Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Eight

Cartea lui Daniel - Numărul optzeci și opt

Unmasking the False Latter Rain: The Prophetic Journey from September 11, 2001

Demascarea falsei ploi târzii: parcursul profetic de la 11 septembrie 2001

Author

Jeff Pippenger

Published

February 21, 2024

Formats

PDF
Word

The testing process that begins when the angel descends is represented by the test of whether to take the book out of the angel’s hand and eat it. Those that did choose to eat the message were then destined for a disappointment where the group who refused to eat were left behind. The little book that was to be eaten represented an “increase of knowledge” of the message that had first been unsealed at “the time of the end” at either 1798 or 1989, and then later formalized into a message that would hold the generation then alive accountable to the light of the increased knowledge. In either history, once the prophecy of Islam was fulfilled, then the message to be eaten in the angel’s hand was either received or rejected. If the message represented by the book is rejected, those who do so, and still seek to uphold the profession of still being the chosen of God, are forced to produce a counterfeit latter rain message.

Procesul de testare care începe odată cu coborârea îngerului este reprezentat de proba de a lua sau nu cartea din mâna îngerului și de a o mânca. Cei care au ales să mănânce solia au fost astfel sortiți unei dezamăgiri, pe când grupul care a refuzat să mănânce a fost lăsat în urmă. Cărțulia care trebuia mâncată reprezenta o „sporire a cunoștinței” privitoare la solia care fusese pentru prima dată desigilată la „vremea sfârșitului”, fie în 1798, fie în 1989, iar mai târziu formalizată într-o solie care avea să facă generația atunci în viață responsabilă înaintea luminii cunoștinței sporite. În oricare dintre istorii, odată ce profeția referitoare la Islam a fost împlinită, solia ce trebuia mâncată din mâna îngerului a fost fie primită, fie respinsă. Dacă solia reprezentată de carte este respinsă, cei care fac aceasta și totuși caută să susțină mărturisirea că sunt încă aleșii lui Dumnezeu sunt constrânși să producă o solie contrafăcută a ploii târzii.

On September 11, 2001 the past rebellions of the generations of Adventism were again made testing issues. Habakkuk chapter two identifies a debate that occurs in the prophetic history represented therein, which is a parallel prophetic line to the parable of the ten virgins. When the watchman asked what he shall answer in the history of the parable of the ten virgins, he was commanded to “write the vision, and make it plain upon tables.” The watchmen of Millerite history produced the 1843 chart in 1842, and its production became a waymark. It was the “vision” of Habakkuk two, that had been made plain upon tables that was to speak at the end.

La 11 septembrie 2001, răzvrătirile din trecut ale generațiilor Adventismului au redevenit chestiuni de încercare. Capitolul doi din Habacuc identifică o dezbatere care are loc în istoria profetică reprezentată acolo, care este o linie profetică paralelă cu pilda celor zece fecioare. Când străjerul a întrebat ce va răspunde în istoria pildei celor zece fecioare, i s-a poruncit: „Scrie vedenia și fă-o lămurită pe table.” Străjerii istoriei millerite au realizat planșa din 1843 în 1842, iar realizarea ei a devenit un reper. Aceasta era „vedenia” din Habacuc 2, care fusese făcută lămurită pe table, cea care urma să vorbească la sfârșit.

Shortly after September 11, 2001 those who recognized the activity of Islam of the third woe, were led to return to Jeremiah’s “old paths,” and to walk therein. Those “old paths” identified that the three woes of Revelation chapter eight, verse thirteen represented the prophetic role of Islam. Immediately thereafter, Future for America began to reproduce the two charts of Habakkuk chapter two at the very same point in the parallel history of the Millerites, the two charts were set forth as a waymark, which had been represented by the production of the 1843 chart, in 1842.

La scurtă vreme după 11 septembrie 2001, cei care au recunoscut activitatea Islamului din al treilea vai au fost îndrumați să se întoarcă la «cărările cele vechi» ale lui Ieremia și să umble pe ele. «Cărările cele vechi» identificau faptul că cele trei vaiuri din Apocalipsa, capitolul opt, versetul treisprezece, reprezentau rolul profetic al Islamului. Imediat după aceea, Future for America a început să reproducă cele două planșe din Habacuc, capitolul doi, tocmai în același punct al istoriei paralele a Milleriților; cele două planșe au fost stabilite drept un reper, care fusese reprezentat prin realizarea planșei din 1843, în 1842.

> “In May, 1842, a General Conference was convened in Boston, [Massachusetts]. At the opening of this meeting, Brethren Charles Fitch and Apollos Hale, of Haverhill, presented the pictorial prophecies of Daniel and John, which they had painted on cloth, with the prophetic numbers, showing their fulfillment. Brother Fitch in explaining from his chart before the Conference, said, while examining these prophecies, he had thought if he could get out something of the kind as here presented it would simplify the subject and make it easier for him to present to an audience. Here was more light in our pathway. These brethren had been doing what the Lord had shown Habakkuk in his vision 2,468 years before, saying, ‘Write the vision and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time.’ Habakkuk 2:2.

> În mai 1842, o Conferință Generală a fost convocată la Boston, [Massachusetts]. La deschiderea acestei adunări, frații Charles Fitch și Apollos Hale, din Haverhill, au prezentat profețiile ilustrate ale lui Daniel și Ioan, pe care le pictaseră pe pânză, împreună cu numerele profetice, care arătau împlinirea lor. Fratele Fitch, explicând în fața Conferinței pe baza tabloului său, a spus că, pe când cerceta aceste profeții, se gândise că, dacă ar putea realiza ceva de felul celor prezentate aici, ar simplifica subiectul și i-ar ușura prezentarea în fața unei audiențe. Aici era mai multă lumină pe cărarea noastră. Acești frați făceau ceea ce Domnul îi arătase lui Habacuc în vedenia sa cu 2.468 de ani mai înainte, zicând: 'Scrie vedenia și fă-o lămurită pe tăblițe, ca să poată alerga cel ce o citește. Căci vedenia este încă pentru un timp rânduit.' Habacuc 2:2.

> “After some discussion on the subject, it was voted unanimously to have three hundred similar to this one lithographed, which was soon accomplished. They were called ‘the ‘43 charts.’ This was a very important Conference.” The Autobiography of Joseph Bates, 263.

> După o oarecare discuție asupra subiectului, s-a votat în unanimitate să fie litografiate trei sute de exemplare, asemenea acestuia, lucru care a fost curând dus la îndeplinire. Ele au fost numite „planșele din ’43”. Aceasta a fost o Conferință foarte importantă. Autobiografia lui Joseph Bates, 263.

> “It was the united testimony of Second Advent lecturers and papers, when standing on ‘the original faith,’ that the publication of the chart was a fulfillment of Habakkuk 2:2, 3. If the chart was a subject of prophecy (and those who deny it leave the original faith), then it follows that BC 457 was the year from which to date the 2300 days. It was necessary that 1843 should be the first published time in order that ‘the vision’ should ‘tarry,’ or that there should be a tarrying time, in which the virgin band was to slumber and sleep on the great subject of time, just before they were to be aroused by the Midnight Cry.” James White, Second Advent Review and Sabbath Herald, Volume I, Number 2.

> „Mărturia unită a conferențiarilor și publicațiilor celei de-a Doua Veniri, atunci când stăteau pe «credința originală», a fost că publicarea hărții era o împlinire a lui Habacuc 2:2, 3. Dacă harta a fost un subiect al profeției (iar cei care neagă aceasta părăsesc credința originală), atunci urmează că anul 457 î.Hr. a fost anul de la care trebuiau calculate cele 2300 de zile. Era necesar ca 1843 să fie primul timp publicat, pentru ca «viziunea» să «întârzie», sau pentru ca să existe un timp de întârziere, în care ceata fecioarelor urma să ațipească și să doarmă asupra marelui subiect al timpului, chiar înainte ca ele să fie trezite de Strigătul de la Miezul Nopții.” James White, Second Advent Review and Sabbath Herald, Volumul I, Numărul 2.

> “Now our history shows that there were hundreds teaching from the same chronological charts that William Miller was, all of one stamp. Then it was the oneness of the message all on one theme, the coming of the Lord Jesus at a certain time, 1844.” Joseph Bates, Early SDA Pamphlets, 17.

> "Acum, istoria noastră arată că au existat sute care predau pe baza acelorași diagrame cronologice pe care le folosea și William Miller, toți de aceeași factură. Atunci era unitatea mesajului, totul pe o singură temă: venirea Domnului Isus la un timp anume, 1844." Joseph Bates, Early SDA Pamphlets, 17.

The reprinting of the 1843 and 1850 charts, in the immediate post-September 11, 2001 history was as much a fulfillment of Habakkuk two, as was the publication of the 1843 chart in 1842. The production of the tables is part of the narrative of Habakkuk chapter two, and it had to happen. On September 11, 2001 the rebellion of 1863 was again repeated by those Laodicean Adventists who refused to return to Jeremiah’s “old paths.”

Retipărirea diagramelor din 1843 și 1850, în istoria imediat de după 11 septembrie 2001, a fost tot atât de mult o împlinire a capitolului doi din Habacuc, pe cât a fost publicarea diagramei din 1843 în 1842. Realizarea tablelor face parte din narațiunea din capitolul doi al cărții Habacuc și trebuia să aibă loc. La 11 septembrie 2001, răzvrătirea din 1863 a fost din nou repetată de acei adventiști laodicieni care au refuzat să se întoarcă la „cărările cele vechi” ale lui Ieremia.

> “The enemy is seeking to divert the minds of our brethren and sisters from the work of preparing a people to stand in these last days. His sophistries are designed to lead minds away from the perils and duties of the hour. They estimate as of little value the light that Christ came from heaven to give to John for His people. They teach that the scenes just before us are not of sufficient importance to receive special attention. They make of no effect the truth of heavenly origin, and rob the people of God of their past experience, giving them instead a false science. ‘Thus saith the Lord: Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’ [Jeremiah 6:16.]

> „Vrăjmașul caută să abată mințile fraților noștri și ale surorilor noastre de la lucrarea pregătirii unui popor care să stea în picioare în aceste zile din urmă. Sofismele lui sunt menite să îndepărteze mințile de la primejdiile și datoriile acestui ceas. Ei socotesc de mică valoare lumina pe care Hristos a venit din cer să i-o dea lui Ioan pentru poporul Său. Ei învață că scenele care stau chiar înaintea noastră nu sunt de o importanță suficientă pentru a primi o atenție deosebită. Ei anulează adevărul de origine cerească și jefuiesc poporul lui Dumnezeu de experiența sa din trecut, dându-i în loc o știință falsă. ‘Așa zice Domnul: Stați în căi și priviți, și întrebați de cărările cele vechi, care este calea cea bună, și umblați pe ea.’ [Ieremia 6:16.]”

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith,—the foundations that were laid at the beginning of our work, by prayerful study of the Word and by revelation. Upon these foundations we have been building for more than fifty years. Men may suppose that they have found a new way, that they can lay a stronger foundation than that which has been laid; but this is a great deception. ‘Other foundation can no man lay than that is laid.’ [1 Corinthians 3:11.] In the past, many have undertaken to build a new faith, to establish new principles; but how long did their building stand? It soon fell; for it was not founded upon the Rock.” Testimonies, volume 8, 296, 297.

> „Să nu caute nimeni să smulgă temeliile credinței noastre — temeliile care au fost așezate la începutul lucrării noastre, prin studiu al Cuvântului făcut cu rugăciune și prin revelație. Pe aceste temelii zidim de mai bine de cincizeci de ani. Oamenii pot presupune că au găsit o cale nouă, că pot așeza o temelie mai puternică decât cea care a fost așezată; dar aceasta este o mare înșelăciune. «Nimeni nu poate pune o altă temelie decât cea care a fost pusă.» [1 Corinteni 3:11.] În trecut, mulți s-au încumetat să zidească o credință nouă, să statornicească principii noi; dar cât timp a stat în picioare zidirea lor? Curând s-a prăbușit; căci nu era întemeiată pe Stâncă.” Mărturii, volumul 8, 296, 297.

Jeremiah identifies that to walk in the “old paths,” is to find “the rest”, and the rest is “the latter rain”, which began when the nations were angered on September 11, 2001, when the great buildings of New York City came down. Those that then ate the message became Habakkuk’s watchmen who were to “write the vision, and make it plain”. Jeremiah identifies the very same watchmen during the time of “the rest”, which is “the latter rain”.

Ieremia identifică faptul că a umbla pe „căile vechi” înseamnă a găsi „odihna”, iar odihna este „ploaia târzie”, care a început atunci când neamurile s-au mâniat, la 11 septembrie 2001, când marile clădiri ale orașului New York s-au prăbușit. Cei care atunci au mâncat solia au devenit străjerii lui Habacuc, care trebuiau să „scrie vedenia și s-o facă lămurită”. Ieremia identifică pe aceiași străjeri chiar în timpul „odihnei”, care este „ploaia târzie”.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Jeremiah 6:16, 17.

> Așa zice Domnul: Stați în drumuri și priviți, și întrebați de cărările cele vechi: care este calea cea bună; și umblați pe ea, și veți găsi odihnă pentru sufletele voastre. Dar ei au zis: Nu vom umbla pe ea. De asemenea, am pus străjeri peste voi, zicând: Luați aminte la sunetul trâmbiței. Dar ei au zis: Nu vom lua aminte. Ieremia 6:16, 17.

The trumpet that they were to sound is the sixth trumpet of the second woe in Millerite history, and in the last days it is the seventh trumpet of the third woe. Habakkuk’s watchmen, who are Jeremiah’s watchmen, sound a warning message that in the rebellion of 1888, was rejected. The sixth trumpet that was rejected in 1888, was the message to Laodicea.

Trâmbița pe care trebuiau s-o sune este a șasea trâmbiță a celui de-al doilea vai din istoria millerită, iar în zilele de pe urmă ea este a șaptea trâmbiță a celui de-al treilea vai. Străjerii lui Habacuc, care sunt străjerii lui Ieremia, sună trâmbița cu un mesaj de avertizare care, în rebeliunea din 1888, a fost respins. A șasea trâmbiță care a fost respinsă în 1888 a fost mesajul către Laodicea.

> “The message given us by A. T. Jones, and E. J. Waggoner is the message of God to the Laodicean church, and woe be unto anyone who professes to believe the truth and yet does not reflect to others the God-given rays.” The 1888 Materials, 1053.

> "Solia care ne-a fost dată prin A. T. Jones și E. J. Waggoner este solia lui Dumnezeu pentru biserica laodiceană, iar vai de oricine mărturisește că crede adevărul și totuși nu răsfrânge asupra altora razele date de Dumnezeu." Materialele din 1888, 1053.

The seventh trumpet message of 1888, was first sounded to Laodicea in 1856, and then the Laodicean message was placed within the context of the increasing light of the “seven times.” On September 11, 2001 the call to return to Jeremiah’s old paths, and to walk therein for the purpose of obtaining the message of the latter rain, included the seventh Trumpet warning message that is represented as the message to Laodicea, and the “seven times,” which is the symbol of the foundations.

Solia celei de-a șaptea trâmbițe din 1888 a răsunat pentru prima dată către Laodicea în 1856, iar apoi solia către Laodicea a fost așezată în contextul luminii tot mai crescânde a "de șapte ori". La 11 septembrie 2001, chemarea de a ne întoarce la cărările cele vechi ale lui Ieremia și de a umbla pe ele, în vederea dobândirii soliei ploii târzii, a inclus solia de avertizare a celei de-a șaptea trâmbițe, care este reprezentată drept solia către Laodicea, și "de șapte ori", care este simbolul temeliilor.

The “lie” identified by prophecy that produces the strong delusion of Paul’s writings was placed into the third generation of Laodicean Adventism in 1931, sixteen years after the death of the prophetess. The “lie” which arrived in the third generation is prophetically located in the period represented as the “women weeping for Tammuz,” and is therefore associated with the false latter rain message.

„Minciuna” identificată prin profeție, care produce rătăcirea puternică menționată în scrierile pauline, a fost introdusă în a treia generație a Adventismului laodicean în 1931, la șaisprezece ani după moartea profetesei. „Minciuna” care a ajuns în a treia generație este localizată profetic în perioada reprezentată ca „femeile care plâng pentru Tammuz” și este, prin urmare, asociată cu falsul mesaj al ploii târzii.

The details of how the “lie” was propagated should be understood, as should the prophetic role of the “lie” in end-time prophecy. The scornful men that rule Jerusalem in the time of the latter rain, which is the time of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, created a false latter rain message in the third generation of Adventism, as represented by the “women weeping for Tammuz,” in Ezekiel chapter eight. Their false latter rain message is also represented as a false foundation, a false wall of protection, and a false peace and safety message by Ezekiel.

Detaliile modului în care „minciuna” a fost răspândită trebuie înțelese, la fel și rolul profetic al „minciunii” în profeția timpului sfârșitului. Bărbații batjocoritori care stăpânesc Ierusalimul în vremea ploii târzii, care este vremea pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii, au creat un fals mesaj al ploii târzii în a treia generație a Adventismului, așa cum este reprezentat de „femeile care plângeau pentru Tammuz”, în capitolul opt din Ezechiel. Falsul lor mesaj al ploii târzii este, de asemenea, reprezentat de Ezechiel ca o temelie falsă, un zid fals de protecție și un fals mesaj de pace și siguranță.

> Have ye not seen a vain vision, and have ye not spoken a lying divination, whereas ye say, The Lord saith it; albeit I have not spoken? Therefore thus saith the Lord God; Because ye have spoken vanity, and seen lies, therefore, behold, I am against you, saith the Lord God. And mine hand shall be upon the prophets that see vanity, and that divine lies: they shall not be in the assembly of my people, neither shall they be written in the writing of the house of Israel, neither shall they enter into the land of Israel; and ye shall know that I am the Lord God. Because, even because they have seduced my people, saying, Peace; and there was no peace; and one built up a wall, and, lo, others daubed it with untempered mortar: Say unto them which daub it with untempered mortar, that it shall fall: there shall be an overflowing shower; and ye, O great hailstones, shall fall; and a stormy wind shall rend it. Lo, when the wall is fallen, shall it not be said unto you, Where is the daubing wherewith ye have daubed it? Therefore thus saith the Lord God; I will even rend it with a stormy wind in my fury; and there shall be an overflowing shower in mine anger, and great hailstones in my fury to consume it. So will I break down the wall that ye have daubed with untempered mortar, and bring it down to the ground, so that the foundation thereof shall be discovered, and it shall fall, and ye shall be consumed in the midst thereof: and ye shall know that I am the Lord. Thus will I accomplish my wrath upon the wall, and upon them that have daubed it with untempered mortar, and will say unto you, The wall is no more, neither they that daubed it; To wit, the prophets of Israel which prophesy concerning Jerusalem, and which see visions of peace for her, and there is no peace, saith the Lord God. Ezekiel 13:7–16.

> Oare nu ați văzut o vedenie deșartă și nu ați rostit o ghicire mincinoasă, pe când ziceți: „Așa zice Domnul”, deși Eu n-am vorbit? De aceea, așa zice Domnul Dumnezeu: Pentru că ați vorbit deșertăciune și ați văzut minciuni, iată, sunt împotriva voastră, zice Domnul Dumnezeu. Și mâna Mea va fi asupra profeților care văd deșertăciune și ghicesc minciuni: nu vor fi în adunarea poporului Meu, nici nu vor fi înscriși în cartea casei lui Israel, nici nu vor intra în țara lui Israel; și veți ști că Eu sunt Domnul Dumnezeu. Pentru că, da, pentru că au amăgit poporul Meu, zicând: „Pace!”, și nu era pace; și unul a zidit un zid și, iată, alții l-au tencuit cu tencuială fără var; spune celor ce-l tencuiesc cu tencuială fără var că va cădea: va fi o ploaie năvălitoare; și voi, pietre mari de grindină, veți cădea; și un vânt vijelios îl va sfâșia. Iată, când va cădea zidul, nu vi se va zice: Unde este tencuiala cu care l-ați tencuit? De aceea, așa zice Domnul Dumnezeu: Îl voi sfâșia cu un vânt vijelios în urgia Mea; și va fi o ploaie năvălitoare în mânia Mea, și pietre mari de grindină, în furia Mea, ca să-l mistuie. Astfel voi dărâma zidul pe care l-ați tencuit cu tencuială fără var și-l voi prăbuși la pământ, încât temelia lui va fi descoperită; și va cădea, iar voi veți fi nimiciți în mijlocul lui; și veți ști că Eu sunt Domnul. Astfel Îmi voi împlini mânia asupra zidului și asupra celor ce l-au tencuit cu tencuială fără var, și vă voi zice: Zidul nu mai este, nici cei ce l-au tencuit; adică profeții lui Israel care profețesc cu privire la Ierusalim și care văd pentru ea vedenii de pace, și nu este pace, zice Domnul Dumnezeu. Ezechiel 13:7-16.

The falsehood and lies which the scornful men in Jerusalem hide beneath in Isaiah chapters twenty-eight and twenty-nine are ultimately judged and destroyed by the “overflowing scourge.”

Minciuna și înșelăciunea sub care se ascund bărbații batjocoritori din Ierusalim, în capitolele douăzeci și opt și douăzeci și nouă din Isaia, sunt în cele din urmă judecate și nimicite de „biciul năvălitor”.

> Judgment also will I lay to the line, and righteousness to the plummet: and the hail shall sweep away the refuge of lies, and the waters shall overflow the hiding place. And your covenant with death shall be disannulled, and your agreement with hell shall not stand; when the overflowing scourge shall pass through, then ye shall be trodden down by it. Isaiah 28:17, 18.

> Voi așeza judecata ca sfoară de măsură, iar dreptatea ca fir cu plumb; iar grindina va mătura adăpostul minciunii și apele vor năvăli peste ascunzătoare. Iar legământul vostru cu moartea va fi desființat, și înțelegerea voastră cu iadul nu va dăinui; când biciul năvălitor va trece, atunci veți fi călcați în picioare de el. Isaia 28:17, 18.

Isaiah’s “overflowing scourge” is Ezekiel’s “overflowing shower,” that is brought upon those who have “divined lies,” by presenting a “vain vision” and by claiming “the Lord saith it,” “albeit” the Lord had “not spoken.” The “lie” that the ancient men hide under is represented as something they claim that the Lord had spoken, so it is a “lie” about God’s Word. Either they have identified a doctrine from God’s Word as error, or they have erroneously claimed that God directed their understanding (God had spoken), upon a doctrine of the Bible.

„Biciul năvălitor” al lui Isaia este „ploaia năvalnică” a lui Ezechiel, care este adusă peste cei care au recurs la „ghicire mincinoasă”, prin prezentarea unei „vedenii deşarte” şi prin pretinderea că „Domnul zice”, „deşi” Domnul „n-a vorbit”. „Minciuna” sub care se ascund bătrânii este înfăţişată ca ceva despre care ei pretind că Domnul ar fi vorbit; prin urmare, este o „minciună” cu privire la Cuvântul lui Dumnezeu. Ori au identificat o doctrină din Cuvântul lui Dumnezeu drept eroare, ori au afirmat în mod greşit că Dumnezeu le-a călăuzit înţelegerea (că Dumnezeu ar fi vorbit) cu privire la o doctrină a Bibliei.

The “lie” that arrived in 1931, was a claim that Sister White had endorsed the false view of “the daily,” in the book of Daniel. The false view that “the daily,” represents Christ’s sanctuary ministry was premised upon a “lie” which claimed that in 1910, Ellen White had informed A. G. Daniells that he and Prescott’s view of “the daily,” representing Christ’s sanctuary ministry was actually correct, in spite of her direct written words to the contrary.

„Minciuna” care a apărut în 1931 a fost afirmația potrivit căreia Sora White ar fi aprobat interpretarea falsă a „the daily” din cartea lui Daniel. Interpretarea falsă potrivit căreia „the daily” reprezintă slujirea lui Hristos în sanctuar se întemeia pe o „minciună” care pretindea că, în 1910, Ellen White îl informase pe A. G. Daniells că interpretarea pe care el și Prescott o aveau cu privire la „the daily”, anume că reprezintă slujirea lui Hristos în sanctuar, era de fapt corectă, în pofida cuvintelor ei scrise în mod explicit în sens contrar.

The false view of “the daily,” that was then (1931) established within Laodicean Adventism, became the theological foundation which was employed to build a message that is described by Ezekiel as “peace and safety.” The various arguments that are employed to uphold the false foundation are the various counterfeit coins and jewels that Miller saw in his dream. By the end of his dream his original jewels are fully covered with counterfeits and rubbish, and the rubbish and counterfeit jewels and coins represent the message that was based upon their foundational error that “the daily” represents Christ’s sanctuary ministry.

Concepția falsă cu privire la „necurmatul”, care a fost atunci (1931) stabilită în cadrul Adventismului laodicean, a devenit temelia teologică folosită pentru a clădi un mesaj pe care Ezechiel îl descrie drept „pace și siguranță”. Diversele argumente folosite pentru a susține temelia falsă sunt diferitele monede și giuvaeruri contrafăcute pe care Miller le-a văzut în visul său. Până la sfârșitul visului său, giuvaerurile sale originale sunt acoperite în întregime de falsuri și gunoi, iar gunoiul și giuvaerurile și monedele contrafăcute reprezintă mesajul care a fost întemeiat pe eroarea lor de temelie potrivit căreia „necurmatul” reprezintă slujirea lui Hristos în sanctuar.

In Ezekiel’s passage the rubbish and counterfeit jewels is represented as a “wall” that has been built with a cement that is so weak it cannot hold up under the stress of the “stormy wind” or the “overflowing shower.”

În pasajul din Ezechiel, gunoaiele și bijuteriile contrafăcute sunt reprezentate ca un "zid" care a fost zidit cu un ciment atât de slab, încât nu poate rezista presiunii "vântului vijelios" sau a "ploii năvalnice".

The disobedient prophet from Judah that rebuked Jeroboam, ultimately died between an “ass” and a “lion”. The lion represents Babylon and the ass represents Islam. The two doctrines which Laodicean Adventism cannot see, that are represented by the death of the disobedient prophet are the message of the papacy (the lion), and the message of Islam of the third Woe (the ass).

Profetul neascultător din Iuda, care l-a mustrat pe Ieroboam, a murit în cele din urmă între un „măgar” și un „leu”. Leul reprezintă Babilonul, iar măgarul reprezintă Islamul. Cele două doctrine pe care Adventismul laodicean nu le poate vedea, reprezentate prin moartea profetului neascultător, sunt solia papalității (leul) și solia Islamului, a celui de-al treilea Vai (măgarul).

Ezekiel’s “stormy wind,” is a symbol of Isaiah’s “rough wind that is stayed” in “the day of the east wind” in chapter twenty seven. Ezekiel’s “stormy wind” is also the “four winds” of Revelation chapter seven, that are held until God’s servants are sealed. Ezekiel’s “stormy wind” is his message from the “four winds” in chapter thirty-seven, that brings the dead dry bones to life as a mighty army. Ezekiel’s “stormy wind” that brings down the “wall built with untempered mortar,” is the latter rain message of the third Woe.

„Vântul năprasnic” al lui Ezechiel este un simbol al „vântului aspru care este oprit” al lui Isaia, din „ziua vântului de la răsărit”, în capitolul douăzeci și șapte. „Vântul năprasnic” al lui Ezechiel se identifică de asemenea cu „cele patru vânturi” din Apocalipsa, capitolul șapte, care sunt ținute în loc până când slujitorii lui Dumnezeu sunt pecetluiți. „Vântul năprasnic” al lui Ezechiel este solia lui din „cele patru vânturi”, în capitolul treizeci și șapte, care aduce la viață oasele moarte și uscate ca o oaste puternică. „Vântul năprasnic” al lui Ezechiel, care doboară „zidul zidit cu mortar neîntărit”, este solia ploii târzii a celui de-al treilea Vai.

Ezekiel’s “overflowing shower” is a symbol of the papacy, and more specifically it is the symbol of the period of the Sunday law crisis which begins at the soon-coming Sunday law in the United States. The disobedient prophet from Judah that died between the ass and the lion, represented the death of Laodicean Adventism that takes place between September 11, 2001, at the arrival of the ass (the third woe), and the soon-coming Sunday law (the lion). Laodicean Adventism’s death occurs during the sealing of the one hundred and forty-four thousand that began when the nations were angered, yet held in check on September 11, 2001, and concludes at the soon-coming Sunday law. Their death, as illustrated by the disobedient prophet, is brought about because they returned to the methodology of apostate Protestantism, though they had been directly informed to never return to the “assembly of mockers.”

„Ploaia năvalnică” din Ezechiel este un simbol al papalității și, mai specific, este simbolul perioadei crizei legii duminicale, care începe odată cu iminenta lege duminicală din Statele Unite. Profetul neascultător din Iuda, care a murit între asin și leu, a reprezentat moartea Adventismului laodicean, care are loc între 11 septembrie 2001, la venirea asinului (al treilea vai), și iminenta lege duminicală (leul). Moartea Adventismului laodicean are loc în timpul pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii, care a început când neamurile s-au mâniat, dar au fost ținute în frâu la 11 septembrie 2001, și se încheie odată cu iminenta lege duminicală. Moartea lor, așa cum este ilustrată de profetul neascultător, este pricinuită de faptul că s-au întors la metodologia protestantismului apostat, deși fuseseră înștiințați în mod direct să nu se mai întoarcă la „adunarea batjocoritorilor”.

Their death occurs in the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. As soon as God’s people are sealed, the destroying angels begin their work. From September 11, 2001 unto the soon-coming Sunday law the judgment of the living is accomplished in God’s church, for judgment begins in Jerusalem, and it begins with the ancient men that were to be the guardians of the people, but who had abandoned their responsibilities over four generations. Those who receive the seal in that period are the ensign that is lifted up to the nations. They are sealed before the soon-coming Sunday law for the only way God’s other flock can be warned is by seeing men and women in the Sunday law crisis who have the seal of God.

Moartea lor are loc în istoria pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii. De îndată ce poporul lui Dumnezeu este pecetluit, îngerii nimicitori își încep lucrarea. Din 11 septembrie 2001 până la legea duminicală care va veni în curând, judecata celor vii se desfășoară în biserica lui Dumnezeu, căci judecata începe la Ierusalim și începe cu bătrânii care trebuiau să fie păzitorii poporului, dar care își abandonaseră responsabilitățile de-a lungul a patru generații. Cei care primesc pecetea în acea perioadă sunt steagul înălțat pentru neamuri. Ei sunt pecetluiți înainte de legea duminicală care va veni în curând, căci singura cale prin care cealaltă turmă a lui Dumnezeu poate fi avertizată este să vadă bărbați și femei, în criza legii duminicale, care au pecetea lui Dumnezeu.

> “The work of the Holy Spirit is to convince the world of sin, of righteousness and of judgment. The world can only be warned by seeing those who believe the truth sanctified through the truth, acting upon high and holy principles, showing in a high, elevated sense, the line of demarcation between those who keep the commandments of God, and those who trample them under their feet. The sanctification of the Spirit signalizes the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day. When the test comes, it will be clearly shown what the mark of the beast is. It is the keeping of Sunday. Those who after having heard the truth, continue to regard this day as holy, bear the signature of the man of sin, who thought to change times and laws.” Bible Training School, December 1, 1903.

> Lucrarea Duhului Sfânt este aceea de a convinge lumea cu privire la păcat, la neprihănire și la judecată. Lumea poate fi avertizată numai văzându-i pe cei care cred adevărul sfințiți prin adevăr, acționând potrivit unor principii înalte și sfinte, arătând, într-un sens înalt și elevat, linia de demarcație dintre cei care păzesc poruncile lui Dumnezeu și cei care le calcă în picioare. Sfințirea Duhului marchează deosebirea dintre cei care au pecetea lui Dumnezeu și cei care țin o zi de odihnă falsă. Când va veni testul, se va arăta limpede care este semnul fiarei. Este ținerea duminicii. Cei care, după ce au auzit adevărul, continuă să considere această zi ca fiind sfântă, poartă semnătura omului fărădelegii, care a crezut că poate schimba vremurile și legea. Bible Training School, 1 decembrie 1903.

The death of Laodicean Adventism is accomplished during the history of the latter rain, that began to sprinkle on September 11, 2001, and is poured out without measure at the soon-coming Sunday law, when God has established and then lifts up as an ensign a people who have been sealed for eternity.

Moartea adventismului laodicean are loc în timpul istoriei ploii târzii, care a început să cadă în picături la 11 septembrie 2001 și este turnată fără măsură la iminentă lege duminicală, când Dumnezeu a rânduit și apoi înalță ca stindard un popor care a fost pecetluit pentru veșnicie.

In that period of time, those in Laodicean Adventism that are preparing for, and will receive the mark of the beast, are represented by the twenty-five men bowing to the sun in Ezekiel chapter eight. They are those who have accepted Ezekiel’s false “peace and safety” message, that represents a counterfeit of the true latter rain message, that is being proclaimed by the true watchmen in that history. The foundation of that false latter rain message is the identification that “the daily” in the book of Daniel is a symbol of Christ, when it is actually a symbol of Satan. That false foundational belief is the doctrine that the “scornful men that rule the people of Jerusalem” employ to erect their untempered wall.

În acea perioadă de timp, aceia din Adventismul laodicean care se pregătesc pentru semnul fiarei și îl vor primi sunt reprezentați de cei douăzeci și cinci de bărbați care se închină soarelui în Ezechiel, capitolul opt. Ei sunt cei care au acceptat solia falsă de „pace și siguranță” din Ezechiel, care reprezintă o contrafacere a adevăratei solii a ploii târzii, proclamată de străjerii adevărați în acea istorie. Fundamentul acelei solii false a ploii târzii constă în identificarea potrivit căreia „necurmatul” din cartea lui Daniel este un simbol al lui Hristos, când, în realitate, este un simbol al lui Satana. Acea credință falsă fundamentală este doctrina pe care „bărbații batjocoritori care stăpânesc peste poporul din Ierusalim” o folosesc pentru a-și ridica zidul neîntărit cu mortar.

The identification of “the daily,” as a symbol of Christ was historically put in place by a “lie,” in 1931. From then onward the untempered wall of counterfeit coins and jewels was erected. That “wall” is destined to come down when the dirt brush man arrives to thoroughly purge His floor. That purging is accomplished in the prophetic period of history between the “stormy wind” (the ass of September 11, 2001), and the “overflowing showers” (the lion of the soon-coming Sunday law). In that history the disobedient prophet is slain and buried in the tomb of the false prophet of Bethel. Sister White identifies the “wall” of prophecy as the law of God.

Identificarea „necurmatului”, ca simbol al lui Hristos, a fost statornicită istoric printr-o „minciună”, în 1931. De atunci încoace a fost ridicat zidul netencuit al monedelor și nestematelor contrafăcute. Acel „zid” este sortit să se prăbușească atunci când sosește omul cu peria de curățat, pentru a curăți cu desăvârșire aria Sa. Acea curățire se împlinește în perioada profetică a istoriei cuprinsă între „vântul vijelios” (măgarul din 11 septembrie 2001) și „ploile năvalnice” (leul legii duminicale care vine în curând). În acea istorie, profetul neascultător este ucis și îngropat în mormântul profetului fals din Betel. Sora White identifică „zidul” profeției ca fiind legea lui Dumnezeu.

> “The prophet here describes a people who, in a time of general departure from truth and righteousness, are seeking to restore the principles that are the foundation of the kingdom of God. They are repairers of a breach that has been made in God’s law—the wall that He has placed around His chosen ones for their protection, and obedience to whose precepts of justice, truth, and purity is to be their perpetual safeguard.

> Profetul descrie aici un popor care, într-o vreme de abatere generală de la adevăr și dreptate, caută să restabilească principiile care sunt temelia Împărăției lui Dumnezeu. Ei sunt dregători ai spărturii făcute în Legea lui Dumnezeu—zidul pe care El l-a așezat în jurul aleșilor Săi spre ocrotirea lor—iar ascultarea de preceptele ei de dreptate, adevăr și curăție să le fie pavăză veșnică.

> “In words of unmistakable meaning the prophet points out the specific work of this remnant people who build the wall. ‘If thou turn away thy foot from the Sabbath, from doing thy pleasure on My holy day; and call the Sabbath a delight, the holy of the Lord, honorable; and shalt honor Him, not doing thine own ways, nor finding thine own pleasure, nor speaking thine own words: then shalt thou delight thyself in the Lord; and I will cause thee to ride upon the high places of the earth, and feed thee with the heritage of Jacob thy father: for the mouth of the Lord hath spoken it.’ Isaiah 58:13, 14.” Prophets and Kings, 678.

> În cuvinte cu un înțeles neechivoc, profetul arată lucrarea specifică a acestui popor al rămășiței care zidește zidul. „Dacă îți vei opri piciorul în ziua Sabatului, de la a-ți face plăcerea în ziua Mea cea sfântă; și vei numi Sabatul o desfătare, sfânt al Domnului, vrednic de cinste; și-L vei cinsti, neumblând pe căile tale, nici căutându-ți plăcerea, nici rostind cuvintele tale: atunci te vei desfăta în Domnul; și te voi face să călărești pe înălțimile pământului și te voi hrăni cu moștenirea lui Iacov, tatăl tău; căci gura Domnului a vorbit.” Isaia 58:13, 14. Profeți și regi, 678.

The beginning of the fourth generation of Adventism is marked by the publication of a book, as was the beginning of the third generation. The third generation began with the publication of W. W. Prescott’s, The Doctrine of Christ, and that generation ended with the publication of Questions on Doctrine. The Doctrine of Christ presented a gospel that was purposely void of the Millerite prophetic message. Questions on Doctrine presented a gospel that denied the work of sanctification that is accomplished by Christ. The Doctrine of Christ removed the light of the (chazon) vision of prophetic history, and Questions on Doctrine removed the light of the (Mareh) vision of Christ’s “appearance”.

Începutul celei de-a patra generații a Adventismului este marcat de publicarea unei cărți, la fel ca începutul celei de-a treia generații. Cea de-a treia generație a început odată cu publicarea lucrării lui W. W. Prescott, The Doctrine of Christ, iar acea generație s-a încheiat odată cu publicarea lucrării Questions on Doctrine. The Doctrine of Christ a prezentat o evanghelie în mod deliberat lipsită de mesajul profetic milerit. Questions on Doctrine a prezentat o evanghelie care nega lucrarea sfințirii săvârșită de Hristos. The Doctrine of Christ a înlăturat lumina viziunii (chazon) a istoriei profetice, iar Questions on Doctrine a înlăturat lumina viziunii (Mareh) a „arătării” lui Hristos.

In between those two books the false latter rain message represented by the “women weeping for Tammuz” was developed. It was in that history that the “lie of 1931,” was promoted. That third generation (abomination) is also represented by the compromise of the third church of Pergamos. The symbol of compromise in the third church, identifies the work of seeking accreditation from the worldly institutions that dictated rules for theology and rules for medicine. It was in the third generation that the compromise of truth was accomplished, which included the introduction and emphasis on the use of Bibles that had been translated from corrupted manuscripts.

Între acele două cărți s-a dezvoltat mesajul fals al ploii târzii, reprezentat de „femeile care plângeau după Tammuz”. În acea perioadă istorică a fost promovată „minciuna din 1931”. Acea a treia generație (urâciune) este reprezentată, de asemenea, de compromisul celei de-a treia biserici, Pergam. Simbolul compromisului din cea de-a treia biserică identifică demersul de a obține acreditare din partea instituțiilor lumești care dictau norme pentru teologie și norme pentru medicină. În cea de-a treia generație s-a înfăptuit compromiterea adevărului, care a inclus introducerea și accentuarea folosirii unor Biblii care fuseseră traduse din manuscrise corupte.

In 1957, the book Questions on Doctrine, represented a capitulation of the primary truth of the gospel. That truth being Jesus died to save us “from” sin, but he did not die to save us “in” sin. The Catholic and apostate Protestant teaching that a man cannot be obedient to God’s Word is Satan’s eternal argument. Man can, and must be obedient to God’s Word, even if Satan claims that “thou shall not surely die.” The fallen apostate Protestant view that men cannot overcome sin, and therefore men cannot be obedient to God’s law until Jesus magically transforms them into obedient robots at His second coming, was incorporated into the teachings of the book Questions on Doctrine.

În 1957, cartea Questions on Doctrine a reprezentat o capitulare în privința adevărului fundamental al Evangheliei. Acest adevăr constă în faptul că Isus a murit ca să ne mântuiască "de" păcat, dar El nu a murit ca să ne mântuiască "în" păcat. Învățătura catolică și protestantă apostată, potrivit căreia omul nu poate fi ascultător de Cuvântul lui Dumnezeu, este argumentul veșnic al lui Satana. Omul poate, și trebuie, să fie ascultător de Cuvântul lui Dumnezeu, chiar dacă Satana susține că "tu nu vei muri negreșit". Viziunea protestantă căzută și apostată, potrivit căreia oamenii nu pot birui păcatul și, prin urmare, oamenii nu pot fi ascultători de legea lui Dumnezeu până când Isus nu-i va transforma în chip magic în roboți ascultători la a doua Sa venire, a fost încorporată în învățăturile cărții Questions on Doctrine.

In 1957, the fourth generation of Laodicean Adventism began, and its untempered wall (law), had been established, thus providing the logic that will allow the twenty-five ancient men to bow to the sun at the conclusion of the time of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. That untempered wall, which is the belief that keeping the law of God is impossible, is swept away when the “wall” of separation of Church and State is removed, at the soon-coming Sunday law. The Sunday law is the overflowing showers, or as Isaiah expresses it, it is the overflowing scourge, and that flood begins at the soon-coming Sunday law in the United States.

În 1957 a început a patra generație a Adventismului laodicean, iar zidul ei neîntărit (legea) fusese ridicat, oferind astfel logica ce va permite celor douăzeci și cinci de bătrâni să se închine soarelui la încheierea timpului pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii. Acel zid neîntărit, care este credința că păzirea Legii lui Dumnezeu este imposibilă, este măturat atunci când „zidul” separării dintre Biserică și Stat este înlăturat, la apropiata lege duminicală. Legea duminicală reprezintă ploile torențiale sau, cum se exprimă Isaia, biciul năvălitor, iar acel potop începe la apropiata lege duminicală din Statele Unite.

At the Sunday law in the United States the enemy (the pope) comes in “as a flood” (the overflowing scourge), and it is then that “the ensign” is lifted up against him. It is then that the “untempered wall” that Laodicean Adventism erected upon the false application of “the daily” is swept away.

La legea duminicală din Statele Unite, vrăjmașul (papa) năvălește „ca un potop” (biciul năvălitor), și atunci „stindardul” este înălțat împotriva lui. Atunci „zidul tencuit cu ipsos” pe care Adventismul laodicean l-a ridicat pe temeiul aplicării greșite a „jertfei necurmate” este măturat.

> According to their deeds, accordingly he will repay, fury to his adversaries, recompense to his enemies; to the islands he will repay recompense. So shall they fear the name of the Lord from the west, and his glory from the rising of the sun. When the enemy shall come in like a flood, the Spirit of the Lord shall lift up a standard against him. And the Redeemer shall come to Zion, and unto them that turn from transgression in Jacob, saith the Lord. As for me, this is my covenant with them, saith the Lord; My spirit that is upon thee, and my words which I have put in thy mouth, shall not depart out of thy mouth, nor out of the mouth of thy seed, nor out of the mouth of thy seed’s seed, saith the Lord, from henceforth and forever. Arise, shine; for thy light is come, and the glory of the Lord is risen upon thee. For, behold, the darkness shall cover the earth, and gross darkness the people: but the Lord shall arise upon thee, and his glory shall be seen upon thee. And the Gentiles shall come to thy light, and kings to the brightness of thy rising. Isaiah 59:18–60:3.

> Potrivit faptelor lor, tot așa le va răsplăti: mânie potrivnicilor Săi, răsplătire vrăjmașilor Săi; ostroavelor le va da răsplătire. Atunci se vor teme de Numele Domnului de la apus și de slava Lui de la răsăritul soarelui. Când vrăjmașul va năvăli ca un potop, Duhul Domnului va ridica un stindard împotriva lui. Și Răscumpărătorul va veni la Sion și la cei din Iacov care se întorc de la fărădelege, zice Domnul. Iar cât despre Mine, acesta este legământul Meu cu ei, zice Domnul: Duhul Meu, care este peste tine, și cuvintele Mele, pe care le-am pus în gura ta, nu se vor depărta din gura ta, nici din gura sămânței tale, nici din gura sămânței sămânței tale, zice Domnul, de acum și până în veac. Scoală-te, luminează-te; căci a venit lumina ta, și slava Domnului a răsărit peste tine. Căci, iată, întunericul va acoperi pământul, și negură deasă, popoarele; dar peste tine va răsări Domnul, și slava Lui se va vedea peste tine. Și neamurile vor veni la lumina ta, iar împărații la strălucirea răsăritului tău. Isaia 59:18–60:3.

The Gentiles come to the light when God’s glory is upon His people, and this occurs when the enemy comes in as a flood. When that enemy comes in God lifts up a standard (ensign) against him. The glory of the Lord that is upon those people who the Gentiles respond to, is His character, and His character does not sin. It is a false peace and safety message that teaches that men and women cannot overcome sin. That message is a false latter rain message that is proclaimed during the time of the true latter rain message, which arrived on September 11, 2001. That false message is a false message concerning God’s law, which is the “wall.” That false doctrine is represented in the book Questions on Doctrine, that marked the arrival of Laodicean Adventism’s fourth and final generation.

Neamurile vin la lumină când slava lui Dumnezeu este peste poporul Său, iar acest lucru se întâmplă când vrăjmașul năvălește ca un potop. Când acel vrăjmaș năvălește, Dumnezeu înalță împotriva lui un stindard (steag). Slava Domnului care este peste acel popor căruia Neamurile îi răspund este caracterul Său, iar caracterul Său nu păcătuiește. Este o solie falsă de pace și siguranță aceea care învață că bărbații și femeile nu pot birui păcatul. Acea solie este o solie falsă a ploii târzii, care este proclamată în timpul soliei adevărate a ploii târzii, care a sosit la 11 septembrie 2001. Acea solie falsă este o solie falsă cu privire la legea lui Dumnezeu, care este "zidul". Acea doctrină falsă este reprezentată în cartea Questions on Doctrine, care a marcat sosirea celei de-a patra și ultimei generații a Adventismului laodicean.

On September 11, 2001, the four rebellions of Laodicean Adventism arrived to test that final generation with the sins of their fathers. On that date God directed His people to return to Jeremiah’s old paths, that they might understand and accept the foundational message represented as Miller’s jewels. If they did so, they would find the latter rain, which Jeremiah called the “rest.” The call to return to the old paths was a repetition of the test that produced the rebellion of 1863.

La data de 11 septembrie 2001, cele patru răzvrătiri ale Adventismului laodicean au sosit spre a pune la încercare acea generație finală prin păcatele părinților lor. În acea zi, Dumnezeu și-a călăuzit poporul să se întoarcă la cărările cele vechi despre care a vorbit Ieremia, pentru ca ei să înțeleagă și să primească mesajul de temelie, reprezentat prin nestematele lui Miller. Dacă făceau astfel, aveau să găsească ploaia târzie, pe care Ieremia a numit-o "odihna". Chemarea de a se întoarce la cărările cele vechi a fost o repetare a încercării care a produs răzvrătirea din 1863.

On September 11, 2001, which is Isaiah’s “day of the east and rough wind” the “song of the vineyard” was to be sung, by those who in Revelation chapter fourteen, verse three and also in chapter fifteen, verse three sing the song of Moses and the Lamb. That song is the Laodicean message that identifies that the former chosen people were then being passed by, for God was then in the process of giving His vineyard to men and women that would bring forth the intended fruits of the vineyard. That vineyard message is the message to Laodicea, which was the message presented by Jones and Waggoner at the rebellion of 1888.

La 11 septembrie 2001, care este „ziua vântului de la răsărit și a vântului aspru” din Isaia, „cântarea viei” trebuia să fie cântată de către aceia care, în Apocalipsa, capitolul paisprezece, versetul trei, și de asemenea în capitolul cincisprezece, versetul trei, cântă cântarea lui Moise și a Mielului. Acea cântare este solia laodiceană, care identifică faptul că fostul popor ales era atunci lăsat deoparte, căci Dumnezeu era atunci în curs de a-Și încredința via unor bărbați și femei care aveau să aducă roadele rânduite ale viei. Acea solie a viei este solia către Laodicea, care a fost solia prezentată de Jones și Waggoner la răzvrătirea din 1888.

On September 11, 2001, the latter rain began, and in the debate of Habakkuk chapter two it identifies a class who presented the message of the two tables, for they had returned to Jeremiah’s old paths and were receiving the “rest and refreshing,” that Isaiah identifies is brought upon those whose methodology is “line upon line.” The debate they were involved in was in opposition to a false latter rain message, represented by the “women weeping for Tammuz,” which encouraged the sleeping Laodicean people with a peace and safety message.

La 11 septembrie 2001 a început ploaia târzie, iar în dezbaterea din capitolul al doilea al lui Habacuc se identifică o clasă care a prezentat mesajul celor două table, căci ei se întorseseră la vechile cărări ale lui Ieremia și primeau „odihna și înviorarea”, pe care Isaia o identifică drept adusă asupra celor a căror metodologie este „rând după rând”. Dezbaterea în care erau implicați era în opoziție cu un fals mesaj al ploii târzii, reprezentat de „femeile care îl plâng pe Tamuz”, care încuraja poporul laodicean adormit cu un mesaj de pace și siguranță.

The peace and safety message claims that it is impossible for men and women not to sin, and therefore God can and will only justify them “in” their sins. The scornful men claim their peace and safety message is the true message of justification by faith, that Jones and Waggoner presented, but it leaves off the truth that he who God justifies, He also sanctifies, for God did not die to save people in their sins, but from their sins.

Mesajul de pace și siguranță susține că este imposibil ca bărbații și femeile să nu păcătuiască și, prin urmare, Dumnezeu nu îi poate și nu îi va îndreptăți decât „în” păcatele lor. Oamenii batjocoritori susțin că mesajul lor de pace și siguranță este adevăratul mesaj al îndreptățirii prin credință, pe care l-au prezentat Jones și Waggoner, dar acesta omite adevărul că pe acela pe care Dumnezeu îl îndreptățește, tot pe acela El îl și sfințește, căci Dumnezeu nu a murit ca să-i mântuiască pe oameni în păcatele lor, ci din păcatele lor.

September 11, 2001, marked the beginning of the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand that concludes with one class receiving the seal of God, as represented by those who sigh and cry for the abominations in the church and in the land, and another class that have turned their backs upon the temple, where the final work of the third angel is being accomplished, and they are bowing to the sun. The history of the Millerites illustrates the history of the movement of the third angel, and in so doing the climax is about the message of the latter rain, and the experience it produces in those who choose to eat.

11 septembrie 2001 a marcat începutul perioadei pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii, care se încheie cu o clasă care primește sigiliul lui Dumnezeu, reprezentată de cei ce suspină și plâng pentru urâciunile din biserică și din țară, și cu o altă clasă care și-a întors spatele templului, unde se săvârșește lucrarea finală a celui de-al treilea înger, și care se închină soarelui. Istoria Milleriților ilustrează istoria mișcării celui de-al treilea înger și, în felul acesta, punctul culminant se referă la mesajul ploii târzii și la experiența pe care acesta o produce în cei care aleg să se hrănească din el.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “An unwillingness to yield up preconceived opinions, and to accept this truth, lay at the foundation of a large share of the opposition manifested at Minneapolis against the Lord’s message through Brethren Waggoner and Jones. By exciting that opposition Satan succeeded in shutting away from our people, in a great measure, the special power of the Holy Spirit that God longed to impart to them. The enemy prevented them from obtaining that efficiency which might have been theirs in carrying the truth to the world, as the apostles proclaimed it after the day of Pentecost. The light that is to lighten the whole earth with its glory was resisted, and by the action of our own brethren has been in a great degree kept away from the world.” Selected Messages, book 1, 235.

> „Refuzul de a renunța la opiniile preconcepute și de a accepta acest adevăr a stat la baza unei mari părți a opoziției manifestate la Minneapolis împotriva soliei Domnului prin frații Waggoner și Jones. Prin stârnirea acelei opoziții, Satana a reușit să țină, într-o mare măsură, departe de poporul nostru puterea specială a Duhului Sfânt pe care Dumnezeu dorea cu ardoare să le-o dăruiască. Vrăjmașul i-a împiedicat să dobândească acea eficiență care ar fi putut fi a lor în ducerea adevărului în lume, așa cum apostolii l-au proclamat după ziua Cincizecimii. Lumina care este menită să lumineze întreg pământul cu slava ei a fost întâmpinată cu împotrivire, iar prin acțiunea propriilor noștri frați a fost, într-o mare măsură, ținută departe de lume.” Mesaje alese, cartea 1, 235.

Back to Articles