Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Fourteen

Cartea lui Daniel - Numărul o sută paisprezece

The Last Generation: Unveiling Ezekiel’s Prophetic Fulfillment and the Sealing of the 144,000

Ultima generație: Descoperirea împlinirii celor profețite de Ezechiel și a pecetluirii celor 144.000

Author

Jeff Pippenger

Published

March 3, 2024

Formats

PDF
Word

The generation that witnessed the arrival of the third woe, on September 11, 2001 is the last generation of earth’s history. The passage from Ezekiel which confirms this truth was understood by the Millerites as directly connected with the parable of the ten virgins, and therefore Habakkuk chapter two. In that history, the vision of Habakkuk chapter two, that would “no longer tarry,” and which was fulfilled on October 22, 1844, prefigured the soon-coming Sunday law in the United States. But Ezekiel’s prediction of the vision that would no longer be prolonged is perfectly fulfilled in the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, which began with the arrival of the third woe, on September 11, 2001.

Generația care a fost martoră la venirea celui de-al treilea "vai", la 11 septembrie 2001, este ultima generație din istoria pământului. Pasajul din Ezechiel care confirmă acest adevăr a fost înțeles de către milleriți ca fiind în legătură directă cu pilda celor zece fecioare și, prin urmare, cu capitolul doi din Habacuc. În acea istorie, viziunea din Habacuc, capitolul doi, care "nu va mai zăbovi", și care s-a împlinit la 22 octombrie 1844, prefigura legea duminicală ce avea să vină curând în Statele Unite. Însă predicția lui Ezechiel referitoare la viziunea care nu va mai fi amânată își găsește împlinirea desăvârșită în istoria pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii, care a început odată cu venirea celui de-al treilea "vai", la 11 septembrie 2001.

> And the word of the Lord came unto me, saying, Son of man, what is that proverb that ye have in the land of Israel, saying, The days are prolonged, and every vision faileth? Tell them therefore, Thus saith the Lord God; I will make this proverb to cease, and they shall no more use it as a proverb in Israel; but say unto them, The days are at hand, and the effect of every vision. For there shall be no more any vain vision nor flattering divination within the house of Israel. For I am the Lord: I will speak, and the word that I shall speak shall come to pass; it shall be no more prolonged: for in your days, O rebellious house, will I say the word, and will perform it, saith the Lord God. Again the word of the Lord came to me, saying, Son of man, behold, they of the house of Israel say, The vision that he seeth is for many days to come, and he prophesieth of the times that are far off. Therefore say unto them, Thus saith the Lord God; There shall none of my words be prolonged any more, but the word which I have spoken shall be done, saith the Lord God. Ezekiel 12:21–28.

> Și a fost cuvântul Domnului către mine, zicând: Fiul omului, care este zicătoarea aceea pe care o aveți în țara lui Israel, zicând: Zilele se prelungesc, și orice vedenie se dovedește zadarnică? Spune-le deci: Așa vorbește Domnul Dumnezeu: Voi face să înceteze zicătoarea aceasta și nu se va mai spune ca zicătoare în Israel; ci spune-le: Zilele sunt aproape și împlinirea fiecărei vedenii. Căci nu va mai fi nicio vedenie deșartă, nici vreo ghicire lingușitoare în casa lui Israel. Căci Eu sunt Domnul: voi vorbi, și cuvântul pe care îl voi rosti se va împlini; nu se va mai prelungi; căci în zilele voastre, o, casă răzvrătită, voi rosti cuvântul și îl voi împlini, zice Domnul Dumnezeu. A fost iarăși cuvântul Domnului către mine, zicând: Fiul omului, iată, cei din casa lui Israel zic: Vedenia pe care o vede el este pentru multe zile de acum înainte, și el proorocește despre vremuri îndepărtate. De aceea, spune-le: Așa vorbește Domnul Dumnezeu: Niciunul dintre cuvintele Mele nu va mai fi prelungit, ci cuvântul pe care l-am rostit se va împlini, zice Domnul Dumnezeu. Ezechiel 12:21-28.

All the prophets speak of the last days, and the “vain vision” and “flattering divination” “within the house of Israel,” is the counterfeit latter rain, a “peace and safety” message, which argues that “the vision that he seeth is for many days to come, and he prophesieth of the times that are far off.” This is the “debate” of Habakkuk, for those who present the “vain vision,” argue against “the vision he seeth”. They claim that “The vision that he seeth is for many days to come, and he prophesieth of the times that are far off.” The messengers of the peace and safety message claim, “the days are prolonged, and every vision faileth,” after all did not he predict July 18, 2020? The messengers of the “vain vision” are also identified by Ezekiel in the first two verses of the chapter.

Toți prorocii vorbesc despre zilele de pe urmă, iar „vedenia deșartă” și „divinația măgulitoare” „din sânul casei lui Israel” constituie ploaia târzie contrafăcută, un mesaj de „pace și liniște”, care susține că „vedenia pe care el o vede este pentru multe zile de acum înainte și el prorocește despre vremuri îndepărtate”. Aceasta este „disputa” lui Habacuc, căci cei care prezintă „vedenia deșartă” argumentează împotriva „vedeniei pe care el o vede”. Ei susțin că „vedenia pe care el o vede este pentru multe zile de acum înainte și el prorocește despre vremuri îndepărtate”. Solii mesajului de pace și liniște afirmă: „zilele se lungesc și orice vedenie dă greș”; la urma urmei, nu a prezis el 18 iulie 2020? Solii „vedeniei deșarte” sunt, de asemenea, identificați de Ezechiel în primele două versete ale capitolului.

> The word of the Lord also came unto me, saying, Son of man, thou dwellest in the midst of a rebellious house, which have eyes to see, and see not; they have ears to hear, and hear not: for they are a rebellious house. Ezekiel 12:1, 2.

> Și a mai venit cuvântul Domnului la mine, zicând: Fiul omului, tu locuiești în mijlocul unei case răzvrătite, care are ochi ca să vadă și nu vede; are urechi ca să audă și nu aude; căci este o casă răzvrătită. Ezechiel 12:1, 2.

The prophets all agree with each other, and all speak of the last days, and when Christ addressed the quibbling Jews in the history of His ministry He quoted Isaiah to identify the quibbling Jews who were then being divorced from God, as having eyes to see, yet seeing not, and ears to hear, yet hearing not. Now as then, Ezekiel is addressing Laodicean Adventism’s scornful men, the quibbling Jews of our day, who propose a peace and safety message in opposition to the message of the latter rain. Jesus was governed by the rules He placed into His Word, so His predictions are also addressing the last days more specifically than the days in which he addressed the quibbling Jews.

Toți profeții sunt în acord unii cu alții și toți vorbesc despre zilele de pe urmă; iar când Hristos S-a adresat iudeilor cavilatori în cursul lucrării Sale, El l-a citat pe Isaia pentru a-i identifica pe iudeii cavilatori, care atunci erau repudiați de Dumnezeu, drept unii care aveau ochi ca să vadă și totuși nu vedeau, și urechi ca să audă și totuși nu auzeau. Acum, ca și atunci, Ezechiel se adresează oamenilor batjocoritori ai adventismului laodicean, iudeilor cavilatori ai zilelor noastre, care propun un mesaj de pace și siguranță în opoziție cu mesajul ploii târzii. Isus era guvernat de regulile pe care le-a așezat în Cuvântul Său, astfel încât profețiile Sale se referă, de asemenea, la zilele de pe urmă în mod mai specific decât la zilele în care El S-a adresat iudeilor cavilatori.

> Therefore speak I to them in parables: because they seeing see not; and hearing they hear not, neither do they understand. And in them is fulfilled the prophecy of Esaias, which saith, By hearing ye shall hear, and shall not understand; and seeing ye shall see, and shall not perceive: For this people’s heart is waxed gross, and their ears are dull of hearing, and their eyes they have closed; lest at any time they should see with their eyes and hear with their ears, and should understand with their heart, and should be converted, and I should heal them. But blessed are your eyes, for they see: and your ears, for they hear. For verily I say unto you, That many prophets and righteous men have desired to see those things which ye see, and have not seen them; and to hear those things which ye hear, and have not heard them. Matthew 13:13–17.

> De aceea le vorbesc în pilde, fiindcă, deși văzând, nu văd; și, deși auzind, nu aud, nici nu înțeleg. Și în ei se împlinește profeția lui Isaia, care zice: Cu urechile veți auzi și nu veți înțelege; și cu ochii veți vedea și nu veți pricepe. Căci inima acestui popor s-a învârtoșat, iar urechile lui sunt greoaie la auz; și-au închis ochii, ca nu cumva vreodată să vadă cu ochii și să audă cu urechile, și să înțeleagă cu inima, și să se întoarcă, iar Eu să-i vindec. Dar fericiți sunt ochii voștri, pentru că văd, și urechile voastre, pentru că aud. Căci adevărat vă spun: mulți profeți și oameni drepți au dorit să vadă lucrurile pe care le vedeți voi și nu le-au văzut; și să audă lucrurile pe care le auziți voi și nu le-au auzit. Matei 13:13-17.

The phenomenon of a people who hear, yet don’t hear, and see, but don’t see, is the characteristic of a former people of God who are in the process of being passed by. That prophetic phenomenon is a fulfillment of Isaiah’s prophecy of such a situation. As with all prophets, Isaiah, along with Christ, is speaking of the last days.

Fenomenul unui popor care aude, dar nu aude, și vede, dar nu vede, este caracteristic unui fost popor al lui Dumnezeu care se află în curs de a fi lăsat în urmă. Acest fenomen profetic este o împlinire a profeției lui Isaia cu privire la o asemenea situație. Asemenea tuturor profeților, Isaia, împreună cu Hristos, vorbește despre zilele de pe urmă.

> In the year that king Uzziah died I saw also the Lord sitting upon a throne, high and lifted up, and his train filled the temple. Above it stood the seraphims: each one had six wings; with twain he covered his face, and with twain he covered his feet, and with twain he did fly. And one cried unto another, and said, Holy, holy, holy, is the Lord of hosts: the whole earth is full of his glory. And the posts of the door moved at the voice of him that cried, and the house was filled with smoke. Then said I, Woe is me! for I am undone; because I am a man of unclean lips, and I dwell in the midst of a people of unclean lips: for mine eyes have seen the King, the Lord of hosts. Then flew one of the seraphims unto me, having a live coal in his hand, which he had taken with the tongs from off the altar: And he laid it upon my mouth, and said, Lo, this hath touched thy lips; and thine iniquity is taken away, and thy sin purged. Also I heard the voice of the Lord, saying, Whom shall I send, and who will go for us? Then said I, Here am I; send me. And he said, Go, and tell this people, Hear ye indeed, but understand not; and see ye indeed, but perceive not. Make the heart of this people fat, and make their ears heavy, and shut their eyes; lest they see with their eyes, and hear with their ears, and understand with their heart, and convert, and be healed. Isaiah 6:1–10.

> În anul morții regelui Ozia am văzut și eu pe Domnul stând pe un tron, înalt și înălțat, iar poalele mantiei Lui umpleau templul. Deasupra tronului stăteau serafimii: fiecare avea șase aripi; cu două își acoperea fața, cu două își acoperea picioarele, iar cu două zbura. Și unul striga către altul și zicea: Sfânt, sfânt, sfânt este Domnul oștirilor; tot pământul este plin de slava Lui. Ușorii ușii s-au clătinat la glasul celui ce striga, și casa s-a umplut de fum. Atunci am zis: Vai de mine! căci sunt pierdut; fiindcă sunt un om cu buze necurate și locuiesc în mijlocul unui popor cu buze necurate; căci ochii mei L-au văzut pe Împăratul, Domnul oștirilor. Atunci unul dintre serafimi a zburat către mine, având în mână un cărbune aprins, pe care îl luase cu cleștele de pe altar. A atins cu el gura mea și a zis: Iată, acesta ți-a atins buzele; nelegiuirea ta este îndepărtată și păcatul tău ispășit. Am auzit și glasul Domnului, zicând: Pe cine să trimit și cine va merge pentru noi? Iar eu am zis: Iată-mă; trimite-mă. El a zis: Du-te și spune poporului acestuia: Ascultați bine, dar nu înțelegeți; priviți bine, dar nu pricepeți. Îngroașă inima acestui popor, îngreunează-le urechile și închide-le ochii; ca nu cumva să vadă cu ochii lor, să audă cu urechile lor, să înțeleagă cu inima lor, să se întoarcă și să fie vindecați. Isaia 6:1-10.

Isaiah, Ezekiel and Christ are all representing those who are being sealed in the last days, during the latter rain, when the true and false message of the latter rain is being debated, in fulfillment of Habakkuk chapter two. According to Jesus, in the time period when this is fulfilled, the righteous are “seeing” the parables, which is a symbol of prophecy. The “wise” are understanding the prophetic message of the latter rain, but those represented by the quibbling Jews do not see or hear, and according to Ezekiel they present a peace and safety message arguing that the fulfillment of the predictions are far off in the future. They do not deny the predictions; the quibbling Jews gave lip-service to the prediction of the coming Messiah; but they simply placed the event into the far-off future. Yet Jesus pronounced a blessing upon those who would “see” the prophetic message of their time.

Isaia, Ezechiel și Hristos îi reprezintă pe aceia care sunt pecetluiți în zilele din urmă, în timpul ploii târzii, când se dezbate adevăratul și falsul mesaj al ploii târzii, în împlinirea capitolului al doilea din Habacuc. Potrivit lui Isus, în perioada când aceasta se împlinește, cei neprihăniți „văd” pildele, care sunt un simbol al profeției. „Înțelepții” înțeleg mesajul profetic al ploii târzii, dar cei reprezentați de iudeii cârtitori nu văd și nu aud și, potrivit lui Ezechiel, ei prezintă un mesaj de pace și siguranță, susținând că împlinirea predicțiilor este departe, în viitor. Ei nu tăgăduiesc predicțiile; iudeii cârtitori recunoșteau doar în vorbe predicția privitoare la venirea lui Mesia; dar pur și simplu așezau evenimentul într-un viitor îndepărtat. Totuși, Isus a rostit o binecuvântare asupra celor care aveau să „vadă” mesajul profetic al timpului lor.

In Christ’s day it was the message that arrived at His baptism, when the Holy Spirit descended. The descent of the Holy Spirit at His baptism prefigured the descent of the angel of Revelation ten on August 11, 1840. The divine descent in either history marked the arrival of the present truth message of that age, for Jesus it was the message of His death and resurrection, as represented by His baptism. For the Millerites it was the message of Islam of the first and second woes that confirmed the testing message of time-prophecy. Both of those histories align with the arrival of the testing message of the latter rain on September 11, 2001. This is why Sister White records the following:

În vremea lui Hristos era solia care a sosit la botezul Său, când Duhul Sfânt a coborât. Coborârea Duhului Sfânt la botezul Său a prefigurat coborârea îngerului din Apocalipsa 10 la 11 august 1840. Coborârea divină, în ambele istorii, a marcat sosirea soliei adevărului prezent a acelei epoci; pentru Isus era solia morții și învierii Sale, așa cum era reprezentată prin botezul Său. Pentru milleriți era solia despre Islam cu privire la primul și al doilea vai, care a confirmat solia de probă a profeției timpului. Ambele acele istorii se aliniază cu sosirea soliei de probă a ploii târzii la 11 septembrie 2001. De aceea, Sora White consemnează următoarele:

> “All the messages given from 1840–1844 are to be made forcible now, for there are many people who have lost their bearings. The messages are to go to all the churches.

> Toate soliile date între anii 1840 și 1844 trebuie să fie prezentate cu putere acum, căci sunt mulți oameni care și-au pierdut orientarea. Soliile trebuie să fie duse la toate bisericile.

> “Christ said, ‘Blessed are your eyes, for they see; and your ears, for they hear. For verily I say unto you, That many prophets and righteous men have desired to see those things which ye see, and have not seen them; and to hear those things which ye hear, and have not heard them’ [Matthew 13:16, 17]. Blessed are the eyes which saw the things that were seen in 1843 and 1844.

> Hristos a spus: «Fericiți sunt ochii voștri, pentru că văd; și urechile voastre, pentru că aud. Căci adevărat vă spun: mulți proroci și oameni drepți au dorit să vadă acele lucruri pe care le vedeți și nu le-au văzut; și să audă acele lucruri pe care le auziți și nu le-au auzit» [Matei 13:16, 17]. Fericiți sunt ochii care au văzut lucrurile văzute în 1843 și 1844.

> “The message was given. And there should be no delay in repeating the message, for the signs of the times are fulfilling; the closing work must be done. A great work will be done in a short time. A message will soon be given by God’s appointment that will swell into a loud cry. Then Daniel will stand in his lot, to give his testimony.

> Mesajul a fost dat. Și nu trebuie să existe nicio întârziere în repetarea mesajului, căci semnele vremurilor se împlinesc; lucrarea de încheiere trebuie împlinită. O mare lucrare va fi înfăptuită într-un timp scurt. Curând va fi dat un mesaj, prin rânduirea lui Dumnezeu, care se va intensifica până la marele strigăt. Atunci Daniel va sta în sorțul său, ca să-și dea mărturia.

> “The attention of our churches must be aroused. We are standing upon the borders of the greatest event in the world’s history, and Satan must not have power over the people of God, causing them to sleep on. The papacy will appear in its power. All must now arouse and search the Scriptures, for God will make known to His faithful ones what shall be in the last time. The word of the Lord is to come to His people in power. . . .

> Trebuie trezită atenția bisericilor noastre. Ne aflăm pe pragul celui mai mare eveniment din istoria lumii, iar Satana nu trebuie să aibă putere asupra poporului lui Dumnezeu, menținându-l în somn. Papalitatea se va arăta în puterea ei. Toți trebuie acum să se trezească și să cerceteze Scripturile, căci Dumnezeu le va face cunoscut credincioșilor Săi ceea ce va fi în timpul de pe urmă. Cuvântul Domnului va veni la poporul Său cu putere. . . .

> “This is what has been presented to me—that we are asleep, and do not know the time of our visitation. But if we humble ourselves before God, and seek Him with the whole heart, He will be found of us.” Manuscript Releases, volume 21, 436–438.

> Acesta este lucrul care mi-a fost prezentat—că suntem adormiți și nu cunoaștem vremea cercetării noastre. Dar dacă ne smerim înaintea lui Dumnezeu și Îl căutăm din toată inima, El Se va lăsa găsit de noi. Manuscript Releases, volumul 21, 436-438.

The message that has been typified by the present truth message of the Messiah in Christ’s history, and the present truth message of 1840 to 1844, point forward to the last days when the Millerite message is repeated. Those in the histories represented as being unable to “see and hear” “do not know the time of their visitation.” When Isaiah presents the first reference of the messengers of the counterfeit message of the latter rain, who see, but don’t see, he marks the time when this period begins, the period which Sister White said, “a message of God’s appointment that will swell into a loud cry.” “God’s appointment” represents a specific time when the message would arrive, and in verse three of Isaiah chapter six, Isaiah pinpoints that time.

Mesajul care a fost prefigurat de mesajul adevărului prezent al Mesiei din istoria lui Hristos și de mesajul adevărului prezent din 1840 până în 1844 arată înainte, către zilele din urmă, când mesajul millerit este repetat. Cei din acele istorii, reprezentați ca neputând „să vadă și să audă”, „nu cunosc timpul cercetării lor”. Când Isaia prezintă prima referire la solii mesajului contrafăcut al ploii târzii, care văd, dar nu văd, el marchează timpul când începe această perioadă, perioada despre care Sora White a spus că este „un mesaj rânduit de Dumnezeu care va crește până la un strigăt puternic”. „Rânduit de Dumnezeu” reprezintă un timp specific când mesajul avea să sosească, iar în versetul trei din capitolul șase al cărții Isaia, Isaia precizează acel timp.

> And one cried unto another, and said, Holy, holy, holy, is the Lord of hosts: the whole earth is full of his glory. Isaiah 6:3.

> Și unul striga către altul și zicea: Sfânt, Sfânt, Sfânt este Domnul oștirilor; tot pământul este plin de slava Lui. Isaia 6:3.

Sister White identifies that when the angels cry one to another, “Holy, Holy, Holy” in the passage where Isaiah represents those who have eyes, that see, but do not see, it is fulfilled on September 11, 2001.

Sora White identifică faptul că pasajul în care îngerii strigă unul către altul «Sfânt, Sfânt, Sfânt» și în care Isaia îi reprezintă pe cei care au ochi să vadă, dar nu văd, se împlinește la 11 septembrie 2001.

> “As they [the angels] see the future, when the whole earth shall be filled with His glory, the triumphant song of praise is echoed from one to another in melodious chant, ‘Holy, holy, holy, is the Lord of Hosts.’ They are fully satisfied to glorify God; and in His presence, beneath His smile of approbation, they wish for nothing more. In bearing His image, in doing His service and worshiping Him, their highest ambition is fully reached.” Review and Herald, December 22, 1896.

> Pe măsură ce [îngerii] privesc spre viitor, când tot pământul va fi plin de slava Sa, cântarea triumfătoare de laudă răsună de la unul la altul, în melodioasă cântare: «Sfânt, sfânt, sfânt este Domnul oștirilor.» Ei sunt pe deplin mulțumiți să-L slăvească pe Dumnezeu; iar în prezența Sa, sub zâmbetul Său de aprobare, nu doresc nimic mai mult. În purtarea chipului Său, în împlinirea slujirii Sale și în închinarea adusă Lui, cea mai înaltă ambiție a lor este pe deplin atinsă. Review and Herald, 22 decembrie 1896.

On September 11, 2001 the sealing of the one hundred and forty-four thousand began, and the latter rain began to sprinkle, and Habakkuk’s debate began as the parable of the ten virgins was being repeated. At that point Ezekiel’s prophecy met its perfect fulfillment. The prophetic Word will no longer be delayed, and the generation that witnessed September 11, 2001 is the last generation of planet earth, for the vision at the end of Adventism announces the close of probation at the second coming of Christ. A second witness to this fact is found in the book of Luke, chapter twenty-one.

La 11 septembrie 2001 a început pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii, iar ploaia târzie a început să picure, și controversa lui Habacuc a început, pe când pilda celor zece fecioare era repetată. În acel moment profeția lui Ezechiel și-a atins împlinirea desăvârșită. Cuvântul profetic nu va mai întârzia, iar generația care a fost martoră la 11 septembrie 2001 este ultima generație a planetei Pământ, căci vedenia de la sfârșitul Adventismului anunță închiderea timpului de probă la a doua venire a lui Hristos. Un al doilea martor al acestui fapt se găsește în cartea lui Luca, capitolul douăzeci și unu.

> Verily I say unto you, This generation shall not pass away, till all be fulfilled. Heaven and earth shall pass away: but my words shall not pass away. Luke 21:32, 33.

> Adevărat vă spun: nu va trece neamul acesta până când toate se vor împlini. Cerul și pământul vor trece, dar cuvintele Mele nu vor trece. Luca 21:32, 33.

In Luke chapter twenty-one Jesus identifies the last generation of earth’s history. He has just given an overview of a progressive history from the destruction of Jerusalem in the year 70, all the way through Millerite history. He then drops out of the narrative of directly identifying prophetic history and presents a parable that simply repeats and enlarges upon the prophetic history He presented. He thus provided two internal witnesses to the same narrative, and He concluded by identifying that the “generation” that witnessed these events would live until His return, thus by context identifying the generation that is represented by the one hundred and forty-four thousand.

În Luca, capitolul douăzeci și unu, Isus identifică ultima generație a istoriei pământului. Tocmai a oferit o privire de ansamblu asupra unei istorii progresive, de la distrugerea Ierusalimului în anul 70, până în perioada millerită. Apoi iese din narațiunea de identificare directă a istoriei profetice și prezintă o parabolă care nu face decât să repete și să amplifice istoria profetică pe care a prezentat-o. Astfel a furnizat două mărturii interne pentru aceeași narațiune și a încheiat stabilind că „generația” care a fost martoră acestor evenimente va trăi până la revenirea Sa, identificând astfel, prin context, generația reprezentată de cei o sută patruzeci și patru de mii.

The history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand is the final generation, and they do not taste death, even though they live in the time when heaven and earth pass away.

Istoria pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii este istoria generației de pe urmă, iar ei nu gustă moartea, deși trăiesc în vremea când cerul și pământul trec.

> But the day of the Lord will come as a thief in the night; in the which the heavens shall pass away with a great noise, and the elements shall melt with fervent heat, the earth also and the works that are therein shall be burned up. Seeing then that all these things shall be dissolved, what manner of persons ought ye to be in all holy conversation and godliness, Looking for and hasting unto the coming of the day of God, wherein the heavens being on fire shall be dissolved, and the elements shall melt with fervent heat? 2 Peter 3:10–12.

> Dar ziua Domnului va veni ca un hoț în noapte; în care cerurile vor trece cu un vuiet mare și stihiile se vor topi de căldură aprinsă, iar pământul și lucrările care sunt pe el vor fi mistuite. Așadar, de vreme ce toate acestea au să se destrame, ce fel de oameni se cuvine să fiți voi în toată purtarea sfântă și evlavie, așteptând și grăbind venirea zilei lui Dumnezeu, în care cerurile, fiind în flăcări, se vor desface, iar stihiile se vor topi de căldură aprinsă? 2 Petru 3:10-12.

The second coming of Christ was represented at the transfiguration of Christ.

A doua venire a lui Hristos a fost reprezentată la Schimbarea la Față a lui Hristos.

> “Moses upon the mount of transfiguration was a witness to Christ’s victory over sin and death. He represented those who shall come forth from the grave at the resurrection of the just. Elijah, who had been translated to heaven without seeing death, represented those who will be living upon the earth at Christ’s second coming, and who will be ‘changed, in a moment, in the twinkling of an eye, at the last trump;’ when ‘this mortal must put on immortality,’ and ‘this corruptible must put on incorruption.’ 1 Corinthians 15:51–53. Jesus was clothed with the light of heaven, as He will appear when He shall come ‘the second time without sin unto salvation.’ For He will come ‘in the glory of His Father with the holy angels.’ Hebrews 9:28; Mark 8:38. The Saviour’s promise to the disciples was now fulfilled. Upon the mount the future kingdom of glory was represented in miniature,—Christ the King, Moses a representative of the risen saints, and Elijah of the translated ones.” The Desire of Ages, 421.

> Moise, pe muntele Schimbării la Față, a fost martor al biruinței lui Hristos asupra păcatului și a morții. El i-a reprezentat pe cei care vor ieși din mormânt la învierea celor drepți. Ilie, care fusese strămutat la cer fără să vadă moartea, i-a reprezentat pe cei care vor fi în viață pe pământ la a doua venire a lui Hristos și care vor fi 'schimbați, într-o clipă, într-o clipeală a ochiului, la trâmbița cea din urmă;' când 'acest muritor trebuie să se îmbrace în nemurire' și 'acest stricăcios trebuie să se îmbrace în nestricăciune'. 1 Corinteni 15:51-53. Isus era îmbrăcat în lumina cerului, așa cum Se va arăta când va veni 'a doua oară, fără păcat, spre mântuire.' Căci El va veni 'în slava Tatălui Său, împreună cu sfinții îngeri.' Evrei 9:28; Marcu 8:38. Făgăduința Mântuitorului făcută ucenicilor era acum împlinită. Pe munte, viitoarea împărăție a slavei era reprezentată în miniatură — Hristos, Împăratul; Moise, un reprezentant al sfinților înviați; iar Ilie, al celor strămutați. The Desire of Ages, 421.

Elijah, who did not die, represents the one hundred and forty-four thousand who do not die, and Moses represents those that do die. In the last days those two classes are represented in Revelation chapter seven, as the one hundred and forty-four thousand and the great multitude. When the fifth seal is opened in Revelation chapter six, those that were murdered by the papacy during the Dark Ages are given white robes.

Ilie, care nu a murit, îi reprezintă pe cei o sută patruzeci și patru de mii care nu mor, iar Moise îi reprezintă pe aceia care mor. În zilele de pe urmă, aceste două categorii sunt reprezentate în Apocalipsa, capitolul șapte, ca cei o sută patruzeci și patru de mii și marea mulțime. Când este deschisă a cincea pecete în Apocalipsa, capitolul șase, celor care au fost uciși de papalitate în Evul Întunecat li se dau veșminte albe.

> “‘And when he had opened the fifth seal, I saw under the altar the souls of them that were slain for the word of God, and for the testimony which they held: and they cried with a loud voice, saying, How long, O Lord, Holy and true, doest Thou not judge and avenge our blood on them that dwell on the earth? And white robes were given unto every one of them [They were pronounced pure and holy]; and it was said unto them, that they should rest yet for a little season, until their fellowservants also and their brethren, that should be killed as they were, should be fulfilled’ [Revelation 6:9–11]. Here were scenes presented to John that were not in reality but that which would be in a period of time in the future.” Manuscript Releases, volume 20, 197.

> „Și când a deschis pecetea a cincea, am văzut sub altar sufletele celor ce fuseseră uciși pentru Cuvântul lui Dumnezeu și pentru mărturia pe care o aveau; și au strigat cu glas tare, zicând: Până când, Doamne, Cel Sfânt și adevărat, nu judeci și nu răzbuni sângele nostru asupra celor ce locuiesc pe pământ? Și fiecăruia dintre ei i s-a dat un veșmânt alb [Au fost declarați curați și sfinți]; și li s-a spus să se mai odihnească încă puțină vreme, până la împlinirea și a împreună-slujitorilor lor și a fraților lor, care aveau să fie uciși ca și ei” [Apocalipsa 6:9-11]. Aici i-au fost prezentate lui Ioan scene care nu erau în realitate, ci ceea ce avea să fie într-o perioadă de timp viitoare.” Manuscript Releases, volumul 20, 197.

The martyrs are asking when God would avenge their murder. A martyr had the faith of Jesus before he was murdered, for it was the manifestation of that very faith that prompted the papacy to murder him. White robes represent the righteousness of Christ, but the white robes given to these souls who had been murdered, was given to them after their martyrdom. The robes are a symbol of martyrdom, not simply the righteousness of Christ. A martyr has the robe of Christ righteousness before he is murdered. The great multitude in Revelation seven are given white robes, thus representing those who die during the coming Sunday law bloodbath. Thus the one hundred and forty-four thousand are represented by Elijah and the faithful who die in the Lord by Moses at the mount of transfiguration.

Mucenicii întreabă când va răzbuna Dumnezeu uciderea lor. Un mucenic avea credința lui Isus înainte de a fi ucis, căci tocmai manifestarea acelei credințe a determinat papalitatea să-l ucidă. Veșmintele albe reprezintă neprihănirea lui Hristos, dar acestor suflete care fuseseră ucise li s-au dat veșminte albe după martiriul lor. Veșmintele sunt un simbol al martiriului, nu doar al neprihănirii lui Hristos. Un mucenic are haina neprihănirii lui Hristos înainte de a fi ucis. Marea mulțime din Apocalipsa șapte primește veșminte albe, reprezentând astfel pe cei care mor în timpul viitoarei băi de sânge prilejuite de legea duminicală. Astfel, cei o sută patruzeci și patru de mii sunt reprezentați de Ilie, iar credincioșii care mor în Domnul, de Moise, pe muntele Schimbării la Față.

The one hundred and forty-four thousand are the generation that does not die, and they are the generation which Christ is referring to that are alive when the heavens and earth pass away in Luke chapter twenty-one.

Cei o sută patruzeci și patru de mii sunt generația care nu moare, și ei sunt generația la care se referă Hristos în Luca, capitolul douăzeci și unu, anume cea care va fi în viață atunci când vor trece cerurile și pământul.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “The murder of Abel was the first example of the enmity that God had declared would exist between the serpent and the seed of the woman—between Satan and his subjects and Christ and His followers. Through man’s sin, Satan had gained control of the human race, but Christ would enable them to cast off his yoke. Whenever, through faith in the Lamb of God, a soul renounces the service of sin, Satan’s wrath is kindled. The holy life of Abel testified against Satan’s claim that it is impossible for man to keep God’s law. When Cain, moved by the spirit of the wicked one, saw that he could not control Abel, he was so enraged that he destroyed his life. And wherever there are any who will stand in vindication of the righteousness of the law of God, the same spirit will be manifested against them. It is the spirit that through all the ages has set up the stake and kindled the burning pile for the disciples of Christ. But the cruelties heaped upon the follower of Jesus are instigated by Satan and his hosts because they cannot force him to submit to their control. It is the rage of a vanquished foe. Every martyr of Jesus has died a conqueror. Says the prophet, “They overcame him [‘that old serpent, called the devil, and Satan’] by the blood of the Lamb, and by the word of their testimony; and they loved not their lives unto the death.’ Revelation 12:11, 9.” Patriarchs and Prophets, 77.

> Uciderea lui Abel a fost primul exemplu al vrăjmășiei pe care Dumnezeu declarase că va exista între șarpe și sămânța femeii — între Satana și supușii lui și Hristos și urmașii Săi. Prin păcatul omului, Satana câștigase stăpânire asupra neamului omenesc, dar Hristos avea să-i împuternicească să lepede jugul lui. Ori de câte ori, prin credința în Mielul lui Dumnezeu, un suflet renunță la slujirea păcatului, mânia lui Satana se aprinde. Viața sfântă a lui Abel a mărturisit împotriva pretenției lui Satana că este imposibil pentru om să păzească legea lui Dumnezeu. Când Cain, mișcat de duhul celui rău, a văzut că nu-l putea stăpâni pe Abel, s-a înfuriat atât de tare încât i-a luat viața. Și oriunde se vor găsi unii care să stea în apărarea dreptății legii lui Dumnezeu, același duh se va manifesta împotriva lor. Acesta este duhul care, de-a lungul veacurilor, a înălțat stâlpul de supliciu și a aprins grămada arzătoare pentru ucenicii lui Hristos. Dar cruzimile revărsate asupra urmașului lui Isus sunt instigate de Satana și de oștirile lui, pentru că nu-l pot constrânge să se supună stăpânirii lor. Este furia unui vrăjmaș învins. Fiecare martir al lui Isus a murit biruitor. Zice profetul: "Ei l-au biruit ['pe șarpele cel vechi, numit diavolul și Satana'] prin sângele Mielului și prin cuvântul mărturiei lor; și nu și-au iubit viața până la moarte." Apocalipsa 12:11, 9. Patriarhi și Profeți, 77.

Back to Articles