Article

# Future for America and July 18, 2020 - Number Two

Viitor pentru America și 18 iulie 2020 – Numărul doi

Eating the Message

A mânca mesajul

Author

Jeff Pippenger

Published

August 24, 2023

Formats

PDF
Word

Just before probation closes a command is made to “seal not the sayings of the prophecy of this book.”

Chiar înainte de închiderea timpului de har, se dă porunca: "Să nu pecetluiești cuvintele proorociei din cartea aceasta."

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> Și mi-a zis: Nu pecetlui cuvintele profeției acestei cărți; căci vremea este aproape. Cel ce este nedrept, să fie nedrept și mai departe; și cel ce este întinat, să fie întinat și mai departe; și cel ce este drept, să fie drept și mai departe; și cel ce este sfânt, să fie sfânt și mai departe. Apocalipsa 22:10, 11.

In chapter five of Revelation, God the Father is seated upon His throne and He has a book in His hand that is sealed with seven seals.

În capitolul al cincilea al Apocalipsei, Dumnezeu Tatăl șade pe tronul Său și ține în mâna Sa o carte pecetluită cu șapte peceți.

> And I saw in the right hand of him that sat on the throne a book written within and on the backside, sealed with seven seals. Revelation 5:1.

> Și am văzut, în mâna dreaptă a Celui ce ședea pe tron, o carte scrisă pe dinăuntru și pe dinafară, pecetluită cu șapte peceți. Apocalipsa 5:1.

As the narrative from verse one, continues on through to chapter seven, we find that Jesus, represented as the Lion of the tribe of Judah is the One who takes the book from His Father’s hand and begins to progressively open the seals. When He opens the sixth seal and presents the message represented by the seal, chapter six ends. It ends with a question that leads into chapter seven, where we find the answer to the question raised in the last verse of chapter six.

Pe măsură ce narațiunea, începând cu versetul întâi, continuă până în capitolul șapte, constatăm că Isus, reprezentat ca Leul din seminția lui Iuda, este Cel care ia cartea din mâna Tatălui Său și începe să deschidă în mod progresiv pecețile. Când El deschide a șasea pecete și prezintă mesajul reprezentat de acea pecete, capitolul șase se încheie. Se încheie cu o întrebare care face trecerea în capitolul șapte, unde găsim răspunsul la întrebarea ridicată în ultimul verset al capitolului șase.

> For the great day of his wrath is come; and who shall be able to stand? Revelation 6:17.

> Căci a venit ziua cea mare a mâniei Lui; și cine va putea sta în picioare? Apocalipsa 6:17.

Chapter seven introduces the one hundred and forty-four thousand and the “great multitude.” After God’s people are presented in chapter seven, then we find the seventh and final of the seals being removed. The only other prophecy in the book of Revelation that has been sealed is the seven thunders of chapter ten. The simple point is that the only prophecy in the book of Revelation that is sealed up and can be unsealed before probation closes is the “seven thunders.”

Capitolul șapte îi introduce pe cei o sută patruzeci și patru de mii și pe „marea mulțime”. După ce poporul lui Dumnezeu este prezentat în capitolul șapte, vedem apoi că a șaptea și ultima pecete este înlăturată. Singura altă profeție din cartea Apocalipsei care a fost sigilată este cea a „celor șapte tunete” din capitolul zece. Ideea simplă este că singura profeție din cartea Apocalipsei care este sigilată și care poate fi desigilată înainte ca timpul de probă să se închidă este cea a „celor șapte tunete”.

For years, if not decades Future for America has identified what the “seven thunders” represent. The “seven thunders” represent the history of the Millerite movement from August 11, 1840 through to October 22, 1844. Sister White confirms this fact and adds that the “seven thunders” also represent “future events that will be disclosed in their order.” A detailed presentation of these facts can be found in Habakkuk’s Tables, for any that are unfamiliar with these prophetic realities.

De ani, dacă nu de decenii, Future for America a identificat ceea ce reprezintă „cele șapte tunete”. „Cele șapte tunete” reprezintă istoria mișcării milerite de la 11 august 1840 până la 22 octombrie 1844. Sora White confirmă acest fapt și adaugă că „cele șapte tunete” reprezintă, de asemenea, „evenimente viitoare care vor fi dezvăluite în ordinea lor”. O prezentare detaliată a acestor fapte poate fi găsită în Tabelele lui Habacuc, pentru cei care nu sunt familiarizați cu aceste realități profetice.

The truth of the seven thunders that has been presented in the past is still truth, but since August of this year the Lord has removed His hand from these subjects and more understanding has been revealed. We will begin with chapter ten of Revelation, then consider Sister White’s commentary on the chapter. Before we do this, we must identify two points unrelated to the consideration of the seven thunders.

Adevărul celor șapte tunete care a fost prezentat în trecut rămâne adevăr, dar, din luna august a acestui an, Domnul Și-a luat mâna de pe aceste subiecte și a fost revelată o înțelegere mai amplă. Vom începe cu capitolul zece din Apocalipsa, apoi vom lua în considerare comentariul Sorei White asupra capitolului. Înainte de a face acest lucru, trebuie să identificăm două puncte care nu au legătură cu considerarea celor șapte tunete.

The first point is that the identification of the truth of the seven thunders that is now opened up requires several lines of truth to put everything the seven thunders represent in place. Here I pray, is the patience of the saints. The second point connected with this is that the program that produces the audio presentation of these articles has a limitation on the amount of time it can read and speak. The articles must each fit within that period of time. From the outset of this study, I am informing you that it will require a few articles to establish the truth represented by the seven thunders. Now to chapter ten.

Primul punct este că identificarea adevărului celor șapte tunete, acum dezvăluită, reclamă mai multe linii ale adevărului pentru a așeza în locul cuvenit tot ceea ce reprezintă cele șapte tunete. Aici, mă rog, este răbdarea sfinților. Al doilea punct, legat de aceasta, este că programul care produce prezentarea audio a acestor articole are o limitare privind durata de timp în care poate citi și reda vocal. Fiecare articol trebuie să se încadreze în acel interval de timp. Încă de la începutul acestui studiu, vă informez că vor fi necesare câteva articole pentru a stabili adevărul reprezentat de cele șapte tunete. Acum, la capitolul zece.

> And I saw another mighty angel come down from heaven, clothed with a cloud: and a rainbow was upon his head, and his face was as it were the sun, and his feet as pillars of fire: And he had in his hand a little book open: and he set his right foot upon the sea, and his left foot on the earth, And cried with a loud voice, as when a lion roareth: and when he had cried, seven thunders uttered their voices. And when the seven thunders had uttered their voices, I was about to write: and I heard a voice from heaven saying unto me, Seal up those things which the seven thunders uttered, and write them not. And the angel which I saw stand upon the sea and upon the earth lifted up his hand to heaven, And sware by him that liveth for ever and ever, who created heaven, and the things that therein are, and the earth, and the things that therein are, and the sea, and the things which are therein, that there should be time no longer: But in the days of the voice of the seventh angel, when he shall begin to sound, the mystery of God should be finished, as he hath declared to his servants the prophets. And the voice which I heard from heaven spake unto me again, and said, Go and take the little book which is open in the hand of the angel which standeth upon the sea and upon the earth. And I went unto the angel, and said unto him, Give me the little book. And he said unto me, Take it, and eat it up; and it shall make thy belly bitter, but it shall be in thy mouth sweet as honey. And I took the little book out of the angel’s hand, and ate it up; and it was in my mouth sweet as honey: and as soon as I had eaten it, my belly was bitter. And he said unto me, Thou must prophesy again before many peoples, and nations, and tongues, and kings. Revelation 10:1–11.

> Și am văzut un alt înger puternic coborând din cer, înveșmântat într-un nor; și un curcubeu era pe capul lui, iar fața lui era ca soarele, iar picioarele lui ca niște stâlpi de foc. Și avea în mână o cărticică deschisă; și și-a pus piciorul drept pe mare, iar pe cel stâng pe pământ, și a strigat cu glas puternic, cum rage un leu; și, când a strigat, cele șapte tunete și-au rostit glasurile. Iar când cele șapte tunete își rostiseră glasurile, eram pe punctul de a scrie; și am auzit un glas din cer zicându-mi: Pecetluiește cele pe care le-au rostit cele șapte tunete și nu le scrie. Și îngerul pe care îl văzusem stând pe mare și pe pământ și-a ridicat mâna spre cer și a jurat pe Cel ce este viu în vecii vecilor, Care a făcut cerul și cele ce sunt în el, și pământul și cele ce sunt pe el, și marea și cele ce sunt în ea, că nu va mai fi vreme; ci, în zilele glasului celui de-al șaptelea înger, când va începe să sune din trâmbiță, se va sfârși taina lui Dumnezeu, precum a vestit El slujitorilor Săi, prorocilor. Și glasul pe care îl auzisem din cer mi-a vorbit iarăși și a zis: Du-te și ia cărticica, care este deschisă, din mâna îngerului care stă pe mare și pe pământ. Și m-am dus la înger și i-am zis: Dă-mi cărticica. Iar el mi-a zis: Ia-o și mănânc-o; și îți va amărî pântecele, dar în gura ta va fi dulce ca mierea. Și am luat cărticica din mâna îngerului și am mâncat-o; și era în gura mea dulce ca mierea; și îndată ce am mâncat-o, pântecele meu s-a amărât. Și mi-a zis: Trebuie să prorocești din nou înaintea multor popoare, neamuri, limbi și împărați. Apocalipsa 10:1-11.

Commenting on chapter ten, Sister White states:

Comentând asupra capitolului zece, Sora White afirmă:

> “The mighty angel who instructed John was no less a personage than Jesus Christ. Setting His right foot on the sea, and His left upon the dry land, shows the part which He is acting in the closing scenes of the great controversy with Satan. This position denotes His supreme power and authority over the whole earth. The controversy had waxed stronger and more determined from age to age, and will continue to do so, to the concluding scenes when the masterly working of the powers of darkness shall reach their height. Satan, united with evil men, will deceive the whole world and the churches who receive not the love of the truth. But the mighty angel demands attention. He cries with a loud voice. He is to show the power and authority of His voice to those who have united with Satan to oppose the truth.

> Îngerul cel puternic care l-a instruit pe Ioan nu era nimeni altul decât Isus Hristos. Faptul că Își așază piciorul drept pe mare, iar pe cel stâng pe uscat, arată partea pe care o îndeplinește în scenele de încheiere ale marii controverse cu Satana. Această poziție denotă puterea și autoritatea Sale supreme asupra întregului pământ. Controversa s-a întețit și a devenit tot mai hotărâtă din veac în veac și va continua astfel până la scenele de încheiere, când lucrarea iscusită a puterilor întunericului își va atinge culmea. Satana, unit cu oamenii răi, va înșela întreaga lume și bisericile care nu primesc dragostea adevărului. Dar îngerul cel puternic cere să i se acorde atenție. El strigă cu glas puternic. El are să arate puterea și autoritatea glasului Său celor care s-au unit cu Satana ca să se împotrivească adevărului.

> “After these seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’ These relate to future events which will be disclosed in their order. Daniel shall stand in his lot at the end of the days. John sees the little book unsealed. Then Daniel’s prophecies have their proper place in the first, second, and third angels’ messages to be given to the world. The unsealing of the little book was the message in relation to time.

> După ce aceste șapte tunete și-au rostit glasurile, vine către Ioan porunca, ca și către Daniel, în ce privește cărticica: „Pecetluiește lucrurile pe care le-au rostit cele șapte tunete.” Acestea se referă la evenimente viitoare, care vor fi dezvăluite în ordinea lor. Daniel va sta în partea sa la sfârșitul zilelor. Ioan vede cărticica despecetluită. Atunci profețiile lui Daniel își au locul cuvenit în soliile primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger, care urmează să fie date lumii. Despecetluirea cărticicii a fost solia în legătură cu timpul.

> “The books of Daniel and the Revelation are one. One is a prophecy, the other a revelation; one a book sealed, the other a book opened. John heard the mysteries which the thunders uttered, but he was commanded not to write them.

> Cartea lui Daniel și Cartea Apocalipsei sunt una. Una este o profeție, cealaltă o descoperire; una, o carte pecetluită, cealaltă, o carte deschisă. Ioan a auzit tainele pe care le-au rostit tunetele, dar i s-a poruncit să nu le scrie.

> “The special light given to John which was expressed in the seven thunders was a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages. It was not best for the people to know these things, for their faith must necessarily be tested. In the order of God most wonderful and advanced truths would be proclaimed. The first and second angels’ messages were to be proclaimed, but no further light was to be revealed before these messages had done their specific work. This is represented by the angel standing with one foot on the sea, proclaiming with a most solemn oath that time should be no longer.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> Lumina specială dată lui Ioan, exprimată în cele șapte tunete, a fost o schițare a evenimentelor care aveau să aibă loc sub soliile primului și celui de-al doilea înger. Nu era spre binele poporului ca aceste lucruri să fie cunoscute, deoarece credința lor trebuia în mod necesar să fie pusă la încercare. În rânduiala lui Dumnezeu, aveau să fie proclamate cele mai minunate și mai avansate adevăruri. Soliile primului și celui de-al doilea înger trebuiau să fie proclamate, dar nu urma să fie revelată nicio lumină suplimentară înainte ca aceste solii să-și fi împlinit lucrarea specifică. Aceasta este reprezentată de îngerul care stă cu un picior pe mare, proclamând, cu un jurământ de cea mai înaltă solemnitate, că nu va mai fi timp. Comentariul Biblic Adventist de Ziua a Șaptea, volumul 7, 971.

The “mighty angel” who descended on August 11, 1840 was Christ, and he had a message in his hand that John was told to eat. What John ate was a message, but it was distinctly a message that was to be taken to God’s people, and not the world. It is important to recognize who the target audience is in the passage, for even though Christ descended on August 11, 1840, marking the empowerment of the first angel’s message, and thus identifying when the first angel’s message would be carried to the entire world, the little book that John was to eat is identifying when Protestantism surrendered the mantle of Protestantism unto the Millerites. When Christ descended with the little book, He was terminating His covenant relationship with the church from the wilderness and simultaneously identifying the Millerite people as His new chosen covenant people. The Millerites were a people who had formerly not been the people of God. The prophets never contradict each other.

„Îngerul cel puternic” care a coborât la 11 august 1840 a fost Hristos, și avea în mână o solie pe care i s-a spus lui Ioan să o mănânce. Ceea ce a mâncat Ioan era o solie, dar era în mod distinct o solie care trebuia dusă poporului lui Dumnezeu, nu lumii. Este important să recunoaștem cui îi este adresat pasajul, căci, deși Hristos a coborât la 11 august 1840, marcând împuternicirea soliei primului înger și astfel identificând momentul când solia primului înger avea să fie dusă întregii lumi, cărticica pe care Ioan trebuia să o mănânce identifică momentul când protestantismul a cedat mileriților mantia protestantismului. Când Hristos a coborât cu cărticica, El își încheia relația de legământ cu biserica din pustie și, concomitent, îi identifica pe mileriți ca noul Său popor ales al legământului. Mileriții erau un popor care mai înainte nu fusese poporul lui Dumnezeu. Profeții nu se contrazic niciodată.

> And he said unto me, Son of man, stand upon thy feet, and I will speak unto thee. And the spirit entered into me wh en he spake unto me, and set me upon my feet, that I heard him that spake unto me. And he said unto me, Son of man, I send thee to the children of Israel, to a rebellious nation that hath rebelled against me: they and their fathers have transgressed against me, even unto this very day. For they are impudent children and stiffhearted. I do send thee unto them; and thou shalt say unto them, Thus saith the Lord God. And they, whether they will hear, or whether they will forbear, (for they are a rebellious house,) yet shall know that there hath been a prophet among them. And thou, son of man, be not afraid of them, neither be afraid of their words, though briers and thorns be with thee, and thou dost dwell among scorpions: be not afraid of their words, nor be dismayed at their looks, though they be a rebellious house. And thou shalt speak my words unto them, whether they will hear, or whether they will forbear: for they are most rebellious. But thou, son of man, hear what I say unto thee; Be not thou rebellious like that rebellious house: open thy mouth, and eat that I give thee. And when I looked, behold, an hand was sent unto me; and, lo, a roll of a book was therein; And he spread it before me; and it was written within and without: and there was written therein lamentations, and mourning, and woe. Moreover he said unto me, Son of man, eat that thou findest; eat this roll, and go speak unto the house of Israel. So I opened my mouth, and he caused me to eat that roll. And he said unto me, Son of man, cause thy belly to eat, and fill thy bowels with this roll that I give thee. Then did I eat it; and it was in my mouth as honey for sweetness. And he said unto me, Son of man, go, get thee unto the house of Israel, and speak with my words unto them. For thou art not sent to a people of a strange speech and of an hard language, but to the house of Israel; Not to many people of a strange speech and of an hard language, whose words thou canst not understand. Surely, had I sent thee to them, they would have hearkened unto thee. But the house of Israel will not hearken unto thee; for they will not hearken unto me: for all the house of Israel are impudent and hardhearted. Behold, I have made thy face strong against their faces, and thy forehead strong against their foreheads. As an adamant harder than flint have I made thy forehead: fear them not, neither be dismayed at their looks, though they be a rebellious house. Moreover he said unto me, Son of man, all my words that I shall speak unto thee receive in thine heart, and hear with thine ears. Ezekiel 2:1–3:10.

> Și mi-a zis: Fiul omului, ridică-te în picioare și-ți voi vorbi. Și duhul a intrat în mine când mi-a vorbit și m-a pus pe picioare, astfel încât am auzit pe cel ce-mi vorbea. Și mi-a zis: Fiul omului, te trimit la copiii lui Israel, la un neam răzvrătit care s-a răzvrătit împotriva mea; ei și părinții lor au păcătuit împotriva mea până în ziua de azi. Căci sunt copii neobrăzați și cu inima împietrită. Te trimit la ei; și le vei spune: Așa zice Domnul Dumnezeu. Iar ei, fie că vor asculta, fie că se vor împotrivi (căci sunt o casă răzvrătită), vor ști totuși că un proroc a fost în mijlocul lor. Iar tu, fiul omului, nu te teme de ei și nu te teme de cuvintele lor, chiar dacă mărăcini și spini sunt cu tine și locuiești printre scorpioni; nu te teme de cuvintele lor și nu te înspăimânta de privirile lor, deși sunt o casă răzvrătită. Și le vei rosti cuvintele mele, fie că vor asculta, fie că se vor împotrivi; căci sunt foarte răzvrătiți. Dar tu, fiul omului, ascultă ceea ce-ți spun: nu fi răzvrătit ca acea casă răzvrătită; deschide-ți gura și mănâncă ce-ți dau. Și când m-am uitat, iată, o mână a fost trimisă la mine; și, iată, în ea era un sul de carte; Și l-a desfășurat înaintea mea; și era scris pe dinăuntru și pe dinafară; și erau scrise în el plângeri, tânguiri și vaiete. Și mi-a mai zis: Fiul omului, mănâncă ce găsești; mănâncă acest sul și du-te, vorbește casei lui Israel. Atunci mi-am deschis gura, și m-a făcut să mănânc sulul acela. Și mi-a zis: Fiul omului, hrănește-ți pântecele și umple-ți măruntaiele cu acest sul pe care ți-l dau. Atunci l-am mâncat; și în gura mea era ca mierea, de dulceață. Și mi-a zis: Fiul omului, du-te, mergi la casa lui Israel și vorbește-le cu cuvintele mele. Căci nu ești trimis la un popor cu vorbire străină și cu limbă grea, ci la casa lui Israel; nu la multe popoare cu vorbire străină și cu limbă grea, ale căror cuvinte nu le poți înțelege. Cu adevărat, dacă te-aș fi trimis la ele, te-ar fi ascultat. Dar casa lui Israel nu te va asculta, pentru că nici pe mine nu mă ascultă; căci toată casa lui Israel este neobrăzată și cu inima împietrită. Iată, ți-am făcut fața tare împotriva fețelor lor și fruntea ta tare împotriva frunților lor. Ca un diamant, mai tare decât cremenea, ți-am făcut fruntea; nu te teme de ei și nu te înspăimânta de privirile lor, deși sunt o casă răzvrătită. Și mi-a zis: Fiul omului, toate cuvintele mele pe care ți le voi vorbi primește-le în inima ta și ascultă-le cu urechile tale. Ezechiel 2:1-3:10.

When Christ descended with the little book which John took and ate, it was in his “mouth as honey for sweetness.” John the Revelator and Ezekiel, both take a message from Christ’s “hand.” Ezekiel, and therefore John had a message to deliver to “the house of Israel,” not to those outside of Israel. If those outside Israel would have heard the message, they would have accepted it, but not Israel, for “all the house” of Israel “are impudent and hardhearted.” The complete house of Israel (all the house) was totally rebellious. Israel in 1840 was represented in Revelation chapter ten as the church in the wilderness. They had filled the cup of their probationary time.

Când Hristos a coborât cu cărticica pe care Ioan a luat-o și a mâncat-o, ea era „în gura lui ca mierea pentru dulceață”. Ioan, Revelatorul, și Ezechiel iau amândoi un mesaj din „mâna” lui Hristos. Ezechiel — și, prin urmare, Ioan — aveau un mesaj de transmis „casei lui Israel”, nu celor din afara lui Israel. Dacă cei din afara lui Israel ar fi auzit mesajul, l-ar fi primit, dar nu și Israel, căci „toată casa” lui Israel este „nerușinată și împietrită la inimă”. Întreaga casă a lui Israel (toată casa) era întru totul răzvrătită. Israel, în 1840, a fost reprezentat în Apocalipsa, capitolul zece, ca biserica din pustie. Ei umpluseră cupa timpului lor de probă.

Though the message would not be heard by Israel, the prophet was still commanded to take them the message of the little book, for the purpose of holding them accountable for rejecting the light of the first angel. In the books of judgment, they were to be held accountable for refusing to hear the message of the “prophet” that had been “among them.” Rejecting the prophet is to reject the message that had been given to the prophet by the angel Gabriel, who had himself received that message from Christ, who had received it from the Father. When Christ descended with the message of the little book in His hand it paralleled when the Holy Spirit descended at His baptism. That had been prefigured by Moses at the burning bush, and that very same waymark that exists in every reformatory movement.

Deși Israel nu avea să asculte mesajul, profetului i s-a poruncit totuși să le ducă mesajul cărticicii, pentru a-i ține răspunzători pentru respingerea luminii primului înger. În cărțile judecății, ei aveau să fie ținuți răspunzători pentru refuzul de a asculta mesajul "profetului" care fusese "în mijlocul lor". A respinge profetul înseamnă a respinge mesajul care îi fusese dat profetului de îngerul Gabriel, care, la rândul lui, primise acel mesaj de la Hristos, care îl primise de la Tatăl. Când Hristos a coborât cu mesajul cărticicii în mâna Sa, acest eveniment a stat în paralel cu coborârea Duhului Sfânt la botezul Său. Acest lucru fusese prefigurat de Moise la rugul aprins, iar același jalon există în fiecare mișcare de reformă.

> “The work of God in the earth presents, from age to age, a striking similarity in every great reformation or religious movement. The principles of God’s dealing with men are ever the same. The important movements of the present have their parallel in those of the past, and the experience of the church in former ages has lessons of great value for our own time.” The Great Controversy, 343.

> Lucrarea lui Dumnezeu pe pământ prezintă, din veac în veac, o asemănare izbitoare în fiecare mare reformă sau mișcare religioasă. Principiile modului în care Dumnezeu lucrează cu oamenii sunt întotdeauna aceleași. Mișcările importante ale prezentului au corespondențe în cele ale trecutului, iar experiența bisericii din veacurile trecute are lecții de mare valoare pentru vremea noastră. The Great Controversy, 343.

The demise of the Ottoman supremacy on August 11, 1840, (which is when John and Ezekiel ate the little book that was in Christ’s “hand,”) marks the “empowerment” of the first angel’s message that had “arrived” at the “time of the end” in 1798. It was “empowered” by the confirmation of the premier prophetic rule of the Millerites; the year for a day principle. Christ then began to erect the Millerite temple foundation, as He had done at His baptism.

Sfârșitul supremației otomane la 11 august 1840 (și anume momentul în care Ioan și Ezechiel au mâncat cărticica care era în „mâna” lui Hristos) marchează „întărirea” soliei primului înger, care „a sosit” la „timpul sfârșitului” în 1798. Ea a fost „întărită” prin confirmarea principalei reguli profetice a milleriților: principiul un an pentru o zi. Hristos a început apoi să așeze temelia templului millerit, așa cum făcuse la botezul Său.

> “Nathanael’s wavering faith was now strengthened, and he answered and said, ‘Rabbi, thou art the son of God; thou art the King of Israel. Jesus answered and said unto him, Because I said unto thee, I saw thee under the fig tree, believest thou? Thou shalt see greater things than these. And he saith unto him, Verily, verily, I say unto you, Hereafter ye shall see Heaven open, and the angels of God ascending and descending upon the Son of Man.’

> Credința șovăielnică a lui Natanael a fost acum întărită, iar el a răspuns și a zis: "Rabi, tu ești Fiul lui Dumnezeu; tu ești Împăratul lui Israel." Isus i-a răspuns și i-a zis: "Pentru că ți-am spus că te-am văzut sub smochin, crezi? Vei vedea lucruri mai mari decât acestea." Și i-a zis: "Adevărat, adevărat, vă spun: de acum înainte veți vedea cerul deschis și pe îngerii lui Dumnezeu suindu-se și coborând peste Fiul Omului."

> “In these first few disciples the foundation of the Christian church was being laid by individual effort. John first directed two of his disciples to Christ. Then one of these finds a brother, and brings him to Christ. He then calls Philip to follow him, and he went in search of Nathanael.” Spirit of Prophecy, volume 2, 66.

> În acești câțiva ucenici de la început, temelia Bisericii creștine se așeza prin efort individual. Ioan i-a îndrumat mai întâi pe doi dintre ucenicii săi către Hristos. Apoi unul dintre aceștia și-a găsit fratele și l-a adus la Hristos. Apoi Hristos l-a chemat pe Filip să-L urmeze, iar acesta a mers în căutarea lui Natanael. Spiritul Profeției, volumul 2, 66.

When Christ descended on August 11, 1840 with the little book open in His hand, it had been prefigured in the reform movement of Christ’s earthly history, for every reform movement possesses the identical waymarks. Moses and the reformatory movement he led out in had the same waymark. The experience of Moses at the burning bush typified the Holy Spirit descending at Christ baptism, that in turn typified 1840, which in turn typifies September 11, 2001 when the mighty angel of Revelation eighteen descended.

Când Hristos s-a pogorât la 11 august 1840, cu cărticica deschisă în mâna Sa, acest eveniment fusese prefigurat în mișcarea de reformă din istoria pământească a lui Hristos, căci fiecare mișcare de reformă are aceleași jaloane. Moise și mișcarea de reformă pe care a condus-o au avut același jalon. Experiența lui Moise la rugul aprins a prefigurat pogorârea Duhului Sfânt la botezul lui Hristos, care, la rândul ei, a prefigurat anul 1840, care, la rândul său, prefigurează 11 septembrie 2001, când a coborât îngerul puternic din Apocalipsa, capitolul optsprezece.

The “arrival” of the first angel’s message, and the “arrival” of the second angel’s message and the “arrival” of the third angel’s message are all represented by angels. The first angel has a little book in his hand, the second had a writing in his hand and the third had a parchment in his hand. Upon the testimony of two or three a truth is established. All three angels, whether at their arrival or empowerment have a message in their hand.

„Sosirea” soliei primului înger, „sosirea” soliei celui de-al doilea înger și „sosirea” soliei celui de-al treilea înger sunt toate reprezentate de îngeri. Primul înger are în mână o cărticică, al doilea avea în mână un înscris, iar al treilea avea în mână un pergament. Pe mărturia a doi sau trei se întemeiază un adevăr. Toți cei trei îngeri, fie la sosirea lor, fie la împuternicirea lor, au o solie în mână.

John and Ezekiel represent those that ate the message when the first angel’s message was “empowered,” which is a different historical waymark than when the first angel’s message “arrived” in 1798.

Ioan și Ezechiel îi reprezintă pe cei care au mâncat solia atunci când solia primului înger a fost „întărită”, ceea ce constituie un jalon istoric diferit de momentul în care solia primului înger a „sosit” în 1798.

The difference between the “arrival” of a message and its “empowerment” is an extremely important distinction to note. As we consider the following passage take note that the purpose of the first angel is identical to the purpose of the angel in Revelation eighteen that lightens the earth with his glory. Also note that each message causes a division producing two classes of worshippers.

Deosebirea dintre „sosirea” unei solii și „împuternicirea” ei este o distincție deosebit de importantă de remarcat. Pe măsură ce analizăm pasajul următor, luați aminte că scopul primului înger este identic cu scopul îngerului din Apocalipsa, capitolul optsprezece, care luminează pământul cu slava lui. Observați, de asemenea, că fiecare solie provoacă o despărțire, producând două clase de închinători.

> “I was shown the interest which all heaven had taken in the work going on upon the earth. Jesus commissioned a mighty angel [the first angel] to descend and warn the inhabitants of the earth to prepare for His second appearing. As the angel left the presence of Jesus in heaven, an exceedingly bright and glorious light went before him. I was told that his mission was to lighten the earth with his glory and warn man of the coming wrath of God. Multitudes received the light. Some of these seemed to be very solemn, while others were joyful and enraptured. All who received the light turned their faces toward heaven and glorified God. Though it was shed upon all, some merely came under its influence, but did not heartily receive it. Many were filled with great wrath. Ministers and people united with the vile and stoutly resisted the light shed by the mighty angel. But all who received it withdrew from the world and were closely united with one another.

> Mi s-a arătat interesul pe care întregul cer îl purtase față de lucrarea care se desfășura pe pământ. Isus a însărcinat un înger puternic [îngerul întâi] să coboare și să avertizeze locuitorii pământului să se pregătească pentru a doua Sa venire. Pe când îngerul părăsea prezența lui Isus în cer, o lumină nespus de strălucitoare și glorioasă îl preceda. Mi s-a spus că misiunea lui era să lumineze pământul cu slava lui și să-i avertizeze pe oameni cu privire la mânia lui Dumnezeu care avea să vină. Mulțimi au primit lumina. Unii dintre aceștia păreau foarte solemni, în vreme ce alții erau bucuroși și răpiți în extaz. Toți cei care au primit lumina și-au întors fețele spre cer și L-au slăvit pe Dumnezeu. Deși ea era revărsată peste toți, unii doar au intrat sub influența ei, dar nu au primit-o din toată inima. Mulți au fost umpluți de o mare mânie. Clerici și popor s-au unit cu cei josnici și au rezistat cu îndârjire luminii revărsate de îngerul puternic. Dar toți cei care au primit-o s-au retras din lume și au fost strâns uniți unii cu alții.

> “Satan and his angels were busily engaged in seeking to attract the minds of as many as possible from the light. The company who rejected it were left in darkness. I saw the angel of God watching with the deepest interest His professed people, to record the character which they developed as the message of heavenly origin was presented to them. And as very many who professed love for Jesus turned from the heavenly message with scorn, derision, and hatred, an angel with a parchment in his hand made the shameful record. All heaven was filled with indignation that Jesus should be thus slighted by His professed followers.

> Satana și îngerii lui erau din plin angajați să abată mințile cât mai multora de la lumină. Cei care au respins lumina au fost lăsați în întuneric. Am văzut îngerul lui Dumnezeu vegheând cu cel mai adânc interes asupra poporului care se mărturisea al Lui, pentru a consemna caracterul pe care îl dezvoltau pe măsură ce le era prezentat mesajul de origine cerească. Și, pe când foarte mulți care mărturiseau dragoste pentru Isus se întorceau de la mesajul ceresc cu dispreț, batjocură și ură, un înger, cu un pergament în mână, întocmea rușinoasa consemnare. Întreg cerul s-a umplut de indignare văzând că Isus era astfel nesocotit de către pretinșii Săi urmași.

> “I saw the disappointment of the trusting ones, as they did not see their Lord at the expected time. It had been God’s purpose to conceal the future and to bring His people to a point of decision. Without the preaching of definite time for the coming of Christ, the work designed of God would not have been accomplished. Satan was leading very many to look far in the future for the great events connected with the judgment and the end of probation. It was necessary that the people be brought to seek earnestly for a present preparation.

> Am văzut dezamăgirea celor încrezători, deoarece nu L-au văzut pe Domnul lor la timpul așteptat. A fost scopul lui Dumnezeu să ascundă viitorul și să-Și aducă poporul Său la un moment de decizie. Fără propovăduirea unui timp hotărât pentru venirea lui Hristos, lucrarea rânduită de Dumnezeu nu ar fi fost împlinită. Satana îi conducea pe foarte mulți să privească departe în viitor către marile evenimente legate de judecată și de sfârșitul timpului de probă. Era necesar ca poporul să fie adus să caute cu stăruință o pregătire prezentă.

> “As the time passed, those who had not fully received the light of the angel united with those who had despised the message, and they turned upon the disappointed ones with ridicule. Angels marked the situation of Christ’s professed followers. The passing of the definite time had tested and proved them, and very many were weighed in the balance and found wanting. They loudly claimed to be Christians, yet in almost every particular failed to follow Christ. Satan exulted at the state of the professed followers of Jesus.

> Pe măsură ce timpul trecea, cei care nu primiseră pe deplin lumina îngerului s-au unit cu cei care disprețuiseră mesajul și s-au ridicat împotriva celor dezamăgiți, batjocorindu-i. Îngerii au luat aminte la starea pretinșilor urmași ai lui Hristos. Trecerea vremii hotărâte îi încercase și îi dovedise, iar foarte mulți au fost cântăriți în cumpănă și găsiți ușori. Pretindeau cu tărie că sunt creștini, însă, aproape în toate privințele, nu reușeau să-L urmeze pe Hristos. Satana a exultat văzând starea pretinșilor urmași ai lui Isus.

> “He had them in his snare. He had led the majority to leave the straight path, and they were attempting to climb up to heaven some other way. Angels saw the pure and holy mixed up with sinners in Zion and with world-loving hypocrites. They had watched over the true disciples of Jesus; but the corrupt were affecting the holy. Those whose hearts burned with an intense desire to see Jesus were forbidden by their professed brethren to speak of His coming. Angels viewed the scene and sympathized with the remnant who loved the appearing of their Lord.

> Îi avea în cursa sa. Îi abătuse pe cei mai mulți de la calea dreaptă, iar ei încercau să urce la cer pe altă cale. Îngerii vedeau pe cei curați și sfinți amestecați cu păcătoși în Sion și cu fățarnici iubitori de lume. Ei vegheaseră asupra adevăraților ucenici ai lui Isus; dar cei stricați îi afectau pe cei sfinți. Celor ale căror inimi ardeau de o dorință aprinsă de a-L vedea pe Isus li se interzicea, de către cei ce se declarau frați, să vorbească despre venirea Lui. Îngerii priveau scena și compătimeau cu rămășița care iubea arătarea Domnului lor.

> “Another mighty angel [the second angel] was commissioned to descend to earth. Jesus placed in his hand a writing, and as he came to the earth, he cried, ‘Babylon is fallen, is fallen.’ Then I saw the disappointed ones again raise their eyes to heaven, looking with faith and hope for their Lord’s appearing. But many seemed to remain in a stupid state, as if asleep; yet I could see the trace of deep sorrow upon their countenances. The disappointed ones saw from the Scriptures that they were in the tarrying time, and that they must patiently wait the fulfillment of the vision. The same evidence which led them to look for their Lord in 1843, led them to expect Him in 1844. Yet I saw that the majority did not possess that energy which marked their faith in 1843. Their disappointment had dampened their faith.

> Un alt înger puternic [al doilea înger] a fost însărcinat să coboare pe pământ. Isus i-a pus în mână un înscris și, pe când venea pe pământ, a strigat: „Babilonul a căzut, a căzut.” Atunci i-am văzut pe cei dezamăgiți ridicându-și din nou ochii spre cer, așteptând cu credință și nădejde arătarea Domnului lor. Dar mulți păreau să rămână într-o stare de stupoare, ca și cum ar fi adormit; totuși puteam vedea pe chipurile lor urma unei adânci întristări. Cei dezamăgiți au văzut din Scripturi că se aflau în timpul zăbovirii și că trebuiau să aștepte cu răbdare împlinirea vedeniei. Aceleași temeiuri care i-au făcut să-L aștepte pe Domnul lor în 1843 i-au determinat să-L aștepte în 1844. Totuși am văzut că majoritatea nu mai posedau acea energie care le caracteriza credința în 1843. Dezamăgirea le slăbise credința.

> “As the people of God united in the cry of the second angel, the heavenly host marked with the deepest interest the effect of the message. They saw many who bore the name of Christians turn with scorn and derision upon those who had been disappointed. As the words fell from mocking lips, ‘You have not gone up yet!’ an angel wrote them. Said the angel, ‘They mock God.’ I was pointed back to a similar sin committed in ancient times. Elijah had been translated to heaven, and his mantle had fallen upon Elisha. Then wicked youth, who had learned from their parents to despise the man of God, followed Elisha, and mockingly cried, ‘Go up, thou bald head; go up, thou bald head.’ In thus insulting His servant, they insulted God and met their punishment then and there. In like manner, those who have scoffed and mocked at the idea of the saints’ going up, will be visited with the wrath of God, and will be made to feel that it is not a light thing to trifle with their Maker.

> Când poporul lui Dumnezeu s-a unit în strigătul celui de-al doilea înger, oastea cerească a urmărit cu cel mai profund interes efectul soliei. Au văzut pe mulți care purtau numele de creștini întorcându-se cu dispreț și batjocură împotriva celor care fuseseră dezamăgiți. În timp ce cuvintele ieșeau de pe buze batjocoritoare: „Nu v-ați înălțat încă!”, un înger le-a consemnat. A zis îngerul: „Îl batjocoresc pe Dumnezeu.” Mi-a fost arătat un păcat asemănător comis în vechime. Ilie fusese ridicat la cer, iar mantaua lui căzuse peste Elisei. Atunci niște tineri nelegiuiți, care învățaseră de la părinții lor să-l disprețuiască pe omul lui Dumnezeu, l-au urmat pe Elisei și au strigat batjocoritor: „Suie-te, pleșuvule; suie-te, pleșuvule.” Insultând astfel pe slujitorul Său, L-au insultat pe Dumnezeu și și-au primit pedeapsa chiar atunci și acolo. În același chip, cei care au batjocorit și au luat în derâdere ideea înălțării sfinților vor fi pedepsiți prin mânia lui Dumnezeu și vor fi făcuți să simtă că nu este un lucru neînsemnat să-și bată joc de Făcătorul lor.

> “Jesus commissioned other angels to fly quickly to revive and strengthen the drooping faith of His people and prepare them to understand the message of the second angel and the important move which was soon to be made in heaven. I saw these angels receive great power and light from Jesus and fly quickly to earth to fulfill their commission to aid the second angel in his work. A great light shone upon the people of God as the angels cried, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him.’ Then I saw these disappointed ones rise and in harmony with the second angel proclaim, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him.’ The light from the angels penetrated the darkness everywhere. Satan and his angels sought to hinder this light from spreading and having its designed effect. They contended with the angels from heaven, telling them that God had deceived the people, and that with all their light and power they could not make the world believe that Christ was coming. But notwithstanding Satan strove to hedge up the way and draw the minds of the people from the light, the angels of God continued their work….

> Isus a însărcinat alți îngeri să zboare repede, pentru a reînvia și întări credința slăbită a poporului Său și a-i pregăti să înțeleagă solia celui de-al doilea înger și mișcarea importantă care avea să aibă loc curând în cer. I-am văzut pe acești îngeri primind de la Isus mare putere și lumină și zburând în grabă pe pământ ca să-și împlinească însărcinarea de a-l ajuta pe al doilea înger în lucrarea lui. O mare lumină a strălucit asupra poporului lui Dumnezeu, în timp ce îngerii strigau: „Iată, Mirele vine; ieșiți-I în întâmpinare.” Atunci i-am văzut pe acești dezamăgiți ridicându-se și, în armonie cu al doilea înger, proclamând: „Iată, Mirele vine; ieșiți-I în întâmpinare.” Lumina venită de la îngeri a pătruns întunericul pretutindeni. Satana și îngerii lui au căutat să împiedice această lumină să se răspândească și să-și producă efectul intenționat. S-au împotrivit îngerilor din cer, spunându-le că Dumnezeu a înșelat poporul și că, în pofida întregii lor lumini și puteri, nu puteau face lumea să creadă că Hristos vine. Dar, în ciuda faptului că Satana se străduia să îngrădească calea și să abată mințile oamenilor de la lumină, îngerii lui Dumnezeu și-au continuat lucrarea....

> “As the ministration of Jesus closed in the holy place, and He passed into the holiest, and stood before the ark containing the law of God, He sent another mighty angel with a third message to the world. A parchment was placed in the angel’s hand, and as he descended to the earth in power and majesty, he proclaimed a fearful warning, with the most terrible threatening ever borne to man. This message was designed to put the children of God upon their guard, by showing them the hour of temptation and anguish that was before them. Said the angel, ‘They will be brought into close combat with the beast and his image. Their only hope of eternal life is to remain steadfast. Although their lives are at stake, they must hold fast the truth.’ The third angel closes his message thus: ‘Here is the patience of the saints: here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus.’ As he repeated these words, he pointed to the heavenly sanctuary. The minds of all who embrace this message are directed to the most holy place, where Jesus stands before the ark, making His final intercession for all those for whom mercy still lingers and for those who have ignorantly broken the law of God. This atonement is made for the righteous dead as well as for the righteous living. It includes all who died trusting in Christ, but who, not having received the light upon God’s commandments, had sinned ignorantly in transgressing its precepts.” Early Writings, 245–254.

> Când slujirea lui Isus s-a încheiat în Sfânta și El a trecut în Sfânta Sfintelor și a stat înaintea chivotului care conținea legea lui Dumnezeu, El a trimis un alt înger puternic cu o a treia solie către lume. Un pergament a fost pus în mâna îngerului și, pe când cobora pe pământ cu putere și măreție, el a proclamat un avertisment înfricoșător, cu cea mai cumplită amenințare adusă vreodată omului. Această solie a fost menită să-i pună pe copiii lui Dumnezeu în gardă, arătându-le ceasul ispitei și al strâmtorării care era înaintea lor. A zis îngerul: «Vor fi aduși într-o confruntare directă cu fiara și chipul ei. Singura lor nădejde de viață veșnică este să rămână neclintiți. Deși viața le este în joc, trebuie să țină cu tărie adevărul.» Al treilea înger își încheie solia astfel: «Aici este răbdarea sfinților; aici sunt cei ce păzesc poruncile lui Dumnezeu și credința lui Isus.» Pe când repeta aceste cuvinte, el a arătat către sanctuarul ceresc. Mintea tuturor celor care îmbrățișează această solie este îndreptată spre Sfânta Sfintelor, unde Isus stă înaintea chivotului, făcând ultima Sa mijlocire pentru toți aceia pentru care îndurarea încă zăbovește și pentru cei care au călcat în neștiință legea lui Dumnezeu. Această ispășire se face atât pentru drepții morți, cât și pentru drepții vii. Ea îi cuprinde pe toți cei care au murit încrezându-se în Hristos, dar care, neprimind lumina cu privire la poruncile lui Dumnezeu, au păcătuit în neștiință, călcându-le preceptele. Scrieri timpurii, 245-254.

A few pages later in the same book, addressing the same concepts just referred to, Sister White identifies that the rejection of the three messages in Millerite history had been typified in the history of Christ. She there provides two witnesses that identify a progressive testing process that requires victory at each test in order to proceed to the next test.

Câteva pagini mai târziu, în aceeași carte, abordând aceleași concepte tocmai menționate, Sora White identifică faptul că respingerea celor trei solii din istoria millerită fusese tipificată în istoria lui Hristos. Acolo ea aduce doi martori care atestă un proces progresiv de probare, ce necesită biruință la fiecare probă pentru a putea trece la următoarea.

> “I saw a company who stood well-guarded and firm, giving no countenance to those who would unsettle the established faith of the body. God looked upon them with approbation. I was shown three steps—the first, second, and third angels’ messages. Said my accompanying angel, ‘Woe to him who shall move a block or stir a pin of these messages. The true understanding of these messages is of vital importance. The destiny of souls hangs upon the manner in which they are received.’ I was again brought down through these messages, and saw how dearly the people of God had purchased their experience. It had been obtained through much suffering and severe conflict. God had led them along step by step, until He had placed them upon a solid, immovable platform. I saw individuals approach the platform and examine the foundation. Some with rejoicing immediately stepped upon it. Others commenced to find fault with the foundation. They wished improvements made, and then the platform would be more perfect, and the people much happier. Some stepped off the platform to examine it and declared it to be laid wrong. But I saw that nearly all stood firm upon the platform and exhorted those who had stepped off to cease their complaints; for God was the Master Builder, and they were fighting against Him. They recounted the wonderful work of God, which had led them to the firm platform, and in union raised their eyes to heaven and with a loud voice glorified God. This affected some of those who had complained and left the platform, and they with humble look again stepped upon it.

> Am văzut un grup care stătea bine străjuit și neclintit, fără a da vreo încuviințare celor ce ar fi tulburat credința statornicită a obștii. Dumnezeu i-a privit cu aprobarea Sa. Mi s-au arătat trei trepte — soliile primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger. A zis îngerul meu însoțitor: „Vai de acela care va mișca vreo piesă sau va clinti un cui din aceste solii. Înțelegerea adevărată a acestor solii este de importanță vitală. Soarta sufletelor atârnă de felul în care sunt primite.” Am fost din nou condus prin aceste solii și am văzut cu cât de scump a fost cumpărată experiența poporului lui Dumnezeu. Ea fusese dobândită prin multă suferință și luptă aspră. Dumnezeu îi condusese pas cu pas, până când îi așezase pe o platformă solidă, neclintită. Am văzut persoane apropiindu-se de platformă și examinând temelia. Unii, cu bucurie, au pășit îndată pe ea. Alții au început să găsească cusur temeliei. Doreau să se facă îmbunătățiri, și atunci platforma ar fi mai desăvârșită, iar poporul mult mai fericit. Unii au coborât de pe platformă ca să o examineze și au declarat că este așezată greșit. Dar am văzut că aproape toți stăteau ferm pe platformă și îi îndemnau pe cei care coborâseră să înceteze cu plângerile lor; căci Dumnezeu era Marele Meșter Zidar, iar ei se luptau împotriva Lui. Ei au istorisit lucrarea minunată a lui Dumnezeu, care îi condusese la platforma fermă, și, în unire, și-au ridicat ochii spre cer și, cu glas tare, L-au slăvit pe Dumnezeu. Aceasta i-a mișcat pe unii dintre cei care se plânseseră și părăsiseră platforma, și ei, cu înfățișare smerită, au pășit din nou pe ea.

> “I was pointed back to the proclamation of the first advent of Christ. John was sent in the spirit and power of Elijah [typifying the first angel’s message] to prepare the way of Jesus. Those who rejected the testimony of John were not benefited by the teachings of Jesus [typifying the second angel’s message]. Their opposition to the message that foretold His coming placed them where they could not readily receive the strongest evidence that He was the Messiah. Satan led on those who rejected the message of John to go still farther, to reject and crucify Christ [typifying the third angel’s message]. In doing this they placed themselves where they could not receive the blessing on the day of Pentecost, [typifying the angel of Revelation eighteen] which would have taught them the way into the heavenly sanctuary. The rending of the veil of the temple showed that the Jewish sacrifices and ordinances would no longer be received. The great Sacrifice had been offered and had been accepted, and the Holy Spirit which descended on the day of Pentecost carried the minds of the disciples from the earthly sanctuary to the heavenly, where Jesus had entered by His own blood, to shed upon His disciples the benefits of His atonement. But the Jews were left in total darkness. They lost all the light which they might have had upon the plan of salvation, and still trusted in their useless sacrifices and offerings. The heavenly sanctuary had taken the place of the earthly, yet they had no knowledge of the change. Therefore they could not be benefited by the mediation of Christ in the holy place.

> Mi s-a îndreptat atenția înapoi spre proclamarea primei veniri a lui Hristos. Ioan a fost trimis în duhul și în puterea lui Ilie [prefigurând solia primului înger], pentru a pregăti calea lui Isus. Cei care au respins mărturia lui Ioan nu au primit niciun folos din învățăturile lui Isus [prefigurând solia celui de-al doilea înger]. Împotrivirea lor față de solia care prevestise venirea Sa i-a așezat într-o poziție în care nu puteau primi cu ușurință cea mai puternică dovadă că El era Mesia. Satana i-a condus pe cei care respinseseră solia lui Ioan să meargă și mai departe, să-L respingă și să-L răstignească pe Hristos [prefigurând solia celui de-al treilea înger]. Prin aceasta s-au așezat într-o stare în care nu puteau primi binecuvântarea din ziua Cincizecimii [prefigurând îngerul din Apocalipsa optsprezece], care i-ar fi învățat calea de intrare în sanctuarul ceresc. Sfâșierea perdelei templului a arătat că jertfele și orânduirile iudaice nu mai aveau să fie primite. Marea Jertfă fusese adusă și fusese primită, iar Duhul Sfânt care S-a coborât în ziua Cincizecimii a îndreptat mințile ucenicilor de la sanctuarul pământesc la cel ceresc, unde Isus intrase prin însuși sângele Său, pentru a revărsa asupra ucenicilor Săi binefacerile ispășirii Sale. Dar iudeii au fost lăsați în întuneric deplin. Au pierdut toată lumina pe care ar fi putut-o avea cu privire la planul mântuirii și au continuat să se încreadă în jertfele și ofrandele lor zadarnice. Sanctuarul ceresc luase locul celui pământesc, însă ei nu aveau cunoștință de această schimbare. De aceea nu puteau beneficia de mijlocirea lui Hristos în Locul Sfânt.

> “Many look with horror at the course of the Jews in rejecting and crucifying Christ; and as they read the history of His shameful abuse, they think they love Him, and would not have denied Him as did Peter, or crucified Him as did the Jews. But God who reads the hearts of all, has brought to the test that love for Jesus which they professed to feel. All heaven watched with the deepest interest the reception of the first angel’s message. But many who professed to love Jesus, and who shed tears as they read the story of the cross, derided the good news of His coming. Instead of receiving the message with gladness, they declared it to be a delusion. They hated those who loved His appearing and shut them out of the churches. Those who rejected the first message could not be benefited by the second; neither were they benefited by the midnight cry, which was to prepare them to enter with Jesus by faith into the most holy place of the heavenly sanctuary. And by rejecting the two former messages, they have so darkened their understanding that they can see no light in the third angel’s message, which shows the way into the most holy place. I saw that as the Jews crucified Jesus, so the nominal churches had crucified these messages, and therefore they have no knowledge of the way into the most holy, and they cannot be benefited by the intercession of Jesus there. Like the Jews, who offered their useless sacrifices, they offer up their useless prayers to the apartment which Jesus has left; and Satan, pleased with the deception, assumes a religious character, and leads the minds of these professed Christians to himself, working with his power, his signs and lying wonders, to fasten them in his snare.” Early Writings, 258–261.

> Mulți privesc cu groază la felul în care iudeii L-au respins și L-au răstignit pe Hristos; iar când citesc istoria batjocurilor rușinoase la care a fost supus, cred că Îl iubesc și că nu L-ar fi tăgăduit ca Petru și nici nu L-ar fi răstignit ca iudeii. Dar Dumnezeu, care citește inimile tuturor, a pus la probă acea iubire pentru Isus pe care pretindeau că o simt. Întreg cerul a urmărit cu cel mai profund interes primirea soliei primului înger. Dar mulți care mărturiseau că Îl iubesc pe Isus și care vărsau lacrimi citind istoria crucii, au batjocorit vestea cea bună a venirii Sale. În loc să primească solia cu bucurie, au declarat-o o amăgire. I-au urât pe cei care au iubit arătarea Lui și i-au exclus din biserici. Cei care au respins prima solie nu au putut primi vreun folos din a doua; la fel, nu le-a adus niciun folos nici strigătul de la miezul nopții, care trebuia să-i pregătească să intre împreună cu Isus, prin credință, în Sfânta Sfintelor a sanctuarului ceresc. Iar prin respingerea celor două solii anterioare, și-au întunecat într-atât înțelegerea, încât nu mai văd nicio lumină în solia celui de-al treilea înger, care arată calea în Sfânta Sfintelor. Am văzut că, așa cum iudeii L-au răstignit pe Isus, tot astfel bisericile nominale au răstignit aceste solii și, prin urmare, nu au cunoștință de calea în Sfânta Sfintelor și nu pot beneficia de mijlocirea lui Isus acolo. Asemenea iudeilor, care aduceau jertfele lor zadarnice, ei înalță rugăciunile lor zadarnice către încăperea pe care Isus a părăsit-o; iar Satana, mulțumit de această înșelăciune, își asumă un caracter religios și le îndreaptă mințile acestor creștini cu numele spre sine, lucrând cu puterea sa, cu semnele și cu minunile lui mincinoase, spre a-i prinde în cursa lui. Scrieri timpurii, 258-261.

The passages from the book Early Writings have been repeatedly taught through the ministry of Future for America. But there are truths these passages illustrate that have been unnoticed.

Pasajele din cartea Scrieri timpurii au fost în repetate rânduri prezentate prin lucrarea Future for America. Dar există adevăruri pe care aceste pasaje le ilustrează și care au fost trecute cu vederea.

The waymarks of the history of the Millerite movement are established upon several reformatory movements in the Bible. Without some familiarity with the waymarks found in every reformatory movement, it is fairly improbable that someone would understand the significance of the distinction of when a message “arrives” and when it is “empowered.” It is also probable that many of those who are familiar with the parallel reformatory movements have missed some very important attributes of the various waymarks of reformatory movements.

Reperele istoriei mișcării millerite sunt întemeiate pe câteva mișcări reformatoare din Biblie. Fără o anumită familiaritate cu reperele care se regăsesc în fiecare mișcare reformatoare, este destul de improbabil ca cineva să înțeleagă semnificația distincției dintre momentul în care un mesaj „sosește” și momentul în care este „împuternicit”. Este, de asemenea, probabil că mulți dintre cei familiarizați cu mișcările reformatoare paralele au scăpat din vedere unele atribute foarte importante ale diverselor repere ale mișcărilor reformatoare.

The “seven thunders” which represent the events at the beginning of Adventism and the events at the end of Adventism, is the light that is unsealed just before probation closes. We are informed that the “seven thunders” represents both “a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages,” and “future events which will be disclosed in their order.” The “seven thunders” contain the signature of Alpha and Omega.

Cele „șapte tunete”, care reprezintă evenimentele de la începutul Adventismului și evenimentele de la sfârșitul Adventismului, sunt lumina care este desigilată chiar înainte ca timpul de probă să se închidă. Ni se spune că „șapte tunete” reprezintă atât „o delimitare a evenimentelor care aveau să se petreacă sub mesajele primului și celui de-al doilea înger”, cât și „evenimente viitoare care vor fi dezvăluite în ordinea lor”. Cele „șapte tunete” conțin semnătura lui Alfa și Omega.

The “delineation of events” that transpired “under the first and second angels’ messages,” typify the events that transpire under the third angel’s message. When John was commanded to write not what the seven thunders uttered, the command had been typified by the command that was given to Daniel to seal up his book, for we are informed that after the “seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’”

„Descrierea evenimentelor” care s-au petrecut „sub solia primului și a celui de-al doilea înger” tipifică evenimentele care se petrec sub solia celui de-al treilea înger. Când lui Ioan i s-a poruncit să nu scrie ceea ce au rostit cele șapte tunete, porunca fusese prefigurată de porunca dată lui Daniel de a-și pecetlui cartea, căci ni se spune că, după ce „cele șapte tunete și-au rostit glasurile”, porunca îi este dată lui Ioan, ca și lui Daniel, cu privire la cărticica: „Pecetluiește acele lucruri pe care le-au rostit cele șapte tunete.”

Ezekiel and John both illustrate God’s people eating the message at the empowerment of the first angel in 1840, and the prophet Jeremiah illustrates the disappointment that took place among God’s people when the first angel’s message appeared to fail.

Ezechiel și Ioan ilustrează amândoi poporul lui Dumnezeu mâncând mesajul, la împuternicirea primului înger în 1840, iar profetul Ieremia ilustrează dezamăgirea care a avut loc în rândul poporului lui Dumnezeu când solia primului înger părea să fi eșuat.

> Thy words were found, and I did eat them; and thy word was unto me the joy and rejoicing of mine heart: for I am called by thy name, O Lord God of hosts. I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brasen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:16–21.

> Cuvintele Tale au fost găsite, și le-am mâncat; și Cuvântul Tău a fost pentru mine bucuria și veselia inimii mele: căci sunt chemat cu Numele Tău, o, Doamne, Dumnezeul oștirilor. Nu am șezut în adunarea batjocoritorilor, nici nu m-am veselit; am stat singur din pricina mâinii Tale, căci Tu m-ai umplut de indignare. Pentru ce este durerea mea necurmată, și rana mea incurabilă, care nu vrea să se vindece? Oare vei fi Tu cu totul pentru mine ca un mincinos și ca niște ape care seacă? De aceea, așa zice Domnul: Dacă te vei întoarce, atunci te voi aduce iarăși și vei sta înaintea Mea; și dacă vei scoate ce este de preț din ceea ce este josnic, vei fi ca gura Mea; ei să se întoarcă la tine; dar tu să nu te întorci la ei. Și te voi face pentru poporul acesta un zid de aramă întărit; vor lupta împotriva ta, dar nu te vor birui: căci Eu sunt cu tine ca să te mântuiesc și să te izbăvesc, zice Domnul. Și te voi izbăvi din mâna celor răi și te voi răscumpăra din mâna celor înfricoșători. Ieremia 15:16-21.

Jeremiah had found the words of the little book as had John and Ezekiel, and he too had eaten the message, but the message had become a message (water) that had failed. It was as if God had lied, which is of course impossible, but the accusation of a “lie” provides the key to locate Jeremiah at the first Millerite disappointment that was represented in Habakkuk.

Ieremia găsise cuvintele cărțuliei, la fel ca Ioan și Ezechiel, și el, de asemenea, mâncase mesajul, dar mesajul devenise un mesaj (apă) care dăduse greș. Era ca și cum Dumnezeu ar fi mințit, ceea ce este, desigur, imposibil, dar acuzația de „minciună” oferă cheia pentru a-l plasa pe Ieremia la prima dezamăgire millerită, reprezentată în Habacuc.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Habakkuk 2:1–3.

> Voi sta la straja mea, mă voi așeza pe turn și voi veghea să văd ce-mi va spune și ce voi răspunde când voi fi mustrat. Și Domnul mi-a răspuns și a zis: Scrie vedenia și fă-o lămurită pe tăblițe, ca să alerge cel ce o citește. Căci vedenia este încă pentru un timp hotărât, dar la sfârșit va vorbi și nu va minți; chiar dacă întârzie, așteapt-o, căci va veni negreșit, nu va zăbovi. Habacuc 2:1-3.

The vision of the first angel’s message was written on the 1843 pioneer chart which was directed by the “hand” of God.

Viziunea soliei primului înger a fost consemnată pe diagrama pionieră din 1843, care a fost călăuzită de „mâna” lui Dumnezeu.

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.” Early Writings, 74.

> Am văzut că planșa din 1843 a fost călăuzită de mâna Domnului și că nu trebuia alterată; că numerele erau așa cum a voit El; că mâna Sa era deasupra și a ascuns o greșeală în unele dintre numere, astfel încât nimeni nu o putea vedea, până când mâna Sa a fost îndepărtată. Scrieri timpurii, 74.

The “appointed time” of 1843 was represented upon the chart, and that is why it is called the 1843 chart. It was published in 1842, in fulfillment of the command in Habakkuk to “write the vision, and make it plain upon tables.” The vision was to be made plain upon “tables,” in the plural, thus identifying that after the Lord removed His hand from the mistake on the 1843 chart it would be corrected upon the 1850 pioneer chart. The mistake produced the first disappointment and Jeremiah represents those who had eaten the little book on August 11, 1840 and were disappointed when the appointed time of 1843 failed.

„Timpul hotărât” al anului 1843 era reprezentat pe planșă, și de aceea ea este numită planșa din 1843. Ea a fost publicată în 1842, în împlinirea poruncii din Habacuc de a „scrie vedenia și a o face lămurită pe table”. Vedenia trebuia să fie făcută lămurită pe „table”, la plural, indicând astfel că, după ce Domnul Și-a luat mâna de pe greșeala de pe planșa din 1843, aceasta avea să fie corectată pe planșa pionieră din 1850. Greșeala a produs prima dezamăgire, iar Ieremia îi reprezintă pe cei care mâncaseră cărticica la 11 august 1840 și care au fost dezamăgiți când timpul hotărât din 1843 nu s-a împlinit.

When Jeremiah had eaten the little book in 1840 it was “the joy and rejoicing” of his heart, but when the disappointment arrived, he no longer “rejoiced,” and he “sat alone because of” God’s “hand.” God’s hand had covered “a mistake in some of the figures,” thus causing Jeremiah to consider the possibility that God had lied. The promise given to Jeremiah was that if he would “return,” from his despondency, God would make Jeremiah as God’s “mouth.” If Jeremiah would return to God from his disappointment and recognize that he was in the tarrying time of the parable of the ten virgins, God would use him to be the mouthpiece that would identify exactly when the vision should arrive and no longer tarry.

Când Ieremia mâncase cărțulia în 1840, aceasta fusese „bucuria și veselia” inimii lui, dar când a sosit dezamăgirea, el nu s-a mai „bucurat” și a „șezut singur din pricina” „mâinii” lui Dumnezeu. Mâna lui Dumnezeu acoperise „o greșeală în unele dintre cifre”, determinându-l astfel pe Ieremia să ia în considerare posibilitatea că Dumnezeu ar fi mințit. Făgăduința dată lui Ieremia era că, dacă el se va „întoarce” din deznădejdea lui, Dumnezeu îl va face pe Ieremia „gura” Sa. Dacă Ieremia s-ar întoarce la Dumnezeu din dezamăgirea lui și ar recunoaște că se afla în timpul zăbovirii din pilda celor zece fecioare, Dumnezeu l-ar folosi drept purtătorul de cuvânt care să precizeze cu exactitate când urma să sosească vedenia și să nu mai zăbovească.

The purpose of laying these facts out here, is to establish that with all the angel’s messages, their “arrivals” and “empowerments” present a life-or-death message that produces two classes of worshippers. The three angels are three steps of a progressive testing process. More important to our intended point is that even though the understanding of the seven thunders was recognized shortly after the arrival of the “time of the end” in 1989 when the last six verses of Daniel were unsealed announcing the close of the judgment, there is another unsealing of the seven thunders at the end of history of the third angel.

Scopul expunerii acestor fapte aici este de a stabili că, pentru toate soliile îngerilor, „sosirile” și „întăririle” lor prezintă un mesaj de viață sau de moarte care produce două clase de închinători. Cei trei îngeri reprezintă trei trepte ale unui proces progresiv de încercare. Mai important pentru ideea pe care o urmărim este faptul că, deși înțelegerea celor șapte tunete a fost recunoscută la scurt timp după sosirea „timpului sfârșitului” în 1989, când ultimele șase versete din Daniel au fost desigilate, anunțând încheierea judecății, există o altă desigilare a celor șapte tunete la sfârșitul istoriei celui de-al treilea înger.

The history of the beginning of Adventism starts at the unsealing of the first angel in 1798, and it ends with the unsealing of a truth the Lord held his hand over in order to produce a disappointment. He thereafter removed His hand (unsealed), and revealed the message of the tarrying time.

Istoria începutului Adventismului începe odată cu desigilarea primului înger în 1798 și se încheie cu desigilarea unui adevăr peste care Domnul Își ținuse mâna pentru a produce o dezamăgire. Ulterior, El Și-a luat mâna (a desigilat) și a revelat solia timpului de zăbovire.

The history of the ending of Adventism starts at the unsealing of the third angel’s message in 1989, and it ends with the unsealing of a truth the Lord held his hand over in order to produce a disappointment. He is now removing His hand, and thus unsealing the message of the first disappointment and tarrying time. He is unsealing the purpose of July 18, 2020.

Istoria încheierii adventismului începe odată cu desigilarea soliei îngerului al treilea în 1989 și se încheie cu desigilarea unui adevăr peste care Domnul Și-a ținut mâna spre a produce o dezamăgire. Acum Își retrage mâna și, astfel, desigilează mesajul primei dezamăgiri și al timpului de zăbovire. El desigilează scopul datei de 18 iulie 2020.

> Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brasen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:19–21.

> De aceea, așa zice Domnul: Dacă te întorci, atunci te voi readuce și vei sta înaintea Mea; și dacă vei scoate ce este de preț din ceea ce este josnic, vei fi ca gura Mea; ei să se întoarcă la tine, dar tu să nu te întorci la ei. Te voi face pentru poporul acesta un zid de aramă întărit; vor lupta împotriva ta, dar nu te vor birui, căci Eu sunt cu tine ca să te mântuiesc și să te izbăvesc, zice Domnul. Te voi izbăvi din mâna celor răi și te voi răscumpăra din mâna celor cumpliți. Ieremia 15:19-21.

Back to Articles