Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Twelve

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană - Numărul doisprezece

Number Twelve

Numărul Doisprezece

Author

Jeff Pippenger

Published

December 17, 2025

Formats

PDF
Word

My desire is to set forth the prophetic testimony of Joel in such a fashion that Joel’s testimony can be recognized in what Peter was saying and doing at Pentecost. I am certain the Bible is clear about what Peter was doing and saying at Pentecost, but I am seeking to understand what Peter was prophetically typifying in the history of the latter rain, when he placed the message of Pentecost in the terms of a fulfillment of the book of Joel.

Dorința mea este să expun mărturia profetică a lui Ioel într-o asemenea manieră încât mărturia lui Ioel să poată fi recunoscută în ceea ce Petru spunea și făcea la Cincizecime. Sunt încredințat că Biblia este limpede cu privire la ceea ce Petru făcea și spunea la Cincizecime, dar caut să înțeleg ce anume preînchipuia profetic Petru în istoria ploii târzii, atunci când a exprimat mesajul Cincizecimii în termenii unei împliniri a cărții lui Ioel.

Peter is a symbol of the remnant people of God, and is not only illustrated at Pentecost, but also at Caesarea Philippi in Matthew 16. Caesarea Philippi is located in verses thirteen through fifteen of Daniel eleven, three verses which set forth a battle that was first fulfilled during the historical period when Caesarea Philippi was named Panium. Verses thirteen through fifteen precede verse sixteen, which identifies the Sunday law in the United States. Verse ten identifies the collapse of the Soviet Union in 1989. Verses ten to sixteen of Daniel eleven represent 1989 unto the Sunday law, and that period is the “hidden history” of verse forty of the same chapter.

Petru este un simbol al rămășiței poporului lui Dumnezeu și nu este ilustrat doar la Cincizecime, ci și la Cezareea lui Filip, în Matei 16. Cezareea lui Filip este localizată în versetele 13-15 din Daniel 11, trei versete care prezintă o bătălie care a fost împlinită pentru prima dată în perioada istorică în care Cezareea lui Filip se numea Panium. Versetele 13-15 preced versetul 16, care identifică legea duminicală în Statele Unite. Versetul 10 identifică prăbușirea Uniunii Sovietice în 1989. Versetele 10-16 din Daniel 11 reprezintă perioada de la 1989 până la legea duminicală, iar acea perioadă este "istoria ascunsă" a versetului 40 din același capitol.

## The Hidden History in BOLDFACE

Istoria ascunsă cu caractere aldine

## 1798

1798

> And at the time of the end shall the king of the south push at him:

> Iar la vremea sfârșitului, împăratul de la miazăzi îl va împunge:

## 1989

1989

> But his sons shall be stirred up, and shall assemble a multitude of great forces: and the king of the north shall come against him like a whirlwind, with chariots, and with horsemen, and with many ships; and he shall enter into the countries, and shall overflow and pass over. and one shall certainly come, and overflow, and pass through: then shall he return, and be stirred up, even to his fortress.

> Dar fiii lui se vor stârni și vor aduna o mare mulțime de oștiri puternice: și împăratul de la miazănoapte va veni împotriva lui ca un vârtej, cu care de luptă, cu călăreți și cu multe corăbii; și va intra în țări, și va năvăli și va trece peste ele. Și unul va veni negreșit, și va năvăli și va trece: apoi se va întoarce și se va stârni, chiar până la cetățuia lui.

## 2014 the battle of Raphia

2014 Bătălia de la Rafia

> And the king of the south shall be moved with choler, and shall come forth and fight with him, even with the king of the north: and he shall set forth a great multitude; but the multitude shall be given into his hand. And when he hath taken away the multitude, his heart shall be lifted up; and he shall cast down many ten thousands: but he shall not be strengthened by it.

> Și împăratul de la miazăzi se va aprinde de mânie, va ieși și se va lupta cu el, chiar cu împăratul de la miazănoapte; iar împăratul de la miazănoapte va ridica o mare oaste, dar oastea va fi dată în mâna împăratului de la miazăzi. Și după ce va înlătura oastea, inima lui se va înălța; va doborî multe zeci de mii, dar prin aceasta nu se va întări.

## The battle of Panium (Caesarea Philippi)

Bătălia de la Panium (Cezareea lui Filip)

> For the king of the north shall return, and shall set forth a multitude greater than the former, and shall certainly come after certain years with a great army and with much riches.

> Căci împăratul de la miazănoapte se va întoarce și va ridica o mulțime mai mare decât cea dintâi; și, după o vreme de ani, va veni negreșit cu o mare oștire și cu multe bogății.

> And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall.

> Și în vremurile acelea mulți se vor ridica împotriva împăratului de la miazăzi; de asemenea, jefuitorii poporului tău se vor înălța ca să statornicească vedenia; dar ei vor cădea.

> So the king of the north shall come, and cast up a mount, and take the most fenced cities: and the arms of the south shall not withstand, neither his chosen people, neither shall there be any strength to withstand.

> Atunci împăratul de la miazănoapte va veni, va ridica un val de asediu și va cuceri cetățile cele mai întărite; iar ostile de la miazăzi nu vor putea sta împotrivă, nici poporul său ales, și nici nu va fi vreo putere care să stea împotrivă.

## The Sunday law in the USA

Legea duminicală în Statele Unite ale Americii

> But he that cometh against him shall do according to his own will, and “none shall stand” before him: and “he shall stand” in the glorious land, which by his hand shall be consumed. He shall enter also into the glorious land, and many countries shall be overthrown: but these shall escape out of his hand, even Edom, and Moab, and the chief of the children of Ammon. He shall stretch forth his hand also upon the countries: and the land of Egypt shall not escape. Daniel 11:40, 10–16, 41, 42.

> Dar cel ce vine împotriva lui va face după voia sa, și "nimeni nu va sta" înaintea lui; iar "el va sta" în țara cea minunată, care va fi mistuită de mâna lui. Va intra, de asemenea, în țara cea minunată, și multe țări vor cădea; dar acestea vor scăpa din mâna lui: Edom, Moab și căpetenia fiilor lui Amon. Își va întinde mâna și asupra țărilor: iar țara Egiptului nu va scăpa. Daniel 11:40, 10-16, 41, 42.

When Peter is prophetically at Caesarea Philippi (Panium), and Pentecost it is the time of the latter rain, which locates him in the ‘hidden history’ of verse forty. I intend to address the current Ukrainian War represented in verse eleven of chapter eleven and the coming war of Panium of verses thirteen to fifteen that leads to the Third World War which are the external events between 1989 and the Sunday law, but we are currently identifying the history of the third angel from October 22, 1844 unto the formation of a legal church in 1863.

Când Petru se află, în mod profetic, la Cezareea lui Filip (Panium), iar Cincizecimea este timpul ploii târzii, aceasta îl plasează în „istoria ascunsă” a versetului patruzeci. Intenționez să abordez actualul război din Ucraina, reprezentat în versetul unsprezece al capitolului unsprezece, și viitorul război de la Panium din versetele treisprezece până la cincisprezece, care conduce la Al Treilea Război Mondial, acestea fiind evenimentele externe dintre 1989 și legea duminicală, însă în prezent identificăm istoria îngerului al treilea de la 22 octombrie 1844 până la formarea unei biserici recunoscute legal în 1863.

The line illustrates the arrival of the third angel on 9/11 (1844) unto the Sunday law (1863). The Sunday law was typified by the Emancipation Proclamation announcing freedom, thus typifying the Sunday law where freedom is removed. Freedom proclaimed by the first Republican president, typifying the freedom removed by the last Republican president—who is prophetically destined to become a dictator at the Sunday law.

Linia ilustrează parcursul de la sosirea celui de-al treilea înger la 9/11 (1844) până la legea duminicală (1863). Legea duminicală a fost prefigurată prin Proclamația de Emancipare, care anunța libertatea, prefigurând astfel legea duminicală în care libertatea este înlăturată. Libertatea a fost proclamată de primul președinte republican, prefigurând libertatea înlăturată de ultimul președinte republican — care, potrivit profeției, este destinat să devină un dictator la legea duminicală.

> “When our nation shall so abjure the principles of its government as to enact a Sunday law, Protestantism will in this act join hands with popery; it will be nothing else than giving life to the tyranny which has long been eagerly watching its opportunity to spring again into active despotism.” Testimonies, volume 5, 711.

> „Când națiunea noastră va abjura într-atât principiile guvernării sale încât să adopte o lege duminicală, Protestantismul, prin acest act, își va da mâna cu papismul; nu va fi nimic altceva decât a da viață tiraniei care, de multă vreme, pândește cu înfrigurare prilejul de a se dezlănțui din nou într-un despotism activ.” Mărturii, volumul 5, 711.

742 BC was the alpha history that began the time prophecies of Isaiah seven verse eight, that reached the omega fulfillment in 1863. In 742 Ahaz, king of the southern kingdom of Judah was entering a Civil War against the ten northern tribes who made up the northern kingdom. The history of 742 BC was illustrated in Judah, the literal glorious land of Scriptures, that was populated by literal Jews and represented in the passage by the wicked and foolish king Ahaz—thus typifying the omega history of 1863. The omega history of 1863 is fulfilled within the period the United States reigns as the earth beast, the sixth kingdom of Bible prophecy. The United States is the spiritual glorious land, made up of Protestant Christianity who are biblically spiritual Jews. The Civil War between north and south in 742 BC at the alpha history illustrated the Civil War between north and south in the omega history of 1863. Together those two witnesses illustrate the external history leading up to the Sunday law where the spiritual glorious land will once again be divided into two classes.

Anul 742 î.Hr. a fost istoria alfa care a inițiat profețiile de timp din Isaia 7:8, care și-au atins împlinirea omega în 1863. În 742 î.Hr., Ahaz, regele împărăției de sud a lui Iuda, intra într-un război civil împotriva celor zece seminții din nord care alcătuiau împărăția de nord. Istoria din 742 î.Hr. a fost ilustrată în Iuda, țara glorioasă literală a Scripturilor, populată de iudei literali și reprezentată în pasaj de regele nelegiuit și nesăbuit Ahaz, tipificând astfel istoria omega din 1863. Istoria omega din 1863 se împlinește în perioada în care Statele Unite domnesc ca fiara din pământ, cea de-a șasea împărăție a profeției biblice. Statele Unite sunt țara glorioasă spirituală, alcătuită din creștinătatea protestantă, ai cărei membri, biblic vorbind, sunt evrei spirituali. Războiul civil dintre nord și sud din 742 î.Hr., în istoria alfa, a ilustrat Războiul civil dintre nord și sud din istoria omega a anului 1863. Împreună, acești doi martori ilustrează istoria externă care duce la legea duminicală, când țara glorioasă spirituală va fi din nou împărțită în două clase.

In 742 BC, the northern power represented an alliance between Israel’s ten northern tribes and Syria, thus typifying an alliance with an outside power, as was fulfilled when the support of the pro-slavery papacy was given to the pro-slavery southern states in the Civil War. The outside ally of Syria in 742 BC, and the outside ally of the papacy in the Civil War, identifies the alliance of the world-globalists with the globalist Democrats in their warfare against MAGA-ism, a warfare that began in 2015 when the fourth and richest president stood up, and in doing so stirred up the entire realm of Grecia according to Daniel eleven, verse two. That stirring is identifying the awakening of the heathen in the book of Joel. “Grecia” and “heathen” are symbols of the dragon power that leads the world to Armageddon in alliance with the beast and the false prophet.

În 742 î.Hr., puterea din nord a reprezentat o alianță între cele zece seminții nordice ale lui Israel și Siria, prefigurând astfel o alianță cu o putere din afară, așa cum s-a împlinit când sprijinul papalității pro-sclavie a fost acordat statelor sudice pro-sclavie în Războiul Civil. Aliatul din afară al Siriei în 742 î.Hr., și aliatul din afară al papalității în Războiul Civil, identifică alianța globaliștilor lumii cu Democrații globaliști în războiul lor împotriva MAGA-ismului, un război care a început în 2015, când al patrulea și cel mai bogat președinte s-a ridicat și, făcând astfel, a stârnit întreaga împărăție a Greciei, potrivit cu Daniel unsprezece, versetul doi. Acea stârnire identifică trezirea neamurilor în cartea lui Ioel. „Grecia” și „neamurile” sunt simboluri ale puterii balaurului care conduce lumea la Armaghedon, în alianță cu fiara și profetul mincinos.

In 2015 the heathen were awakened to the prophetic call to Joel’s valley of Jehosophat, that he also called the valley of judgment. In 2015 Donald Trump announced his presidential candidacy, thus stirring up the globalist empire represented as Grecia and the heathen began their march to Armageddon, and only one year after the beginning of the Ukrainian War in fulfillment of verse eleven of Daniel eleven.

În 2015, neamurile au fost trezite la chemarea profetică către valea lui Iosafat din cartea lui Ioel, pe care el a numit-o și valea judecății. În 2015, Donald Trump și-a anunțat candidatura la președinție, tulburând astfel imperiul globalist reprezentat ca Grecia, iar neamurile au început marșul lor spre Armaghedon, și aceasta la numai un an după începutul Războiului din Ucraina, în împlinirea versetului 11 din Daniel 11.

The civil wars of 742 BC and 1863 identify the history of the Sunday law, which marks the end of the sixth kingdom of Bible prophecy. That sixth kingdom began with the Revolutionary War, so the end of the sixth kingdom at the Sunday law identifies the repetition of the Revolutionary War, at the very time that the Civil War is taking place. The definition of and the labelling of either a Civil or Revolutionary war is based upon perspective. What the Democrats are now doing through lawfare, embezzlement, fraud, illegal immigration and propaganda they call a color-revolution, but those souls opposed to their globalist maneuvers consider the very same activities as the instigation of ‘civil’ unrest. Is Antifa a criminal or a hero?

Războaiele civile din 742 î.Hr. și 1863 indică istoria legii duminicale, care marchează sfârșitul celei de-a șasea împărății a profeției biblice. Acea a șasea împărăție a început odată cu Războiul de Independență, astfel că sfârșitul celei de-a șasea împărății, la momentul legii duminicale, indică repetarea Războiului de Independență, chiar în vremea când are loc Războiul Civil. Definirea și etichetarea fie a unui război civil, fie a unuia revoluționar se întemeiază pe perspectivă. Ceea ce Democrații întreprind acum, prin lawfare, delapidare, fraudă, imigrație ilegală și propagandă, ei înșiși o numesc revoluție colorată, însă sufletele potrivnice manevrelor lor globaliste socotesc aceleași activități drept instigare la tulburări „civile”. Este Antifa un infractor sau un erou?

The two historical wars represent a single divisive war that takes place in the history of the last Republican president. As with the first Republican president the warfare will be won by the last Republican president, who was also typified by the first President, who was also the victor of the Revolutionary War. The MAGA revolution, according to the Democrats, is producing the current ‘civil unrest.’ Depending on your personal political persuasion, the current war is either a revolutionary war or a civil war. Prophetically it is both.

Cele două războaie istorice reprezintă un singur război dezbinător care are loc în istoria ultimului Președinte Republican. Ca și în cazul primului Președinte Republican, războiul va fi câștigat de ultimul Președinte Republican, care a fost de asemenea prefigurat de primul Președinte, biruitorul Războiului Revoluționar. Revoluția MAGA, potrivit Democraților, produce actualele „tulburări civile”. În funcție de orientarea dumneavoastră politică personală, războiul actual este fie un război revoluționar, fie un război civil. Din punct de vedere profetic, este deopotrivă și unul, și celălalt.

1863 represents the Sunday law and so does 1844, when the third angel arrived with the message of the Sunday law. The period of 1844 unto 1863 bears the signature of the Sunday law from beginning to end. In 1846 the marriage of the Whites, the observance of Sabbath and the name change from Harmen to White marked that the marriage that was entered into on October 22, 1844 had been consummated, and that consummation marked the beginning of the testing process of the third angel, just as the three-fold Sabbath test of manna marked the beginning of ten tests following the baptism of the Red Sea.

1863 reprezintă legea duminicală, la fel și 1844, când al treilea înger a sosit cu solia legii duminicale. Perioada de la 1844 până la 1863 poartă semnătura legii duminicale de la început până la sfârșit. În 1846, căsătoria soților White, păzirea Sabatului și schimbarea numelui din Harmen în White au marcat faptul că căsătoria încheiată la 22 octombrie 1844 fusese consumată, iar acea consumare a marcat începutul procesului de testare al celui de-al treilea înger, așa cum testul triplu al Sabatului cu privire la mană a marcat începutul celor zece încercări care au urmat botezului Mării Roșii.

The manna was the first test and represented the tenth test at Kadesh for both represent the third angel’s message and therefore the Sunday law.

Mana a fost prima încercare și a reprezentat a zecea încercare la Cadeș, căci amândouă reprezintă solia îngerului al treilea și, prin urmare, legea duminicală.

> “Every week during their long sojourn in the wilderness the Israelites witnessed a threefold miracle, designed to impress their minds with the sacredness of the Sabbath: a double quantity of manna fell on the sixth day, none on the seventh, and the portion needed for the Sabbath was preserved sweet and pure, when if any were kept over at any other time it became unfit for use.” Patriarchs and Prophets, 296.

> "În fiecare săptămână, pe parcursul lungii lor peregrinări prin pustie, israeliții erau martori ai unei minuni întreite, menită să le întipărească în minte sfințenia Sabatului: în ziua a șasea cădea o cantitate dublă de mană, în ziua a șaptea nu cădea deloc, iar partea trebuincioasă pentru Sabat se păstra dulce și curată, pe când, dacă se păstra ceva pentru orice altă vreme, devenea necorespunzătoare pentru folosire." Patriarhi și Profeți, 296.

The first of ten tests was the “manna” test representing the threefold message of the three angels of Revelation fourteen. As with the manna, the angels represent the threefold warning against worship upon the first day of the week. The threefold manna miracle was “designed to impress their minds with the sacredness of the Sabbath,” which is of course the design of the third angel. The first of the three miracles represented by the manna, involved “eating” the heavenly bread, and “eating” is an alpha symbol of the latter rain period. The second miracle, represents the second angel’s message where inspiration “doubles” words and phrases to mark the period represented by Babylon’s two falls, for Babylon is fallen, is fallen. The second miracle was the “doubling” of the amount of manna on the sixth day. The third miracle was the preservation of the bread of the seventh-day Sabbath.

Primul dintre cele zece teste a fost testul „manei”, care reprezenta solia triplă a celor trei îngeri din Apocalipsa, capitolul paisprezece. Ca și în cazul manei, îngerii reprezintă avertizarea triplă împotriva închinării în ziua întâi a săptămânii. Minunea triplă a manei a fost „menită să le întipărească în minte sfințenia Sabatului”, ceea ce este, desigur, scopul îngerului al treilea. Prima dintre cele trei minuni reprezentate de mană a implicat „consumarea” pâinii cerești, iar „consumarea” este un simbol alfa al perioadei ploii târzii. A doua minune reprezintă solia îngerului al doilea, unde inspirația „dublează” cuvinte și expresii pentru a marca perioada reprezentată de cele două căderi ale Babilonului, căci Babilonul a căzut, a căzut. A doua minune a fost „dublarea” cantității de mană în ziua a șasea. A treia minune a fost păstrarea pâinii pentru Sabatul zilei a șaptea.

As a type of the three angels, the manna is the first angel, and therefore must contain the entire story, which in Revelation fourteen is the story of all three angels. The first angel is a fractal of all three angels’ messages. A fractal is a complex geometric shape that can be split into parts, each of which is a reduced-size copy of the whole. This property is called self-similarity. Fractals often have intricate detail no matter how much you zoom in. Fractals occur in mathematics, biology, physics, geology, chemistry, astronomy, engineering and many other fields of understanding.

Ca tip al celor trei îngeri, mana este primul înger și, prin urmare, trebuie să cuprindă întreaga relatare, care, în Apocalipsa 14, este relatarea tuturor celor trei îngeri. Primul înger este un fractal al mesajelor tuturor celor trei îngeri. Un fractal este o formă geometrică complexă care poate fi divizată în părți, fiecare dintre acestea fiind o copie, la scară redusă, a întregului. Această proprietate se numește autosimilaritate. Fractalii prezintă adesea detalii complexe, indiferent cât de mult te apropii. Fractalii apar în matematică, biologie, fizică, geologie, chimie, astronomie, inginerie și în multe alte domenii ale cunoașterii.

The “three-step structure” of the three angels in Revelation chapter fourteen is represented in the message of the first angel, thus making the first angel a “fractal” of the three angels. The first three chapters of the book of Daniel represent the first, second and third angels’ messages respectively, and Daniel chapter one contains the same “three-step structure” represented in the three chapters, and as in the three angels in relation to the first angel.

„Structura în trei trepte” a celor trei îngeri din Apocalipsa, capitolul paisprezece, este reprezentată în solia primului înger, făcând astfel ca primul înger să fie un „fractal” al celor trei îngeri. Primele trei capitole ale cărții lui Daniel reprezintă, respectiv, solia primului, a celui de-al doilea și a celui de-al treilea înger, iar capitolul întâi din Daniel conține aceeași „structură în trei trepte” reprezentată în cele trei capitole și, în mod analog cazului celor trei îngeri, în raport cu primul înger.

The threefold miracle of the manna was to be eaten and Daniel chapter one is about eating. Daniel passed the diet test by choosing pulse over the diet of Babylon. He was then tested for his appearance and his appearance produced a separation between his countenance and the countenance of those who ate Babylon’s food. The second angel’s message is the call to separate from Babylon during a separation history where two classes are developed and then manifested. That second test for Daniel led to the third test of Nebuchadnezzar, which was the third test in chapter one and typified the golden image test of chapter three, which Sister White repeatedly identifies as the Sunday law, which is the third angel’s message. Daniel chapter one is a fractal of the first three chapters of Daniel and those three chapters represent the three angels of Revelation fourteen, of which the first angel and chapter one of Daniel are both fractals of all three angels and all three chapters.

Minunea întreită a manei era spre a fi mâncată, iar capitolul întâi din Daniel este despre hrană. Daniel a trecut proba regimului alimentar alegând legumele în locul regimului Babilonului. Apoi a fost încercat în privința înfățișării, iar înfățișarea lui a produs o separare între chipul său și chipul celor ce mâncau hrana Babilonului. Solia îngerului al doilea este chemarea de a se separa de Babilon, în cadrul unei istorii a separării în care se dezvoltă două clase și apoi se manifestă. Acea a doua probă pentru Daniel a condus la a treia probă a lui Nebucadnețar, care a fost a treia probă din capitolul întâi și a preînchipuit testul chipului de aur din capitolul trei, pe care Sora White îl identifică în mod repetat ca fiind legea duminicală, care este solia îngerului al treilea. Capitolul întâi din Daniel este un fractal al primelor trei capitole din Daniel, iar acele trei capitole îi reprezintă pe cei trei îngeri din Apocalipsa paisprezece, dintre care atât primul înger, cât și capitolul întâi din Daniel sunt amândouă fractale ale tuturor celor trei îngeri și ale tuturor celor trei capitole.

> “Every week during their long sojourn in the wilderness the Israelites witnessed a threefold miracle, designed to impress their minds with the sacredness of the Sabbath: a double quantity of manna fell on the sixth day, none on the seventh, and the portion needed for the Sabbath was preserved sweet and pure, when if any were kept over at any other time it became unfit for use.

> În fiecare săptămână, pe parcursul lungii lor peregrinării prin pustie, israeliții au fost martorii unei minuni întreite, menită să le întipărească în minte sfințenia Sabatului: o cantitate dublă de mană cădea în ziua a șasea, nu cădea nimic în ziua a șaptea, iar partea necesară pentru Sabat se păstra dulce și curată, pe când, dacă se păstra din ea ceva în orice altă vreme, devenea nepotrivit pentru întrebuințare.

> “In the circumstances connected with the giving of the manna, we have conclusive evidence that the Sabbath was not instituted, as many claim, when the law was given at Sinai. Before the Israelites came to Sinai they understood the Sabbath to be obligatory upon them. In being obliged to gather every Friday a double portion of manna in preparation for the Sabbath, when none would fall, the sacred nature of the day of rest was continually impressed upon them. And when some of the people went out on the Sabbath to gather manna, the Lord asked, ‘How long refuse ye to keep My commandments and My laws?’” Patriarchs and Prophets, 296.

> În împrejurările legate de darea manei, avem dovada concludentă că Sabatul nu a fost instituit, așa cum susțin mulți, atunci când legea a fost dată la Sinai. Înainte ca israeliții să ajungă la Sinai, ei înțelegeau că Sabatul era obligatoriu pentru ei. Prin faptul că erau obligați să strângă în fiecare vineri o porție dublă de mană, ca pregătire pentru Sabat, în care nu avea să cadă mană, natura sacră a zilei de odihnă li se întipărea necontenit. Iar când unii dintre popor au ieșit în Sabat să adune mană, Domnul a întrebat: „Până când veți refuza să păziți poruncile și legile Mele?” Patriarhi și Profeți, 296.

Gathering and eating the manna, is typifying John in chapter ten of Revelation taking (gathering) the little book out of the angel’s hand and then eating it.

Adunarea și mâncarea manei îl prefigurează pe Ioan, în capitolul zece al Apocalipsei, luând (adunând) cărticica din mâna îngerului și apoi mâncând-o.

> And I went unto the angel, and said unto him, Give me the little book. And he said unto me, Take it, and eat it up; and it shall make thy belly bitter, but it shall be in thy mouth sweet as honey. Revelation 10:9.

> Și m-am dus la înger și i-am zis: Dă-mi cărticica. Iar el mi-a zis: Ia-o și mănâncă-o cu totul; și-ți va amărî pântecele, dar în gura ta va fi dulce ca mierea. Apocalipsa 10:9.

John first had to go to the angel and ask, then he had to “take” the little book, and then he had to “eat” it. John is representing the three steps of the first angel by going to and asking the angel, followed by the second step of taking and the third of eating. Gathering and or eating, is the first of the three tests of the manna, but it contains a fractal of all three manna tests. Gathering and eating the manna, is typifying Jeremiah.

Ioan trebuia mai întâi să meargă la înger și să-i ceară, apoi trebuia să „ia” cărțulia, iar apoi trebuia să o „mănânce”. Ioan reprezintă cei trei pași ai îngerului celui dintâi prin faptul că merge la înger și îi cere, urmat de al doilea pas, al luării, și de al treilea, al mâncării. Adunarea și/sau mâncarea este primul dintre cele trei teste ale manei, dar conține un fractal al tuturor celor trei teste ale manei. Adunarea și mâncarea manei îl tipifică pe Ieremia.

> Thy words were found, and I did eat them; and thy word was unto me the joy and rejoicing of mine heart: for I am called by thy name, O Lord God of hosts. Jeremiah 15:16.

> Cuvintele Tale s-au găsit, și eu le-am mâncat; iar cuvântul Tău a fost pentru mine bucuria și veselia inimii mele: căci Numele Tău este chemat peste mine, Doamne, Dumnezeul oștirilor. Ieremia 15:16.

His “words were found” by Jeremiah seeking and then asking for the little book. His word was found when the manna was gathered. Gathering and eating the manna, is typifying Ezekiel who ate the book given to him and in doing so identifies that to refuse to eat the book was to be as the rebellious house.

Cuvintele Lui „au fost găsite” de Ieremia, care a căutat și apoi a cerut cărticica. Cuvântul Său a fost găsit când mana a fost adunată. Adunarea și mâncarea manei îl tipifică pe Ezechiel, care a mâncat cartea ce i-a fost dată și, făcând astfel, identifică faptul că a refuza să mănânci cartea era a fi asemenea casei răzvrătite.

> But thou, son of man, hear what I say unto thee; Be not thou rebellious like that rebellious house: open thy mouth, and eat that I give thee. And when I looked, behold, an hand was sent unto me; and, lo, a roll of a book was therein; And he spread it before me; and it was written within and without: and there was written therein lamentations, and mourning, and woe. Moreover he said unto me, Son of man, eat that thou findest; eat this roll, and go speak unto the house of Israel.

> Dar tu, fiul omului, ascultă ceea ce-ți spun; nu fi tu răzvrătit ca acea casă răzvrătită: deschide-ți gura și mănâncă ceea ce-ți dau. Și când m-am uitat, iată, o mână a fost trimisă către mine; și, iată, în ea era un sul de carte; și l-a desfășurat înaintea mea; și era scris pe dinăuntru și pe dinafară; și erau scrise în el bocete, tânguiri și vaiete. Apoi mi-a zis: Fiul omului, mănâncă ce găsești; mănâncă sulul acesta și du-te, vorbește casei lui Israel.

> So I opened my mouth, and he caused me to eat that roll. And he said unto me, Son of man, cause thy belly to eat, and fill thy bowels with this roll that I give thee. Then did I eat it; and it was in my mouth as honey for sweetness. Ezekiel 2:8–3:3.

> Atunci mi-am deschis gura, și El m-a făcut să mănânc sulul acela. Și mi-a zis: Fiul omului, fă ca pântecele tău să mănânce și umple-ți măruntaiele cu sulul acesta pe care ți-l dau. Atunci l-am mâncat; și a fost în gura mea ca mierea pentru dulceață. Ezechiel 2:8-3:3.

If Ezekiel refused to eat the little book he would be in the rebellious house, and the “roll” of the “book” he was to eat was represented as “lamentations, and mourning, and woe,” representing a threefold message in the last days. The threefold message of the last days is the three angels messages of Revelation fourteen, and the context which Ezekiel presents those three messages, is the context of Islam and the third woe. The three messages possess an alpha and an omega, and the third is “woe,” a primary symbol of Islam, so the alpha must agree with the omega, therefore the “lamentations” represent the lamentations that began at 9/11 with the arrival of the seventh trumpet and third woe which would progressively escalate on into the seven last plagues. At the Sunday law “earthquake” of Revelation eleven, the third woe cometh quickly, and inspiration informs us that the unrighteous decree of Isaiah ten is that Sunday law. The verse begins by stating “woe” upon those who make unrighteous decrees.

Dacă Ezechiel ar fi refuzat să mănânce cărticica, el ar fi fost în casa răzvrătită, iar "sulul cărții" pe care trebuia să-l mănânce era reprezentat ca "plângeri, tânguiri și vaiete", reprezentând o solie triplă a zilelor de pe urmă. Mesajul întreit al zilelor de pe urmă îl constituie soliile celor trei îngeri din Apocalipsa paisprezece, iar contextul în care Ezechiel prezintă acele trei solii este contextul Islamului și al celui de-al treilea vai. Aceste trei solii au un alfa și un omega, iar a treia este "vai", un simbol principal al Islamului; prin urmare, alfa trebuie să fie în acord cu omega, astfel că "plângerile" reprezintă plângerile care au început la 9/11, odată cu sosirea celei de-a șaptea trâmbițe și a celui de-al treilea vai, care aveau să se intensifice progresiv până la cele șapte plăgi de pe urmă. La "cutremurul" legii duminicale din Apocalipsa unsprezece, al treilea vai vine curând, iar inspirația ne informează că decretul nelegiuit din Isaia zece este acea lege duminicală. Versetul începe rostind "vai" asupra celor care fac decrete nelegiuite.

Eating the manna was the first of three tests, the second was the “doubling” on the preparation day. And what were the preparing for? They were preparing for the Sabbath test, which is the third angel’s message.

Consumarea manei a fost primul dintre trei teste; al doilea a fost „dublarea” în ziua pregătirii. Și pentru ce se pregăteau? Se pregăteau pentru testul Sabatului, care este solia îngerului al treilea.

That threefold miracle was also the first or alpha test of ten tests. God gave manna at the first step, then He gave a ‘double’ portion at the second step, but none at the third. The third test is different than the first two tests, for the third is the litmus test. Those three tests represent the alpha of a ten-step testing process that leads to the first Kadesh.

Acea minune întreită a fost, de asemenea, primul, sau testul alfa, dintre zece teste. Dumnezeu a dat mană la prima etapă, apoi a dat o porție „dublă” la a doua etapă, iar la a treia nu a dat nimic. Al treilea test este diferit de primele două teste, căci al treilea este testul de turnesol. Aceste trei teste reprezintă alfa unui proces de testare în zece etape care duce la primul Kadesh.

If you search the various theologians, you will find many lists of the ten tests that reach their conclusion at the first Kadesh. Almost all of them include the Red Sea as one of the ten tests, some include historical waymarks before the Red Sea during the plagues. They are all wrong.

Dacă cercetezi scrierile diverșilor teologi, vei găsi numeroase liste ale celor zece ispitiri care culminează la primul Cadeș. Aproape toate includ Marea Roșie drept una dintre cele zece ispitiri; unele includ jaloane istorice anterioare trecerii Mării Roșii, în timpul urgiilor. Toate sunt greșite.

The first test is the manna. Paul identifies that the Red Sea crossing was baptism.

Prima încercare este mana. Pavel identifică trecerea Mării Roșii drept botez.

> Moreover, brethren, I would not that ye should be ignorant, how that all our fathers were under the cloud, and all passed through the sea; And were all baptized unto Moses in the cloud and in the sea. 1 Corinthians 10:1, 2.

> De altfel, fraților, nu voiesc să fiți în necunoștință de faptul că toți părinții noștri au fost sub nor și toți au trecut prin mare; și toți au fost botezați în Moise, în nor și în mare. 1 Corinteni 10:1, 2.

Moses typifies Jesus, and Jesus’ baptism identifies a testing process, threefold in nature, beginning with and emphasizing the test of appetite. The cross was typified by the Passover in Egypt. When they came out on the other side of the Red Sea, Christ was resurrected as the first fruit offering. When He came out of the watery grave at the hands of John the Baptist, Christ (the first fruit offering) began a forty-day testing process. After He was resurrected as typified by His baptism, there were forty days that Christ interacted with the disciples’ face to face. The testing process begins after the Red Sea crossing, as certainly as Christ was driven by the Spirit into the wilderness as soon as He came out of the water.

Moise Îl preînchipuie pe Isus, iar botezul lui Isus indică un proces de încercare, de natură triplă, care începe cu încercarea poftei și o accentuează. Crucea a fost preînchipuită de Paștele din Egipt. Când au ieșit pe cealaltă parte a Mării Roșii, Hristos a fost înviat ca jertfa întâilor roade. Când a ieșit, prin mâinile lui Ioan Botezătorul, din mormântul de apă, Hristos (jertfa întâilor roade) a început un proces de încercare de patruzeci de zile. După ce a fost înviat, așa cum a fost preînchipuit prin botezul Său, au urmat patruzeci de zile în care Hristos a interacționat cu ucenicii față în față. Procesul de încercare începe după trecerea Mării Roșii, la fel de sigur cum Hristos a fost mânat de Duhul în pustie îndată ce a ieșit din apă.

The first test for Christ was appetite, for the Bread of Heaven took up His anointed work right where Adam had fallen. The first test after the Red Sea is the threefold manna test typifying the threefold test upon the Bread of Heaven. Christ’s testing began after He came out of the water, so the ten tests must also begin ‘after’ they came out of the water. Christ was then confronted with a threefold test, set within the context of appetite, as typified by the threefold test of the manna that began after the Spirit had driven ancient Israel out of Egypt and into the wilderness.

Prima încercare pentru Hristos a fost cea a apetitului, căci Pâinea din Cer Și-a început lucrarea Sa mesianică chiar acolo unde Adam căzuse. Prima încercare după Marea Roșie este încercarea triplă a manei, care tipifică încercarea triplă asupra Pâinii din Cer. Încercarea lui Hristos a început după ce a ieșit din apă, așadar cele zece încercări trebuie, de asemenea, să înceapă 'după' ce au ieșit din apă. Hristos a fost apoi confruntat cu o încercare triplă, încadrată în contextul apetitului, așa cum a fost tipificată de încercarea triplă a manei, care a început după ce Duhul a scos vechiul Israel din Egipt și l-a condus în pustie.

The other lists that conjecture about what rebellions are represented by the ten tests that culminate at Kadesh identify Aaron’s golden calf rebellion as one of those ten tests, but they are wrong.

Alte liste care emit ipoteze privitoare la care răzvrătiri sunt reprezentate de cele zece încercări care culminează la Kadesh identifică răzvrătirea lui Aaron legată de vițelul de aur drept una dintre acele zece încercări, însă se înșală.

The provocation of the golden calf represents two tests. It is an essential element of the golden calf’s symbolism. The idolatry manifested when the people thought God would not see, was followed by the return of Moses. Then the people made a choice to remain idolaters in full view of God, as represented by Moses.

Provocarea vițelului de aur reprezintă două încercări. Acest aspect constituie un element esențial al simbolismului vițelului de aur. Idolatria care s-a manifestat atunci când poporul a crezut că Dumnezeu nu va vedea a fost urmată de întoarcerea lui Moise. Apoi poporul a ales să rămână în idolatrie în văzul lui Dumnezeu, așa cum era El reprezentat de Moise.

In the twofold escalating rebellion, we see a prophetic division in the tribes, when the tribe of Levi became exclusively assigned to the sanctuary work, for until that rebellion, the sanctuary work was to be accomplished by the firstborn of every tribe. No longer would that be the case. Now the faithful tribe of Levi would maintain the temple. “Division” or separation into ‘two’ is an element of the prophetic characteristic of the golden calf.

În răzvrătirea dublă, în escaladare, vedem o despărțire profetică între seminții, când seminția lui Levi a fost încredințată în mod exclusiv slujirii sanctuarului, căci până la acea răzvrătire slujirea sanctuarului era rânduită să fie îndeplinită de întâiul-născut din fiecare seminție. Nu mai avea să fie așa. Acum seminția credincioasă a lui Levi avea să slujească templului. „Diviziunea” sau despărțirea în „doi” este un element al trăsăturii profetice a vițelului de aur.

Aaron’s rebellion typified the rebellion of Jeroboam, the first king of the northern kingdom of Israel. Jeroboam ‘doubles’ the golden calves, placing one in Bethel and one in Dan. Aaron and Jeroboam are representing parallel histories, which is the history of the formation of the image of the beast. The history of the image of the beast is fulfilled in two periods, divided by the Sunday law in the United States. The image of the beast is a symbol of the combination of church and state which is set up first in the United States, and then in the world.

Răzvrătirea lui Aaron prefigura răzvrătirea lui Ieroboam, primul rege al regatului de nord al Israelului. Ieroboam "dublează" vițelul de aur, așezând unul la Betel și altul la Dan. Aaron și Ieroboam reprezintă istorii paralele, care constituie istoria formării imaginii fiarei. Istoria imaginii fiarei se împlinește în două perioade, despărțite de legea duminicală din Statele Unite. Imaginea fiarei este un simbol al uniunii dintre biserică și stat, care este instituită mai întâi în Statele Unite, iar apoi în lume.

There is always a division associated with symbols of the image of the beast. With Aaron it was the separation of the Levites, with Jeroboam it was the separation of the twelve tribes into two southern and ten northern tribes.

Întotdeauna există o dezbinare asociată cu simbolurile icoanei fiarei. În cazul lui Aaron a fost separarea leviților, iar în cazul lui Ieroboam a fost separarea celor douăsprezece seminții în două seminții din sud și zece din nord.

The symbol of that relationship of church and state is called “the image of the beast” by John in the book of Revelation. Aaron and Jeroboams’ golden calves were images of a beast, and the beast they were images of is Babylon, for the first kingdom of Bible prophecy is represented by a head of “gold” in Daniel chapter two. The image of the beast represents two tests, for the test is first brought upon the earth beast—the United States, then in chapter thirteen of Revelation the United States forces the world to set up an image to the beast. The first test is the USA, then the world.

Simbolul acelei relații dintre biserică și stat este numit de Ioan, în cartea Apocalipsei, «chipul fiarei». Vițeii de aur ai lui Aaron și ai lui Ieroboam erau chipuri ale unei fiare, iar fiara al cărei chip erau este Babilonul, căci întâia împărăție a profeției biblice este reprezentată de un cap de «aur» în Daniel, capitolul al doilea. Chipul fiarei reprezintă două încercări, fiindcă încercarea este adusă mai întâi asupra fiarei din pământ — Statele Unite; apoi, în capitolul treisprezece al Apocalipsei, Statele Unite forțează lumea să ridice un chip fiarei. Prima încercare privește Statele Unite, apoi lumea.

> “As America, the land of religious liberty, shall unite with the Papacy in forcing the conscience and compelling men to honor the false sabbath, the people of every country on the globe will be led to follow her example.” Testimonies, volume 6, 18.

> Pe măsură ce America, țara libertății religioase, se va uni cu papalitatea pentru a constrânge conștiința și a-i sili pe oameni să onoreze sabatul fals, popoarele din fiecare țară de pe glob vor fi conduse să-i urmeze exemplul. Mărturii, volumul 6, 18.

> “Foreign nations will follow the example of the United States. Though she leads out, yet the same crisis will come upon our people in all parts of the world.” Testimonies, volume 6, 395.

> „Națiunile străine vor urma exemplul Statelor Unite. Deși Statele Unite deschid drumul, totuși aceeași criză va veni asupra poporului nostru în toate părțile lumii.” Mărturii, volumul 6, 395.

The golden calf rebellion is twofold and marks two of the first nine tests which lead to the tenth and final test at the first Kadesh. When Aaron and Jeroboams’ rebellions are brought together “line upon line” you find Aaron, the high priest representing a church and Jeroboam, the king of Israel, representing the state. The two lines together are a symbol of a church state combination. Jeroboam’s two altars were set up in Bethel, (meaning church) and Dan (meaning judgment) and together representing the combination of church and state. With these points in place, we will begin to identify the ten tests.

Răzvrătirea vițelului de aur este dublă și marchează două dintre primele nouă probe care duc la a zecea și ultima probă, la primul Cadeș. Când răzvrătirile lui Aaron și ale lui Ieroboam sunt alăturate "linie peste linie", se observă că Aaron, marele preot, reprezintă o biserică, iar Ieroboam, regele lui Israel, reprezintă statul. Împreună, cele două linii sunt un simbol al unei combinații biserică-stat. Cele două altare ale lui Ieroboam au fost ridicate la Betel (însemnând biserică) și la Dan (însemnând judecată) și, împreună, reprezintă combinația dintre biserică și stat. Având aceste puncte stabilite, vom începe să identificăm cele zece probe.

The ten tests are set within the context of the Sabbath rest (Hebrews 3–4). They begin with the threefold miracle of the manna and its lesson upon the Sabbath and it ends at the tenth test, the first Kadesh. That first Kadesh is “the day of provocation in the Scriptures,” and Paul places the final rebellion in the context of the Sabbath test. The alpha test was the Sabbath, as symbolized by manna, and the tenth and omega test at the first Kadesh was also the Sabbath rest. Alpha and Omega always represents the end with the beginning.

Cele zece teste sunt încadrate în contextul odihnei Sabatului (Evrei 3–4). Ele încep cu tripla minune a manei și lecția ei privind Sabatul și se încheie la al zecelea test, primul Cadeș. Acel prim Cadeș este „ziua provocării în Scripturi”, iar Pavel plasează răzvrătirea finală în contextul testului Sabatului. Testul alfa a fost Sabatul, simbolizat prin mană, iar testul al zecelea și omega de la primul Cadeș a fost, de asemenea, odihna Sabatului. Alfa și Omega reprezintă întotdeauna sfârșitul împreună cu începutul.

> Wherefore (as the Holy Ghost saith, Today if ye will hear his voice, Harden not your hearts, as in the provocation, in the day of temptation in the wilderness: When your fathers tempted me, proved me, and saw my works forty years. Wherefore I was grieved with that generation, and said, They do alway err in their heart; and they have not known my ways. So I sware in my wrath, They shall not enter into my rest.)

> De aceea (după cum zice Duhul Sfânt: Astăzi, dacă veți auzi glasul Lui, nu vă împietriți inimile, ca în răzvrătire, în ziua ispitirii în pustie: când părinții voștri M-au ispitit, M-au pus la încercare și au văzut lucrările Mele patruzeci de ani. De aceea M-am mâniat pe neamul acela și am zis: Întotdeauna rătăcesc în inima lor și n-au cunoscut căile Mele. Așa am jurat în mânia Mea: Nu vor intra în odihna Mea.)

> Take heed, brethren, lest there be in any of you an evil heart of unbelief, in departing from the living God. But exhort one another daily, while it is called Today; lest any of you be hardened through the deceitfulness of sin. For we are made partakers of Christ, if we hold the beginning of our confidence stedfast unto the end;

> Luați seama, fraților, ca nu cumva să fie în vreunul dintre voi o inimă rea de necredință, care să vă depărteze de Dumnezeul cel viu. Ci îndemnați-vă unii pe alții în fiecare zi, câtă vreme se spune «Astăzi», pentru ca niciunul dintre voi să nu se împietrească prin înșelăciunea păcatului. Căci am ajuns părtași ai lui Hristos, dacă păstrăm neclintit până la sfârșit începutul încrederii noastre;

> While it is said, Today if ye will hear his voice, harden not your hearts, as in the provocation. For some, when they had heard, did provoke: howbeit not all that came out of Egypt by Moses. But with whom was he grieved forty years? was it not with them that had sinned, whose carcases fell in the wilderness? And to whom sware he that they should not enter into his rest, but to them that believed not? So we see that they could not enter in because of unbelief.

> Câtă vreme se zice: Astăzi, dacă veți auzi glasul Lui, nu vă împietriți inimile, ca la răzvrătire. Căci unii, după ce au auzit, au stârnit mânia; totuși nu toți cei ce ieșiseră din Egipt prin Moise. Iar cu cine S-a mâhnit patruzeci de ani? Oare nu cu cei care au păcătuit, ale căror trupuri au căzut în pustie? Și cui S-a jurat că nu vor intra în odihna Lui, dacă nu celor ce n-au crezut? Astfel vedem că n-au putut să intre din pricina necredinței.

> Let us therefore fear, lest, a promise being left us of entering into his rest, any of you should seem to come short of it. For unto us was the gospel preached, as well as unto them: but the word preached did not profit them, not being mixed with faith in them that heard it.

> Așadar, să ne temem, ca nu cumva, de vreme ce ne-a rămas o făgăduință de a intra în odihna Lui, vreunul dintre voi să pară că a rămas în urmă față de ea. Căci și nouă ni s-a vestit Evanghelia, ca și lor; dar cuvântul vestit nu le-a fost de folos, nefiind unit cu credința în cei ce l-au auzit.

> For we which have believed do enter into rest, as he said, As I have sworn in my wrath, if they shall enter into my rest: although the works were finished from the foundation of the world. For he spake in a certain place of the seventh day on this wise, And God did rest the seventh day from all his works. And in this place again, If they shall enter into my rest.

> Căci noi, cei ce am crezut, intrăm în odihnă, după cum a zis El: „Am jurat în mânia Mea: Dacă vor intra în odihna Mea”, măcar că lucrările fuseseră încheiate de la întemeierea lumii. Căci într-un loc anume a vorbit astfel despre ziua a șaptea: „Și Dumnezeu S-a odihnit în ziua a șaptea de toate lucrările Sale.” Și iarăși, în acest loc: „Dacă vor intra în odihna Mea.”

> Seeing therefore it remaineth that some must enter therein, and they to whom it was first preached entered not in because of unbelief: Again, he limiteth a certain day, saying in David, Today, after so long a time; as it is said, Today if ye will hear his voice, harden not your hearts.

> Deoarece, așadar, rămâne ca unii să intre în ea, iar cei cărora li s-a vestit întâi n-au intrat din pricina necredinței, El hotărăște din nou o zi anumită, zicând prin David: „Astăzi”, după atâta vreme, precum este spus: „Astăzi, dacă auziți glasul Lui, nu vă împietriți inimile.”

> For if Jesus had given them rest, then would he not afterward have spoken of another day.

> Căci dacă Iisus le-ar fi dat odihnă, atunci nu ar fi vorbit ulterior despre o altă zi.

> There remaineth therefore a rest to the people of God. For he that is entered into his rest, he also hath ceased from his own works, as God did from his. Let us labour therefore to enter into that rest, lest any man fall after the same example of unbelief. Hebrews 3:8–4:11.

> Rămâne, așadar, o odihnă pentru poporul lui Dumnezeu. Căci cel ce a intrat în odihna Lui s-a odihnit și el de propriile lui lucrări, după cum și Dumnezeu de ale Sale. Să ne silim, așadar, să intrăm în odihna aceea, ca nu cumva cineva să cadă după aceeași pildă de necredință. Evrei 3:8–4:11.

At “the day of provocation” the message of Joshua and Caleb was rejected. The passage is based upon a class who will not enter in, because of unbelief in a message they have heard. The message is represented by “rest.”

În „ziua răzvrătirii”, mesajul lui Iosua și Caleb a fost respins. Pasajul se referă la o categorie de oameni care nu vor intra, din pricina necredinței în mesajul pe care l-au auzit. Mesajul este reprezentat prin „odihnă”.

> “Those who are unwilling to give the Lord faithful, earnest, loving service will not find spiritual rest in this life nor in the life to come. ‘There remaineth therefore a rest to the people of God. . . . Let us labor therefore to enter into that rest, lest any man fail after the same example of unbelief.’ The rest here spoken of is the rest of grace, obtained by following the prescription. ‘Labor diligently.’” Pacific Union Recorder, November 7, 1901.

> Cei care nu sunt dispuși să-I aducă Domnului o slujire credincioasă, stăruitoare și plină de dragoste nu vor afla odihnă duhovnicească nici în viața aceasta, nici în cea viitoare. „Rămâne, așadar, o odihnă pentru poporul lui Dumnezeu… Să ne silim, așadar, să intrăm în acea odihnă, ca nu cumva cineva să cadă după același exemplu de necredință.” Odihna despre care se vorbește aici este odihna harului, dobândită prin urmarea prescripției. „Lucrați cu sârguință.” Pacific Union Recorder, 7 noiembrie 1901.

The “rest” is a message represented by the message of Joshua and Caleb. Paul employs the truths associated with the seventh-day Sabbath as a symbol of the message of “rest” that was rejected by those who were destined to die in the wilderness.

„Odihna” este un mesaj reprezentat de cel al lui Iosua și Caleb. Pavel întrebuințează adevărurile asociate Sabatului zilei a șaptea drept simbol al mesajului „odihnei” care a fost respins de cei sortiți să moară în pustie.

The expression, “Today if ye will hear his voice” is the same as the book of Revelation’s emphasis upon any man who hears the voice of the Spirit, which is to hear the message of the Spirit, which is the message of the latter rain, which is the message of the “rest.” At Kadesh that voice sounded and the rebels selected a new leader to return them to Egypt. The history of this provocation is addressed in Psalm 95 and by Paul in Hebrews. The history identifies the failure of ancient Israel at their tenth test. The alpha test of the ten tests began with the threefold miracle of the manna representing the three angels’ messages, the Law of God, the Sabbath rest, the Bread of Heaven, obedience and judgment—and the last of the ten tests was the test of the “rest.” The “rest” of grace as Sister White states, is the symbol of the latter rain. Kadesh is a symbol of the test of either accepting or rejecting the message of the latter rain that is presented “line upon line.”

Expresia «Astăzi, dacă veți auzi glasul Lui» corespunde accentului din cartea Apocalipsei asupra oricărui om care aude glasul Duhului, adică asupra auzirii soliei Duhului, care este solia ploii târzii, care este solia «odihnei». La Cadeș acel glas a răsunat, iar răzvrătiții și-au ales un nou conducător care să-i ducă înapoi în Egipt. Istoria acestei răzvrătiri este tratată în Psalmul 95 și de Pavel în Epistola către Evrei. Acea istorie identifică eșecul Israelului din vechime la a zecea încercare. Încercarea alfa dintre cele zece încercări a început cu minunea întreită a manei, reprezentând soliile celor trei îngeri, Legea lui Dumnezeu, odihna Sabatului, Pâinea din cer, ascultarea și judecata — iar ultima dintre cele zece încercări a fost încercarea «odihnei». «Odihna» harului, după cum afirmă Sora White, este simbolul ploii târzii. Cadeș este un simbol al testului de a primi sau de a respinge solia ploii târzii care este prezentată «rând peste rând».

Line upon line the “rest” is the outpouring of the Holy Spirit represented as the latter rain. The “rest” is also the seventh-day Sabbath, the very seal that is placed upon the faithful during the latter rain period. The “rest” is the grace that represents the power imparted to the one hundred and forty-four thousand when their sins are forever blotted out. That grace is not alone the power that is imparted representing sanctification, but is also the grace that provides justification when Christ’s blood is used to remove the sins of the repentant soul. The “rest” of grace is the message of the righteousness of Christ, a righteousness that provides the grace (power) to live without sinning, and the grace that transforms a Laodicean unto a Philadelphian. Once transformed by the grace of justification, the former Laodicean, as a Philadelphian, through the power of grace, walks upon the sanctified pathway that leads to glorification. The “rest” is the message of the third angel, as represented as “justification by faith in verity.” This being the case, Kadesh pointed to 1888.

Rând după rând, „odihna” este revărsarea Duhului Sfânt, reprezentată ca ploaia târzie. „Odihna” este, de asemenea, Sabatul zilei a șaptea, chiar sigiliul care este așezat asupra celor credincioși în timpul perioadei ploii târzii. „Odihna” este harul care reprezintă puterea dăruită celor o sută patruzeci și patru de mii, atunci când păcatele lor sunt șterse pentru totdeauna. Acest har nu este doar puterea dăruită, care reprezintă sfințirea, ci este, de asemenea, harul care oferă îndreptățirea atunci când sângele lui Hristos este aplicat pentru a înlătura păcatele sufletului pocăit. „Odihna” harului este solia neprihănirii lui Hristos, o neprihănire care oferă harul (puterea) de a trăi fără a păcătui și harul care transformă un laodicean într-un filadelfian. Odată transformat prin harul îndreptățirii, fostul laodicean, ca filadelfian, prin puterea harului, umblă pe cărarea sfințită care duce la proslăvire. „Odihna” este solia celui de-al treilea înger, reprezentată ca „îndreptățire prin credință în adevăr”. Aceasta fiind situația, Cadeș a indicat spre 1888.

The first Kadesh identifies the message of “rest” that is the “gospel” message. The everlasting gospel is ‘the work of Christ in introducing a threefold testing process which develops and then manifests two classes of worshippers.’ The message of the everlasting gospel of “rest” at the first Kadesh represents the threefold message of the everlasting gospel that is governed by the threefold work of the Holy Spirit who convicts of sin, righteousness and judgment. Those three steps are the identical three testing steps in the test of the manna!

Primul Cadeș identifică mesajul „odihnei”, care este mesajul „evangheliei”. Evanghelia veșnică este „lucrarea lui Hristos de a introduce un proces triplu de testare care dezvoltă și apoi manifestă două clase de închinători”. Mesajul evangheliei veșnice a „odihnei” la primul Cadeș reprezintă mesajul triplu al evangheliei veșnice, guvernat de lucrarea triplă a Duhului Sfânt, care convinge de păcat, de neprihănire și de judecată. Aceste trei trepte sunt identice cu cele trei trepte de testare din cadrul testului manei!

The ten tests begin with a threefold testing process, emphasizing the Law of God, the Sabbath and mankind’s responsibility to eat and digest God’s message. The first of the ten tests was threefold as was the tenth. The first test employs the manna, as a symbol of the Bread of Heaven exalting the seventh-day Sabbath. The last test employs “rest,” as the symbol of the final testing process of the latter rain which culminates at the Sunday law, where those who represent the Bread of Heaven are lifted up as an ensign of the Sabbath.

Cele zece teste încep cu un proces de testare tripartit, care pune accentul pe Legea lui Dumnezeu, pe Sabat și pe responsabilitatea omenirii de a mânca și a digera mesajul lui Dumnezeu. Primul dintre cele zece teste a fost tripartit, la fel și al zecelea. Primul test folosește mană, ca simbol al Pâinii din Cer care înalță Sabatul zilei a șaptea. Ultimul test folosește „odihna” ca simbol al procesului final de testare al ploii târzii, care culminează în legea duminicală, unde cei care reprezintă Pâinea din Cer sunt înălțați drept stindard al Sabatului.

The beginning of the ten tests as with the ending of the ten tests emphasize the Sabbath, and the gospel message associated with the Sabbath, which is the everlasting gospel of the third angel. The first Kadesh is the omega of the ten tests, so the alpha of the ten tests must possess the same characteristics. Kadesh represented 1863, when the Lord had desired to finish His work and take His people home, but the entrance into the Promised Land was delayed.

Atât începutul, cât și sfârșitul celor zece încercări subliniază Sabatul și solia evangheliei asociată cu Sabatul, care este evanghelia veșnică a îngerului al treilea. Primul Cadeș este omega celor zece încercări; prin urmare, alfa celor zece încercări trebuie să posede aceleași caracteristici. Cadeș a reprezentat anul 1863, când Domnul dorise să-Și încheie lucrarea și să-Și ia poporul acasă, dar intrarea în Țara Promisă a fost amânată.

> “By reading the following scriptures we shall see how God regarded ancient Israel:

> Prin citirea următoarelor pasaje din Scriptură vom vedea cum a privit Dumnezeu pe Israelul din vechime:

> “‘For the Lord hath chosen Jacob unto Himself, and Israel for His peculiar treasure.’ Psalm 135:4.

> „Căci Domnul Și-a ales pe Iacov pentru Sine, iar pe Israel drept comoara Sa deosebită.” Psalmul 135:4.

> “‘For thou art an holy people unto the Lord thy God, and the Lord hath chosen thee to be a peculiar people unto Himself, above all the nations that are upon the earth.’ Deuteronomy 14:2.

> „Căci tu ești un popor sfânt pentru Domnul, Dumnezeul tău, și Domnul te-a ales ca să fii un popor deosebit pentru Sine, mai presus de toate neamurile de pe fața pământului.” Deuteronom 14:2.

> “‘For thou art an holy people unto the Lord thy God: the Lord thy God hath chosen thee to be a special people unto Himself, above all people that are upon the face of the earth. The Lord did not set His love upon you, nor choose you, because ye were more in number than any people; for ye were the fewest of all people.’ Deuteronomy 7:6, 7.

> 'Căci tu ești un popor sfânt pentru Domnul, Dumnezeul tău: Domnul, Dumnezeul tău, te-a ales ca să fii pentru Sine un popor deosebit, mai presus de toate popoarele de pe fața pământului. Nu pentru că erați mai numeroși decât orice popor, Domnul Și-a îndreptat dragostea asupra voastră și v-a ales; căci erați cei mai puțini dintre toate popoarele.' Deuteronomul 7:6, 7.

> “‘For wherein shall it be known here that I and Thy people have found grace in Thy sight? is it not in that Thou goest with us? so shall we be separated, I and Thy people, from all the people that are upon the face of the earth.’ Exodus 33:16.

> „Căci cum se va ști aici că eu și poporul Tău am aflat har în ochii Tăi? Oare nu prin aceea că Tu mergi cu noi? Astfel vom fi deosebiți, eu și poporul Tău, de toate popoarele de pe fața pământului.” Exodul 33:16.

> “How frequently ancient Israel rebelled, and how often they were visited with judgments, and thousands slain, because they would not heed the commands of God who had chosen them! The Israel of God in these last days are in constant danger of mingling with the world and losing all signs of being the chosen people of God. Read again Titus 2:13–15. We are here brought down to the last days, when God is purifying unto Himself a peculiar people. Shall we provoke Him as did ancient Israel? Shall we bring His wrath upon us by departing from Him and mingling with the world, and following the abominations of the nations around us?” Testimonies, volume 1, 282, 283.

> „De câte ori s-a răzvrătit Israelul din vechime și de câte ori au fost cercetați cu judecăți, iar mii au fost uciși, pentru că nu au luat aminte la poruncile lui Dumnezeu, Cel care îi alesese! Israelul lui Dumnezeu, în aceste zile din urmă, este în pericol necontenit de a se amesteca cu lumea și de a pierde toate semnele că este poporul ales al lui Dumnezeu. Citiți din nou Tit 2:13-15. Aici suntem aduși până la zilele de pe urmă, când Dumnezeu Își curățește pentru Sine un popor deosebit. Îl vom întărâta oare, precum a făcut Israelul din vechime? Ne vom atrage noi mânia Lui, îndepărtându-ne de El și amestecându-ne cu lumea și urmând urâciunile neamurilor din jurul nostru?” Mărturii, volumul 1, 282, 283.

Sister White asks, “Shall we provoke Him as did ancient Israel?” We provoke him by mingling with the world, which is symbolized by Egypt, the very place that the rebels at Kadesh sought a leader to lead them back to. In 1863 the desire to return to Egypt and the selection of a new leader is represented by inspiration as desiring to be associated with the world.

Sora White întreabă: „Oare Îl vom întărâta așa cum a făcut Israelul din vechime?” Îl întărâtăm prin amestecarea cu lumea, care este simbolizată prin Egipt, chiar locul unde răzvrătiții de la Cadeș au căutat un conducător care să-i ducă înapoi. În 1863, dorința de a se întoarce în Egipt și alegerea unui nou conducător sunt prezentate, prin inspirație, ca exprimând dorința de a se asocia cu lumea.

The passage we are now considering was preceded by Sister White’s commentary of ancient Israel not entering into the rest. In the context of their continuous rebellion, she set forth the verses identifying how God wished to relate to His bride, but His bride refused. The following passage leads into what we just read.

Pasajul pe care îl avem acum în vedere a fost precedat de comentariul Sorei White privitor la neintrarea Israelului din vechime în odihnă. În contextul răzvrătirii lor necontenite, ea a expus versetele care identifică felul în care Dumnezeu a dorit să Se raporteze la Mireasa Sa, dar Mireasa Sa a refuzat. Pasajul următor conduce spre ceea ce tocmai am citit.

In the passage she records, “God required His people to trust in Him alone. He did not wish them to receive help from those who did not serve Him.” In 1863, Laodicean Millerite Adventism formed an alliance with the government of the United States to help in their efforts to prevent their young men from being drafted into the deadliest war in American history.

În pasajul pe care îl consemnează ea: „Dumnezeu a cerut ca poporul Său să-și pună încrederea numai în El. El nu a dorit ca ei să primească ajutor din partea celor care nu Îi slujeau.” În 1863, adventismul millerit laodicean a încheiat o alianță cu guvernul Statelor Unite ale Americii pentru a sprijini eforturile lor de a-i împiedica pe tinerii lor să fie încorporați în cel mai sângeros război din istoria Americii.

> “We here read the warnings which God gave to ancient Israel. It was not His good pleasure that they should wander so long in the wilderness; He would have brought them immediately to the Promised Land had they submitted and loved to be led by Him; but because they so often grieved Him in the desert, He sware in His wrath that they should not enter into His rest, save two who wholly followed Him. God required His people to trust in Him alone. He did not wish them to receive help from those who did not serve Him.

> Aici citim avertismentele pe care Dumnezeu le-a dat Israelului din vechime. Nu a fost buna Sa plăcere ca ei să rătăcească atât de mult în pustie; i-ar fi adus de îndată în Țara Făgăduită dacă s-ar fi supus și ar fi iubit călăuzirea Lui; dar pentru că atât de des L-au mâhnit în pustie, El a jurat în mânia Sa că nu vor intra în odihna Sa, afară de doi care L-au urmat pe deplin. Dumnezeu a cerut poporului Său să se încreadă numai în El. Nu a dorit ca ei să primească ajutor de la cei care nu-I slujeau.

> “Please read Ezra 4:1–5: ‘Now when the adversaries of Judah and Benjamin heard that the children of the captivity builded the temple unto the Lord God of Israel; then they came to Zerubbabel, and to the chief of the fathers, and said unto them, Let us build with you: for we seek your God, as ye do; and we do sacrifice unto Him since the days of Esarhaddon king of Assur, which brought us up hither. But Zerubbabel, and Jeshua, and the rest of the chief of the fathers of Israel, said unto them, Ye have nothing to do with us to build an house unto our God; but we ourselves together will build unto the Lord God of Israel, as King Cyrus the king of Persia hath commanded us. Then the people of the land weakened the hands of the people of Judah, and troubled them in building, and hired counselors against them, to frustrate their purpose.’

> Vă rog să citiți Ezdra 4:1-5: "Iar când potrivnicii lui Iuda și ai lui Beniamin au auzit că fiii robiei zideau templul Domnului, Dumnezeului lui Israel, au venit la Zorobabel și la căpeteniile caselor părintești și le-au zis: Lăsați-ne să zidim împreună cu voi, căci pe Dumnezeul vostru Îl căutăm ca și voi și Îi aducem jertfe din zilele lui Esarhadon, împăratul Asiriei, care ne-a adus aici. Dar Zorobabel, și Ieşua, și ceilalți dintre căpeteniile caselor părintești ale lui Israel le-au zis: Nu aveți parte cu noi la zidirea casei Dumnezeului nostru, ci noi singuri vom zidi Domnului, Dumnezeului lui Israel, așa cum ne-a poruncit Cirus, împăratul Persiei. Atunci poporul țării a slăbit mâinile poporului lui Iuda și i-a tulburat la zidire și a tocmit sfetnici împotriva lor, ca să le zădărnicească planul."

> “Ezra 8:21–23: ‘Then I proclaimed a fast there, at the river of Ahava, that we might afflict ourselves before our God, to seek of Him a right way for us, and for our little ones, and for all our substance. For I was ashamed to require of the king a band of soldiers and horsemen to help us against the enemy in the way: because we had spoken unto the king, saying, The hand of our God is upon all them for good that seek Him; but His power and His wrath is against all them that forsake Him. So we fasted and besought our God for this: and He was entreated of us.’

> Ezra 8:21-23: „Atunci am vestit un post acolo, la râul Ahava, ca să ne smerim înaintea Dumnezeului nostru, ca să-I cerem o cale dreaptă pentru noi, pentru pruncii noștri și pentru toată averea noastră. Căci mi-a fost rușine să cer de la împărat o ceată de ostași și călăreți, ca să ne ajute împotriva vrăjmașului pe cale, fiindcă vorbisem cu împăratul, zicând: «Mâna Dumnezeului nostru este spre bine peste toți cei ce-L caută, iar puterea Lui și mânia Lui sunt împotriva tuturor celor ce-L părăsesc.» Așadar am postit și L-am rugat pe Dumnezeul nostru pentru aceasta, și El S-a lăsat înduplecat de noi.”

> “The prophet and these fathers did not regard the people of the land as worshipers of the true God, and though these professed friendship and wished to help them, they dared not unite with them in anything relating to His worship. When going up to Jerusalem to build the temple of God and to restore His worship, they would not ask help of the king to assist them in the way, but by fasting and prayer sought the Lord for help. They believed that God would defend and prosper His servants in their efforts to serve Him. The Creator of all things needs not the help of His enemies to establish His worship. He asks not the sacrifice of wickedness, nor accepts the offerings of those who have other gods before the Lord.

> Profetul și acești părinți nu i-au socotit pe locuitorii țării drept închinători ai adevăratului Dumnezeu și, deși aceștia își declarau prietenia și doreau să-i ajute, nu au îndrăznit să se unească cu ei în nimic privitor la închinarea adusă Lui. Când au urcat la Ierusalim ca să zidească templul lui Dumnezeu și să restaureze închinarea Lui, n-au cerut ajutorul împăratului ca să le dea sprijin pe cale, ci, prin post și rugăciune, au căutat ajutorul Domnului. Ei credeau că Dumnezeu îi va apăra și îi va face să prospere pe slujitorii Săi în eforturile lor de a-I sluji. Creatorul tuturor lucrurilor nu are nevoie de ajutorul vrăjmașilor Săi pentru a statornici închinarea Sa. El nu cere jertfa celor nelegiuiți, nici nu primește darurile celor care au alți dumnezei înaintea Domnului.

> “We often hear the remark: ‘You are too exclusive.’ As a people we would make any sacrifice to save souls, or lead them to the truth. But to unite with them, to love the things that they love, and have friendship with the world, we dare not, for we should then be at enmity with God.” Testimonies, volume 1, 281, 282.

> „Auzim adesea remarca: «Sunteți prea exclusiviști.» Ca popor am face orice sacrificiu pentru a mântui suflete sau a le călăuzi către adevăr. Dar să ne unim cu ei, să iubim lucrurile pe care le iubesc și să întreținem prietenie cu lumea, nu îndrăznim, căci atunci am fi în vrăjmășie cu Dumnezeu.” Mărturii, volumul 1, 281, 282.

Sister White states, in conjunction with her commentary of the rebellion of Kadesh, “The Creator of all things needs not the help of His enemies to establish His worship. He asks not the sacrifice of wickedness, nor accepts the offerings of those who have other gods before the Lord.” In 1863, the movement of Laodicean Millerite Adventism became a church and formed an alliance with the power that would enforce Sunday worship upon the nation and thereafter the world.

Sora White afirmă, în comentariul ei despre răzvrătirea de la Cadeș: "Creatorul tuturor lucrurilor nu are nevoie de ajutorul vrăjmașilor Săi pentru a-Și stabili închinarea. El nu cere jertfa nelegiuirii, nici nu primește ofrandele celor care au alți dumnezei înaintea Domnului." În 1863, mișcarea laodiceană a Adventismului Millerit a devenit o biserică și a încheiat o alianță cu puterea care avea să impună închinarea duminicală asupra națiunii și, ulterior, asupra lumii.

In the next article, we will continue our considerations of the prophetic lines that contribute to 1863, which is the capstone of the prophetic period of 1844 unto 1863.

În articolul următor, vom continua considerațiile noastre asupra liniilor profetice care conduc spre 1863, piatra de boltă a perioadei profetice din 1844 până în 1863.

> The thing that hath been, it is that which shall be; and that which is done is that which shall be done: and there is no new thing under the sun. Is there any thing whereof it may be said, See, this is new? it hath been already of old time, which was before us. I know that, whatsoever God doeth, it shall be for ever: nothing can be put to it, nor any thing taken from it: and God doeth it, that men should fear before him. That which hath been is now; and that which is to be hath already been; and God requireth that which is past. Ecclesiastes 1:9, 10; 3:14, 15.

> Ceea ce a fost, aceea va fi; și ceea ce s-a făcut, aceea se va face; și nu este nimic nou sub soare. Este oare vreun lucru despre care să se poată spune: Iată, acesta este nou? A fost deja din vremuri de demult, dinaintea noastră. Știu că tot ceea ce face Dumnezeu rămâne pentru veșnicie: nimic nu i se poate adăuga și nimic nu i se poate lua; și Dumnezeu face aceasta, pentru ca oamenii să se teamă înaintea lui. Ceea ce a fost este acum; și ceea ce urmează să fie a fost deja; și Dumnezeu cere ceea ce a trecut. Eclesiastul 1:9, 10; 3:14, 15.

Back to Articles