Article

# Elijah - Number Two

Ilie - Numărul Doi

Prophetic Characteristics

Caracteristici profetice

Author

Jeff Pippenger

Published

September 27, 2023

Formats

PDF
Word

In the previous article we identified Elijah as a symbol. In agreement with William Miller’s rules, “symbols” may have more than one meaning. Therefore, Elijah as a symbol may also represent one part of the two-fold symbol of Elijah and Moses. The two-fold symbol of Elijah and Moses runs through the entire book of Revelation, and to be uncertain about what the two-fold symbol represents is to be uncertain about the message in the book of Revelation that is unsealed just before probation closes. For this reason, we will now specifically address certain prophetic characteristics that are identified with the symbol of Elijah.

În articolul precedent l-am identificat pe Ilie drept un simbol. În conformitate cu regulile lui William Miller, „simbolurile” pot avea mai mult de o semnificație. Prin urmare, Ilie, ca simbol, poate reprezenta, de asemenea, o parte a simbolului dublu al lui Ilie și Moise. Simbolul dublu al lui Ilie și Moise străbate întreaga carte a Apocalipsei, iar a fi nesigur cu privire la ceea ce reprezintă simbolul dublu înseamnă a fi nesigur cu privire la mesajul din cartea Apocalipsei care este desigilat chiar înainte de închiderea timpului de probă. Din acest motiv, vom aborda acum în mod specific anumite trăsături profetice care sunt atribuite simbolului lui Ilie.

We have three primary witnesses to establish those prophetic characteristics. Those witnesses are the prophet Elijah, John the Baptist and William Miller who inspiration identifies as interchangeable symbols.

Avem trei martori principali pentru a stabili acele caracteristici profetice. Acei martori sunt profetul Ilie, Ioan Botezătorul și William Miller, pe care inspirația îi identifică drept simboluri interschimbabile.

> “Thousands were led to embrace the truth preached by William Miller, and servants of God were raised up in the spirit and power of Elijah to proclaim the message. Like John, the forerunner of Jesus, those who preached this solemn message felt compelled to lay the ax at the root of the tree, and call upon men to bring forth fruits meet for repentance. Their testimony was calculated to arouse and powerfully affect the churches and manifest their real character. And as the solemn warning to flee from the wrath to come was sounded, many who were united with the churches received the healing message; they saw their backslidings, and with bitter tears of repentance and deep agony of soul, humbled themselves before God. And as the Spirit of God rested upon them, they helped to sound the cry, ‘Fear God, and give glory to Him; for the hour of His judgment is come.’” Early Writings, 233.

> Mii au fost conduși să îmbrățișeze adevărul propovăduit de William Miller, iar slujitori ai lui Dumnezeu au fost ridicați, în duhul și puterea lui Ilie, pentru a proclama solia. Asemenea lui Ioan, Înaintemergătorul lui Isus, cei care au predicat această solie solemnă s-au simțit datori să pună securea la rădăcina pomului și să cheme oamenii să aducă roade vrednice de pocăință. Mărturia lor era menită să trezească și să influențeze cu putere bisericile și să le dezvăluie adevăratul caracter. Și, pe măsură ce răsuna solemnul avertisment de a fugi de mânia ce vine, mulți care erau membri ai bisericilor au primit solia tămăduitoare; și-au văzut abaterile și, cu lacrimi amare ale pocăinței și cu adâncă agonie a sufletului, s-au smerit înaintea lui Dumnezeu. Iar pe când Duhul lui Dumnezeu Se odihnea peste ei, au ajutat să răsune strigătul: „Temeți-vă de Dumnezeu și dați-I slavă; căci a venit ceasul judecății Lui.” Scrieri timpurii, 233.

Elijah, John the Baptist and Miller were given a specific spirit that guided and defined their work. Their testimony was “calculated to arouse and powerfully affect the churches and manifest” those churches’ “real character.” Whether it was in the time of Ahab, John the Baptist or William Miller the churches they were addressing all possessed a Laodicean blindness that was so deep and dark that the message needed to be as direct as laying an “ax at the root of the tree.” It included the announcement of the close of probation, which with John the Baptist’s was the warning of “the wrath” that was about “to come.” Miller’s message of proclaiming “Fear God and give glory to Him; for the hour of His judgment is come,” was also a warning of the wrath to come.

Ilie, Ioan Botezătorul și Miller au primit un duh specific care le-a călăuzit și le-a definit lucrarea. Mărturia lor era "menită să trezească și să afecteze cu putere bisericile și să scoată la iveală" "adevăratul caracter" al acelor biserici. Fie că a fost în vremea lui Ahab, a lui Ioan Botezătorul sau a lui William Miller, bisericile cărora li se adresau erau toate stăpânite de o orbire laodiceană atât de adâncă și de întunecată, încât mesajul trebuia să fie la fel de direct ca a pune "securea la rădăcina pomului". El includea anunțul închiderii timpului de probă, care, în cazul lui Ioan Botezătorul, era avertizarea cu privire la "mânia" care era "pe punctul de a veni". Mesajul lui Miller de a proclama "Temeți-vă de Dumnezeu și dați-I slavă; căci a venit ceasul judecății Lui" a fost, de asemenea, un avertisment cu privire la mânia ce avea să vină.

> “The voice of John was lifted up like a trumpet. His commission was, ‘Shew my people their transgression, and the house of Jacob their sins’ (Isaiah 58:1). He had obtained no human scholarship. God and nature had been his teachers. But one was needed to prepare the way before Christ who was bold enough to make his voice heard like the prophets of old, summoning the degenerate nation to repentance.” Selected Messages, book 2, 148.

> Glasul lui Ioan s-a înălțat ca o trâmbiță. Însărcinarea lui era: „Arată poporului Meu nelegiuirea lor și casei lui Iacov păcatele lor” (Isaia 58:1). Nu dobândise nicio învățătură omenească. Dumnezeu și natura îi fuseseră învățători. Dar era nevoie de unul care să pregătească calea înaintea lui Hristos, unul destul de îndrăzneț încât să-și facă auzit glasul ca profeții de odinioară, chemând națiunea degenerată la pocăință. Mesaje alese, cartea a doua, 148.

Elijah commanded that his generation choose that day whether they would serve God or Baal, and that generation answered not a word, which equates to choosing Baal.

Ilie a poruncit ca generația sa să aleagă, în ziua aceea, cui aveau să slujească: lui Dumnezeu sau lui Baal, iar acea generație nu a dat niciun răspuns, ceea ce echivalează cu alegerea lui Baal.

> “Never was there greater need of faithful warnings and reproofs, and close, straight dealing, than at this very time. Satan has come down with great power, knowing that his time is short. He is flooding the world with pleasing fables, and the people of God love to have smooth things spoken to them. Sin and iniquity are not abhorred. I was shown that God’s people must make more firm, determined efforts to press back the incoming darkness. The close work of the Spirit of God is needed now as never before. Stupidity must be shaken off. We must arouse from the lethargy that will prove our destruction unless we resist it. Satan has a powerful, controlling influence upon minds. Preachers and people are in danger of being found upon the side of the powers of darkness. There is no such thing now as a neutral position. We are all decidedly for the right or decidedly with the wrong. Said Christ: ‘He that is not with Me is against Me; and he that gathereth not with Me scattereth abroad.’” Testimonies, volume 3, 327.

> Niciodată nu a existat o mai mare nevoie de avertizări și mustrări credincioase și de o abordare temeinică, fără ocolișuri, decât chiar în acest timp. Satana a coborât cu mare putere, știind că timpul lui este scurt. El inundă lumea cu basme plăcute, iar poporului lui Dumnezeu îi place să i se spună lucruri măgulitoare. Păcatul și nelegiuirea nu sunt urâte. Mi s-a arătat că poporul lui Dumnezeu trebuie să facă eforturi mai ferme, hotărâte, pentru a respinge întunericul care înaintează. Lucrarea pătrunzătoare a Duhului lui Dumnezeu este necesară acum ca niciodată. Amorțeala trebuie scuturată. Trebuie să ne trezim din letargia care se va dovedi pierzarea noastră, dacă nu i ne împotrivim. Satana are o influență puternică, stăpânitoare asupra minților. Predicatorii și poporul sunt în pericol să fie găsiți de partea puterilor întunericului. Acum nu mai există o poziție neutră. Suntem cu toții, în chip hotărât, ori de partea dreptății, ori de partea răului. A spus Hristos: «Cine nu este cu Mine este împotriva Mea; și cine nu adună cu Mine risipește.» Mărturii, volumul 3, 327.

John called “the degenerate nation” of his history “a generation of vipers.” The Millerites ultimately identified the degenerate nation of their history as the daughters of Babylon. Whether Elijah, John or Miller none of the three were theologians. They were all called from the common walks of life.

Ioan a numit neamul degenerat din istoria sa „o generație de vipere”. Milleriții au identificat în cele din urmă neamul degenerat din istoria lor drept fiicele Babilonului. Fie că vorbim de Ilie, de Ioan sau de Miller, niciunul dintre cei trei nu a fost teolog. Toți au fost chemați din rândurile obișnuite ale vieții.

> “The truth as it is in Jesus, as it was proclaimed by Him when He was enshrouded by the pillowy cloud, is verity and truth in this our day, and will just as surely renovate the mind of the receiver as it has renovated minds in the past. Christ has declared, ‘If they hear not Moses and the Prophets, neither will they be persuaded, though one rose from the dead.’ (Luke 16:31).

> Adevărul așa cum este în Isus, așa cum a fost proclamat de El când a fost învăluit de norul pufos, este veritate și adevăr în vremea noastră și va înnoi la fel de sigur mintea celui ce-l primește, precum a înnoit minți în trecut. Hristos a declarat: „Dacă nu-i ascultă pe Moise și pe Proroci, nici nu se vor lăsa convinși, chiar dacă ar învia cineva din morți.” (Luca 16:31).

> “As a people, we must prepare the way of the Lord, under the overruling guidance of the Holy Spirit, for the spread of the gospel in its purity. The stream of living water is to deepen and widen in its course. In all fields, nigh and afar off, men will be called from the plow, and from the more common commercial business vocations that largely occupy the mind, and will become educated in connection with men who have had experience—men who understand the truth. Through most wonderful workings of God, mountains of difficulty will be removed and cast into the sea. Let us labor as those who have experienced the virtue of truth as it is in Jesus.

> Ca popor, trebuie să pregătim calea Domnului, sub călăuzirea suverană a Duhului Sfânt, pentru răspândirea Evangheliei în puritatea ei. Șuvoiul apei vii trebuie să se adâncească și să se lărgească în cursul său. Pe toate câmpurile, de aproape și de departe, oamenii vor fi chemați de la plug și din ocupațiile comerciale mai obișnuite din domeniul afacerilor, care preocupă în mare măsură mintea, și vor fi instruiți în asociere cu oameni care au avut experiență — oameni care înțeleg adevărul. Prin lucrările cele mai minunate ale lui Dumnezeu, munți de dificultăți vor fi înlăturați și aruncați în mare. Să lucrăm ca aceia care au cunoscut virtutea adevărului așa cum este în Isus.

> “There is to be, at this period, a series of events which will reveal that God is master of the situation. The truth will be proclaimed in clear, unmistakable language. Those who preach the truth will strive to demonstrate the truth by a well-ordered life and godly conversation. And as they do this, they will become powerful in advocating the truth, and in giving it the sure application that God has given it.

> În această perioadă va avea loc o serie de evenimente care vor arăta că Dumnezeu este Stăpânul situației. Adevărul va fi proclamat într-un limbaj clar, neechivoc. Cei ce predică adevărul se vor strădui să-l dovedească printr-o viață bine rânduită și printr-o purtare evlavioasă. Iar pe măsură ce vor face aceasta, vor deveni puternici în susținerea adevărului și în a-i da aplicarea certă pe care Dumnezeu i-a dat-o.

> “When the men, who have known and taught the truth, turn aside to human understanding, and mete out to deceived minds their own dish of fables, it is high time for those who have once been laborers in evangelistic work, but who have been drawn away into the management of restaurants, food stores, and other commercial lines of work, to come into line, study their Bibles diligently, and with the word of God in hand, dispense the Bible truth, the spiritual food, in cooperation with the heavenly angels. This work now calls loudly for workmen of divine appointment. Omnipotence will then say to the mountains of difficulty, Be thou removed and cast into the sea.” Paulson Collection, 73, 74.

> Când bărbații care au cunoscut și au predat adevărul se abat către înțelegerea omenească și împart minților înșelate propria lor porție de basme, a sosit ceasul ca aceia care au fost odinioară lucrători în lucrarea evanghelistică, dar care au fost atrași în administrarea restaurantelor, magazinelor de alimente și a altor ramuri de activitate comercială, să intre în rânduială, să-și studieze cu sârguință Bibliile și, cu Cuvântul lui Dumnezeu în mână, să împartă adevărul biblic, hrana spirituală, în cooperare cu îngerii cerești. Această lucrare cheamă acum cu glas tare lucrători rânduiți de Dumnezeu. Atotputernicia va spune atunci munților de dificultăți: Mută-te și aruncă-te în mare. Paulson Collection, 73, 74.

Elijah, John and Miller were and thus represent men that are called from the “more common” “vocations,” for “the men” who had formerly taught the truth ultimately “turn aside to human understanding, and mete out to deceived minds their own dish of fables.” The common men that are called will give “the sure application” of biblical prophecy as “God has given it.” Twice, in the passage Sister White identified “mountains” as “mountains of difficulty.” The work of these men included laying low “every mountain.” The work that is accomplished by the common men that were called from the plow of humble circumstances represents the work of identifying the correct biblical methodology in contrast with the dishes of human fables that is handed out by the theologians of the time.

Ilie, Ioan și Miller au fost, și prin urmare reprezintă, oameni chemați din „ocupații” „mai obișnuite”, căci „bărbații” care odinioară învățaseră adevărul, în cele din urmă, „se abat spre înțelegerea omenească și împart minților înșelate propria lor porție de basme”. Oamenii de rând care sunt chemați vor oferi „aplicarea sigură” a profeției biblice, așa cum „Dumnezeu a dat-o”. De două ori, în pasaj, Sora White a identificat „munții” drept „munți ai dificultăților”. Lucrarea acestor oameni includea nivelarea „fiecărui munte”. Lucrarea împlinită de oamenii de rând care au fost chemați de la plugul împrejurărilor umile reprezintă lucrarea de identificare a metodologiei biblice corecte, în contrast cu porțiile de basme omenești care sunt servite de teologii vremii.

> “The work of John the Baptist, and the work of those who in the last days go forth in the spirit and power of Elijah to arouse the people from their apathy, are in many respects the same. His work is a type of the work that must be done in this age. Christ is to come the second time to judge the world in righteousness. The messengers of God who bear the last message of warning to be given to the world, are to prepare the way for Christ’s second advent, as John prepared the way for his first advent. In this preparatory work, ‘every valley shall be exalted, and every mountain shall be made low; and the crooked shall be made straight, and the rough places plain’ for history is to be repeated, and once again ‘the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together; for the mouth of the Lord hath spoken it.’” Southern Watchman, March 21, 1905.

> Lucrarea lui Ioan Botezătorul și lucrarea celor care, în zilele din urmă, se ridică în duhul și puterea lui Ilie pentru a trezi poporul din apatia lor sunt, în multe privințe, aceleași. Lucrarea lui este o prefigurare a lucrării care trebuie împlinită în acest veac. Hristos urmează să vină a doua oară ca să judece lumea în dreptate. Trimișii lui Dumnezeu, care poartă ultimul mesaj de avertizare ce trebuie dat lumii, trebuie să pregătească calea pentru a doua venire a lui Hristos, așa cum Ioan a pregătit calea pentru prima Sa venire. În această lucrare pregătitoare, «orice vale va fi înălțată și orice munte va fi coborât; cele strâmbe vor fi îndreptate, iar locurile aspre, netezite», căci istoria urmează să se repete, și încă o dată «slava Domnului se va descoperi și tot trupul o va vedea laolaltă; căci gura Domnului a grăit». Southern Watchman, 21 martie 1905.

The characteristics of the three reformers which was identified by Isaiah are that every valley shall be exalted, every mountain made low, the crooked shall be made straight and the rough places made plain. The way of the Lord that is prepared by exalting the valleys, laying low the mountains and making the crooked straight and rough places plain is the old paths.

Trăsăturile celor trei reformatori, pe care Isaia le-a identificat, sunt acestea: orice vale va fi înălțată, orice munte va fi coborât, ceea ce este strâmb va fi îndreptat, iar locurile aspre vor fi netezite. Calea Domnului, care este pregătită prin înălțarea văilor, coborârea munților și îndreptarea celor strâmbe și netezirea locurilor aspre, este aceea a vechilor cărări.

> The voice of him that crieth in the wilderness, Prepare ye the way of the Lord, make straight in the desert a highway for our God. Every valley shall be exalted, and every mountain and hill shall be made low: and the crooked shall be made straight, and the rough places plain: And the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together: for the mouth of the Lord hath spoken it. Isaiah 40:3–5.

> Glasul celui ce strigă în pustie: Pregătiți calea Domnului, îndreptați în deșert un drum pentru Dumnezeul nostru. Orice vale va fi înălțată și orice munte și deal vor fi coborâte; ceea ce este strâmb va fi îndreptat, iar locurile aspre vor fi netezite. Și slava Domnului se va descoperi, și tot trupul o va vedea laolaltă, căci gura Domnului a vorbit. Isaia 40:3-5.

When the quibbling Jews asked John the Baptist if he was the Elijah to come, he answered that he was not, but he then identified himself with the passage from Isaiah.

Când iudeii cavilatori l-au întrebat pe Ioan Botezătorul dacă era Ilie cel ce avea să vină, el a răspuns că nu era, dar apoi s-a identificat cu pasajul din Isaia.

> And this is the record of John, when the Jews sent priests and Levites from Jerusalem to ask him, Who art thou? And he confessed, and denied not; but confessed, I am not the Christ. And they asked him, What then? Art thou Elias? And he saith, I am not. Art thou that prophet? And he answered, No. Then said they unto him, Who art thou? that we may give an answer to them that sent us. What sayest thou of thyself? He said, I am the voice of one crying in the wilderness, Make straight the way of the Lord, as said the prophet Esaias. John 1:19–23.

> Și aceasta este mărturia lui Ioan, când iudeii au trimis din Ierusalim preoți și leviți ca să-l întrebe: Cine ești tu? Iar el a mărturisit și n-a tăgăduit; a mărturisit: Nu sunt eu Hristosul. Și l-au întrebat: Atunci ce ești? Ești tu Ilie? El a zis: Nu sunt. Ești tu Proorocul? Și a răspuns: Nu. Atunci i-au zis: Cine ești? ca să dăm răspuns celor ce ne-au trimis. Ce spui tu despre tine însuți? El a zis: Eu sunt glasul celui ce strigă în pustie: Îndreptați calea Domnului, precum a zis proorocul Isaia. Ioan 1:19-23.

The preparation of the “way of the Lord” identifies the methodology that the angels guided Miller to understand and employ in order to prepare the biblical understanding of the “way” that men were to walk in. Every “mountain” was to be made low, for the mountains of biblical prophecy represents truths that at first glance are apparently too difficult to understand. To understand the glorious holy mountain of Daniel chapter eleven verse forty-five that the king of the north is attempting to conquer is understood by first identifying the literal glorious holy mountain in Jerusalem which prophetically defines the spiritual glorious holy mountain. To explain the mountain that is identified as Armageddon, which means mountain of Megiddo, one must go to literal Megiddo. The prophetic difficulties that are represented as difficult are removed when the principle that the beginning of a thing illustrates the end of a thing is employed.

Pregătirea «căii Domnului» identifică metodologia pe care îngerii l-au călăuzit pe Miller să o înțeleagă și să o aplice, în vederea pregătirii înțelegerii biblice a «căii» pe care oamenii trebuiau să umble. Fiecare «munte» urma să fie coborât, căci munții profeției biblice reprezintă adevăruri care, la prima vedere, par prea dificile de înțeles. Înțelegerea muntelui sfânt slăvit din Daniel capitolul unsprezece, versetul patruzeci și cinci, pe care împăratul de la miazănoapte caută să-l cucerească, se dobândește prin identificarea mai întâi a muntelui sfânt slăvit literal din Ierusalim, care definește profetic muntele sfânt slăvit spiritual. Pentru a explica muntele identificat drept Armaghedon, care înseamnă «muntele Meghido», trebuie mers la Meghido literal. Greutățile profetice care sunt prezentate ca fiind dificile sunt înlăturate atunci când se aplică principiul potrivit căruia începutul unui lucru ilustrează sfârșitul acelui lucru.

The methodology represented by Isaiah and referenced by John and set forth by Miller exalts every valley. Whether it be the “valley of vision” in Isaiah twenty-two, the “valley of dead bones” in Ezekiel or the “valley of Jehoshaphat” in the book of Joel the methodology that is based upon the correct understanding of Christ’s character as represented as Palmoni the Wonderful Numberer in Millerite history, or as Alpha and Omega the wonderful linguist in our history is what exalts the prophetic truths that are represented in the “valleys” of God’s Word.

Metodologia pe care o reprezintă Isaia, la care face referire Ioan și pe care o expune Miller, înalță orice vale. Fie că este vorba de „Valea vedeniei” din Isaia douăzeci și doi, de „Valea oaselor moarte” din Ezechiel sau de „Valea lui Iosafat” din cartea lui Ioel, metodologia întemeiată pe înțelegerea corectă a caracterului lui Hristos, așa cum este El reprezentat ca Palmoni, Minunatul Numărător, în istoria milerită, sau ca Alfa și Omega, lingvistul minunat, în istoria noastră, este cea care înalță adevărurile profetice reprezentate în „văile” Cuvântului lui Dumnezeu.

The crooked things that are to be made straight and the rough places that are made plain represents the work of correcting the customs and traditions that are employed by a Laodicean priesthood to uphold their poisoned dishes of fables. The work of Elijah is specifically identified as representing the correct biblical methodology in opposition to the fables of the theologians and priests. That work is accomplished by “common men,” not by the educated priests and theologians. Within the prophetic characteristics of these three witnesses is also the simple fact that the Elijah to come will be a man.

Lucrurile strâmbe care trebuie îndreptate și locurile aspre care sunt netezite reprezintă lucrarea de corectare a obiceiurilor și tradițiilor folosite de o preoțime laodiceană pentru a-și susține bucatele lor otrăvite de basme. Lucrarea lui Ilie este identificată în mod specific ca reprezentând metodologia biblică corectă, în opoziție cu basmele teologilor și ale preoților. Acea lucrare este împlinită de „oameni de rând”, nu de preoții și teologii învățați. În trăsăturile profetice ale acestor trei martori se află și simplul fapt că Ilie cel ce va veni va fi un bărbat.

That observation might seem unimportant, but as the theologians of Adventism seek to uphold their fables, they have taken a passage from Sister White where she speaks in the future tense about a man that would come in the spirit and power of Elijah and they add their own fable of explanation and insist that Sister White was speaking of herself.

Acea observație ar putea părea nesemnificativă, dar, întrucât teologii Adventismului caută să-și susțină basmele, ei au preluat un pasaj din scrierile Sorei White, în care ea vorbește la timpul viitor despre un bărbat care avea să vină în duhul și puterea lui Ilie, au adăugat propriul lor basm explicativ și insistă că Sora White se referea la ea însăși.

> “Prophecy must be fulfilled. The Lord says: ‘Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord.’ Somebody is to come in the spirit and power of Elijah, [See appendix.] and when he appears, men may say: ‘You are too earnest, you do not interpret the Scriptures in the proper way. Let me tell you how to teach your message.’

> Prorocia trebuie să se împlinească. Domnul spune: „Iată, vă voi trimite pe prorocul Ilie înainte de venirea zilei celei mari și înfricoșate a Domnului.” Trebuie să vină cineva în duhul și puterea lui Ilie, [A se vedea anexa.] iar când se va arăta, oamenii pot spune: „Ești prea plin de râvnă, nu tâlcuiești Scripturile în chip cuvenit. Lasă-mă să-ți spun cum să-ți propovăduiești solia.”

> “There are many who cannot distinguish between the work of God and that of man. I shall tell the truth as God gives it to me, and I say now, If you continue to find fault, to have a spirit of variance, you will never know the truth. Jesus said to His disciples, ‘I have yet many things to say unto you, but ye cannot bear them now.’ They were not in a condition to appreciate sacred and eternal things; but Jesus promised to send the Comforter, who would teach them all things, and bring all things to their remembrance, whatsoever He had said unto them.

> Sunt mulți care nu pot deosebi între lucrarea lui Dumnezeu și cea a omului. Vă voi spune adevărul așa cum mi-l încredințează Dumnezeu și vă spun acum: dacă veți continua să căutați pricină și să aveți un duh de dezbinare, nu veți cunoaște niciodată adevărul. Isus le-a spus ucenicilor Săi: „Mai am încă multe să vă spun, dar acum nu le puteți purta.” Ei nu erau în stare să prețuiască lucrurile sfinte și veșnice; dar Isus a promis să trimită Mângâietorul, care avea să-i învețe toate lucrurile și să le aducă aminte de toate câte le spusese El.

> “Brethren, we must not put our dependence in man. ‘Cease ye from man, whose breath is in his nostrils: for wherein is he to be accounted of?’ You must hang your helpless souls upon Jesus. It does not become us to drink from the fountain of the valley when there is a fountain in the mountain. Let us leave the lower streams; let us come to the higher springs. If there is a point of truth that you do not understand, upon which you do not agree, investigate, compare scripture with scripture, sink the shaft of truth down deep into the mine of God’s word. You must lay yourselves and your opinions on the altar of God, put away your preconceived ideas, and let the Spirit of heaven guide into all truth.” Testimonies to Ministers, 475, 476.

> Fraților, nu trebuie să ne bizuim pe om. „Încetați să vă mai încredeți în om, a cărui suflare este în nările lui; căci ce preț are el?” Trebuie să atârnați neputincioasele voastre suflete de Isus. Nu se cuvine să bem din izvorul din vale când este un izvor în munte. Să părăsim pâraiele de jos; să venim la izvoarele de sus. Dacă este un punct al adevărului pe care nu-l înțelegeți, asupra căruia nu sunteți de acord, cercetați, comparați Scriptura cu Scriptura, săpați puțul adevărului adânc în mina Cuvântului lui Dumnezeu. Trebuie să vă așezați pe voi înșivă și opiniile voastre pe altarul lui Dumnezeu, să îndepărtați ideile preconcepute și să lăsați Duhul cerului să vă călăuzească în tot adevărul. Testimonies to Ministers, 475, 476.

> “Somebody is to come in the spirit and power of Elijah: These words have been mistakenly applied by some to some individual who it was thought would appear with a prophetic message subsequent to Mrs. White’s life and work. The three paragraphs comprising this article titled ‘Let heaven Guide’ are only a small portion of a talk given by Ellen White in Battle Creek, Michigan, the morning of January 29, 1890. As this was published in the the Review and Herald of February 18, 1890, it carried the title of ‘How to meet a Controverted Point of Doctrine.’ Other excerpts drawn from this article and used largely to fill out certain pages of this volume, may be found on pages 23, 104, 111, 119, 158, 278, and 386. The article has been reproduced in its entirety in Selected Messages 1:406–416, with the portion comprising the excerpt entitled ‘Let Heaven Guide’ appearing on pages 412 and 413. When the article is read in its entirety it becomes apparent that Ellen White, in this statement made just a little more than a year after the Minneapolis Conference to a group in Battle Creek, was speaking of her own ministry. Some had grown critical of her work. Note that in the paragraph preceding that which appears in this volume on page 475, Ellen White states:

> Cineva urmează să vină în duhul și puterea lui Ilie: Aceste cuvinte au fost aplicate în mod greșit de către unii unui anumit individ despre care se credea că va apărea cu un mesaj profetic ulterior vieții și lucrării doamnei White. Cele trei paragrafe care alcătuiesc acest articol intitulat „Let heaven Guide” reprezintă doar o mică parte dintr-o cuvântare ținută de Ellen White la Battle Creek, Michigan, în dimineața zilei de 29 ianuarie 1890. Când aceasta a fost publicată în Review and Herald din 18 februarie 1890, purta titlul „How to meet a Controverted Point of Doctrine.” Alte extrase, preluate din acest articol și folosite în mare parte pentru a completa anumite pagini ale acestui volum, pot fi găsite la paginile 23, 104, 111, 119, 158, 278 și 386. Articolul a fost reprodus în întregime în Selected Messages 1:406–416, iar partea care constituie extrasul intitulat „Let Heaven Guide” apare la paginile 412 și 413. Când articolul este citit în întregime, devine evident că Ellen White, în această afirmație făcută la puțin peste un an după Conferința de la Minneapolis, către un grup din Battle Creek, vorbea despre propria ei lucrare. Unii deveniseră critici față de lucrarea ei. Observați că, în paragraful anterior celui care apare în acest volum la pagina 475, Ellen White afirmă:

> “‘We should come into a position where every difference will be melted away. If I think I have light, I shall do my duty in presenting it. Suppose I consulted others concerning the message the Lord would have me give to the people, the door might be closed so that the light might not reach the ones to whom God had sent it. When Jesus rode into Jerusalem, `the whole multitude of the disciples began to rejoice and praise God with a loud voice for all the mighty works that they had seen; saying, blessed be the King that cometh in the name of the Lord: peace in heaven, and glory in the highest. And some of the Pharisees from among the multitude said unto Him, master, rebuke thy disciples. And He answered and said unto them, I tell you that, if these should hold their peace, the stones would immediately cry out’ (Luke 19:37–40).

> „Ar trebui să ajungem într-o stare în care orice deosebire să se topească. Dacă socot că am lumină, îmi voi împlini datoria de a o prezenta. Să presupunem că m-aș consulta cu alții cu privire la mesajul pe care Domnul ar voi să-l dau poporului: s-ar putea ca ușa să fie închisă, astfel încât lumina să nu ajungă la cei cărora Dumnezeu o trimisese. Când Isus a intrat călare în Ierusalim, «toată mulțimea ucenicilor a început să se bucure și să-L laude pe Dumnezeu cu glas tare pentru toate lucrările mărețe pe care le văzuseră, zicând: Binecuvântat este Împăratul care vine în Numele Domnului; pace în cer și slavă în cele preaînalte». Și unii dintre fariseii din mulțime I-au zis: «Învățătorule, mustră-Ți ucenicii». Iar El, răspunzând, le-a zis: «Vă spun că, dacă aceștia vor tăcea, pietrele vor striga îndată» (Luca 19:37-40).”

> “‘The Jews tried to stop the proclamation of the message that had been predicted in the word of God.’

> Iudeii au încercat să zădărnicească proclamarea mesajului care fusese profețit în Cuvântul lui Dumnezeu.

> “Then she makes reference again to her own experience:

> Apoi ea face din nou trimitere la propria ei experiență:

> “‘Prophecy must be fulfilled. The Lord says, “Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord” (Malachi 4:5). Somebody is to come in the spirit and power of Elijah, and when he appears, men may say, “You are too earnest, you do not interpret the Scriptures in the proper way.”—Selected Messages, volume 1, 412.

> 'Profeția trebuie să se împlinească. Domnul spune: "Iată, vă voi trimite pe Ilie, prorocul, înainte de venirea zilei celei mari și înfricoșate a Domnului" (Maleahi 4:5). Cineva urmează să vină în duhul și puterea lui Ilie, iar când se va arăta, oamenii ar putea spune: "Ești prea zelos, nu interpretezi Scripturile în chip cuvenit."-Solii alese, volumul 1, 412.

> “That she was referring to her own experience is also made clear from the paragraph which follows, in which she declares:

> Faptul că ea se referea la propria experiență reiese de asemenea din paragraful următor, în care ea declară:

> “‘I shall tell the truth as God gives it to me….’” Appendix to Testimonies to Ministers.

> 'Voi spune adevărul precum mi-l dă Dumnezeu....' Apendice la Mărturii către slujitori.

The fact that Ellen White had to address the fables of the theologians and leaders of her time period provides no evidence that she was identifying herself as the “man” that would come in the future in the spirit and power of Elijah. Where is any evidence of Ellen White’s many opponents within Adventism that attack the method of biblical application she employed? Where was she ever told “you do not interpret the Scriptures the proper way”? She clearly identifies that there would be a movement of people at the end of the world that would be empowered by the spirit and power of Elijah, and there is no legitimate way to suggest that she thought that movement of the loud cry of the third angel was happening at the time she prophesied of the future manifestation of the power of Elijah. The Laodicean Adventist theologians would have their flock believe that Sister White was “making reference” to “her own experience” as a fulfillment of the prophet Elijah that would be sent before the great and dreadful day of the Lord.

Faptul că Ellen White a trebuit să combată basmele teologilor și conducătorilor din epoca ei nu constituie nicio dovadă că ea se identifica pe sine drept „omul” care avea să vină în viitor în duhul și puterea lui Ilie. Unde este vreo dovadă că numeroșii opozanți ai lui Ellen White din cadrul adventismului atacau metoda de aplicare biblică pe care ea a folosit-o? Când i s-a spus vreodată: „nu interpretezi Scripturile în mod corect”? Ea afirmă limpede că la sfârșitul lumii va exista o mișcare de oameni care va fi împuternicită de duhul și puterea lui Ilie, și nu există nicio cale legitimă de a sugera că ea a considerat că acea mișcare a strigătului de mare glas al soliei îngerului al treilea avea loc în vremea când ea a profețit despre manifestarea viitoare a puterii lui Ilie. Teologii adventiști laodiceeni ar dori să-și facă turma să creadă că Sora White „făcea trimitere” la „propria ei experiență” ca împlinire a profeției despre Ilie, care urma să fie trimis înaintea zilei celei mari și înfricoșate a Domnului.

> Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord. Malachi 4:5.

> Iată, vă voi trimite pe Ilie, prorocul, înainte de venirea zilei celei mari și înfricoșate a Domnului. Maleahi 4:5.

One prophetic characteristic of Elijah as a symbol is that he presents a biblical methodology that opposes the fables of a priesthood that dishes out fables of customs and traditions. His work of preparing the way (this is the way, walk ye in it) is accomplished with the biblical methodology that opposes the teachings of a corrupted priesthood. And according to the three witnesses of Elijah, John the Baptist and Miller; accompanied with Sister White’s testimony of the then future appearing of Elijah, he will be a man, not a woman. When the methodology of Palmoni and Alpha and Omega is correctly understood, it is recognized not simply a set of biblical rules for interpreting the Scriptures, but as a transcript of Christ’s character, which is His glory.

Una dintre trăsăturile profetice ale lui Ilie, ca simbol, este că el prezintă o metodologie biblică ce se opune basmelor unei preoții care propagă basmele obiceiurilor și tradițiilor. Lucrarea lui de pregătire a căii (aceasta este calea, umblați pe ea) este împlinită prin metodologia biblică ce se opune învățăturilor unei preoții corupte. Iar potrivit mărturiei celor trei—Ilie, Ioan Botezătorul și Miller—împreună cu mărturia Sorei White cu privire la apariția atunci încă viitoare a lui Ilie, el va fi bărbat, nu femeie. Când metodologia lui Palmoni și a lui Alfa și Omega este înțeleasă corect, ea este recunoscută nu pur și simplu ca un set de reguli biblice pentru interpretarea Scripturilor, ci ca o transcriere a caracterului lui Hristos, care este slava Sa.

> And the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together: for the mouth of the Lord hath spoken it. Isaiah 40:5.

> Și slava Domnului se va descoperi, și toată făptura o va vedea laolaltă; căci gura Domnului a grăit. Isaia 40:5.

Christ’s very character is represented by the methodology to be employed in understanding His Word, for He is the Word.

Însuși caracterul lui Hristos este reprezentat de metodologia ce urmează a fi aplicată în înțelegerea Cuvântului Său, căci El este Cuvântul.

> “The law of God in the sanctuary in heaven is the great original, of which the precepts inscribed upon the tables of stone and recorded by Moses in the Pentateuch were an unerring transcript. Those who arrived at an understanding of this important point were thus led to see the sacred, unchanging character of the divine law. They saw, as never before, the force of the Saviour’s words: ‘Till heaven and earth pass, one jot or one tittle shall in no wise pass from the law.’ Matthew 5:18. The law of God, being a revelation of His will, a transcript of His character, must forever endure, ‘as a faithful witness in heaven.’ Not one command has been annulled; not a jot or tittle has been changed. Says the psalmist: ‘Forever, O Lord, Thy word is settled in heaven.’ ‘All His commandments are sure. They stand fast for ever and ever.’ Psalm 119:89; 111:7, 8.” The Great Controversy, 434.

> Legea lui Dumnezeu din sanctuarul ceresc este marele original, din care preceptele înscrise pe tablele de piatră și consemnate de Moise în Pentateuh au fost o redare infailibilă. Cei care au ajuns la înțelegerea acestui punct important au fost astfel conduși să vadă caracterul sacru, neschimbător al legii divine. Au văzut, ca niciodată înainte, forța cuvintelor Mântuitorului: "Câtă vreme nu vor trece cerul și pământul, nicio iotă, nicio frântură de slovă nu va trece nicidecum din Lege." Matei 5:18. Legea lui Dumnezeu, fiind o revelație a voii Sale, o transcriere a caracterului Său, trebuie să dăinuiască în veci, "ca un martor credincios în cer." Nicio poruncă nu a fost anulată; nicio iotă, nicio frântură de slovă nu a fost schimbată. Spune psalmistul: "În veac, Doamne, Cuvântul Tău este așezat în ceruri." "Toate poruncile Lui sunt temeinice. Ele stau tari în veci de veci." Psalmii 119:89; 111:7, 8. Marea Luptă, 434.

Just as the ten commandments are an unchangeable transcript of Christ’s character, so too are the rules of prophetic interpretation a transcript of His character.

Așa cum Cele Zece Porunci constituie o transcriere neschimbătoare a caracterului lui Hristos, tot astfel și regulile interpretării profetice constituie o transcriere a caracterului Său.

> “We should know for ourselves what constitutes Christianity, what is truth, what is the faith that we have received, what are the Bible rules—the rules given us from the highest authority. There are many who believe without a reason on which to base their faith, without sufficient evidence as to the truth of the matter. If an idea is presented that harmonizes with their own preconceived opinions, they are all ready to accept it. They do not reason from cause to effect, their faith has no genuine foundation, and in the time of trial they will find that they have built upon the sand.

> Se cuvine să știm noi înșine în ce constă creștinismul, ce este adevărul, care este credința pe care am primit-o, care sunt regulile Bibliei - regulile care ne-au fost date de cea mai înaltă Autoritate. Sunt mulți care cred fără un temei pe care să-și sprijine credința, fără dovezi suficiente privitoare la adevărul lucrului în cauză. Dacă li se prezintă o idee care se armonizează cu propriile lor opinii preconcepute, sunt îndată gata s-o accepte. Nu raționează de la cauză la efect, credința lor nu are o temelie adevărată, iar în vremea încercării vor constata că au zidit pe nisip.

> “He who rests satisfied with his own present imperfect knowledge of the Scriptures, thinking this sufficient for his salvation, is resting in a fatal deception. There are many who are not thoroughly furnished with Scriptural arguments, that they may be able to discern error, and condemn all the tradition and superstition that has been palmed off as truth. Satan has introduced his own ideas into the worship of God, that he might corrupt the simplicity of the gospel of Christ. A large number who claim to believe the present truth, know not what constitutes the faith that was once delivered to the saints—Christ in you the hope of glory. They think they are defending the old landmarks, but they are lukewarm and indifferent. They know not what it is to weave into their experience and to possess the real virtue of love and faith. They are not close Bible students, but are lazy and inattentive. When differences of opinion arise upon the passages of Scripture, these who have not studied to a purpose and are not decided as to what they believe, fall away from the truth. We ought to impress upon all the necessity of inquiring diligently into divine truth, that they may know that they do know what is truth. Some claim much knowledge, and feel satisfied with their condition, when they have no more zeal for the work, no more ardent love for God, and for souls for whom Christ died, than if they had never known God. They do not read the Bible [in order] to appropriate the marrow and fatness to their own souls. They do not feel that it is the voice of God speaking to them. But, if we would understand the way of salvation, if we would see the beams of the Sun of righteousness, we must study the Scriptures for a purpose, for the promises and prophecies of the Bible shed clear beams of glory upon the divine plan of redemption, which grand truths are not clearly comprehended.” The 1888 Materials, 403.

> Cel ce se mulțumește cu propria sa cunoaștere prezentă, imperfectă, a Scripturilor, socotind aceasta suficientă pentru mântuirea lui, se complace într-o amăgire fatală. Sunt mulți care nu sunt temeinic înzestrați cu argumente scripturale, pentru a putea discerne eroarea și a condamna toată tradiția și superstiția care au fost prezentate drept adevăr. Satana a introdus propriile sale idei în închinarea adusă lui Dumnezeu, ca să corupă simplitatea Evangheliei lui Hristos. Un număr mare dintre cei care pretind că cred adevărul prezent nu știu ce constituie credința care a fost dată sfinților o dată pentru totdeauna—Hristos în voi, nădejdea slavei. Ei cred că apără vechile jaloane, dar sunt căldicei și indiferenți. Nu știu ce înseamnă să-și împletească în propria lor experiență adevărata virtute a dragostei și a credinței și s-o posede. Nu sunt cercetători serioși ai Bibliei, ci sunt leneși și nepăsători. Când apar deosebiri de opinie cu privire la pasaje din Scriptură, aceia care nu au studiat cu un scop și nu sunt hotărâți în privința a ceea ce cred se abat de la adevăr. Se cuvine să imprimăm tuturor necesitatea cercetării stăruitoare a adevărului divin, pentru ca ei să știe că, într-adevăr, știu care este adevărul. Unii pretind că au multă cunoaștere și se simt mulțumiți cu starea lor, când nu au mai mult zel pentru lucrare, nici mai multă dragoste arzătoare pentru Dumnezeu și pentru sufletele pentru care a murit Hristos, decât dacă nu L-ar fi cunoscut niciodată pe Dumnezeu. Nu citesc Biblia pentru a-și însuși măduva și grăsimea ei pentru propriile lor suflete. Nu simt că este glasul lui Dumnezeu care le vorbește. Dar, dacă vrem să înțelegem calea mântuirii, dacă vrem să vedem razele Soarelui neprihănirii, trebuie să studiem Scripturile cu un scop, căci făgăduințele și profețiile Bibliei revarsă raze limpezi de slavă asupra planului divin de răscumpărare, ale cărui mărețe adevăruri nu sunt înțelese limpede. Materialele din 1888, 403.

To genuinely be a Christian means to be like Christ. The passage identifies that we “should know for ourselves what constitutes Christianity.” It says we “should know” “what is truth.” We “should know” “what is the faith that we have received.” We should know “what are the Bible rules—the rules given us from the highest authority.” To be Christlike requires knowing what the Bible rules are that were given us from the highest authority. Without those rules we cannot be Christlike, for the rules given by the highest authority are a transcript of His character.

A fi cu adevărat creștin înseamnă a fi asemenea lui Hristos. Pasajul afirmă că "ar trebui să știm pentru noi înșine ce constituie creștinismul". El spune că "ar trebui să știm" "ce este adevărul". "Ar trebui să știm" "care este credința pe care am primit-o". Ar trebui să știm "care sunt regulile Bibliei - regulile care ne-au fost date de cea mai înaltă autoritate". A fi asemenea lui Hristos presupune cunoașterea regulilor Bibliei care ne-au fost date de cea mai înaltă autoritate. Fără acele reguli nu putem fi asemenea lui Hristos, căci regulile date de cea mai înaltă autoritate sunt o transcriere a caracterului Său.

Another characteristic of Elijah is the work of preparing the way for the messenger of the covenant. Elijah represents the work that is accomplished during a history when a former chosen people are being passed by and a new chosen people are simultaneously being chosen. The history represents a purification process that produces a people who are represented as a pure offering, in contrast with the former impure chosen people.

O altă caracteristică a lui Ilie este lucrarea de pregătire a căii pentru Solul legământului. Ilie reprezintă lucrarea care se săvârșește într-o istorie în care un fost popor ales este lăsat deoparte și, concomitent, are loc alegerea unui nou popor ales. Această istorie reprezintă un proces de purificare care dă naștere unui popor înfățișat ca o jertfă curată, în contrast cu fostul popor ales necurat.

> Behold, I will send my messenger, and he shall prepare the way before me: and the Lord, whom ye seek, shall suddenly come to his temple, even the messenger of the covenant, whom ye delight in: behold, he shall come, saith the Lord of hosts. But who may abide the day of his coming? and who shall stand when he appeareth? for he is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Then shall the offering of Judah and Jerusalem be pleasant unto the Lord, as in the days of old, and as in former years. Malachi 3:1–4.

> Iată, voi trimite pe solul Meu, și el va pregăti calea înaintea Mea; și deodată va intra în Templul Său Domnul pe care-L căutați, chiar Solul legământului, pe care-L doriți; iată, vine, zice Domnul oștirilor. Dar cine va putea să îndure ziua venirii Lui? Și cine va rămâne în picioare când Se va arăta El? Căci El este ca focul topitorului și ca leșia nălbitorului. El va ședea ca un topitor și curățitor de argint; va curăți pe fiii lui Levi și-i va lămuri ca aurul și ca argintul, pentru ca ei să aducă Domnului o jertfă în neprihănire. Atunci jertfa lui Iuda și a Ierusalimului va fi plăcută Domnului, ca în zilele de demult și ca în anii de odinioară. Maleahi 3:1-4.

John the Baptist prepared the way for Christ to suddenly come and cleanse His temple. The cleansing of the temple at the beginning and ending of Christ’s ministry was a fulfillment of Malachi chapter three. John was the messenger that prepared the way for the messenger of the covenant to purify the sons of Levi.

Ioan Botezătorul a pregătit calea pentru ca Hristos să vină deodată și să-Și curățească Templul. Curățirea Templului la începutul și la sfârșitul slujirii lui Hristos a fost o împlinire a capitolului trei din Maleahi. Ioan a fost solul care a pregătit calea pentru ca solul legământului să-i curățească pe fiii lui Levi.

> “In the cleansing of the temple, Jesus was announcing His mission as the Messiah, and entering upon His work. That temple, erected for the abode of the divine Presence, was designed to be an object lesson for Israel and for the world. From eternal ages it was God’s purpose that every created being, from the bright and holy seraph to man, should be a temple for the indwelling of the Creator. Because of sin, humanity ceased to be a temple for God. Darkened and defiled by evil, the heart of man no longer revealed the glory of the Divine One. But by the incarnation of the Son of God, the purpose of Heaven is fulfilled. God dwells in humanity, and through saving grace the heart of man becomes again His temple. God designed that the temple at Jerusalem should be a continual witness to the high destiny open to every soul. But the Jews had not understood the significance of the building they regarded with so much pride. They did not yield themselves as holy temples for the Divine Spirit. The courts of the temple at Jerusalem, filled with the tumult of unholy traffic, represented all too truly the temple of the heart, defiled by the presence of sensual passion and unholy thoughts. In cleansing the temple from the world’s buyers and sellers, Jesus announced His mission to cleanse the heart from the defilement of sin,—from the earthly desires, the selfish lusts, the evil habits, that corrupt the soul. ‘The Lord, whom ye seek, shall suddenly come to His temple, even the Messenger of the covenant, whom ye delight in: behold, He shall come, saith the Lord of hosts. But who may abide the day of His coming? and who shall stand when He appeareth? for He is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: and He shall sit as a refiner and purifier of silver: and He shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver.’ Malachi 3:1–3.” The Desire of Ages, 161.

> În curățirea templului, Isus Își anunța misiunea de Mesia și intra în lucrarea Sa. Templul acela, ridicat ca lăcaș al Prezenței Divine, fusese rânduit să fie o lecție ilustrativă pentru Israel și pentru lume. Din veacuri veșnice, scopul lui Dumnezeu a fost ca fiecare ființă creată, de la seraflul strălucitor și sfânt până la om, să fie un templu pentru locuirea lăuntrică a Creatorului. Din pricina păcatului, omenirea a încetat să mai fie un templu pentru Dumnezeu. Întunecată și pângărită de rău, inima omului nu mai oglindea slava Ființei Divine. Dar prin întruparea Fiului lui Dumnezeu, scopul Cerului este împlinit. Dumnezeu locuiește în omenire, iar prin harul mântuitor inima omului devine din nou templul Său. Dumnezeu a rânduit ca templul din Ierusalim să fie o mărturie neîncetată a înaltei meniri deschise fiecărui suflet. Dar iudeii nu înțeleseseră semnificația clădirii de care erau atât de mândri. Nu se predaseră ca temple sfinte ale Duhului Divin. Curțile templului din Ierusalim, pline de zarva unui negoț profan, reprezentau mult prea fidel templul inimii, pângărit de prezența patimilor senzuale și a gândurilor necurate. Curățind templul de cumpărătorii și vânzătorii lumii, Isus Și-a anunțat misiunea de a curăți inima de întinarea păcatului, de dorințele pământești, poftele egoiste, obiceiurile rele care corup sufletul. "Domnul, pe care Îl căutați, va veni deodată la templul Său, chiar Solul legământului, pe care Îl doriți; iată, El va veni, zice Domnul oștirilor. Dar cine va putea îndura ziua venirii Lui? și cine va sta în picioare când Se va arăta El? Căci El este ca focul topitorului și ca leșia înălbitorilor; și El va ședea ca un topitor și curățitor al argintului; El îi va curăți pe fiii lui Levi și îi va lămuri ca pe aur și ca pe argint." Maleahi 3:1-3. Dorința veacurilor, 161.

John the Baptist was the messenger that prepared the way for Christ to suddenly come and cleanse His temple, and William Miller accomplished the same work of preparation for Christ to suddenly come to the Most Holy Place on October 22, 1844.

Ioan Botezătorul a fost solul care a pregătit calea pentru ca Hristos să vină deodată și să-Și curețe templul, iar William Miller a împlinit aceeași lucrare de pregătire pentru ca Hristos să vină deodată în Locul Preasfânt la 22 octombrie 1844.

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 426.

> Venirea lui Hristos, ca Marele nostru Preot, în Sfânta Sfintelor, pentru curățirea sanctuarului, prezentată în Daniel 8:14; venirea Fiului omului la Cel Îmbătrânit de zile, așa cum este prezentată în Daniel 7:13; și venirea Domnului la templul Său, prorocită de Maleahi, sunt descrieri ale aceluiași eveniment; iar acesta este, de asemenea, reprezentat prin venirea mirelui la nuntă, descrisă de Hristos în pilda celor zece fecioare din Matei 25. Marea Luptă, 426.

John and Miller typified the cleansing represented by Malachi that is now being accomplished in our current history.

Ioan și Miller au prefigurat curățirea reprezentată de Maleahi, care acum se împlinește în istoria noastră prezentă.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).

> Profetul spune: „Am văzut un alt înger coborând din cer, având mare putere; și pământul s-a luminat de slava lui. Și a strigat cu mare putere, cu glas puternic, zicând: A căzut, a căzut Babilonul cel mare și a ajuns locuință a demonilor” (Apocalipsa 18:1,2). Aceasta este aceeași solie care a fost dată de al doilea înger. Babilonul a căzut, „pentru că a adăpat toate neamurile din vinul mâniei desfrânării ei” (Apocalipsa 14:8). Ce este acel vin? — Învățăturile ei false. Ea a dat lumii un sabat fals în locul Sabatului din a patra poruncă și a repetat minciuna pe care Satana i-a spus-o întâi Evei în Eden — nemurirea naturală a sufletului. Multe rătăciri înrudite ea le-a răspândit pretutindeni, „învățând ca învățături poruncile oamenilor” (Matei 15:9).

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> Când Isus Și-a început lucrarea publică, El a curățit Templul de profanarea sa sacrilegă. Printre ultimele acte ale lucrării Sale a fost a doua curățire a Templului. Astfel, în ultima lucrare pentru avertizarea lumii, bisericilor le sunt adresate două chemări distincte. Solia celui de-al doilea înger este: "A căzut, a căzut Babilonul, cetatea cea mare, pentru că a adăpat toate neamurile din vinul mâniei desfrânării ei" (Apocalipsa 14:8). Iar în strigătul cel tare al soliei îngerului al treilea se aude din cer un glas, zicând: "Ieșiți din mijlocul ei, poporul Meu, ca să nu fiți părtași la păcatele ei și să nu primiți din plăgile ei. Căci păcatele ei au ajuns până la cer și Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei" (Apocalipsa 18:4, 5). Solii alese, cartea 2, 118.

The two temple cleansings of Christ’s ministry, and the two temple cleansings of the Millerite history, were fulfillments of Malachi chapter three and point forward to the two temple cleansings that began on September 11, 2001 when the great buildings of New York City were thrown down by a touch of God, and the mighty angel of Revelation eighteen descended to lighten the earth with his glory. Among other things this disproves the dish of fables offered by Adventism’s Laodicean theologians who claim Ellen White was the Elijah prophet that would come before the great and dreadful day of the Lord. The temple cleansing that takes place when the angel of Revelation eighteen descends began eighty-six years after Ellen White was laid to rest.

Cele două curățiri ale templului din lucrarea lui Hristos și cele două curățiri ale templului din istoria millerită au fost împliniri ale capitolului al treilea din Maleahi și prefigurează cele două curățiri ale templului care au început la 11 septembrie 2001, când marile clădiri ale orașului New York au fost aruncate la pământ de o atingere a lui Dumnezeu, iar îngerul puternic din Apocalipsa optsprezece a coborât ca să lumineze pământul cu slava lui. Între altele, aceasta infirmă basmele servite de teologii laodiceeni ai Adventismului, care susțin că Ellen White a fost profetul Ilie care avea să vină înaintea zilei celei mari și înfricoșate a Domnului. Curățirea templului care are loc atunci când coboară îngerul din Apocalipsa optsprezece a început la optzeci și șase de ani după ce Ellen White a fost așezată la odihnă.

John the Baptist and his disciples, Miller and the Millerites and Future for America represent the messengers that prepare the way for the messenger of the covenant to suddenly come to His temple and cleanse it from its sacrilegious profanation.

Ioan Botezătorul și ucenicii săi, Miller și milleriții, precum și Future for America, reprezintă solii care pregătesc calea pentru ca Solul legământului să vină deodată în Templul Său și să-l curățească de profanarea sacrilegă.

Elijah as a symbol represents a man. He represents a man called from the common walk of life and not a priestly theologian. His ministry presents the correct biblical methodology, which are the rules given by the highest authority. His ministry is in confrontation with the current Laodicean priesthood’s methodology of fables, customs and traditions. He prepares the way for a cleansing process that raises up a new chosen people from the remains of a chosen people that are passed by. The cleansing process is set within the context of happening suddenly.

Ilie, ca simbol, reprezintă un om. El reprezintă un om chemat din condiția obișnuită a vieții și nu un teolog sacerdotal. Lucrarea lui prezintă metodologia biblică corectă, adică regulile date de Autoritatea supremă. Lucrarea lui se află în confruntare cu metodologia preoției laodiceene actuale, a basmelor, obiceiurilor și tradițiilor. El pregătește calea pentru un proces de curățire care ridică un nou popor ales din rămășițele unui popor ales care este lăsat deoparte. Procesul de curățire este plasat în contextul producerii sale pe neașteptate.

Elijah also represents a ministry and a work that God specifically establishes and identifies as the exclusive ministry of God.

Ilie reprezintă, de asemenea, o slujire și o lucrare stabilite în mod specific de Dumnezeu și identificate ca fiind slujirea exclusivă a lui Dumnezeu.

We will demonstrate this in the history of the Millerites in the next article.

Vom demonstra acest lucru în articolul următor, în cadrul istoriei milleriților.

> And it came to pass at the time of the offering of the evening sacrifice, that Elijah the prophet came near, and said, Lord God of Abraham, Isaac, and of Israel, let it be known this day that thou art God in Israel, and that I am thy servant, and that I have done all these things at thy word. 1 Kings 18:36.

> Și s-a întâmplat, la vremea aducerii jertfei de seară, că Ilie, prorocul, s-a apropiat și a zis: Doamne, Dumnezeul lui Avraam, al lui Isaac și al lui Israel, să se știe astăzi că Tu ești Dumnezeu în Israel, și că eu sunt slujitorul Tău, și că toate aceste lucruri le-am făcut după cuvântul Tău. 1 Împărați 18:36.

Back to Articles