Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Five

Cartea lui Daniel - Numărul Optzeci și Cinci

Unveiling the Prophetic Journey: The Divine Connection of Historical Milestones

Dezvăluirea călătoriei profetice: legătura divină a reperelor istorice

Author

Jeff Pippenger

Published

February 18, 2024

Formats

PDF
Word

One hundred and twenty-six years after the rebellion of 1863, in 1989 the last six verses of Daniel eleven were unsealed. The knowledge that was first unsealed that year was the recognition of the reform lines of sacred history, and the revelation that they all paralleled one another. Then in 1992, the light of the last six verses began to unfold. The first public presentations of these truths was in 1994, and the subject was the reform lines. In 1996, a magazine was published titled The Time of the End¸ which identified the last six verses of Daniel eleven.

La o sută douăzeci și șase de ani după rebeliunea din 1863, în 1989 ultimele șase versete din Daniel unsprezece au fost dezpecetluite. Cunoașterea care a fost întâi dezpecetluită în acel an a constat în recunoașterea liniilor de reformă ale istoriei sacre și în descoperirea că toate erau paralele între ele. Apoi, în 1992, lumina ultimelor șase versete a început să se dezvăluie. Primele prezentări publice ale acestor adevăruri au avut loc în 1994, iar subiectul a fost liniile de reformă. În 1996, a fost publicată o revistă intitulată The Time of the End, care a identificat ultimele șase versete din Daniel unsprezece.

1996 was the year that the message was formalized, which is a waymark that parallels the formalization of William Miller’s message in 1831. Miller’s message was the announcement of the opening of the judgment, and the last six verses of Daniel eleven was the announcement of the close of judgment. The subject of Miller’s message was prophetic time as revealed in the Bible. The subject of the last six verses of Daniel eleven was modern Rome (the counterfeit king of the north). The methodology revealed to Miller was his 14 Rules of Prophetic Interpretation. The methodology revealed in 1989, was the “line upon line” of the reform movements.

Anul 1996 a fost anul în care solia a fost formalizată, o piatră de hotar care stă în paralel cu formalizarea soliei lui William Miller în 1831. Solia lui Miller a fost vestirea deschiderii judecății, iar ultimele șase versete din Daniel unsprezece au constituit vestirea închiderii judecății. Subiectul soliei lui Miller a fost timpul profetic, așa cum este descoperit în Biblie. Subiectul ultimelor șase versete din Daniel unsprezece a fost Roma modernă (împăratul de la miazănoapte contrafăcut). Metodologia revelată lui Miller a constat în cele paisprezece Reguli ale sale de interpretare profetică. Metodologia revelată în 1989 a fost principiul „linie peste linie” al mișcărilor de reformă.

Miller’s work included the establishment of the Word of God as authoritative, in contrast with the papal traditions and customs that had been in force in the world for twelve-hundred and sixty years. For this reason, Miller’s message was first published in 1831 (thus formalizing Miller’s message), exactly two hundred and twenty years after the production of the King James Bible. The work of Future for America was the identification of the role of the United States in healing the deadly wound of the papacy at the soon-coming Sunday law. For this reason, The Time of the End magazine was published in 1996 (thus formalizing the message), exactly two hundred and twenty years after the beginning of the United States in 1776.

Lucrarea lui Miller a inclus statuarea Cuvântului lui Dumnezeu drept autoritate, în contrast cu tradițiile și obiceiurile papale care fuseseră în vigoare în lume timp de o mie două sute șaizeci de ani. Din acest motiv, mesajul lui Miller a fost publicat pentru prima dată în 1831 (formalizând astfel mesajul lui Miller), exact două sute douăzeci de ani după apariția Bibliei King James. Lucrarea Future for America a constat în identificarea rolului Statelor Unite în vindecarea rănii de moarte a papalității în cadrul iminentei legi duminicale. Din acest motiv, revista The Time of the End a fost publicată în 1996 (formalizând astfel mesajul), exact două sute douăzeci de ani după înființarea Statelor Unite în 1776.

The recognition of the two hundred and twenty years that tied the theme of each reform movement together with a historical point of reference was not recognized until well after September 11, 2001, for it was not until the third woe arrived at that date that the Lord led his people back to the old paths of Jeremiah chapter six, verse sixteen and seventeen. It was there that the light of the “seven times,” was rediscovered, and as that light developed it became apparent that two hundred and twenty is the number that connects Daniel eight, verses thirteen and fourteen together. In verse thirteen the “chazon” vision of prophetic history is identified, and in verse fourteen the “mareh” vision of “the appearance” is identified. The connection between those two verses is what Gabriel came to teach to Daniel, and Daniel represents the people of God in the last days that come to understand the connection between those two visions.

Recunoașterea celor două sute douăzeci de ani care legau tema fiecărei mișcări de reformă de un punct de referință istoric nu a avut loc decât mult după 11 septembrie 2001, căci abia când al treilea „vai” a sosit la acea dată, Domnul Și-a călăuzit poporul înapoi la căile vechi din Ieremia capitolul șase, versetele șaisprezece și șaptesprezece. Acolo a fost redescoperită lumina „celor șapte vremi”, iar pe măsură ce acea lumină s-a dezvoltat, a devenit evident că două sute douăzeci este numărul care leagă între ele Daniel, capitolul opt, versetele treisprezece și paisprezece. În versetul treisprezece este identificată viziunea „chazon” a istoriei profetice, iar în versetul paisprezece este identificată viziunea „mareh” a „arătării”. Legătura dintre acele două versete este ceea ce a venit Gabriel să-l învețe pe Daniel, iar Daniel reprezintă poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, care ajunge să înțeleagă legătura dintre acele două viziuni.

Verse thirteen’s vision represents the “seven times” (twenty-five hundred and twenty years), and verse fourteen’s vision represents the twenty-three hundred days (years). The “seven times” against the southern kingdom of Judah, which represents Judah, Jerusalem and the sanctuary, began in 677 BC, and the twenty-three hundred years identifying the restoration of Jerusalem and the sanctuary began in 457 BC.

Vedenia versetului treisprezece reprezintă „cele șapte vremi” (două mii cinci sute douăzeci de ani), iar vedenia versetului paisprezece reprezintă cele două mii trei sute de zile (ani). „Cele șapte vremi” împotriva împărăției de sud a lui Iuda, care reprezintă Iuda, Ierusalimul și sanctuarul, au început în 677 î.Hr., iar cei două mii trei sute de ani care identifică restaurarea Ierusalimului și a sanctuarului au început în 457 î.Hr.

Two hundred and twenty years ties these two visions together, and the number two hundred and twenty was recognized to be a symbol of the connection between the trampling down of the host and sanctuary, by the desolating powers of paganism and papalism, that is represented as a scattering and God’s indignation. The two hundred and twenty years tied the vision of the satanic work of trampling down the sanctuary together with the vision of the godly work of restoring the same temple. The two hundred and twenty years therefore is a symbol that represents a sacred connection.

Două sute douăzeci de ani leagă aceste două viziuni între ele, iar numărul două sute douăzeci a fost recunoscut ca simbol al legăturii dintre călcarea în picioare a oastei și a sanctuarului de către puterile pustiitoare ale păgânismului și ale papalității, fapt reprezentat ca împrăștiere și ca mânia lui Dumnezeu. Cei două sute douăzeci de ani au unit viziunea lucrării satanice de călcare în picioare a sanctuarului cu viziunea lucrării dumnezeiești de restaurare a aceluiași templu. Prin urmare, această perioadă de două sute douăzeci de ani este un simbol care reprezintă o legătură sacră.

Just as the Millerite movement ended at the rebellion of 1863, and then one hundred and twenty six years later the movement of the third angel arrived, thus emphasizing that the two movements were connected by the symbolism of the “seven times” (one hundred and twenty-six), the two hundred and twenty years connected Miller’s establishment of the Bible message in 1831, with the production of the King James Bible in 1611, so too the same period of time connected Future for America with the beginning of America, as it identified the end of America.

Așa cum mișcarea millerită s-a încheiat odată cu rebeliunea din 1863, iar apoi, o sută douăzeci și șase de ani mai târziu, a sosit mișcarea celui de-al treilea înger, subliniind astfel că cele două mișcări erau legate prin simbolismul „de șapte ori” (o sută douăzeci și șase), tot astfel cei două sute douăzeci de ani au legat stabilirea de către Miller a soliei biblice în 1831 de publicarea Bibliei King James în 1611; la fel, aceeași perioadă de timp a legat Future for America de începutul Americii, întrucât ea a identificat sfârșitul Americii.

On October 22, 1844, the Messenger of the Covenant suddenly came to the temple He had raised up in forty-six years from 1798, the end of the first indignation, until 1844, the end of the last indignation. His entrance into the temple had been preceded by the outpouring of the Holy Spirit in the movement of the Midnight Cry, which had been prefigured by the triumphal entry of Christ into Jerusalem. Those two witnesses establish that when the Midnight Cry movement is repeated in the last days, Christ will have raised up the temple of the one hundred and forty-four thousand. The two movements where the Midnight Cry of the parable of the ten virgins is fulfilled are parallel to each other.

La 22 octombrie 1844, Solul Legământului a venit pe neașteptate la templul pe care îl ridicase de-a lungul celor patruzeci și șase de ani, din 1798, sfârșitul celei dintâi mânii, până în 1844, sfârșitul celei din urmă mânii. Intrarea Sa în templu fusese precedată de revărsarea Duhului Sfânt în cadrul mișcării Strigătului de la miezul nopții, care fusese prefigurată de intrarea triumfală a lui Hristos în Ierusalim. Acei doi martori stabilesc că, atunci când mișcarea Strigătului de la miezul nopții se repetă în zilele din urmă, Hristos va fi ridicat templul celor o sută patruzeci și patru de mii. Cele două mișcări în care se împlinește Strigătul de la miezul nopții din pilda celor zece fecioare sunt paralele între ele.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> Mi se indică adesea pilda celor zece fecioare, dintre care cinci erau înțelepte, iar cinci nechibzuite. Această pildă a fost și va fi împlinită întocmai, după literă, căci are o aplicare specială pentru timpul acesta și, asemenea soliei îngerului al treilea, a fost împlinită și va continua să fie adevăr prezent până la încheierea timpului. Review and Herald, 19 august 1890.

The history of the Millerites (the movement of the first angel), represents an escalating manifestation of the power of God that began when the book of Daniel was unsealed in 1798. The power increased when the angel of Revelation ten descended on August 11, 1840. Then the first disappointment of April 19, 1844 arrived, and ultimately led to the outpouring of the Holy Spirit at the Exeter camp meeting beginning on August 12, 1844 and continued to spread like a tidal wave over the land until October 22, 1844.

Istoria mileriților (mișcarea primului înger) reprezintă o manifestare crescândă a puterii lui Dumnezeu, care a început când cartea lui Daniel a fost desigilată în 1798. Puterea a sporit când îngerul din Apocalipsa 10 a coborât la 11 august 1840. Apoi a sosit prima dezamăgire din 19 aprilie 1844 și, în cele din urmă, a condus la revărsarea Duhului Sfânt la adunarea de tabără de la Exeter, începând cu 12 august 1844, și a continuat să se răspândească asemenea unui val de maree peste întreaga țară până la 22 octombrie 1844.

The history of Future for America (the movement of the third angel), represents an escalating manifestation of the power of God that began when the book of Daniel was unsealed in 1989. The power increased when the angel of Revelation eighteen descended on September 11, 2001. Then the first disappointment of July 18, 2020 arrived, which will ultimately lead to the outpouring of the Holy Spirit which will continue to spread like wildfire over the earth until Michael stands up and human probation closes.

Istoria Future for America (mișcarea Îngerului al Treilea) reprezintă o manifestare tot mai accentuată a puterii lui Dumnezeu, care a început când cartea lui Daniel a fost despecetluită în 1989. Puterea a sporit când îngerul din Apocalipsa optsprezece a coborât la 11 septembrie 2001. Apoi a sosit prima dezamăgire din 18 iulie 2020, care, în cele din urmă, va conduce la revărsarea Duhului Sfânt, care va continua să se răspândească precum un foc de pădure peste pământ până când Mihail se va ridica și timpul de probă al omenirii se va încheia.

On October 22, 1844, several prophecies were fulfilled, thus identifying that at the soon-coming Sunday law, several prophecies will again be fulfilled. One of those prophecies is the tarrying of the vision as represented in Habakkuk chapter two. Habakkuk chapter two identified the experience of both the movement of the first and third angels. Both movements are confronted with a debate over correct biblical methodology that is accomplished between those representatives of the movement and the former chosen people who are being passed by during the process of the debate.

La 22 octombrie 1844, mai multe profeții s-au împlinit, indicând astfel că, odată cu apropiata lege duminicală, mai multe profeții se vor împlini din nou. Una dintre aceste profeții este zăbovirea vedeniei, așa cum este reprezentată în Habacuc, capitolul doi. Habacuc, capitolul doi, a identificat experiența atât a mișcării primului înger, cât și a mișcării celui de-al treilea înger. Ambele mișcări sunt confruntate cu o dezbatere asupra metodologiei biblice corecte, dezbatere care are loc între acei reprezentanți ai mișcării și fostul popor ales, care este lăsat deoparte pe parcursul procesului dezbaterii.

The message that was to be defended by the watchmen of the first angel’s history was the identification of the truths (Miller’s jewels), that ultimately were represented upon the two sacred charts of 1843 and 1850. In the process of the debate there would be a disappointment that marked a separation from the two antagonistic classes, and a call for deeper consecration to the faithful.

Mesajul care trebuia să fie apărat de străjerii istoriei primului înger era identificarea adevărurilor (giuvaerurile lui Miller), care, în cele din urmă, au fost reprezentate pe cele două planșe sacre din 1843 și 1850. În cursul dezbaterii avea să se producă o dezamăgire care a marcat o despărțire între cele două clase antagoniste și o chemare adresată credincioșilor la o consacrare mai profundă.

Then Habakkuk identifies the distinction between the two classes involved in the testing process of the foundational truths. That testing process, which included the debate between the two classes that fell silent on October 22, 1844, ended right where Habakkuk chapter two ended.

Apoi, Habacuc identifică distincția dintre cele două clase implicate în procesul de testare a adevărurilor fundamentale. Acel proces de testare, care a inclus dezbaterea dintre cele două clase ce a amuțit la 22 octombrie 1844, s-a încheiat chiar acolo unde s-a încheiat capitolul doi din Habacuc.

> But the Lord is in his holy temple: let all the earth keep silence before him. Habakkuk 2:20.

> Dar Domnul este în templul Său cel sfânt: tot pământul să tacă înaintea Lui. Habacuc 2:20.

The Lord suddenly entered His Millerite temple, and all the earth was then to keep silence, for the antitypical Day of Atonement had arrived and the judgment of the dead had begun. The prophetic history of Habakkuk chapter two ended on October 22, 1844, and Jesus always identifies the end of a thing with the beginning of a thing. The beginning of the two visions of twenty-five hundred and twenty years of trampling down the sanctuary and host, and the vision of the restoration of the sanctuary and host, began together, but separated by two hundred and twenty years, and when they ended, they were identified as ended, in Habakkuk chapter TWO verse TWENTY.

Domnul a intrat pe neașteptate în templul Său millerit, iar tot pământul trebuia atunci să păstreze tăcerea, căci sosise Ziua Ispășirii antitipice și începuse judecata morților. Istoria profetică din capitolul doi al lui Habacuc s-a încheiat la 22 octombrie 1844, iar Isus identifică întotdeauna sfârșitul unui lucru cu începutul unui lucru. Cele două viziuni — viziunea celor două mii cinci sute douăzeci de ani de călcare în picioare a sanctuarului și a oștirii, și viziunea restaurării sanctuarului și a oștirii — au început împreună, dar despărțite prin două sute douăzeci de ani, iar când s-au încheiat, au fost identificate ca încheiate în Habacuc capitolul DOI, versetul DOUĂZECI.

At the soon-coming Sunday law, several prophecies will be fulfilled. One of those prophecies is the tarrying of the vision as represented in Habakkuk chapter two. Habakkuk chapter two identifies the experience of both the movement of the first and third angels. Both movements are confronted with a debate over correct biblical methodology that is accomplished between those representatives of the movement and the former chosen people who are being passed by during the process of the debate.

Odată cu apropiata instaurare a legii duminicale, se vor împlini mai multe profeții. Una dintre aceste profeții este întârzierea vedeniei, așa cum este reprezentată în Habacuc, capitolul doi. Habacuc, capitolul doi, identifică experiența atât a mișcării primului înger, cât și a mișcării celui de-al treilea înger. Ambele mișcări sunt confruntate cu o dezbatere privind metodologia biblică corectă, dezbatere care are loc între acei reprezentanți ai mișcării și fostul popor ales, care este ocolit pe parcursul desfășurării dezbaterii.

The message that is to be defended by the watchmen of the third angel’s history is the identification of the truths (Miller’s jewels), that ultimately were represented upon the two sacred charts of 1843 and 1850. In the process of the debate there was a disappointment that marked a separation between the two antagonistic classes, and a call for deeper consecration to the faithful. Then Habakkuk identifies the distinction between the two classes involved in the testing process of the foundational truths. That testing process, which was represented by the debate between the two classes, will fully end at the soon-coming Sunday law, right where Habakkuk chapter two ended.

Mesajul care trebuie apărat de străjerii istoriei îngerului al treilea constă în identificarea adevărurilor (nestematele lui Miller), care, în cele din urmă, au fost reprezentate pe cele două hărți sacre din 1843 și 1850. În cursul dezbaterii a avut loc o dezamăgire care a marcat o separare între cele două clase antagonice și un apel la o consacrare mai profundă adresat credincioșilor. Apoi, Habacuc identifică deosebirea dintre cele două clase implicate în procesul de probare a adevărurilor fundamentale. Acel proces de probare, care a fost reprezentat de dezbaterea dintre cele două clase, se va încheia pe deplin odată cu apropiata Lege duminicală, chiar acolo unde s-a încheiat capitolul al doilea din Habacuc.

> But the Lord is in his holy temple: let all the earth keep silence before him. Habakkuk 2:20.

> Dar Domnul este în templul Său cel sfânt: tot pământul să tacă înaintea Lui. Habacuc 2:20.

The Lord will suddenly enter the temple of the one hundred and forty-four thousand, and all the earth will then keep silence, for the antitypical Day of Atonement will reach the judgment of the living. The prophetic history of Habakkuk chapter two ends at the soon coming Sunday law, and Jesus always identifies the end of a thing with the beginning of a thing.

Domnul va intra pe neașteptate în templul celor o sută patruzeci și patru de mii, iar tot pământul își va păstra atunci tăcerea, căci Ziua Ispășirii antitipice va ajunge la judecata celor vii. Istoria profetică a capitolului al doilea din Habacuc se încheie odată cu apropiata lege duminicală, iar Isus identifică întotdeauna sfârșitul unui lucru cu începutul unui lucru.

The judgment of the living began on September 11, 2001, but the judgment is a process. That process begins with the house of God, and then reaches a point where judgment comes upon those outside of the house of God. When the great buildings of New York City were brought down the judgment represented by the sealing angel going through Jerusalem and placing a mark upon those who sigh and cry for the abominations that are done in the church, and also the abominations done in the land began. At the soon coming Sunday law Christ will have finished the work of erecting the temple of the one hundred and forty-four thousand, and the destroying angels will bring judgment upon Jerusalem.

Judecata celor vii a început la 11 septembrie 2001, dar judecata este un proces. Acest proces începe cu casa lui Dumnezeu și apoi ajunge la un punct în care judecata vine asupra celor din afara casei lui Dumnezeu. Când marile clădiri ale orașului New York au fost dărâmate, a început judecata reprezentată de îngerul pecetluirii, care trece prin Ierusalim și pune un semn asupra celor ce suspină și plâng pentru urâciunile săvârșite în biserică, precum și pentru urâciunile săvârșite în țară. La apropiata instaurare a legii duminicale, Hristos va fi încheiat lucrarea de zidire a templului celor o sută patruzeci și patru de mii, iar îngerii nimicitori vor aduce judecata asupra Ierusalimului.

The one hundred and forty-four thousand are then lifted up as an ensign, and the judgment of the living commences for the other flock, represented by Edom, Moab and the chief of the children of Ammon in Daniel chapter eleven, verse forty-one.

Cei o sută patruzeci și patru de mii sunt apoi înălțați ca un stindard, iar pentru cealaltă turmă începe judecata celor vii, reprezentată de Edom, Moab și căpetenia fiilor lui Amon în Daniel, capitolul unsprezece, versetul patruzeci și unu.

Whether considering the Millerite movement of the first angel or the mighty movement of the third angel, the complete history of the reformatory movement represents an escalating revelation of truth, which culminates with the outpouring of the Holy Spirit. The outpouring of the Holy Spirit is the focus of the prophecies of the last days. This is why the foolish virgins have no oil and the wise do. The oil is the rain.

Fie că avem în vedere mișcarea millerită a primului înger, fie mișcarea puternică a îngerului al treilea, întreaga istorie a mișcării de reformă reprezintă o revelație progresivă a adevărului, care culminează cu revărsarea Duhului Sfânt. Revărsarea Duhului Sfânt este punctul central al profețiilor zilelor de pe urmă. Acesta este motivul pentru care fecioarele neînțelepte nu au untdelemn, iar cele înțelepte au. Untdelemnul este ploaia.

> They say, If a man put away his wife, and she go from him, and become another man’s, shall he return unto her again? shall not that land be greatly polluted? but thou hast played the harlot with many lovers; yet return again to me, saith the Lord. Lift up thine eyes unto the high places, and see where thou hast not been lien with. In the ways hast thou sat for them, as the Arabian in the wilderness; and thou hast polluted the land with thy whoredoms and with thy wickedness. Therefore the showers have been withholden, and there hath been no latter rain; and thou hadst a whore’s forehead, thou refusedst to be ashamed. Wilt thou not from this time cry unto me, My father, thou art the guide of my youth? Jeremiah 3:1–4.

> Se zice: Dacă un bărbat își lasă soția, iar ea pleacă de la el și devine a altui bărbat, se va mai întoarce el la ea? Oare nu va fi țara aceea cu totul pângărită? Dar tu te-ai desfrânat cu mulți amanți; și totuși, întoarce-te iarăși la Mine, zice Domnul. Ridică-ți ochii spre locurile înalte și vezi unde n-ai curvit. Pe drumuri ai stat la pândă după ei, ca un arab în pustiu; și ai pângărit țara cu curviile tale și cu nelegiuirea ta. De aceea ploile au fost oprite și n-a fost ploaie târzie; dar tu ai avut frunte de curvă, n-ai vrut să te rușinezi. Nu vei striga oare de acum înainte către Mine: Tată, Tu ești călăuza tinereții mele? Ieremia 3:1-4.

In the passage (and all the prophets speak of the last days), God identifies that His people have played the harlot, to the point that they have a whore’s forehead. The whore of the last days is the papal power, and the forehead represents a purposeful decision. God’s people of the last days are wicked, but God is offering a final call, though they have reached a point where they have come to the same decision as the whore. They have developed a character represented by the fourth generation, where they are prepared to worship the sun as represented in the fourth generation of Ezekiel chapter eight.

În acest pasaj (și toți profeții vorbesc despre zilele de pe urmă), Dumnezeu identifică faptul că poporul Său a curvit, până într-acolo încât are fruntea unei desfrânate. Desfrânata zilelor de pe urmă este puterea papală, iar fruntea reprezintă o decizie deliberată. Poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă este nelegiuit, dar Dumnezeu le adresează o chemare finală, deși au ajuns în punctul în care au luat aceeași decizie ca desfrânata. Și-au format un caracter reprezentat de a patra generație, în care sunt pregătiți să se închine soarelui, așa cum este reprezentat în a patra generație din Ezechiel, capitolul opt.

> “The time has come for the true light to shine amid moral darkness. The third angel’s message has been sent forth to the world, warning men against receiving the mark of the beast or of his image in their foreheads or in their hands. To receive this mark means to come to the same decision as the beast has done, and to advocate the same ideas, in direct opposition to the word of God. Of all who receive this mark, God says, ‘The same shall drink of the wine of the wrath of God, which is poured out without mixture into the cup of his indignation; and he shall be tormented with fire and brimstone in the presence of the holy angels, and in the presence of the Lamb.’” Review and Herald, July 13, 1897.

> A sosit vremea ca lumina adevărată să strălucească în mijlocul întunericului moral. Solia îngerului al treilea a fost trimisă în lume, avertizându-i pe oameni împotriva primirii semnului fiarei sau al chipului ei în frunțile lor ori în mâinile lor. A primi acest semn înseamnă a ajunge la aceeași hotărâre la care a ajuns fiara și a susține aceleași idei, în opoziție directă față de Cuvântul lui Dumnezeu. Despre toți cei ce primesc acest semn, Dumnezeu spune: „Acela va bea din vinul mâniei lui Dumnezeu, turnat neamestecat în paharul indignării Lui; și va fi chinuit cu foc și cu pucioasă înaintea îngerilor sfinți și înaintea Mielului.” Review and Herald, 13 iulie 1897.

Jeremiah is identifying God’s people of the last days as already possessing the whore’s forehead. They are on the verge of receiving the mark of the beast for they are “wicked.” In the passage just cited Sister White continues:

Ieremia identifică poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă ca având deja fruntea desfrânatei. Ei sunt pe punctul de a primi semnul fiarei, căci sunt "nelegiuiți". În pasajul tocmai citat, Sora White continuă:

> “If the light of truth has been presented to you, revealing the Sabbath of the fourth commandment, and showing that there is no foundation in the word of God for Sunday observance, and yet you still cling to the false Sabbath, refusing to keep holy the Sabbath which God calls ‘My holy day,’ you receive the mark of the beast. When does this take place?—When you obey the decree that commands you to cease from labor on Sunday and worship God, while you know that there is not a word in the Bible showing Sunday to be other than a common working-day, you consent to receive the mark of the beast, and refuse the seal of God. If we receive this mark in our foreheads or in our hands, the judgments pronounced against the disobedient must fall upon us. But the seal of the living God is placed upon those who conscientiously keep the Sabbath of the Lord.

> Dacă ți-a fost prezentată lumina adevărului, care îți descoperă Sabatul poruncii a patra și arată că nu există temei în Cuvântul lui Dumnezeu pentru păzirea duminicii, și totuși continui să te ții de Sabatul fals, refuzând să sfințești Sabatul pe care Dumnezeu îl numește „Ziua Mea sfântă”, primești semnul fiarei. Când are loc aceasta? — Când te supui decretului care îți poruncește să încetezi lucrul în ziua de duminică și să te închini lui Dumnezeu, deși știi că nu există niciun cuvânt în Biblie care să arate că duminica este altceva decât o zi obișnuită de lucru, consimți să primești semnul fiarei și refuzi pecetea lui Dumnezeu. Dacă primim acest semn pe frunte sau pe mână, judecățile pronunțate împotriva neascultătorilor trebuie să cadă asupra noastră. Dar pecetea Dumnezeului celui viu este așezată asupra celor care păzesc cu conștiinciozitate Sabatul Domnului.

> “‘And God saw that the wickedness of man was great in the earth, and that every imagination of the thoughts of his heart was only evil continually…. The earth also was corrupt before God, and the earth was filled with violence…. And God said unto Noah, The end of all flesh is come before me; for the earth is filled with violence through them; and, behold, I will destroy them with the earth.’ They were to be cut off because they had polluted the earth which God created to be enjoyed by a righteous people.

> 'Și Dumnezeu a văzut că răutatea omului era mare pe pământ și că toate întocmirile gândurilor inimii lui erau numai rău necontenit.... Pământul era de asemenea stricat înaintea lui Dumnezeu, și pământul era plin de silnicie.... Și Dumnezeu a zis lui Noe: Sfârșitul a tot trupul a venit înaintea Mea; căci pământul este plin de silnicie din pricina lor; și iată, îi voi nimici împreună cu pământul.' Ei urmau să fie nimiciți, pentru că pângăriseră pământul pe care Dumnezeu l-a creat spre bucuria unui popor neprihănit.

> “‘As it was in the days of Noah,’ declared Christ, ‘so shall it be also in the days of the Son of Man.’ And is it not so? Anyone who will look into the daily papers may see a long list of crimes—drunkenness, theft, robbery, embezzlement, murder. Sometimes whole families are murdered, that man’s desires to possess money or goods that do not belong to him may be gratified. The world is indeed becoming as it was in the days of Noah, because men openly disregard God’s commands.” Review and Herald, July 13, 1897.

> „Așa cum a fost în zilele lui Noe”, a spus Hristos, „tot așa va fi și în zilele Fiului Omului.” Și nu este oare așa? Oricine va arunca o privire în ziarele cotidiene poate vedea o lungă listă de infracțiuni — beție, furt, tâlhărie, delapidare, omor. Uneori întregi familii sunt ucise, pentru ca dorințele omului de a poseda bani sau bunuri care nu-i aparțin să fie satisfăcute. Lumea devine, într-adevăr, ca în zilele lui Noe, pentru că oamenii nesocotesc pe față poruncile lui Dumnezeu. Review and Herald, 13 iulie 1897.

Jeremiah is identifying God’s people of the last days that are about to bow down to the sun, and when he does so he identifies that “the showers have been withholden, and there hath been no latter rain; and thou hadst a whore’s forehead, thou refusedst to be ashamed.” The “wicked” of God’s people in the last days are receiving no latter rain, and they refuse to be ashamed, for their thoughts have become continually evil, as represented by the history of Noah, and also by the chambers of imagery in the second abomination of Ezekiel chapter eight.

Ieremia identifică poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă care este pe punctul de a se pleca înaintea soarelui, iar când face aceasta el arată că „ploile au fost reținute și nu a fost ploaie târzie; iar tu aveai fruntea unei desfrânate, ai refuzat să te rușinezi.” „Răii” din poporul lui Dumnezeu în zilele de pe urmă nu primesc ploaia târzie și refuză să se rușineze, căci gândurile lor au ajuns neîncetat rele, așa cum este reprezentat de istoria lui Noe și, de asemenea, de odăile cu imagini din a doua urâciune din capitolul opt al lui Ezechiel.

Jeremiah points the unashamed wicked of God’s people in the last days to “cry” “from” that “time” to “the guide of” their “youth.” The guide of the youth of Adventism was the two tables of Habakkuk and the jewels represented thereon. The only hope for breaking out of the wickedness that is about to bring eternal death upon the wicked of God’s people in the last days is to cry unto the God who was the guide at the beginning, which arrived at “the time of the end” in 1798.

Ieremia îi îndreaptă pe cei răi nerușinați ai poporului lui Dumnezeu din zilele din urmă spre a "striga" "din" acel "timp" către "călăuzitorul tinereții" lor. Călăuzitorul tinereții Adventismului l-au constituit cele două table ale lui Habacuc și nestematele reprezentate pe ele. Singura nădejde de a ieși din nelegiuirea care este pe cale să aducă moartea veșnică asupra celor răi ai poporului lui Dumnezeu în zilele din urmă este să strige către Dumnezeul care a fost călăuzitor la început, început care a sosit la "timpul sfârșitului" în 1798.

The issue in the history of the first or third angel is whether you receive or do not receive the latter rain. The latter rain began when the nations were angered on September 11, 2001.

Chestiunea, în istoria primului sau celui de-al treilea înger, este dacă primești sau nu primești ploaia târzie. Ploaia târzie a început când neamurile s-au mâniat la 11 septembrie 2001.

> “At that time, while the work of salvation is closing, trouble will be coming on the earth, and the nations will be angry, yet held in check so as not to prevent the work of the third angel. At that time the ‘latter rain,’ or refreshing from the presence of the Lord, will come, to give power to the loud voice of the third angel, and prepare the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.” Early Writings, 85.

> În acel timp, pe când lucrarea mântuirii se încheie, va veni strâmtorare pe pământ, iar neamurile se vor mânia, dar vor fi ținute în frâu, ca să nu împiedice lucrarea celui de-al treilea înger. În acel timp, „ploaia târzie”, sau înviorarea de la fața Domnului, va veni, pentru a da putere glasului cel tare al celui de-al treilea înger și pentru a-i pregăti pe sfinți să poată sta în picioare în perioada când cele șapte plăgi de pe urmă vor fi vărsate. Scrieri timpurii, 85.

The “latter rain,” which is also identified as “the refreshing,” began when the nations were angered, and at that time “the work of salvation” began to close. The four angels of Revelation seven hold the four winds in check while the sealing of the one hundred and forty-four thousand is accomplished, and in Ezekiel chapter nine, that work is represented by angels placing a mark upon those who sigh and cry for the abominations done in Jerusalem. On September 11, 2001 the angels began the closing work of placing a mark upon the foreheads of the one hundred and forty-four thousand.

„Ploaia târzie”, care este de asemenea identificată drept „înviorarea”, a început când neamurile s-au mâniat, iar în acel timp „lucrarea mântuirii” a început să se încheie. Cei patru îngeri din Apocalipsa, capitolul șapte, țin în frâu cele patru vânturi, în vreme ce pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii este împlinită, iar în Ezechiel, capitolul nouă, acea lucrare este reprezentată de îngeri care pun un semn asupra celor ce suspină și gem din pricina urâciunilor săvârșite în Ierusalim. La 11 septembrie 2001, îngerii au început lucrarea de încheiere a punerii unui semn pe frunțile celor o sută patruzeci și patru de mii.

The closing work of the third angel is accomplished during the outpouring of the latter rain, which is also “the refreshing”, which is a message.

Lucrarea de încheiere a celui de-al treilea înger se împlinește în timpul revărsării ploii târzii, care este, de asemenea, „înviorarea”, care este o solie.

> To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. Isaiah 28:12.

> Căruia i-a zis: Aceasta este odihna prin care îl puteți odihni pe cel ostenit; și aceasta este înviorarea; dar ei n-au voit să asculte. Isaia 28:12.

The message they refuse to hear in Isaiah is the message that is delivered by stammering tongues, and is the testing message that represents the methodology of “line upon line.”

Mesajul la care ei refuză să ia aminte în Isaia este mesajul vestit prin limbi bâlbâitoare și este mesajul de încercare care reprezintă metodologia "rând după rând".

> But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. Because ye have said, We have made a covenant with death, and with hell are we at agreement; when the overflowing scourge shall pass through, it shall not come unto us: for we have made lies our refuge, and under falsehood have we hid ourselves. Isaiah 28:13–15.

> Dar cuvântul Domnului le-a fost: poruncă peste poruncă, poruncă peste poruncă; rând peste rând, rând peste rând; puțin aici, puțin acolo; ca să meargă, să cadă îndărăt, să se sfărâme, să fie prinși în laț și luați. De aceea, ascultați cuvântul Domnului, voi, bărbați batjocoritori, care cârmuiți poporul acesta care este în Ierusalim. Pentru că ați zis: Am încheiat un legământ cu moartea, și cu iadul suntem în învoială; când va trece biciul năvălitor, nu va ajunge până la noi: căci ne-am luat minciuna drept adăpost și ne-am ascuns sub înșelăciune. Isaia 28:13-15.

The Word of the Lord, which is the message of the rest and refreshing (the latter rain), that causes them to “go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken,” is given to “the scornful men, which rule this people which is in Jerusalem.” Jerusalem is where the angels mark those who sigh and cry, and the ancient men who have betrayed their trust are the first to fall.

Cuvântul Domnului, care este solia odihnei și a înviorării (ploaia târzie), care îi face „să meargă, și să cadă pe spate, și să se sfărâme, și să fie prinși în laț, și să fie luați”, este dat „bărbaților batjocoritori, care cârmuiesc acest popor care este în Ierusalim”. Ierusalimul este locul unde îngerii îi însemnează pe cei care suspină și plâng, iar bătrânii care și-au trădat încredințarea sunt cei dintâi care cad.

> “The mark of deliverance has been set upon those ‘that sigh and that cry for all the abominations that be done.’ Now the angel of death goes forth, represented in Ezekiel’s vision by the men with the slaughtering weapons, to whom the command is given: ‘Slay utterly old and young, both maids, and little children, and women: but come not near any man upon whom is the mark; and begin at My sanctuary.’ Says the prophet: ‘They began at the ancient men which were before the house.’ Ezekiel 9:1–6. The work of destruction begins among those who have professed to be the spiritual guardians of the people. The false watchmen are the first to fall. There are none to pity or to spare. Men, women, maidens, and little children perish together.” The Great Controversy, 656.

> Semnul izbăvirii a fost pus asupra celor „care suspină și gem pentru toate urâciunile care se săvârșesc.” Acum îngerul morții iese, reprezentat în vedenia lui Ezechiel de oamenii cu uneltele de măcel, cărora li se dă porunca: „Nimiciți cu desăvârșire pe bătrân și pe tânăr, pe fecioare, pe copilași și pe femei; dar să nu vă apropiați de niciun om asupra căruia este semnul; și începeți de la sanctuarul Meu.” Zice profetul: „Au început cu bărbații cei bătrâni care erau înaintea casei.” Ezechiel 9:1-6. Lucrarea nimicirii începe în mijlocul acelora care au pretins că sunt ocrotitorii spirituali ai poporului. Străjerii mincinoși sunt cei dintâi care cad. Nu se arată nici milă, nici cruțare. Bărbați, femei, fecioare și copilași pier împreună. Marea controversă, 656.

We will continue to address the increase of knowledge that arrived in 1989, in the next article.

Vom continua, în articolul următor, să abordăm sporirea cunoașterii care a survenit în 1989.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> „Cel ce vede dincolo de suprafață, care citește inimile tuturor oamenilor, spune despre cei care au avut o mare lumină: ‘Nu sunt mâhniți și uimiți din pricina stării lor morale și spirituale.’ Da, și-au ales căile lor, iar sufletul lor își găsește plăcerea în urâciunile lor. Și Eu voi alege amăgirile lor și voi aduce peste ei temerile lor; fiindcă atunci când am chemat, nimeni n-a răspuns; când am vorbit, n-au auzit; ci au făcut rău înaintea ochilor Mei și au ales ceea ce nu Mi-a plăcut.’ ‘Dumnezeu le va trimite o puternică amăgire, ca să creadă o minciună,’ fiindcă ‘n-au primit dragostea adevărului, ca să fie mântuiți,’ ‘ci au găsit plăcere în nelegiuire.’ Isaia 66:3, 4; 2 Tesaloniceni 2:11, 10, 12.”

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> Învățătorul ceresc a întrebat: „Ce înșelăciune mai puternică poate amăgi mintea decât pretenția că zidești pe temelia cea dreaptă și că Dumnezeu îți primește faptele, când, în realitate, înfăptuiești multe lucruri potrivit politicii lumești și păcătuiești împotriva lui Iehova? O, este o mare înșelăciune, o amăgire fascinantă, care pune stăpânire pe minți, când oamenii care au cunoscut odinioară adevărul iau forma evlaviei drept duhul și puterea ei; când își închipuie că sunt bogați, s-au îmbogățit și nu au nevoie de nimic, pe când, în realitate, au nevoie de toate.” Mărturii, volumul 8, 249, 250.

Back to Articles