăpânire deplină asupra oamenilor.

> “God is dishonored when we do not receive the communications which he sends us. Thus we refuse the golden oil which he would pour into our souls to be communicated to those in darkness. When the call shall come, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ those who have not received the holy oil, who have not cherished the grace of Christ in their hearts, will find, like the foolish virgins, that they are not ready to meet their Lord. They have not, in themselves, the power to obtain the oil, and their lives are wrecked. But if God’s Holy Spirit is asked for, if we plead, as did Moses, ‘Show me thy glory,’ the love of God will be shed abroad in our hearts. Through the golden pipes, the golden oil will be communicated to us. ‘Not by might, nor by power, but by my Spirit, saith the Lord of Hosts.’ By receiving the bright beams of the Sun of Righteousness, God’s children shine as lights in the world.” Review and Herald, July 20, 1897.

> Dumnezeu este dezonorat când nu primim soliile pe care ni le trimite El. Astfel refuzăm untdelemnul auriu pe care El l-ar turna în sufletele noastre, spre a fi împărtășit celor din întuneric. Când va veni chemarea: «Iată, vine Mirele; ieșiți-I în întâmpinare», cei care nu au primit untdelemnul sfânt, care nu au prețuit harul lui Hristos în inimile lor, vor constata, asemenea fecioarelor neînțelepte, că nu sunt gata să-L întâmpine pe Domnul lor. Ei nu au, în ei înșiși, puterea de a obține untdelemnul, iar viețile lor sunt ruinate. Dar dacă cerem Duhul Sfânt al lui Dumnezeu, dacă Îl implorăm, precum a făcut Moise: «Arată-mi slava Ta», dragostea lui Dumnezeu va fi turnată în inimile noastre. Prin țevile de aur, untdelemnul auriu ne va fi împărtășit. «Nu prin tărie, nici prin putere, ci prin Duhul Meu, zice Domnul oștirilor.» Primind razele strălucitoare ale Soarelui Neprihănirii, copiii lui Dumnezeu strălucesc ca lumini în lume. Review and Herald, 20 iulie 1897.

The outpouring of the Holy Spirit occurs during the internal and external histories marked by Daniel and Revelation 11:11. There are “at least” four prophetic characters represented in verses eleven and twelve of Daniel chapter eleven that need to be identified. There are also four that need to be identified in verses thirteen through fifteen, and four in verse sixteen. We are now living in that very history, so it behooves us, as students of prophecy to sort out who the symbolic characters of verses eleven through sixteen are, for they represent a line of prophecy that covers the hidden history of verse forty of the same chapter.

Revărsarea Duhului Sfânt are loc în cadrul istoriei interne și al celei externe marcate de cartea lui Daniel și de Apocalipsa 11:11. Există „cel puțin” patru personaje profetice reprezentate în versetele unsprezece și doisprezece ale capitolului unsprezece din cartea lui Daniel, care trebuie identificate. Mai sunt, de asemenea, patru care trebuie identificate în versetele treisprezece până la cincisprezece și patru în versetul șaisprezece. Trăim acum chiar în acea istorie, așadar ne revine datoria, ca studenți ai profeției, să deslușim cine sunt personajele simbolice ale versetelor unsprezece până la șaisprezece, căci ele reprezintă o linie profetică ce acoperă istoria ascunsă a versetului patruzeci din același capitol.

It also seems relevant to identify the personalities represented in the history of verse forty which has been unsealing since 1989.

Se pare, de asemenea, pertinentă identificarea personalităților reprezentate în istoria versetului patruzeci, care se află în curs de desigilare din 1989 încoace.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> Și el a zis: Du-te pe calea ta, Daniele; căci cuvintele sunt ascunse și pecetluite până la vremea sfârșitului. Mulți vor fi curățiți, albiți și lămuriți; dar cei nelegiuiți vor săvârși nelegiuirea; și niciunul dintre cei nelegiuiți nu va înțelege; iar cei înțelepți vor înțelege. Daniel 12:9, 10.

Verse forty begins at the time of the end in 1798 with Napoleon of France taking the pope into captivity. Napoleon’s justification was based upon the broken Treaty of Tolentino in 1797. Napoleon and the pope’s battle had previously been typified in the history which fulfilled verses six and seven of Daniel chapter eleven. The broken marriage treaty and the defeat of the northern king by the southern king in fulfillment of verses six and seven were repeated in the history of 1798, and in doing so they represent the prediction of God’s Word in verses six and seven, and the fulfillment of those verses in the beginning of the warfare between Ptolemy Philadelphus, the second and king of Egypt, and Antiochus Theos, third king of Syria. Ptolemy represented the southern king and Antiochus represented the northern king.

Versetul patruzeci începe la vremea sfârșitului, în 1798, când Napoleon al Franței l-a dus pe papă în captivitate. Justificarea lui Napoleon s-a întemeiat pe încălcarea Tratatului de la Tolentino din 1797. Conflictul dintre Napoleon și papă fusese anterior prefigurat în istoria care a împlinit versetele șase și șapte din capitolul unsprezece al lui Daniel. Alianța matrimonială încălcată și înfrângerea împăratului de la miazănoapte de către împăratul de la miazăzi, în împlinirea versetelor șase și șapte, au fost repetate în istoria anului 1798 și, astfel, ele reprezintă atât profeția Cuvântului lui Dumnezeu din versetele șase și șapte, cât și împlinirea acelor versete la începutul războiului dintre Ptolemeu Filadelful, al doilea, rege al Egiptului, și Antioh Teos, al treilea rege al Siriei. Ptolemeu îl reprezenta pe împăratul de la miazăzi, iar Antioh îl reprezenta pe împăratul de la miazănoapte.

The prediction of the verses, brought together with the fulfillment of that prediction in the history of Ptolemy and Antiochus—which in turn typified and the history of Napoleon and the pope in 1798 provide three lines which typify the history of Putin and Zelenskyy in verses eleven and twelve. Thus, understanding that the time of the end in 1798 represents the history of Napoleon and the pope is incomplete if it ends there. We must understand what verses six and seven predict about Napoleon and the pope, and also what the history of Ptolemy and Antiochus teaches of that same period. When we understand those lines of truth, we may then understand that those previous historical fulfillments are identifying the beginning history of verse forty, and in so doing, they are also identifying the ending of verse forty when Putin, who has been typified by Napoleon and Ptolemy—Putin who has been predicted in verses six and seven, fulfills verses eleven and twelve.

Profeția cuprinsă în versete, corelată cu împlinirea acelei profeții în istoria lui Ptolemeu și Antioh — care, la rândul ei, a prefigurat istoria lui Napoleon și a papei — și cu istoria lui Napoleon și a papei în 1798, oferă trei linii care prefigurează istoria lui Putin și Zelenski în versetele unsprezece și doisprezece. Astfel, înțelegerea faptului că timpul sfârșitului în 1798 reprezintă istoria lui Napoleon și a papei este incompletă, dacă se oprește acolo. Trebuie să înțelegem ce prevăd versetele șase și șapte cu privire la Napoleon și la papă și, de asemenea, ceea ce ne învață istoria lui Ptolemeu și Antioh despre aceeași perioadă. Când înțelegem acele linii ale adevărului, putem atunci înțelege că acele împliniri istorice anterioare identifică începutul istoriei din versetul patruzeci și, făcând aceasta, ele identifică de asemenea sfârșitul versetului patruzeci, când Putin — care a fost prefigurat de Napoleon și Ptolemeu, Putin care a fost prezis în versetele șase și șapte — împlinește versetele unsprezece și doisprezece.

An important observation concerning the prophetic relationship between the dragon and the beast as John would identify them, or as “the daily and the abomination of desolation” as Daniel would represent them is that they are prophetically very similar. John says it this way.

O observație importantă cu privire la relația profetică dintre «balaurul» și «fiara», așa cum le-ar identifica Ioan, sau dintre «jertfa necurmată» și «urâciunea pustiirii», așa cum le-ar reprezenta Daniel, este că acestea sunt, din punct de vedere profetic, foarte asemănătoare. Ioan o spune astfel.

> And they worshipped the dragon which gave power unto the beast: and they worshipped the beast, saying, Who is like unto the beast? who is able to make war with him? Revelation 13:4.

> Și s-au închinat balaurului, care a dat putere fiarei; și s-au închinat fiarei, zicând: Cine este asemenea fiarei? Cine poate să poarte război cu ea? Apocalipsa 13:4.

To worship the dragon is to worship the beast, for both represent the religion of paganism. Like unto John, Daniel uses “the little horn” of Daniel chapter eight verses nine through twelve to represent both pagan and papal Rome, though he clearly distinguishes between the two by identifying the little horn of pagan Rome in the masculine sense, and the little horn of papal Rome in the feminine sense. In chapter seven Daniel identifies pagan Rome as “diverse” from the kingdoms before it, and Daniel further identifies that papal Rome was also “diverse.” Rome, whether pagan or papal is diverse. The male symbol of Rome representing pagan Rome is upheld by Ahab and Herod. Both were married to symbols of the papacy. The woman is churchcraft and the man is statecraft, so at the prophetic level when the Word of God speaks of a man and woman becoming one, it is confirming the reality that pagan Rome and papal Rome are very similar in the prophetic sense, for they are one flesh.

A te închina balaurului înseamnă a te închina fiarei, căci ambele reprezintă religia păgânismului. Asemenea lui Ioan, Daniel folosește „cornul cel mic” din cartea lui Daniel, capitolul opt, versetele nouă până la doisprezece, pentru a reprezenta atât Roma păgână, cât și Roma papală, deși distinge clar între ele, identificând cornul cel mic al Romei păgâne în sens masculin, iar cornul cel mic al Romei papale în sens feminin. În capitolul șapte, Daniel identifică Roma păgână ca fiind „deosebită” de împărățiile dinaintea ei, iar Daniel mai arată că și Roma papală era „deosebită”. Roma, fie păgână, fie papală, este deosebită. Simbolul masculin al Romei, care reprezintă Roma păgână, este ilustrat de Ahab și Irod. Amândoi au fost căsătoriți cu simboluri ale papalității. Femeia este cârmuirea ecleziastică, iar bărbatul este cârmuirea statală, așadar, la nivel profetic, când Cuvântul lui Dumnezeu vorbește despre un bărbat și o femeie devenind una, confirmă realitatea că Roma păgână și Roma papală sunt foarte asemănătoare în sens profetic, căci sunt un singur trup.

France’s relationship to the papacy in 1798 typifies the relationship of the United States with the papacy when the ten kings burn Rome with fire and eat her flesh.

Relația Franței cu papalitatea în 1798 tipifică relația Statelor Unite cu papalitatea când cei zece regi vor arde Roma cu foc și îi vor mânca carnea.

> And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. Revelation 17:16.

> Și cele zece coarne pe care le-ai văzut pe fiară, acestea o vor urî pe desfrânată, o vor pustii și o vor lăsa goală, îi vor mânca carnea și o vor arde cu foc. Apocalipsa 17:16.

France’s relationship to the papacy when it placed the papacy in power in 538, typifies the work of the United States in healing the papacies’ deadly wound at the soon coming Sunday law.

Relația pe care Franța a avut-o cu papalitatea când a instalat papalitatea la putere în anul 538 prefigurează lucrarea Statelor Unite de a vindeca rana de moarte a papalităților odată cu legea duminicală ce va veni în curând.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. And he exerciseth all the power of the first beast before him, and causeth the earth and them which dwell therein to worship the first beast, whose deadly wound was healed. And he doeth great wonders, so that he maketh fire come down from heaven on the earth in the sight of men, And deceiveth them that dwell on the earth by the means of those miracles which he had power to do in the sight of the beast; saying to them that dwell on the earth, that they should make an image to the beast, which had the wound by a sword, and did live. Revelation 13:11–14.

> Și am văzut o altă fiară care se ridica din pământ; avea două coarne ca ale unui miel și vorbea ca un balaur. Și exercită toată puterea celei dintâi fiare înaintea ei și face ca pământul și pe cei ce locuiesc în el să se închine fiarei dintâi, a cărei rană de moarte a fost vindecată. Și săvârșește semne mari, până acolo încât face să coboare foc din cer pe pământ în văzul oamenilor, și amăgește pe cei ce locuiesc pe pământ prin acele minuni pe care avea puterea să le facă înaintea fiarei; spunând celor ce locuiesc pe pământ să facă un chip al fiarei, care avusese rana de sabie și a rămas în viață. Apocalipsa 13:11-14.

The “time of the end” in 1798 in fulfillment of verse forty identifies the spiritual king of the north being removed by the spiritual king of the south. That prophetic history is the ending history of the twelve hundred and sixty years of papal rule, and therefore the prophetic characteristics of the beginning of that prophetic history is represented at the ending. In 538 the fourth kingdom of Bible prophecy gave way to the fifth kingdom of Bible prophecy and in 1798 the fifth kingdom of Bible prophecy gave way to the sixth kingdom of Bible prophecy.

„Timpul sfârșitului” din 1798, ca împlinire a versetului patruzeci, identifică înlăturarea împăratului spiritual al miazănoaptei de către împăratul spiritual al miazăzii. Acea istorie profetică reprezintă încheierea celor o mie două sute șaizeci de ani de stăpânire papală și, prin urmare, trăsăturile profetice ale începutului acelei istorii profetice sunt reprezentate la sfârșit. În 538, a patra împărăție din profeția biblică a cedat locul celei de-a cincea împărății din profeția biblică, iar în 1798, cea de-a cincea împărăție din profeția biblică a cedat locul celei de-a șasea împărății din profeția biblică.

538 is also a middle waymark of the curse of the “seven times” of Leviticus twenty-six against the northern kingdom of Israel that began in 723 BC, when Assyria took Ephraim into captivity. 1798 therefore possesses not only the prophetic attributes of 538, but also of 723 BC. In 723 BC the ten tribes of Israel were being overthrown by Assyria, and twelve hundred and sixty years later in 538 pagan Rome was being overthrown by papal Rome, who was in turn overthrown by France in 1798 at the conclusion of the “seven times.”

Anul 538 este, de asemenea, un reper median al blestemului «celor șapte vremi» din Leviticul douăzeci și șase, împotriva regatului de nord al lui Israel, care a început în 723 î.Hr., când Asiria l-a dus pe Efraim în robie. Prin urmare, 1798 deține nu numai atributele profetice ale anului 538, ci și pe cele ale lui 723 î.Hr. În 723 î.Hr., cele zece seminții ale lui Israel erau răsturnate de Asiria, iar o mie două sute șaizeci de ani mai târziu, în 538, Roma păgână era răsturnată de Roma papală, care, la rândul ei, a fost răsturnată de Franța în 1798, la încheierea «celor șapte vremi».

In 1798 France, the king of the south, took the papacy off the throne. In 538 France, the premiere symbol of the disintegration of pagan Rome into ten kingdoms placed the papacy on the throne. At the Sunday law the United States repeats the role of France in 538, and when the ten kings burn the papacy with fire and eat her flesh the United States repeats the role of France in 1798.

În 1798, Franța, împăratul de la miazăzi, a înlăturat papalitatea de pe tron. În 538, Franța, simbolul de frunte al dezintegrării Romei păgâne în zece regate, a așezat papalitatea pe tron. La legea duminicală, Statele Unite repetă rolul Franței din 538, iar când cei zece regi ard papalitatea cu foc și îi mănâncă carnea, Statele Unite repetă rolul Franței din 1798.

The judgment of “seven times” against the northern and southern kingdoms of Israel was brought about by kingdoms which came out of the north.

Judecata de „șapte vremuri” împotriva împărățiilor de nord și de sud ale lui Israel a fost pricinuită de împărății provenite dinspre miazănoapte.

> Israel is a scattered sheep; the lions have driven him away: first the king of Assyria hath devoured him; and last this Nebuchadrezzar king of Babylon hath broken his bones. Jeremiah 50:17.

> Israel este o oaie împrăștiată; leii l-au izgonit: întâi împăratul Asiriei l-a mâncat; iar la urmă acest Nebucadnețar, împăratul Babilonului, i-a sfărâmat oasele. Ieremia 50:17.

Assyria came out of the north and conquered the ten tribes in 723 BC and Babylon took Judah captive in 677 BC. Though Israel was the northern kingdom in relation to Judah, still both kingdoms were conquered by enemies from the north, thus making both Israel and Judah southern kingdoms in relation to the enemy who took them into captivity. 723 BC represents the king of the north conquering a southern tenfold kingdom. 538 represents a transition from paganism to papalism and also a northern kingdom conquering a tenfold kingdom. 1798 represents a northern king being defeated by a southern king who represents a tenfold kingdom.

Asiria a venit dinspre miazănoapte și a cucerit cele zece seminții în 723 î.Hr., iar Babilonul a dus Iuda în captivitate în 677 î.Hr. Deși Israel era regatul de nord în raport cu Iuda, totuși ambele regate au fost cucerite de vrăjmași dinspre miazănoapte, făcând astfel ca atât Israel, cât și Iuda să fie regate de sud în raport cu vrăjmașul care i-a dus în captivitate. 723 î.Hr. reprezintă cucerirea, de către împăratul de la miazănoapte, a unui regat înzecit de la miazăzi. 538 reprezintă o tranziție de la păgânism la papalism și, totodată, cucerirea, de către un regat de la miazănoapte, a unui regat înzecit. 1798 reprezintă înfrângerea unui împărat de la miazănoapte de către un împărat de la miazăzi, care reprezintă un regat înzecit.

> And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. Revelation 11:13.

> Și în ceasul acela s-a produs un mare cutremur, și a zecea parte a cetății a căzut, și în cutremur au fost uciși șapte mii de oameni; iar rămășița s-a înfricoșat și a dat slavă Dumnezeului cerului. Apocalipsa 11:13.

The period of transition associated with 538, when Rome changed from pagan to papal, is also the change in Daniel chapter eight from masculine to the feminine, which symbolically is from statecraft to churchcraft. The prophecy of “seven times” bears the signature of “truth” for the first letter (723 BC) illustrates the twenty-second and last letter of the Hebrew alphabet (1798), while the thirteenth and middle letter represents rebellion (538). Daniel identifies that the “transgression” that is symbolized by the expression “the transgression of desolation” was the combination of church and state, with the church in control of the relationship. That “transgression” represents 538, which is the middle and metaphorically the thirteenth letter of the three primary waymarks in the period of the seven times against the ten northern tribes of Israel.

Perioada de tranziție asociată cu anul 538, când Roma a trecut de la păgânism la papalitate, este totodată schimbarea, în capitolul opt din Daniel, de la masculin la feminin, ceea ce, în chip simbolic, înseamnă trecerea de la cârmuirea statală la cârmuirea bisericească. Profeția „celor șapte vremuri” poartă semnătura „adevărului”: de la prima literă (723 î.Hr.) până la a douăzeci și doua, ultima, a alfabetului ebraic (1798), iar a treisprezecea, litera de mijloc, reprezintă răzvrătirea (538). Daniel identifică faptul că „fărădelegea” simbolizată prin expresia „fărădelegea pustiirii” a fost combinarea Bisericii cu statul, Biserica deținând controlul asupra relației. Acea „fărădelege” reprezintă anul 538, care este punctul median și, metaforic, a treisprezecea literă dintre cele trei repere primare din perioada celor șapte vremuri împotriva celor zece seminții nordice ale lui Israel.

In 1798, the “time of the end” as set forth in verse forty of Daniel chapter eleven, atheistic France, the king of the south delivered the deadly wound to the papacy, the king of the north. In 1989 the papacy retaliated against the atheistic king of the south, who had then become the Soviet Union. The retaliation included a secret alliance between the United States and the Vatican. The sweeping away of the Soviet Union in 1989 ends the written prophetic message of verse forty, and the next verse, verse forty-one, represents the Sunday law in the United States. Thus, from the collapse of the Soviet Union in 1989 until the Sunday law in the next verse we have been living in the hidden history of verse forty.

În 1798, la „timpul sfârșitului”, așa cum este prezentat în versetul patruzeci al capitolului unsprezece din cartea lui Daniel, Franța ateistă, regele de la miazăzi, i-a pricinuit papalității, regelui de la miazănoapte, rana de moarte. În 1989, papalitatea a ripostat împotriva regelui ateu de la miazăzi, care între timp devenise Uniunea Sovietică. Riposta a inclus o alianță secretă între Statele Unite și Vatican. Spulberarea Uniunii Sovietice în 1989 încheie mesajul profetic scris al versetului patruzeci, iar versetul următor, versetul patruzeci și unu, reprezintă legea duminicală în Statele Unite. Astfel, de la prăbușirea Uniunii Sovietice din 1989 și până la legea duminicală din versetul următor, trăim în istoria ascunsă a versetului patruzeci.

Verse forty begins by identifying a king of the south and north in 1798, and then in 1989 a king of the south and north, as well as a third power represented by the chariots, ships and horsemen.

Versetul patruzeci începe prin a identifica, în 1798, un împărat de la miazăzi și un împărat de la miazănoapte, iar apoi, în 1989, un împărat de la miazăzi și un împărat de la miazănoapte, precum și o a treia putere, reprezentată prin carele, corăbiile și călăreții.

> And at the time of the end shall the king of the south push at him: and the king of the north shall come against him like a whirlwind, with chariots, and with horsemen, and with many ships; and he shall enter into the countries, and shall overflow and pass over. Daniel 11:40.

> Și la vremea sfârșitului, împăratul de la miazăzi se va năpusti asupra lui; iar împăratul de la miazănoapte va veni împotriva lui ca un vârtej, cu care de luptă, cu călăreți și cu multe corăbii; va pătrunde în țări, se va revărsa și va trece mai departe. Daniel 11:40.

At the “time of the end” in 1798 a literal general of Napoleon entered the Vatican and literally took the pope and incarcerated him. In 1989 the retaliation for 1798 took place. There had been prophetic transitions which took place in the history between 1798 and 1989 that are important to note. Atheistic France, the king of the south in the 1798 time period was the first spiritual king of the south, and Putin’s Russia is destined to be its last. France is identified in Revelation eleven, which is directly identified by Sister White as atheistic France. One of the two symbols which identify France in chapter eleven is Egypt, which Sister White identifies as a symbol of atheism. In the chapter the beast who ascends out of the bottomless pit was atheism that came into history during that time period.

La „timpul sfârșitului”, în 1798, un general al lui Napoleon, în sens literal, a intrat în Vatican și, în mod literal, l-a capturat pe papă și l-a încarcerat. În 1989 a avut loc riposta la 1798. Între 1798 și 1989 au avut loc tranziții profetice care sunt importante de remarcat. Franța ateistă, împăratul de la miazăzi în perioada din 1798, a fost primul împărat spiritual de la miazăzi, iar Rusia lui Putin este destinată să fie ultimul împărat spiritual de la miazăzi. Franța este identificată în Apocalipsa, capitolul unsprezece; Sora White o identifică în mod direct drept Franța ateistă. Unul dintre cele două simboluri care identifică Franța în capitolul unsprezece este Egiptul, pe care Sora White îl identifică drept un simbol al ateismului. În acel capitol, fiara care se ridică din adâncul fără fund era ateismul care a intrat în istorie în acea perioadă.

Atheism comes into history beginning with France in the 1798 time period and by 1989 the spiritual king of atheism has become the Soviet Union. The sweeping away of the Soviet Union in 1989 in fulfillment of a secret alliance between Pope John Paul II and Ronald Reagan had been typified in verse ten of Daniel chapter eleven, and a second witness to verse ten is found in Isaiah’s passage of the two curses of twenty-five hundred and twenty years against the northern and southern kingdoms of Israel as set forth in chapters seven through eleven.

Ateismul intră în istorie începând cu Franța, în perioada anului 1798, iar până în 1989 Uniunea Sovietică a devenit împăratul spiritual al ateismului. Măturarea Uniunii Sovietice în 1989, în împlinirea unei alianțe secrete între Papa Ioan Paul al II-lea și Ronald Reagan, fusese prefigurată în versetul zece al capitolului unsprezece din Daniel, iar un al doilea martor pentru versetul zece se găsește în pasajul din Isaia despre cele două blesteme de două mii cinci sute douăzeci de ani împotriva împărățiilor de nord și de sud ale lui Israel, așa cum sunt expuse în capitolele șapte până la unsprezece.

1989 therefore becomes the point of reference for resolving the prophetic riddles of the last days. It was then that verse forty was unsealed. It can now be recognized that verse forty begins in 1798 and ends at the Sunday law of verse forty-one.

Prin urmare, 1989 devine punctul de referință pentru dezlegarea enigmelor profetice ale zilelor de pe urmă. Atunci a fost desigilat versetul patruzeci. Se poate recunoaște acum că versetul patruzeci începe în 1798 și se încheie cu legea duminicală din versetul patruzeci și unu.

At the Sunday law the United States will speak as a dragon and end its rule as the sixth kingdom of Bible prophecy. It began its time to reign in 1798, when the fifth kingdom received a deadly wound. In 1798 the United States passed the Alien and Sedition Acts, thus typifying the end of the sixth kingdom at it’s very beginning. Verse forty is therefore the history of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy.

La legea duminicală, Statele Unite vor vorbi ca un balaur și își vor încheia domnia ca cea de-a șasea împărăție a profeției biblice. Perioada lor de domnie a început în 1798, când a cincea împărăție a primit o rană de moarte. În 1798, Statele Unite au adoptat Actele privind Străinii și Sedițiunea, tipificând astfel sfârșitul celei de-a șasea împărății chiar la începutul ei. Versetul patruzeci este, așadar, istoria Statelor Unite ca cea de-a șasea împărăție a profeției biblice.

1798 is the first letter of the Hebrew alphabet, the Sunday law is the twenty-second and last letter of the Hebrew alphabet and 1989 is the waymark in the middle that represents the rebellion symbolized by the number thirteen and the thirteenth letter of the Hebrew alphabet. 1989 represents the rebellion of Reagan’s secret alliance with the antichrist of Bible prophecy. 1989 introduces the first of the last eight presidents that reign during a period of escalating rebellion against the Constitution. 1989 began a testing process among Seventh-day Adventists that is designed to produce two classes of worshippers. The faithful are the few the unfaithful are the many. 1989 represents the center waymark of verse forty, and it represents the rebellion symbolized by the thirteenth letter. Verse forty bears the signature of “truth.”

1798 este prima literă a alfabetului ebraic, legea duminicală este a douăzeci și doua și ultima literă a alfabetului ebraic, iar 1989 este piatra de hotar din mijloc care reprezintă răzvrătirea simbolizată de numărul treisprezece și de a treisprezecea literă a alfabetului ebraic. 1989 reprezintă răzvrătirea alianței secrete a lui Reagan cu Antihristul profeției biblice. 1989 introduce primul dintre ultimii opt președinți care își exercită mandatul în timpul unei perioade de escaladare a răzvrătirii împotriva Constituției. 1989 a început un proces de încercare în rândul Adventiștilor de Ziua a Șaptea, menit să producă două clase de închinători. Cei credincioși sunt puțini, cei necredincioși sunt mulți. 1989 reprezintă piatra de hotar centrală a versetului patruzeci și reprezintă răzvrătirea simbolizată de a treisprezecea literă. Versetul patruzeci poartă semnătura „adevărului”.

Verse forty has kings of the north and the south who are different in the history at the end of the verse. It also has the United States, who according to John is the false prophet who works with the dragon and beast to lead the world to Armageddon. The king of the south in verse forty is the dragon, the king of the north is the beast; the chariots, ships and horsemen are the false prophet. The fulfillment of verse forty in 1989 becomes an important prophetic attribute for understanding verses eleven through fifteen. If you are not right on 1989, you cannot logically be right about the history we are in today.

Versetul patruzeci menționează împărații de la miazănoapte și de la miazăzi, care, în istoria prezentată la sfârșitul versetului, sunt diferiți. El include, de asemenea, Statele Unite, care, potrivit lui Ioan, sunt proorocul mincinos ce lucrează împreună cu dragonul și cu fiara pentru a conduce lumea la Armaghedon. Împăratul de la miazăzi din versetul patruzeci este dragonul, împăratul de la miazănoapte este fiara; carele, corăbiile și călăreții sunt proorocul mincinos. Împlinirea versetului patruzeci în 1989 devine un element profetic important pentru înțelegerea versetelor unsprezece până la cincisprezece. Dacă nu ai dreptate cu privire la 1989, nu poți, în mod logic, avea dreptate cu privire la istoria în care ne aflăm astăzi.

From 1989 unto the Sunday law three proxy wars for the papacy are represented in verses ten through fifteen. These verses must be considered as one continuous history for the same “Antiochus Magnus” is found in the three battles represented in the historical fulfillment of verses ten through fifteen.

Din 1989 până la legea duminicală, trei războaie prin interpuși în favoarea papalității sunt reprezentate în versetele zece până la cincisprezece. Aceste versete trebuie considerate drept o singură istorie continuă, căci același „Antioh cel Mare” se regăsește în cele trei bătălii reprezentate în împlinirea istorică a versetelor zece până la cincisprezece.

All three battles are one prophetic line, for Antiochus Magnus was in each of the three battles. Verse ten, and Isaiah 8:8 provide two witnesses to the fulfillment of verse forty in 1989. Verse forty is the point of reference in verse ten and Isaiah 8:8. The “chariots, ships and horsemen” represent the two horns of the earth beast in chapter thirteen of Revelation. At the end, when the United States “speaks as a dragon” the two horns are no longer Republicanism and Protestantism. At that time the so-called Protestants will join with Catholicism, and the Constitutional Republic will be changed into a dictatorship. In that time period the two horns of the earth beast will be economic and military strength. In chapter thirteen of Revelation the United States forces the world to accept the mark of the beast in order to buy and sell, and also upon threat of death. Those two horns are Daniel’s “ships” representing economic power and his “horsemen and chariots” representing military strength.

Toate cele trei bătălii alcătuiesc o singură linie profetică, căci Antioh cel Mare a fost în fiecare dintre cele trei bătălii. Versetul zece și Isaia 8:8 oferă doi martori ai împlinirii versetului patruzeci în 1989. Versetul patruzeci este punctul de referință în versetul zece și în Isaia 8:8. „Carele de luptă, corăbiile și călăreții” reprezintă cele două coarne ale fiarei de pe pământ din capitolul treisprezece al Apocalipsei. La sfârșit, când Statele Unite „vorbesc ca un balaur”, cele două coarne nu mai sunt republicanismul și protestantismul. Atunci așa-zișii protestanți se vor uni cu catolicismul, iar republica constituțională va fi transformată într-o dictatură. În acea perioadă, cele două coarne ale fiarei de pe pământ vor fi puterea economică și cea militară. În capitolul treisprezece al Apocalipsei, Statele Unite forțează lumea să primească semnul fiarei, pentru a putea cumpăra și vinde, și, de asemenea, sub amenințarea cu moartea. Acele două coarne sunt „corăbiile” lui Daniel, reprezentând puterea economică, și „călăreții și carele de luptă” ale sale, reprezentând puterea militară.

1989 establishes that when applying the historical fulfillment of the battles of Raphia and Panium in verses eleven through fifteen, the same prophetic methodology that was employed to understand 1989 and the collapse of the Soviet Union must be used for Antiochus Magnus was in all three battles represented in verses ten through fifteen. Antiochus represents the power of chariots, ships and horsemen, who in 1989 was Ronald Reagan, the first of eight presidents, of which the last was also the sixth and is now the eighth that is of the seven.

1989 stabilește că, atunci când se aplică împlinirea istorică a bătăliilor de la Rafia și Panium în versetele unsprezece până la cincisprezece, trebuie folosită aceeași metodologie profetică care a fost întrebuințată pentru a înțelege 1989 și prăbușirea Uniunii Sovietice, căci Antioh cel Mare a fost prezent în toate cele trei bătălii reprezentate în versetele zece până la cincisprezece. Antioh reprezintă puterea carelor, a corăbiilor și a călăreților, care, în 1989, a fost Ronald Reagan, primul dintre opt președinți, dintre care ultimul a fost și al șaselea și este acum al optulea, cel ce este dintre cei șapte.

According to Isaiah twenty-three the papal power, (the whore who commits fornication with the kings of the earth) would be hidden during the reign of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy. In 1989 the United States, that had been typified by Antiochus Magnus was the proxy power of the papacy in its warfare against the beast of atheism that delivered it a deadly wound in 1798.

După Isaia douăzeci și trei, puterea papală (desfrânata care se desfrânează cu împărații pământului) urma să fie ascunsă în timpul stăpânirii Statelor Unite ca a șasea împărăție a profeției biblice. În 1989, Statele Unite, care fuseseră prefigurate de Antioh cel Mare, au fost puterea interpusă a papalității în războiul ei împotriva fiarei ateismului, care îi pricinuise o rană de moarte în 1798.

The three battles of verse ten through fifteen represent warfare between the king of the north, who as the hidden whore of Tyre, employs proxy powers as she moves towards the restoration of her power and the defeat of the king of atheism—the king of the south. The historical fulfillments of the three battles of verses ten through fifteen instruct us that in the first and last battles Antiochus Magnus won, but the middle battle he lost. The prophetic characteristics of the 1989 Ronald Reagan years with Pope John Paul II and the collapse of the Soviet Union will have a counterpart in the last of the three battles, for these verses are what is unsealed just before probation closes. As verse forty was unsealed in 1798 and then again in 1989, the verse was unsealed at the end, beginning in July 2023.

Cele trei bătălii din versetele zece până la cincisprezece reprezintă un război între împăratul de la miazănoapte, care, ca desfrânata ascunsă din Tir, întrebuințează puteri prin interpuși pe măsură ce înaintează către restaurarea puterii sale și către înfrângerea împăratului ateismului — împăratul de la miazăzi. Împlinirile istorice ale celor trei bătălii din versetele zece până la cincisprezece ne învață că în prima și în ultima bătălie Antiochus Magnus a câștigat, iar pe cea din mijloc a pierdut-o. Caracteristicile profetice ale perioadei lui Ronald Reagan din 1989, împreună cu Papa Ioan Paul al II-lea, și ale prăbușirii Uniunii Sovietice vor avea un corespondent în ultima dintre cele trei bătălii, căci aceste versete sunt cele care sunt despecetluite chiar înainte ca timpul de probă să se închidă. După cum versetul patruzeci a fost despecetluit în 1798 și apoi din nou în 1989, versetul a fost despecetluit la sfârșit, începând cu iulie 2023.

The Revelation of Jesus Christ is unsealed just before probation closes and it includes the preeminent truth that Jesus is the first and the last, and as such always illustrates the end with the beginning. Probation closes for Adventism at the Sunday law, and just before the close of probation the Revelation of Jesus Christ is unsealed. The message which concludes at the closed door of the Sunday law is the message of the Midnight Cry, which led to the closed door of October 22, 1844 in Millerite history. The unsealing of 1798 in the beginning of verse forty which is also the beginning of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy typified the unsealing of 1989 in the middle of verse forty and the start of the progressive ending of the United States. The unsealing in 1798 which typified 1989 represents two witnesses to the unsealing of the message of the Midnight Cry in 2023. The line, with its three waymarks 1798, 1989 and 2023 identifies the internal work of purifying ten virgins and the external line of the sixth kingdom of Bible prophecy.

Descoperirea lui Isus Hristos este desigilată chiar înainte ca timpul de probă să se încheie și cuprinde adevărul preeminent că Isus este Cel dintâi și Cel de pe urmă și, ca atare, ilustrează întotdeauna sfârșitul prin început. Timpul de probă pentru Adventism se încheie la legea duminicală, iar chiar înainte de închiderea timpului de probă, Descoperirea lui Isus Hristos este desigilată. Mesajul care se încheie la ușa închisă a legii duminicale este mesajul Strigătului de la miezul nopții, care a condus la ușa închisă din 22 octombrie 1844, în istoria millerită. Desigilarea din 1798 de la începutul versetului patruzeci, care este, de asemenea, începutul Statelor Unite ca a șasea împărăție a profeției biblice, a tipificat desigilarea din 1989 din mijlocul versetului patruzeci și începutul sfârșitului progresiv al Statelor Unite. Desigilarea din 1798, care a tipificat 1989, reprezintă doi martori ai desigilării mesajului Strigătului de la miezul nopții în 2023. Linia, cu cele trei repere ale ei 1798, 1989 și 2023, identifică lucrarea internă de purificare a celor zece fecioare și linia externă a celei de-a șasea împărății din profeția biblică.

The battle set forth in verse eleven which was fulfilled at the Battle of Raphia when Antiochus was defeated by Ptolemy, represents a defeat of the papal proxy power, who in this current battle is the Nazi’s of the Ukraine allied with the Western European globalist nations that make up the EU, NATO and are in lock step with the political and economic globalists of the United Nations. If Antiochus Magnus was at all three battles and represents the papal proxy power against the king of the south, how can it be the United States in 1989, then the Ukrainians as typified by the Battle of Raphia and then the United States again at the Battle of Panium? Verse ten is the key to verses eleven through fifteen for its fulfillment in 1989 provides an illustration of the prophetic characteristics of the first of the three proxy wars. What is the prophetic justification for identifying Antiochus as the papal proxy power, while not applying the United States to each of the three battles?

Bătălia prezentată în versetul unsprezece, care a fost împlinită la Bătălia de la Rafia, când Antiochus a fost înfrânt de Ptolemeu, reprezintă o înfrângere a puterii papale exercitate prin interpuși, care, în această bătălie de față, este reprezentată de naziștii din Ucraina, aliați cu națiunile globaliste ale Europei Occidentale care alcătuiesc UE și NATO și care sunt în deplină concordanță cu globaliștii politici și economici ai Organizației Națiunilor Unite. Dacă Antiochus Magnus a fost prezent în toate cele trei bătălii și reprezintă puterea papală exercitată prin interpuși împotriva regelui de la miazăzi, cum poate fi aceasta Statele Unite în 1989, apoi ucrainenii, așa cum sunt tipificați de Bătălia de la Rafia, iar apoi din nou Statele Unite la Bătălia de la Panium? Versetul zece este cheia pentru versetele unsprezece până la cincisprezece, căci împlinirea lui din 1989 oferă o ilustrare a caracteristicilor profetice ale primului dintre cele trei războaie prin interpuși. Care este justificarea profetică pentru identificarea lui Antiochus ca puterea papală exercitată prin interpuși, fără a identifica Statele Unite ca atare în fiecare dintre cele trei bătălii?

In the history of the Ukrainian war, which has been typified by the battle of Raphia the United States employed the Nazi’s of the Ukraine as their proxy power in the very history where they are forming and image of the papacy, the power who always and only uses proxy powers to do her dirty work.

În istoria războiului din Ucraina, care a fost tipificată prin bătălia de la Rafia, Statele Unite i-au folosit pe naziștii din Ucraina ca putere interpusă a lor, chiar în istoria în care ei formează o imagine a papalității, acea putere care folosește întotdeauna și numai puteri interpuse pentru a-și face treburile murdare.

To answer the question of proxy powers in verses ten through fifteen involves a prophetic study of the characteristics of Antiochus as a symbol. The Diadochi Wars were a series of conflicts from 323–281 BC among the Diadochi (Greek for “successors”), the generals and successors of Alexander the Great, who fought for control of his vast empire after his death in 323 BC. The first Antiochus was Antiochus I Soter, the son of Seleucus I Nicator, one of Alexander’s Diadochi (successors), who founded the Seleucid Empire.

A răspunde la chestiunea puterilor prin interpuși din versetele zece până la cincisprezece implică un studiu profetic al trăsăturilor lui Antioh ca simbol. Războaiele Diadohilor au fost o serie de conflicte din 323-281 î.Hr. între Diadohi (termen grecesc care înseamnă „succesorii”), generalii și succesorii lui Alexandru cel Mare, care au luptat pentru controlul vastei sale împărății după moartea lui în 323 î.Hr. Primul Antioh a fost Antioh I Soter, fiul lui Seleuc I Nicator, unul dintre Diadohii lui Alexandru (succesorii), care a întemeiat Imperiul Seleucid.

The name Antiochus can be understood to mean one who stands in place of, in order to support. Antiochus is a symbol of Rome, and papal Rome is the antichrist, which possesses a similar symbolism as does Antiochus. Antiochus as a name represented the son of the founder of the Seleucid Empire, and in that sense, Antiochus stood in the place of his father, he stood as his proxy. Sister White identifies both Satan and the pope as the antichrist, and states that the pope is Satan’s representative on earth. It became a prominent dynastic name in the Seleucid Empire, partly due to its association with Antiochus I Soter and the city of Antioch, named after either Seleucus I’s father or son. The pope is the proxy for Satan, and symbolically the name Antiochus represents a proxy for his father, the founder of the northern kingdom who located its capital in Babylon.

Numele Antioh poate fi înțeles ca însemnând pe acela care stă în locul altuia, pentru a sprijini. Antioh este un simbol al Romei, iar Roma papală este antihristul, având o simbolistică asemănătoare cu aceea a lui Antioh. Antioh, ca nume, îl desemna pe fiul întemeietorului Imperiului Seleucid și, în acest sens, Antioh stătea în locul tatălui său, stătea ca locțiitor al acestuia. Sora White îi identifică atât pe Satana, cât și pe papă drept antihrist și afirmă că papa este reprezentantul lui Satana pe pământ. A devenit un nume dinastic proeminent în Imperiul Seleucid, în parte datorită asocierii sale cu Antioh I Soter și cu cetatea Antiohia, numită după tatăl sau fiul lui Seleuc I. Papa este locțiitorul lui Satana, iar în mod simbolic numele Antioh reprezintă un locțiitor pentru tatăl său, întemeietorul împărăției de la miazănoapte, care și-a așezat capitala în Babilon.

After Alexander the Great’s death in 323 BC, his empire fragmented among the Diadochi (successors). In the Partition of Babylon (323 BC), Seleucus was initially appointed as the commander of the Companion cavalry (a prestigious military post) under Perdiccas, the regent of Alexander’s empire. By 321 BC, Seleucus was appointed satrap (governor) of Babylonia during the Partition of Triparadisus, following Perdiccas’ death and further negotiations among the Diadochi. In 316 BC, Antigonus I Monophthalmus, another Diadoch, forced Seleucus to flee Babylon due to Antigonus’ growing power. Seleucus sought refuge with Ptolemy I Soter in Egypt. In 312 BC, Seleucus returned to Babylon with a small force provided by Ptolemy. He defeated Antigonus’ forces and retook Babylon, marking the establishment of his power base. This event is often considered the founding of the Seleucid Empire, with 312 BC as the start of the Seleucid Era in historical reckoning.

După moartea lui Alexandru cel Mare, în 323 î.Hr., imperiul său s-a fragmentat între diadohi (succesorii). La Împărțirea Babilonului (323 î.Hr.), Seleucos a fost inițial numit comandant al cavaleriei Însoțitorilor (o funcție militară prestigioasă) sub autoritatea lui Perdicca, regentul imperiului lui Alexandru. Până în 321 î.Hr., Seleucos a fost numit satrap (guvernator) al Babiloniei în timpul Împărțirii de la Triparadisus, în urma morții lui Perdicca și a unor negocieri suplimentare între diadohi. În 316 î.Hr., Antigon I Monofthalmos, un alt diadoc, l-a constrâns pe Seleucos să fugă din Babilon din cauza puterii în creștere a lui Antigon. Seleucos a căutat refugiu la Ptolemeu I Soter în Egipt. În 312 î.Hr., Seleucos s-a întors la Babilon cu o mică forță pusă la dispoziție de Ptolemeu. El a înfrânt trupele lui Antigon și a recucerit Babilonul, marcând întemeierea bazei sale de putere. Acest eveniment este adesea considerat drept întemeierea Imperiului Seleucid, anul 312 î.Hr. fiind socotit drept începutul erei seleucide în cronologia istorică.

The name Seluecus is derived from Greek and comes from the root selas (σέλας), meaning “light,” “radiance,” or “flame.” The name suggests brilliance or illumination, fitting for a prominent figure like Seleucus I Nicator, the founder of the Seleucid Empire and who typifies the father who had been the light bearer in heaven.

Numele Seluecus este de origine greacă și provine din rădăcina selas (σέλας), care înseamnă „lumină”, „strălucire” sau „flacără”. Numele sugerează strălucire sau iluminare, potrivindu-se unei figuri proeminente precum Seleucus I Nicator, întemeietorul Imperiului Seleucid, care îl tipifică pe tatăl care fusese purtătorul luminii în cer.

> “To secure worldly gains and honors, the church was led to seek the favor and support of the great men of earth; and having thus rejected Christ, she was induced to yield allegiance to the representative of Satan—the bishop of Rome.” The Great Controversy, 50.

> Pentru a-și asigura câștiguri și onoruri lumești, biserica a fost îndemnată să caute favoarea și sprijinul marilor oameni ai pământului; și, lepădându-L astfel pe Hristos, a fost determinată să se supună reprezentantului Satanei — episcopului Romei. Marea Controversă, 50.

Antiochus Magnus represents the proxy of papal power, as the pope represents the proxy of Satan. The symbolism of Antiochus allows for differing proxy powers, just as there have been many popes. Reagan was the proxy of 1989, the Ukraine became the proxy of the United States in 2014 and Trump is the proxy at the Battle of Panium. Reagan was the first, Trump is the last and Zelenskyy is the rebellion in the middle.

Antioh cel Mare întruchipează interpusul puterii papale, așa cum Papa întruchipează interpusul Satanei. Simbolismul lui Antioh permite diferite puteri prin interpuși, așa cum au existat mulți papi. Reagan a fost interpusul anului 1989, Ucraina a devenit interpusul Statelor Unite în 2014, iar Trump este interpusul în Bătălia de la Panium. Reagan a fost cel dintâi, Trump este cel din urmă, iar Zelenski este rebeliunea din mijloc.

Back to Articles