Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Two

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană - Numărul doi

Number Two

Numărul doi

Author

Jeff Pippenger

Published

December 2, 2025

Formats

PDF
Word

> “It is with an earnest longing that I look forward to the time when the events of the day of Pentecost shall be repeated with even greater power than on that occasion. John says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory.’ Then, as at the Pentecostal season, the people will hear the truth spoken to them, every man in his own tongue.

> Cu o dorință arzătoare privesc înainte spre timpul când evenimentele din ziua Cincizecimii se vor repeta cu și mai mare putere decât atunci. Ioan spune: „Am văzut un alt înger pogorându-se din cer, având mare putere; și pământul s-a luminat de slava lui.” Atunci, ca în vremea Cincizecimii, oamenii vor auzi adevărul vestit lor, fiecare în limba sa.

> “God can breathe new life into every soul that sincerely desires to serve Him, and can touch the lips with a live coal from off the altar, and cause them to become eloquent with His praise. Thousands of voices will be imbued with the power to speak forth the wonderful truths of God’s Word. The stammering tongue will be unloosed, and the timid will be made strong to bear courageous testimony to the truth. May the Lord help His people to cleanse the soul temple from every defilement, and to maintain such a close connection with Him that they may be partakers of the latter rain when it shall be poured out.” Review and Herald, July 20, 1886.

> Dumnezeu poate insufla viață nouă în orice suflet care dorește cu sinceritate să-I slujească și poate atinge buzele cu un cărbune aprins luat de pe altar, făcându-le elocvente în lauda Sa. Mii de voci vor fi înzestrate cu puterea de a vesti minunatele adevăruri ale Cuvântului lui Dumnezeu. Limba bâlbâitoare va fi dezlegată, iar cei timizi vor fi întăriți să poarte o mărturie curajoasă pentru adevăr. Fie ca Domnul să-Și ajute poporul să curățească templul sufletului de orice întinare și să mențină o legătură atât de strânsă cu El, încât să fie părtași la ploaia târzie când va fi revărsată. Review and Herald, 20 iulie 1886.

Pentecost, when considered as a feast of the Lord cannot be separated from Passover, the feast of unleavened bread, the first fruit offering and the feast of weeks. Pentecost is a period of time, though it is also a point in time. This is why it is called “the Pentecostal season.” The season began with Christ’s death, burial and resurrection. After His ascension Christ began forty days of personal instruction that was followed by ten days in the upper room where unity was accomplished. 9/11 began a period that ends at the Sunday law in the United States. That Sunday law is represented by the day of Pentecost as a point in time; a point in time that has been preceded by a period of time which began at 9/11. From 9/11 unto the Sunday law the “Pentecostal season” is repeated.

Cincizecimea, atunci când este privită ca o sărbătoare a Domnului, nu poate fi separată de Paște, de Sărbătoarea Azimelor, de jertfa pârgii și de Sărbătoarea Săptămânilor. Cincizecimea este o perioadă de timp, deși este și un moment în timp. De aceea este numită „perioada Cincizecimii”. Perioada a început cu moartea, îngroparea și învierea lui Hristos. După înălțarea Sa, Hristos a început patruzeci de zile de instruire personală, urmate de zece zile în odaia de sus, în care s-a realizat unitatea. 9/11 a început o perioadă care se încheie odată cu legea duminicală din Statele Unite. Acea lege duminicală este reprezentată de ziua Cincizecimii ca un moment în timp; un moment în timp care a fost precedat de o perioadă de timp care a început la 9/11. De la 9/11 până la legea duminicală, „perioada Cincizecimii” se repetă.

Peter explained that the miraculous phenomenon of “tongues of fire,” was not drunken folly, but a fulfillment of the book of Joel because a controversy was brought against the message. “Tongues” represent the presentation of a message, and the fire represents the Holy Spirit. The message of Pentecost represents a combination of divinity (God is a consuming fire) with the humanity of the tongue. Just as Peter represents the one hundred and forty-four thousand during the time of the latter rain, so too the quibbling Jews represent a former covenant people who are being passed by at the very point in time when the latter rain is falling.

Petru a explicat că fenomenul miraculos al „limbilor de foc” nu era o nebunie beată, ci o împlinire a celor scrise în cartea lui Ioel, deoarece împotriva mesajului a fost ridicată o controversă. „Limbile” reprezintă prezentarea unui mesaj, iar focul îl reprezintă pe Duhul Sfânt. Mesajul Cincizecimii reprezintă o îmbinare a divinității (Dumnezeu este un foc mistuitor) cu umanitatea limbii omenești. Așa cum Petru îi reprezintă pe cei o sută patruzeci și patru de mii în timpul ploii târzii, tot astfel iudeii cârtitori reprezintă un popor al legământului de odinioară, care este trecut cu vederea chiar în clipa când ploaia târzie cade.

> And they were all filled with the Holy Ghost, and began to speak with other tongues, as the Spirit gave them utterance. And there were dwelling at Jerusalem Jews, devout men, out of every nation under heaven. Now when this was noised abroad, the multitude came together, and were confounded, because that every man heard them speak in his own language. And they were all amazed and marvelled, saying one to another, Behold, are not all these which speak Galilaeans? And how hear we every man in our own tongue, wherein we were born? Parthians, and Medes, and Elamites, and the dwellers in Mesopotamia, and in Judaea, and Cappadocia, in Pontus, and Asia, Phrygia, and Pamphylia, in Egypt, and in the parts of Libya about Cyrene, and strangers of Rome, Jews and proselytes, Cretes and Arabians, we do hear them speak in our tongues the wonderful works of God. And they were all amazed, and were in doubt, saying one to another, What meaneth this? Others mocking said, These men are full of new wine. But Peter, standing up with the eleven, lifted up his voice, and said unto them, Ye men of Judaea, and all ye that dwell at Jerusalem, be this known unto you, and hearken to my words: For these are not drunken, as ye suppose, seeing it is but the third hour of the day. Acts 2:4–15.

> Și toți s-au umplut de Duhul Sfânt și au început să vorbească în alte limbi, după cum le dădea Duhul să rostească. Și locuiau la Ierusalim iudei, bărbați evlavioși, din toate neamurile de sub cer. Când s-a auzit acest sunet, mulțimea s-a adunat și a fost nedumerită, pentru că fiecare îi auzea vorbind în limba lui proprie. Și toți se mirau și se minunau, zicând unii către alții: Iată, nu sunt toți aceștia care vorbesc galileeni? Și cum de-i auzim fiecare în limba noastră, în care ne-am născut? Parți, mezi și elamiți, și cei ce locuiesc în Mesopotamia, în Iudeea și Capadocia, în Pont și Asia, în Frigia și Pamfilia, în Egipt și în părțile Libiei dinspre Cirene, și oaspeți din Roma, iudei și prozeliți, cretani și arabi, îi auzim vorbind în limbile noastre lucrările minunate ale lui Dumnezeu. Și toți erau uimiți și în nedumerire, zicând unii către alții: Ce poate să însemne aceasta? Iar alții își băteau joc și ziceau: Aceștia sunt plini de vin nou. Dar Petru, ridicându-se în picioare împreună cu cei unsprezece, și-a ridicat glasul și le-a zis: Bărbați ai Iudeii și voi toți care locuiți în Ierusalim, să știți aceasta și ascultați cuvintele mele: Căci aceștia nu sunt beți, cum presupuneți voi, fiindcă este abia ceasul al treilea din zi. Faptele Apostolilor 2:4-15.

Peter is explaining Pentecost as a fulfillment of the book of Joel. He is doing so prophetically when the entire world is represented, for the passage states the audience came “out of every nation under heaven.” At 9/11 the earth was lightened with Christ’s glory and then again at the Sunday law the one hundred and forty-four thousand will perfectly reflect the glory of Christ as they are lifted up as an ensign before the entire world. The Pentecostal period began at 9/11 and it ends at the Sunday law.

Petru explică Cincizecimea ca împlinire a cărții lui Ioel. El face aceasta în mod profetic atunci când întreaga lume este reprezentată, căci pasajul afirmă că auditoriul a venit «din toate neamurile care sunt sub cer». La 9/11 pământul a fost luminat de slava lui Hristos, iar apoi, din nou, la legea duminicală, cei o sută patruzeci și patru de mii vor reflecta în mod desăvârșit slava lui Hristos, pe măsură ce vor fi înălțați ca un stindard înaintea întregii lumi. Perioada Cincizecimii a început la 9/11 și se încheie la legea duminicală.

> “Not one of us will ever receive the seal of God while our characters have one spot or stain upon them. It is left with us to remedy the defects in our characters, to cleanse the soul temple of every defilement. Then the latter rain will fall upon us as the early rain fell upon the disciples on the Day of Pentecost.

> Niciunul dintre noi nu va primi vreodată pecetea lui Dumnezeu atâta timp cât caracterele noastre mai păstrează vreo pată sau întinare. Nouă ne revine să remediem defectele din caracterele noastre, să curățăm templul sufletului de orice întinare. Atunci ploaia târzie va cădea peste noi, așa cum ploaia timpurie a căzut peste ucenici în Ziua Cincizecimii.

> “We are too easily satisfied with our attainments. We feel rich and increased with goods and know not that we are ‘wretched, and miserable, and poor, and blind, and naked.’ Now is the time to heed the admonition of the True Witness: ‘I counsel thee to buy of Me gold tried in the fire, that thou mayest be rich; and white raiment, that thou mayest be clothed, and that the shame of thy nakedness do not appear; and anoint thine eyes with eyesalve, that thou mayest see.’ …

> Ne mulțumim prea lesne cu dobândirile noastre. Ne socotim bogați și îmbogățiți cu bunuri și nu știm că suntem 'ticăloși, nenorociți, săraci, orbi și goi.' Acum este vremea să luăm aminte la îndemnul Martorului Adevărat: 'Te sfătuiesc să cumperi de la Mine aur lămurit prin foc, ca să te îmbogățești; și veșminte albe, ca să te îmbraci și să nu se arate rușinea goliciunii tale; și unge-ți ochii cu alifie pentru ochi, ca să vezi.' ...

> “It is now that we must keep ourselves and our children unspotted from the world. It is now that we must wash our robes of character and make them white in the blood of the Lamb. It is now that we must overcome pride, passion, and spiritual slothfulness. It is now that we must awake and make determined effort for symmetry of character. ‘Today if ye will hear His voice, harden not your hearts.’ We are in a most trying position, waiting, watching for our Lord’s appearing. The world is in darkness. ‘But ye, brethren,’ says Paul, ‘are not in darkness, that that day should overtake you as a thief.’ It is ever God’s purpose to bring light out of darkness, joy out of sorrow, and rest out of weariness for the waiting, longing soul.

> Acum este vremea când trebuie să ne păstrăm pe noi și pe copiii noștri neîntinați de lume. Acum este vremea când trebuie să ne spălăm veșmintele caracterului și să le albim în sângele Mielului. Acum este vremea când trebuie să biruim mândria, patima și trândăvia duhovnicească. Acum este vremea când trebuie să ne trezim și să depunem un efort hotărât pentru simetria caracterului. „Astăzi, dacă veți auzi glasul Lui, nu vă împietriți inimile.” Ne aflăm într-o poziție deosebit de încercătoare, așteptând și vegheând în vederea arătării Domnului nostru. Lumea zace în întuneric. „Dar voi, fraților,” spune Pavel, „nu sunteți în întuneric, pentru ca ziua aceea să vă prindă ca un hoț.” Este întotdeauna scopul lui Dumnezeu să aducă lumină din întuneric, bucurie din întristare și odihnă din osteneală pentru sufletul care așteaptă și tânjește.

> “What are you doing, brethren, in the great work of preparation? Those who are uniting with the world are receiving the worldly mold and preparing for the mark of the beast. Those who are distrustful of self, who are humbling themselves before God and purifying their souls by obeying the truth these are receiving the heavenly mold and preparing for the seal of God in their foreheads. When the decree goes forth and the stamp is impressed, their character will remain pure and spotless for eternity.

> Ce faceți, fraților, în marea lucrare de pregătire? Cei care se unesc cu lumea primesc tiparul lumesc și se pregătesc pentru semnul fiarei. Cei care nu se încred în ei înșiși, care se smeresc înaintea lui Dumnezeu și își curățesc sufletele prin ascultarea adevărului — aceștia primesc tiparul ceresc și se pregătesc pentru pecetea lui Dumnezeu pe frunțile lor. Când decretul va fi emis și pecetea va fi pusă, caracterul lor va rămâne curat și fără pată pentru veșnicie.

> “Now is the time to prepare. The seal of God will never be placed upon the forehead of an impure man or woman. It will never be placed upon the forehead of the ambitious, world-loving man or woman. It will never be placed upon the forehead of men or women of false tongues or deceitful hearts. All who receive the seal must be without spot before God—candidates for heaven. Go forward, my brethren and sisters. I can only write briefly upon these points at this time, merely calling your attention to the necessity of preparation. Search the Scriptures for yourselves, that you may understand the fearful solemnity of the present hour.” Testimonies, volume 5, 214, 216.

> Acum este vremea pregătirii. Pecetea lui Dumnezeu nu va fi niciodată așezată pe fruntea unui bărbat sau a unei femei necurate. Nu va fi niciodată așezată pe fruntea vreunei persoane ambițioase, iubitoare de lume. Nu va fi niciodată așezată pe fruntea bărbaților sau a femeilor cu limbi mincinoase ori cu inimi viclene. Toți cei ce primesc pecetea trebuie să fie fără pată înaintea lui Dumnezeu — candidați pentru cer. Înaintați, fraților și surorilor mele. Nu pot scrie acum decât pe scurt asupra acestor puncte, doar atrăgându-vă atenția asupra necesității pregătirii. Cercetați Scripturile pentru voi înșivă, ca să înțelegeți solemnitatea înfricoșătoare a ceasului de față. Mărturii, volumul 5, 214, 216.

Here Sister White identifies Pentecost as a point in time, aligning with the Sunday law in the United States, “when the decree goes forth.” Yet, though she marks the Sunday law and Pentecost as a point in time, her message calling for preparation identifies a period that precedes the Sunday law as typified by the Pentecostal season. The Sunday law is the seventh-day Sabbath test, and the period from 9/11 unto the Sunday law can be identified as the symbolic “day of the Lord’s preparation.” Preparation precedes the test.

Aici, Sora White identifică Cincizecimea drept un moment în timp, coincizând cu legea duminicală din Statele Unite, „când decretul este emis”. Totuși, deși ea indică legea duminicală și Cincizecimea drept un moment în timp, mesajul ei de chemare la pregătire identifică o perioadă care precede legea duminicală, tipificată de perioada Cincizecimii. Legea duminicală este testul Sabatului zilei a șaptea, iar perioada de la 11 septembrie până la legea duminicală poate fi identificată drept „ziua pregătirii Domnului” simbolică. Pregătirea precede testul.

The “latter rain will fall upon” the one hundred and forty-four thousand just “as the early rain fell upon the disciples on the Day of Pentecost.” The period represented as the Pentecostal season began with a sprinkling when Christ returned from His ascension.

„Ploaia târzie va cădea peste” cei o sută patruzeci și patru de mii, „întocmai cum ploaia timpurie a căzut peste ucenici în Ziua Cincizecimii.” Perioada reprezentată ca timpul Cincizecimii a început cu o stropire când Hristos S-a întors de la înălțarea Sa.

> And when he had said this, he breathed on them, and saith unto them, Receive ye the Holy Ghost. John 20:22.

> După ce a spus aceasta, a suflat asupra lor și le-a zis: Primiți Duhul Sfânt. Ioan 20:22.

His breath conveys the Holy Spirit and breath is what produces the sound of words. Jesus is the Word and His breath conveys the Holy Spirit through the impartation of His word. The breath is what brought the body of Adam to life, and the breath is what brings Ezekiel’s army of resurrected dead dry bones to life.

Suflarea Lui transmite Duhul Sfânt, iar suflarea este cea care produce sunetul cuvintelor. Isus este Cuvântul, iar suflarea Lui transmite Duhul Sfânt prin transmiterea cuvântului Său. Suflarea este cea care a adus la viață trupul lui Adam, iar suflarea este cea care aduce la viață oastea lui Ezechiel de oase uscate ale morților înviați.

> “The act of Christ in breathing upon his disciples the Holy Ghost, and in imparting his peace to them, was as a few drops before the plentiful shower to be given on the day of Pentecost.” Spirit of Prophecy, volume 3, 243.

> "Actul lui Hristos de a sufla Duhul Sfânt asupra ucenicilor Săi și de a le împărtăși pacea Sa a fost ca câteva picături înaintea ploii îmbelșugate care avea să fie dată în ziua Cincizecimii." Spiritul Profeției, volumul 3, 243.

At the beginning of the Pentecostal season Christ’s “breath” imparted the Holy Spirit to the disciples, but some doubted.

La începutul perioadei Cincizecimii, „suflarea” lui Hristos le-a împărtășit ucenicilor Duhul Sfânt, dar unii s-au îndoit.

> But Thomas, one of the twelve, called Didymus, was not with them when Jesus came. The other disciples therefore said unto him, We have seen the Lord. But he said unto them, Except I shall see in his hands the print of the nails, and put my finger into the print of the nails, and thrust my hand into his side, I will not believe. John 2:24, 25.

> Dar Toma, unul dintre cei doisprezece, numit Didim, nu era cu ei când a venit Isus. De aceea ceilalți ucenici i-au zis: L-am văzut pe Domnul. Iar el le-a zis: Dacă nu voi vedea în mâinile Lui semnul cuielor și nu-mi voi pune degetul în semnul cuielor și nu-mi voi pune mâna în coasta Lui, nu voi crede. Ioan 2:24, 25.

The Pentecostal period began a period of “testing,” starting with the breath of Christ and Thomas’ controversy of doubt. Thomas’ controversy at the beginning typifies the controversy of the Jews at the ending of the Pentecostal season. Christ imparted His word and the Holy Spirit to the disciples at the beginning, and the disciples imparted the word and the Holy Spirit to the world at the end of the Pentecostal season.

Perioada Cincizecimii a inaugurat o perioadă de „încercare”, care a început cu suflarea lui Hristos și cu controversa îndoielii lui Toma. Controversa lui Toma de la început preînchipuie controversa iudeilor la sfârșitul perioadei Cincizecimii. Hristos a împărtășit Cuvântul Său și pe Duhul Sfânt ucenicilor la început, iar ucenicii au împărtășit cuvântul și pe Duhul Sfânt lumii la sfârșitul perioadei Cincizecimii.

The work that Christ accomplished when He breathed upon the disciples was a second witness to the same work He had just accomplished with the disciples on the road to Emmaus.

Lucrarea pe care Hristos a săvârșit-o când a suflat asupra ucenicilor a fost o a doua mărturie a aceleiași lucrări pe care tocmai o săvârșise cu ucenicii pe drumul spre Emaus.

> And it came to pass, that, while they communed together and reasoned, Jesus himself drew near, and went with them. But their eyes were holden that they should not know him. …

> Și s-a întâmplat că, pe când vorbeau între ei și se întrebau, Iisus Însuși S-a apropiat și mergea împreună cu ei. Dar ochii lor erau ținuți, ca să nu-L cunoască. ...

> Then he said unto them, O fools, and slow of heart to believe all that the prophets have spoken: Ought not Christ to have suffered these things, and to enter into his glory? And beginning at Moses and all the prophets, he expounded unto them in all the scriptures the things concerning himself. And they drew nigh unto the village, whither they went: and he made as though he would have gone further. But they constrained him, saying, Abide with us: for it is toward evening, and the day is far spent. And he went in to tarry with them. And it came to pass, as he sat at meat with them, he took bread, and blessed it, and brake, and gave to them. And their eyes were opened, and they knew him; and he vanished out of their sight. And they said one to another, Did not our heart burn within us, while he talked with us by the way, and while he opened to us the scriptures? Luke 24:15, 16, 25–32.

> Atunci le-a zis: O, nepricepuților și zăbavnici cu inima, ca să credeți toate câte au grăit prorocii! Nu trebuia oare Hristos să pătimească acestea și să intre în slava Sa? Și, începând de la Moise și de la toți prorocii, le-a tâlcuit, în toate Scripturile, cele privitoare la El. Și s-au apropiat de satul spre care mergeau; iar El Se făcea că vrea să meargă mai departe. Dar L-au rugat stăruitor, zicând: Rămâi cu noi, căci este spre seară și ziua este pe sfârșite. Și a intrat să rămână cu ei. Și, pe când ședea El la masă cu ei, a luat pâinea, a binecuvântat-o, a frânt-o și le-a dat-o. Atunci li s-au deschis ochii și L-au cunoscut; iar El S-a făcut nevăzut dinaintea lor. Și au zis unul către altul: Oare nu ne ardea inima în noi, când ne vorbea pe cale și ne deschidea Scripturile? Luca 24:15, 16, 25-32.

Just as Jesus “sat with meat” in Emmaus, He thereafter ate with the disciples. In both instances eating is represented. Together they identify that the beginning of the Pentecostal period is marked by the breath of the Holy Spirit and also by eating. The opening events produces a controversy between a class who believes and a class who doubts. The eating, the impartation of the Holy Spirit and the opening of the Scriptures include that Christ began His instruction with “Moses and all the prophets.” Christ’s teaching was conveyed by taking the prophetic line of Moses and aligning it with the lines of all the prophets, here a little and there a little.

Așa cum Iisus „a șezut la masă” în Emaus, după aceea a mâncat împreună cu ucenicii. În ambele cazuri este prezentată luarea mesei. Împreună, ele indică faptul că începutul perioadei Cincizecimii este marcat de suflarea Duhului Sfânt și totodată de luarea mesei. Evenimentele inaugurale produc o controversă între o categorie care crede și o categorie care se îndoiește. Luarea mesei, dăruirea Duhului Sfânt și deschiderea Scripturilor cuprind și faptul că Hristos și-a început învățătura cu „Moise și toți prorocii”. Învățătura lui Hristos a fost transmisă prin luarea liniei profetice a lui Moise și punerea ei în acord cu liniile tuturor prorocilor, puțin aici, puțin acolo.

On 9/11 the breath of the four winds of Ezekiel blew upon the dead dry bones of chapter thirty-seven. At that time, as typified by the angel who descended on August 11, 1840 and empowered the first angel’s message, the angel of Revelation eighteen descended with a message that must be eaten, as did the disciples eat at the beginning of the Pentecostal period. The unwillingness of Thomas to believe identifies that when the message is introduced a shaking is marked.

La 11 septembrie, cele patru vânturi ale lui Ezechiel și-au revărsat suflarea peste oasele moarte și uscate din capitolul treizeci și șapte. În acel timp, așa cum este preînchipuit de îngerul care a coborât la 11 august 1840 și a împuternicit solia primului înger, îngerul din Apocalipsa optsprezece a coborât cu o solie care trebuie mâncată, așa cum au mâncat ucenicii la începutul perioadei Cincizecimii. Reticența lui Toma de a crede identifică faptul că, atunci când solia este prezentată, este marcată o zguduire.

Speaking of the fall of the Twin Towers on 9/11 we are told that the Lord arose to “shake terribly the nations.” It is important to remember that a “shaking” among God’s people is accomplished by those who are fighting against a message of truth. There are “shakings” that are external, but internal shakings within the church occur in the environment of a message being presented.

Vorbind despre prăbușirea Turnurilor Gemene de la 11 septembrie, ni se spune că Domnul S-a ridicat ca să „zguduie cumplit neamurile”. Este important să ne amintim că o „zguduire” în mijlocul poporului lui Dumnezeu este provocată de cei care se împotrivesc unui mesaj al adevărului. Există „zguduiri” exterioare, dar zguduirile interne din sânul bisericii au loc în contextul prezentării unui mesaj.

> “I asked the meaning of the shaking I had seen and was shown that it would be caused by the straight testimony called forth by the counsel of the True Witness to the Laodiceans. This will have its effect upon the heart of the receiver, and will lead him to exalt the standard and pour forth the straight truth. Some will not bear this straight testimony. They will rise up against it, and this is what will cause a shaking among God’s people.

> Am întrebat care este semnificația zguduirii pe care o văzusem și mi s-a arătat că ea va fi provocată de mărturia dreaptă chemată la iveală de sfatul Adevăratului Martor către Laodiceeni. Aceasta își va face lucrarea asupra inimii celui ce o primește și îl va conduce să înalțe stindardul și să reverse adevărul drept. Unii nu vor suporta această mărturie dreaptă. Se vor ridica împotriva ei, iar aceasta va provoca o zguduire în rândul poporului lui Dumnezeu.

> “I saw that the testimony of the True Witness has not been half heeded. The solemn testimony upon which the destiny of the church hangs has been lightly esteemed, if not entirely disregarded. This testimony must work deep repentance; all who truly receive it will obey it and be purified.” Early Writings, 271.

> Am văzut că mărturia Adevăratului Martor nu a fost nici pe jumătate luată în seamă. Mărturia solemnă de care atârnă soarta bisericii a fost tratată cu ușurătate, dacă nu chiar cu totul nesocotită. Această mărturie trebuie să lucreze o pocăință adâncă; toți cei care o primesc cu adevărat vor asculta de ea și vor fi curățiți. Scrieri timpurii, 271.

The internal “shaking” is caused by those who resist the presentation of the Laodicean message. Sister White identifies Jones and Waggoner’s message of 1888 as the Laodicean message.

„Zguduirea” internă este cauzată de cei care se împotrivesc prezentării soliei laodiceane. Sora White identifică solia din 1888 a lui Jones și Waggoner drept solia laodiceană.

> “The message given us by A. T. Jones, and E. J. Waggoner is the message of God to the Laodicean church, and woe be unto anyone who professes to believe the truth and yet does not reflect to others the God-given rays.” The 1888 Materials, 1053.

> "Solia care ne-a fost dată prin A. T. Jones și E. J. Waggoner este solia lui Dumnezeu pentru biserica laodiceană, iar vai de oricine mărturisește că crede adevărul și totuși nu răsfrânge asupra altora razele date de Dumnezeu." Materialele din 1888, 1053.

The resistance to the Laodicean message produces a shaking and Sister White aligns the message of 1888 with the descent of the angel of Revelation eighteen.

Împotrivirea față de solia laodiceană produce o zguduire, iar Sora White corelează solia din 1888 cu coborârea îngerului din Apocalipsa optsprezece.

> “An unwillingness to yield up preconceived opinions, and to accept this truth, lay at the foundation of a large share of the opposition manifested at Minneapolis against the Lord’s message through Brethren Waggoner and Jones. By exciting that opposition Satan succeeded in shutting away from our people, in a great measure, the special power of the Holy Spirit that God longed to impart to them. The enemy prevented them from obtaining that efficiency which might have been theirs in carrying the truth to the world, as the apostles proclaimed it after the day of Pentecost. The light that is to lighten the whole earth with its glory was resisted, and by the action of our own brethren has been in a great degree kept away from the world.” Selected Messages, book 1, 235.

> „Refuzul de a renunța la opiniile preconcepute și de a accepta acest adevăr a stat la baza unei mari părți a opoziției manifestate la Minneapolis împotriva soliei Domnului prin frații Waggoner și Jones. Prin stârnirea acelei opoziții, Satana a reușit să țină, într-o mare măsură, departe de poporul nostru puterea specială a Duhului Sfânt pe care Dumnezeu dorea cu ardoare să le-o dăruiască. Vrăjmașul i-a împiedicat să dobândească acea eficiență care ar fi putut fi a lor în ducerea adevărului în lume, așa cum apostolii l-au proclamat după ziua Cincizecimii. Lumina care este menită să lumineze întreg pământul cu slava ei a fost întâmpinată cu împotrivire, iar prin acțiunea propriilor noștri frați a fost, într-o mare măsură, ținută departe de lume.” Mesaje alese, cartea 1, 235.

The doubt of Thomas at the beginning of the Pentecostal season, typifying the rebellion against the message that arrived on the day of Pentecost, typified the shaking that occurred when the leadership of Seventh-day Adventism stood up and resisted the message to the Laodicean church as presented by Jones and Waggoner in 1888. In 1888 the mighty angel of Revelation eighteen descended to lighten the earth with His glory, but due in large part to unwillingness of those leaders to set aside preconceived opinions the rebellion of Korah, Dathan and Abiram was repeated. Thomas, the Jews at Pentecost, Korah’s rebellion in the time of Moses, the rebellion of 1888 all typify 9/11 when, according to Joel—a trumpet was to be blown. That trumpet, according to Isaiah was blown to identify the sins of God’s people, thus typifying 1888 and the message to Laodicea. Jeremiah’s watchman, who blows the trumpet to return to the “old paths” aligns with Isaiah lifting up his voice as a trumpet. Jeremiah’s watchmen are Habakkuk’s watchmen who asks the question about what will be his position in the argument or debate of his history?

Îndoiala lui Toma de la începutul perioadei Cincizecimii, prefigurând răzvrătirea împotriva soliei care a sosit în ziua Cincizecimii, a prefigurat zguduirea care a avut loc atunci când conducerea Adventismului de Ziua a Șaptea s-a ridicat și s-a împotrivit soliei către biserica laodiceană, așa cum a fost prezentată de Jones și Waggoner în 1888. În 1888, îngerul puternic din Apocalipsa optsprezece a coborât ca să lumineze pământul cu slava Sa, dar, în mare măsură, din cauza refuzului acelor conducători de a lăsa deoparte opiniile preconcepute, s-a repetat răzvrătirea lui Core, Datan și Abiram. Toma, iudeii de la Cincizecime, răzvrătirea lui Core din vremea lui Moise, răzvrătirea din 1888, toate prefigurează 9/11, când, potrivit lui Ioel, trebuia să se sune din trâmbiță. Trâmbița aceea, potrivit lui Isaia, a fost sunată pentru a identifica păcatele poporului lui Dumnezeu, tipificând astfel 1888 și solia către Laodicea. Străjerul lui Ieremia, care sună din trâmbiță pentru a chema la întoarcerea pe „căile cele vechi”, se aliniază cu Isaia, care își înalță glasul ca o trâmbiță. Străjerii lui Ieremia sunt străjerii lui Habacuc, care pune întrebarea cu privire la care va fi poziția lui în disputa sau dezbaterea istoriei sale.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. Habakkuk 2:1.

> Voi sta la locul meu de strajă, mă voi așeza pe turn și voi veghea să văd ce îmi va spune și ce voi răspunde când voi fi mustrat. Habacuc 2:1.

The word “reproved” means “rebuked or argued with” and it infers a question, for the next verse provides an answer.

Cuvântul „reproved” înseamnă „mustrat” sau „contrazis” și implică o întrebare, căci versetul următor oferă un răspuns.

> And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. Habakkuk 2:2.

> Și Domnul mi-a răspuns și a zis: Scrie vedenia și fă-o limpede pe tăblițe, ca să alerge cel ce o citește. Habacuc 2:2.

The “debate” or shaking that began in fulfillment of Millerite history was the message of William Miller and his rules of prophetic interpretations versus the theologians of Protestantism. The debate in Millerite history began with the confirmation of the Millerite message on August 11, 1840 when no “less a personage than Jesus Christ” descended with a little book that John was to take and eat. The argument of the watchmen of Habakkuk, the doubts of Thomas, the rebellion of 1888, the rebellion of Korah, the argument of drunkenness at Pentecost all witness to a debate which began at 9/11. The controversy which is debated is over the message of the latter rain, which began to sprinkle on 9/11.

„Dezbatera” sau zguduirea care a început, ca împlinire a istoriei millerite, a constat în opoziția dintre mesajul lui William Miller și regulile lui de interpretare profetică, pe de o parte, și teologii protestantismului, pe de altă parte. Dezbaterea din istoria millerită a început odată cu confirmarea mesajului millerit la 11 august 1840, când „nimeni altul decât Isus Hristos” a coborât cu o cărticică pe care Ioan trebuia s-o ia și s-o mănânce. Argumentul străjerilor din Habacuc, îndoielile lui Toma, răzvrătirea din 1888, răzvrătirea lui Core, acuzația de beție la Cincizecime, toate mărturisesc despre o dezbatere care a început la 9/11. Controversa care se dezbate privește mesajul ploii târzii, care a început să stropească la 9/11.

The answer in Habakkuk that led the Millerites to produce the 1843 chart connects with the development of two classes of worshippers represented Korah and associates versus Moses, by Thomas and the other disciples; the Jews argument of drunkenness at Pentecost, the leadership of Adventism in 1888; the Protestants versus the Millerites in 1844 and the foolish and wise virgins of October 22, 1844.

Răspunsul din Habacuc care i-a condus pe Milleriți să alcătuiască planșa din 1843 se leagă de dezvoltarea a două clase de închinători, reprezentată de Core și asociații lui în opoziție cu Moise; de Toma și ceilalți ucenici; de acuzația iudeilor de beție la Cincizecime; de conducerea Adventismului în 1888; de Protestanți în opoziție cu Milleriți în 1844; și de fecioarele neînțelepte și înțelepte ale zilei de 22 octombrie 1844.

On 9/11 Christ breathed upon His disciples the Holy Spirit as a few drops before the full outpouring at the Sunday law. He then opened their understanding to the prophetic message beginning, “line upon line” with Moses by leading those disciples back to Jeremiah’s old paths where they were anointed to blow a warning trumpet. Christ breath at 9/11 came from Ezekiel’s and John’s four winds and it was the Laodicean message, which is the “straight testimony” which causes a shaking as it is resisted. 1888 typifies the rebellion of Korah, Dathan and Abiram, for it was not only the message which was being rejected, but also the chosen watchmen that were giving the trumpet a certain sound.

La 9/11, Hristos a suflat asupra ucenicilor Săi Duhul Sfânt ca niște picături premergătoare revărsării depline la timpul legii duminicale. Apoi le-a deschis înțelegerea pentru solia profetică, începând „rând după rând” cu Moise, călăuzindu-i pe acei ucenici înapoi la vechile cărări ale lui Ieremia, unde au fost unși să sune din trâmbița de avertizare. Suflarea lui Hristos la 9/11 a venit din cele patru vânturi ale lui Ezechiel și ale lui Ioan și a fost solia laodiceană, care este „mărturia dreaptă”, ce provoacă o zguduire pe măsură ce i se stă împotrivă. 1888 tipifică răzvrătirea lui Core, Datan și Abiram, căci nu numai solia era respinsă, ci și străjerii aleși care dădeau trâmbiței un sunet clar.

Sister White penned that the, “shaking I had seen” “would be caused by the straight testimony called forth by the counsel of the True Witness to the Laodiceans.” The 1888 message was that straight testimony, and both 1888 and 9/11 mark the descent of the angel of Revelation eighteen.

Sora White a consemnat că „zguduirea pe care o văzusem” „avea să fie provocată de mărturia dreaptă, chemată la iveală de sfatul Adevăratului Martor către Laodiceeni”. Solia din 1888 a fost acea mărturie dreaptă, iar atât 1888, cât și 9/11 marchează coborârea îngerului din Apocalipsa 18.

> “A straight testimony must be borne to our churches and institutions, to arouse the sleeping ones.’

> „O mărturie directă trebuie adusă bisericilor și instituțiilor noastre, pentru a-i trezi pe cei ce dorm.”

> “When the word of the Lord is believed and obeyed, steady advancement will be made. Let us now see our great need. The Lord cannot use us until he breathes life into the dry bones. I heard the words spoken: ‘Without the deep moving of the Spirit of God upon the heart, without its life-giving influence, truth becomes a dead letter.’” Review and Herald, November 18, 1902.

> Atunci când cuvântul Domnului este crezut și ascultat, se va realiza un progres constant. Să vedem acum marea noastră trebuință. Domnul nu ne poate folosi până când nu suflă viață în oasele uscate. Am auzit rostindu-se cuvintele: „Fără mișcarea adâncă a Duhului lui Dumnezeu asupra inimii, fără influența Sa dătătoare de viață, adevărul devine o literă moartă.” Review and Herald, 18 noiembrie 1902.

At 9/11 the Laodicean message reached its perfect fulfillment as the last call to God’s former covenant people began to be sounded. It is then that Sister White notes, “A straight testimony must be borne to our churches and institutions, to arouse the sleeping ones.” The Laodicean message began when the angel of Revelation eighteen descended at 9/11, which means that at 9/11 the message to Laodicean Seventh-day Adventists was and is to “awake.” Joel commanded the drunkards to awake in verse five of chapter one. 9/11 marks the arrival of the final testing period for Adventism and it represents Joel’s command to awake. The beginning of the Pentecostal season starts with an awakening of God’s people at 9/11 and ends with the fulfillment of the parable of the ten virgins just before the Sunday law.

La 11 septembrie, solia laodiceană a atins împlinirea ei desăvârșită, întrucât a început să fie proclamat ultimul apel adresat fostului popor al legământului lui Dumnezeu. Atunci Sora White notează: „O mărturie directă trebuie dată bisericilor și instituțiilor noastre, pentru a-i trezi pe cei adormiți.” Solia laodiceană a început când îngerul din Apocalipsa optsprezece a coborât la 11 septembrie, ceea ce înseamnă că la 11 septembrie solia către Adventiștii de Ziua a Șaptea laodiceeni a fost și este: „Treziți-vă.” Ioel le-a poruncit bețivilor să se trezească în versetul cinci al capitolului întâi. 11 septembrie marchează sosirea perioadei finale de încercare pentru adventism și reprezintă porunca lui Ioel: „Treziți-vă.” Sezonul Cincizecimii începe cu o trezire a poporului lui Dumnezeu la 11 septembrie și se încheie cu împlinirea pildei celor zece fecioare chiar înaintea legii duminicale.

The awakening at 9/11 is a call to the final generation of a covenant people who are in apostasy. The awakening just before the Sunday law closes the door on the former covenant people. The beginning and the ending are the same and in July of 2023 the two witnesses of Revelation eleven were awakened to the rebellion of the prediction of July 18, 2020. The middle awakening is represented by rebellion, which identifies 9/11 as the first letter of the Hebrew alphabet, July 18, 2020 as the thirteenth letter and the Sunday law as the twenty-second and last letter of the Hebrew alphabet. The twenty-second letter represents the combination of divinity with humanity that is finalized in the last of those three awakenings.

Trezirea de la 9/11 este un apel adresat generației finale a unui popor al legământului aflat în apostazie. Trezirea chiar înaintea legii duminicale închide ușa pentru fostul popor al legământului. Începutul și sfârșitul sunt unul și același, iar în iulie 2023 cei doi martori din Apocalipsa unsprezece au fost treziți cu privire la răzvrătirea predicției din 18 iulie 2020. Trezirea din mijloc este reprezentată de răzvrătire, ceea ce identifică 9/11 drept prima literă a alfabetului ebraic, 18 iulie 2020 drept a treisprezecea literă, iar legea duminicală drept a douăzeci și doua și ultima literă a alfabetului ebraic. A douăzeci și doua literă reprezintă combinarea divinității cu umanitatea, care este finalizată în ultima dintre acele trei treziri.

The Lord “breathes life into the dry bones” at 9/11, just as He breathed the Holy Spirit on the disciples at the beginning of the Pentecostal period. The disciples after His ascension represent those who received the Holy Spirit, and who thereafter had their understanding of the prophetic Word opened up through the methodology of “line upon line.” The reception of the Holy Spirit occurred while eating a meal, for to spiritually eat requires that you eat the flesh and drink the blood of Jesus, who is the Word.

Domnul „suflă viață în oasele uscate” la 9/11, așa cum a suflat Duhul Sfânt peste ucenici la începutul perioadei Cincizecimii. Ucenicii, după înălțarea Sa, îi reprezintă pe cei care au primit Duhul Sfânt și cărora, ulterior, li s-a deschis înțelegerea Cuvântului profetic prin metodologia „rând după rând”. Primirea Duhului Sfânt a avut loc în timp ce luau masa, căci a mânca în chip duhovnicesc cere să mănânci trupul și să bei sângele lui Isus, care este Cuvântul.

The rebels who joined with Korah, Dathan and Abiram represent (as do the leadership of Adventism in 1888) the class who cause the shaking by opposing the trumpet message identifying the sins of God’s people, and while also calling for a return to the old paths, the foundational truths represented by the “seven times” of Leviticus twenty-six. The trumpet is calling for both revival and reformation. The first of Miller’s prophetic jewels, and also the first to be rejected by Adventism represents the beginning and ending of the Millerite movement. The beginning and ending of the message of the first angel as proclaimed by the Millerites is marked by Moses’ “seven times.” In the beginning it was accepted, at the end it was rejected. Due to that rejection Ezekiel presents Adventism as a valley of dead dry bones. The period from 1863 unto the Sunday law in the United States is the valley of vision, according to Isaiah twenty-two, but it is a valley of dead dry bones according to Ezekiel. Both of those prophetic valleys align with Joel’s valley of Jehoshaphat, which Joel also identifies as the valley of decision.

Răzvrătiții care s-au alăturat lui Core, Datan și Abiram reprezintă (la fel ca și conducerea Adventismului din 1888) clasa care provoacă zguduirea, împotrivindu-se soliei trâmbiței ce identifică păcatele poporului lui Dumnezeu și cheamă, de asemenea, la întoarcerea la căile vechi, la adevărurile fundamentale reprezentate de cele «șapte vremi» din Leviticul douăzeci și șase. Trâmbița cheamă atât la redeșteptare, cât și la reformă. Cea dintâi dintre nestematele profetice ale lui Miller, și totodată cea dintâi respinsă de Adventism, reprezintă începutul și sfârșitul mișcării millerite. Începutul și sfârșitul soliei primului înger, așa cum a fost proclamată de milleriți, sunt marcate de cele «șapte vremi» ale lui Moise. La început a fost acceptată, iar la sfârșit a fost respinsă. Din pricina acelei respingeri, Ezechiel prezintă Adventismul ca pe o vale de oase moarte și uscate. Perioada de la 1863 până la legea duminicală din Statele Unite este valea vedeniei, după Isaia douăzeci și doi, dar este o vale de oase moarte și uscate după Ezechiel. Ambele dintre acele văi profetice se aliniază cu valea lui Iosafat din Ioel, pe care Ioel o identifică, de asemenea, drept valea hotărârii.

With these concepts in place the question may be asked how is it that at 9/11 the book of Joel became the message Peter identified at Pentecost? We’ll try to clarify these concepts in the following articles.

Odată stabilite aceste concepte, se poate pune întrebarea: cum se face că, odată cu 9/11, cartea lui Ioel a devenit mesajul pe care Petru l-a identificat la Cincizecime? Vom încerca să clarificăm aceste concepte în articolele următoare.

> “(Written November 5, 1892, from Adelaide, South Australia, to ‘Dear Nephew and Niece, Frank and Hattie [Belden].’)

> (Scris la 5 noiembrie 1892, din Adelaide, Australia de Sud, către „Dragă nepot și nepoată, Frank și Hattie [Belden].”)

> “When you are enlightened by the Holy Spirit, you will see all that wickedness at Minneapolis as it is, as God looks upon it. If I never see you again in this world, be assured that I forgive you the sorrow and distress and burden of soul you have brought upon me without any cause. But for your soul’s sake, for the sake of Him who died for you, I want you to see and confess your errors. You did unite with those who resisted the Spirit of God. You had all the evidence that you needed that the Lord was working through Brethren Jones and Waggoner; but you did not receive the light; and after the feelings indulged, the words spoken against the truth, you did not feel ready to confess that you had done wrong, that these men had a message from God, and you had made light of both message and messengers.

> Când vei fi luminat de Duhul Sfânt, vei vedea toată acea nelegiuire de la Minneapolis așa cum este ea, așa cum o vede Dumnezeu. Dacă nu te voi mai vedea niciodată în lumea aceasta, să fii încredințat că îți iert tristețea, apăsarea și povara sufletească pe care mi le-ai pricinuit pe nedrept. Dar, de dragul sufletului tău, de dragul Celui care a murit pentru tine, doresc să-ți vezi și să-ți mărturisești greșelile. Te-ai unit cu aceia care s-au împotrivit Duhului lui Dumnezeu. Aveai toate dovezile de care aveai nevoie că Domnul lucra prin frații Jones și Waggoner; dar nu ai primit lumina; iar după simțămintele cărora le-ai dat curs și cuvintele rostite împotriva adevărului, nu te-ai simțit gata să mărturisești că ai greșit, că acești oameni aveau o solie de la Dumnezeu și că ai nesocotit atât solia, cât și pe soli.

> “Never before have I seen among our people such firm self-complacency and unwillingness to accept and acknowledge light as was manifested at Minneapolis. I have been shown that not one of the company who cherished the spirit manifested at that meeting would again have clear light to discern the preciousness of the truth sent them from heaven until they humbled their pride and confessed that they were not actuated by the Spirit of God, but that their minds and hearts were filled with prejudice. The Lord desired to come near to them, to bless them and heal them of their backslidings, but they would not hearken. They were actuated by the same spirit that inspired Korah, Dathan, and Abiram. Those men of Israel were determined to resist all evidence that would prove them to be wrong, and they went on and on in their course of disaffection until many were drawn away to unite with them.

> Niciodată până atunci nu am văzut în rândul poporului nostru o atât de statornică mulțumire de sine și un asemenea refuz de a primi și a recunoaște lumina, cum s-a manifestat la Minneapolis. Mi s-a arătat că niciunul dintre cei care au întreținut duhul manifestat la acea adunare nu va avea din nou lumină clară pentru a discerne prețiozitatea adevărului trimis din cer până când nu își va smeri mândria și nu va mărturisi că nu era însuflețit de Duhul lui Dumnezeu, ci că mintea și inima îi erau pline de prejudecăți. Domnul dorea să Se apropie de ei, să-i binecuvânteze și să-i vindece de abaterile lor, dar ei n-au voit să asculte. Ei erau însuflețiți de același duh care i-a inspirat pe Core, Datan și Abiram. Acei bărbați ai lui Israel erau hotărâți să se împotrivească oricărei dovezi care i-ar fi dovedit că sunt în greșeală și au mers tot înainte pe calea răzvrătirii până când mulți au fost atrași să se unească cu ei.

> “Who were these? Not the weak, not the ignorant, not the unenlightened. In that rebellion there were two hundred and fifty princes famous in the congregation, men of renown. What was their testimony? ‘all the congregation are holy, every one of them, and the Lord is among them: wherefore then lift ye up yourselves above the congregation of the Lord?’ [Numbers 16:3]. When Korah and his companions perished under the judgment of God, the people whom they had deceived saw not the hand of the Lord in this miracle. The whole congregation the next morning charged Moses and Aaron, ‘Ye have killed the people of the Lord’ [verse 41], and the plague was upon the congregation, and more than fourteen thousand perished.

> Cine erau aceștia? Nu cei slabi, nu cei neștiutori, nu cei neluminați. În acea răscoală se aflau două sute cincizeci de căpetenii vestite în adunare, bărbați de renume. Care era mărturia lor? 'Toată adunarea este sfântă, fiecare dintre ei, și Domnul este în mijlocul lor: pentru ce, dar, vă ridicați voi mai presus de adunarea Domnului?' [Numeri 16:3]. Când Core și tovarășii lui au pierit sub judecata lui Dumnezeu, poporul pe care îl înșelaseră nu a văzut mâna Domnului în această minune. Întreaga adunare, a doua dimineață, i-a învinuit pe Moise și pe Aaron: 'Voi ați omorât poporul Domnului' [versetul 41], și molima a venit peste adunare, și au pierit mai mult de paisprezece mii.

> “When I purposed to leave Minneapolis, the angel of the Lord stood by me and said: ‘Not so; God has a work for you to do in this place. The people are acting over the rebellion of Korah, Dathan, and Abiram. I have placed you in your proper position, which those who are not in the light will not acknowledge; they will not heed your testimony; but I will be with you; My grace and power shall sustain you. It is not you they are despising, but the messengers and the message I send to My people. They have shown contempt for the word of the Lord. Satan has blinded their eyes and perverted their judgment; and unless every soul shall repent of this their sin, this unsanctified independence that is doing insult to the Spirit of God, they will walk in darkness. I will remove the candlestick out of his place except they repent and be converted, that I should heal them. They have obscured their spiritual eyesight. They would not that God would manifest His Spirit and His power; for they have a spirit of mockery and disgust at My word. Lightness, trifling, jesting, and joking are daily practiced. They have not set their hearts to seek Me. They walk in the sparks of their own kindling, and unless they repent they shall lie down in sorrow. Thus saith the Lord: Stand at your post of duty; for I am with thee, and will not leave thee nor forsake thee.’ These words from God I have not dared to disregard.

> Când m-am hotărât să părăsesc Minneapolis, îngerul Domnului a stat lângă mine și a zis: „Nu așa; Dumnezeu are o lucrare pentru tine de făcut în acest loc. Poporul repetă răzvrătirea lui Core, Datan și Abiram. Te-am așezat în poziția ta cuvenită, pe care cei ce nu sunt în lumină nu o vor recunoaște; nu vor lua aminte la mărturia ta; dar Eu voi fi cu tine; harul și puterea Mea te vor susține. Nu pe tine te disprețuiesc, ci pe solii și pe mesajul pe care îl trimit poporului Meu. Au arătat dispreț față de cuvântul Domnului. Satana le-a orbit ochii și le-a pervertit judecata; și, dacă fiecare suflet nu se va pocăi de acest păcat al lor — această independență nesfințită care insultă Duhul lui Dumnezeu — vor umbla în întuneric. Voi lua sfeșnicul din locul lui, afară numai dacă se pocăiesc și se întorc, ca să-i vindec. Și-au întunecat vederea duhovnicească. Nu au voit ca Dumnezeu să-Și arate Duhul și puterea; căci au un duh de batjocură și dezgust față de Cuvântul Meu. Ușurătatea, flecăreala, zeflemeaua și glumirea sunt practicate zilnic. Nu și-au aplecat inima să Mă caute. Umblă în lumina scânteilor focului aprins de ei înșiși și, dacă nu se pocăiesc, se vor culca în întristare. Așa zice Domnul: Stai la postul tău de datorie; căci Eu sunt cu tine și nu te voi lăsa, nici nu te voi părăsi.” Aceste cuvinte de la Dumnezeu nu am îndrăznit să le nesocotesc.

> “Light has been shining in Battle Creek in clear, bright rays; but who of those that acted a part in the meeting at Minneapolis have come to the light and received the rich treasures of truth which the Lord sent them from heaven? Who have kept step and step with the Leader, Jesus Christ? Who have made full confession of their mistaken zeal, their blindness, their jealousies and evil surmisings, their defiance of truth? Not one; and because of their long neglect to acknowledge the light, it has left them far behind; they have not been growing in grace and in the knowledge of Christ Jesus our Lord. They have failed to receive the needed grace which they might have had, and which would have made them strong men in religious experience.

> În Battle Creek, lumina a strălucit în raze limpezi, strălucitoare; dar cine dintre aceia care au avut un rol în adunarea de la Minneapolis au venit la lumină și au primit bogatele comori ale adevărului pe care Domnul li le-a trimis din cer? Cine au ținut pasul cu Conducătorul, Isus Hristos? Cine și-au făcut deplina mărturisire a zelului lor greșit, a orbirii lor, a geloziilor și bănuielilor lor rele, a sfidării lor față de adevăr? Niciunul; iar din pricina faptului că, vreme îndelungată, au neglijat să recunoască lumina, aceasta i-a lăsat mult în urmă; nu au crescut în har și în cunoașterea lui Hristos Isus, Domnul nostru. Nu au reușit să primească harul trebuincios pe care l-ar fi putut avea și care i-ar fi făcut bărbați puternici în experiența religioasă.

> “The position taken at Minneapolis was apparently an insurmountable barrier which in a great degree shut them in with doubters, questioners, with the rejecters of truth and the power of God. When another crisis comes, those who have so long resisted evidence piled upon evidence will again be tested upon the points where they failed so manifestly, and it will be hard for them to receive that which is from God and refuse that which is from the powers of darkness. Therefore their only safe course is to walk in humility, making straight paths for their feet, lest the lame be turned out of the way. It makes every difference whom we company with, whether it is with men who walk with God and who believe and trust Him, or with men who follow their own supposed wisdom, walking in the sparks of their own kindling.

> Poziția adoptată la Minneapolis a fost, în mod aparent, o barieră insurmontabilă care, într-o mare măsură, i-a închis în compania îndoielnicilor, a celor care pun întrebări, a celor care resping adevărul și puterea lui Dumnezeu. Când va veni o altă criză, cei care s-au împotrivit atâta vreme dovezilor adunate una peste alta vor fi din nou puși la încercare în punctele în care au eșuat atât de vădit, și le va fi greu să primească ceea ce este de la Dumnezeu și să refuze ceea ce este de la puterile întunericului. De aceea, singura lor cale sigură este să umble în smerenie, făcând cărări drepte pentru picioarele lor, ca nu cumva cel șchiop să fie abătut din cale. Contează întru totul cu cine ne însoțim, fie cu oameni care umblă cu Dumnezeu și care cred și se încred în El, fie cu oameni care urmează așa-zisa lor înțelepciune, umblând în scânteile focului pe care și l-au aprins ei înșiși.

> “The time and care and labor required to counteract the influence of those who have worked against the truth has been a terrible loss; for we might have been years ahead in spiritual knowledge; and many, many souls might have been added to the church if those who ought to have walked in the light had followed on to know the Lord, that they might know His going forth is prepared as the morning. But when so much labor has to be expended right in the church to counteract the influence of workers who have stood as a granite wall against the truth God sends to His people, the world is left in comparative darkness.

> Timpul, grija și osteneala cerute pentru a contracara influența celor care au lucrat împotriva adevărului au însemnat o pierdere cumplită; căci am fi putut fi cu ani înainte în cunoașterea spirituală; și multe, multe suflete ar fi putut fi adăugate la biserică dacă aceia care ar fi trebuit să umble în lumină ar fi stăruit să-L cunoască pe Domnul, ca să cunoască faptul că ieșirea Lui este pregătită ca zorile. Dar când atâta osteneală trebuie depusă chiar în biserică pentru a contracara influența lucrătorilor care au stat ca un zid de granit împotriva adevărului pe care Dumnezeu îl trimite poporului Său, lumea este lăsată în întuneric relativ.

> “God meant that the watchmen should arise and with united voices send forth a decided message, giving the trumpet a certain sound, that the people might all spring to their post of duty and act their part in the great work. Then the strong, clear light of that other angel who comes down from heaven having great power, would have filled the earth with his glory. We are years behind; and those who stood in blindness and hindered the advancement of the very message that God meant should go forth from the Minneapolis meeting as a lamp that burneth, have need to humble their hearts before God and see and understand how the work has been hindered by their blindness of mind and hardness of heart.

> Dumnezeu a intenționat ca străjerii să se ridice și, cu glasuri unite, să facă să răsune o solie hotărâtă, dând trâmbiței un sunet deslușit, pentru ca tot poporul să alerge fiecare la postul său de datorie și să-și îndeplinească partea în marea lucrare. Atunci, lumina puternică și limpede a acelui alt înger, care coboară din cer având mare putere, ar fi umplut pământul cu slava lui. Suntem cu ani în urmă; iar cei care au rămas în orbire și au împiedicat înaintarea chiar acelei solii pe care Dumnezeu a intenționat să pornească de la întâlnirea din Minneapolis ca o lampă care arde, au nevoie să-și smerească inimile înaintea lui Dumnezeu și să vadă și să înțeleagă cum a fost împiedicată lucrarea de orbirea minții lor și de împietrirea inimii lor.

> “Hours have been spent in quibbling over little things; golden opportunities have been wasted while heavenly messengers have grieved, impatient at the delay. The Holy Spirit—there has been so little appreciation of its value or the necessity for every soul to receive it. Those who do receive the heavenly endowment will go forth clad with the armor of righteousness to do battle for God. They will respect the leadings of the Lord and will be filled with gratitude to Him for His mercy. But in many, many places, and on many, many occasions, it could truthfully be said as in Christ’s day of those who profess to be God’s people, that not many mighty works could be done, because of their unbelief. Many who have been bound in fetters of darkness have been respected because God has used them, and their unbelief has aroused doubt and prejudice against the message of truth which angels of heaven were seeking to communicate through human agencies—justification by faith, the righteousness of Christ.” The 1888 Materials, 1066–1070.

> S-au consumat ore în dispute asupra lucrurilor neînsemnate; prilejuri prețioase au fost irosite, în timp ce solii cerești s-au întristat, nerăbdători din pricina întârzierii. Duhul Sfânt — a existat atât de puțină prețuire a valorii Sale sau a necesității ca fiecare suflet să-L primească. Cei care primesc înzestrarea cerească vor ieși îmbrăcați cu armura neprihănirii pentru a se angaja în luptă pentru Dumnezeu. Ei vor respecta călăuzirile Domnului și vor fi plini de recunoștință față de El pentru îndurarea Sa. Dar în multe, multe locuri și în multe, multe ocazii, s-ar putea spune în adevăr, ca și în zilele lui Hristos, despre cei care pretind că sunt poporul lui Dumnezeu, că nu s-au putut face multe lucrări minunate din pricina necredinței lor. Mulți care au fost legați în lanțurile întunericului au fost respectați pentru că Dumnezeu i-a folosit, iar necredința lor a trezit îndoială și prejudecată împotriva soliei adevărului pe care îngerii cerului căutau să o comunice prin agenți umani — îndreptățirea prin credință, neprihănirea lui Hristos. Materialele din 1888, 1066-1070.

Back to Articles