Article

# Rome Establishes the Vision - Number Nine

Roma întărește vedenia - Numărul nouă

Rejecting the Foundations: The Controversy of ‘The Daily’ and the Consequences of Denying Truth in Adventist Prophecy

Respingerea temeliilor: Controversa cu privire la „Necurmatul” și consecințele tăgăduirii adevărului în profeția adventistă

Author

Jeff Pippenger

Published

August 21, 2024

Formats

PDF
Word

We are currently addressing the prophetic line of the controversies within Advent history that have taken place concerning the various symbols of Rome. We are currently addressing “the daily” in the book of Daniel. That controversy represents a rejection of the foundations of Adventism, the rejection of the authority of the Spirit of Prophecy, and the rejection of the messenger that was chosen by God. Rejecting the work of Miller also represents a rejection of the instruction that had been given to Miller by heavenly angels, who led Miller to his understanding of the message produced by the increase of knowledge when the book of Daniel was unsealed in 1798.

În prezent abordăm linia profetică a controverselor din istoria adventistă, care s-au iscat cu privire la diferitele simboluri ale Romei. În prezent abordăm „necurmatul” din cartea lui Daniel. Acea controversă reprezintă o respingere a temeliilor Adventismului, a autorității Spiritului Profetic și a solului ales de Dumnezeu. Respingerea lucrării lui Miller reprezintă, de asemenea, o respingere a îndrumării care i-a fost dată lui Miller de către îngeri cerești, care l-au călăuzit pe Miller la înțelegerea lui asupra soliei produse de sporirea cunoștinței, când cartea lui Daniel a fost desigilată în 1798.

Those that reject the truth identifying the power (pagan Rome) that restrained the papal power from being revealed in Second Thessalonians, manifest that they do not love the truth, and for rejecting the love of truth, they receive a lie. The lie in turn brings strong delusion upon them. The lie is the cause, and the strong delusion they receive is the effect. The lack of love of the truth is their motivation. The lie represents the choice of a pluralistic acceptance of biblical doctrine, as opposed to those who believe in absolute truth. This is why Isaiah’s representation of Paul’s strong delusion is represented as delusions, not simply a delusion. The other class are those who do love the truth, accept the premise of absolute truth, and are identified by Isaiah as those who tremble at God’s word.

Cei care resping adevărul care identifică drept Roma păgână puterea ce, potrivit 2 Tesaloniceni, o împiedica pe puterea papală să fie descoperită, dovedesc că nu iubesc adevărul, iar pentru că resping iubirea de adevăr, primesc o minciună. La rândul ei, minciuna aduce asupra lor o puternică amăgire. Minciuna este cauza, iar puternica amăgire pe care o primesc este efectul. Lipsa iubirii de adevăr constituie motivația lor. Minciuna reprezintă opțiunea pentru o acceptare pluralistă a doctrinei biblice, spre deosebire de cei care cred în adevărul absolut. De aceea, la Isaia, redarea puternicei amăgiri despre care vorbește Pavel apare ca amăgiri, nu pur și simplu ca o amăgire. Cealaltă categorie este alcătuită din cei care iubesc adevărul, acceptă premisa adevărului absolut și sunt identificați de Isaia drept cei care tremură la cuvântul lui Dumnezeu.

> Thus saith the Lord, The heaven is my throne, and the earth is my footstool: where is the house that ye build unto me? and where is the place of my rest? For all those things hath mine hand made, and all those things have been, saith the Lord: but to this man will I look, even to him that is poor and of a contrite spirit, and trembleth at my word. He that killeth an ox is as if he slew a man; he that sacrificeth a lamb, as if he cut off a dog’s neck; he that offereth an oblation, as if he offered swine’s blood; he that burneth incense, as if he blessed an idol. Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before mine eyes, and chose that in which I delighted not. Hear the word of the Lord, ye that tremble at his word; Your brethren that hated you, that cast you out for my name’s sake, said, Let the Lord be glorified: but he shall appear to your joy, and they shall be ashamed. Isaiah 66:1–5.

> Așa zice Domnul: Cerul este scaunul Meu de domnie, iar pământul este așternutul picioarelor Mele: unde este casa pe care Mi-o zidiți? și unde este locul odihnei Mele? Căci mâna Mea a făcut toate aceste lucruri, și toate acestea au luat ființă, zice Domnul; dar spre omul acesta voi privi: spre cel smerit și cu duhul zdrobit, care se cutremură de Cuvântul Meu. Cine junghie un bou este ca și cum ar ucide un om; cine aduce jertfă un miel, ca și cum ar tăia gâtul unui câine; cine aduce un prinos, ca și cum ar aduce sânge de porc; cine arde tămâie, ca și cum ar binecuvânta un idol. Da, ei și-au ales căile lor, iar sufletul lor găsește plăcere în urâciunile lor. Și Eu le voi alege rătăcirile și voi aduce peste ei spaimele lor; fiindcă atunci când am chemat, nimeni n-a răspuns; când am vorbit, n-au auzit; ci au făcut ce este rău înaintea ochilor Mei și au ales ceea ce nu Mi-a plăcut. Ascultați Cuvântul Domnului, voi care vă cutremurați de Cuvântul Lui: Frații voștri care v-au urât, care v-au izgonit din pricina Numelui Meu, au zis: Să fie slăvit Domnul! Dar El Se va arăta spre bucuria voastră, iar ei vor fi rușinați. Isaia 66:1-5.

Those who tremble at God’s Word are the outcasts of Israel, who in the last days are those who are represented as the ensign.

Cei ce tremură la Cuvântul lui Dumnezeu sunt izgoniții lui Israel, care, în zilele de pe urmă, sunt înfățișați drept stindardul.

> And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth. Isaiah 11:12.

> Și El va ridica un stindard pentru neamuri, îi va strânge pe cei izgoniți ai lui Israel și îi va aduna laolaltă pe cei risipiți ai lui Iuda din cele patru colțuri ale pământului. Isaia 11:12.

God identifies that it is He who made the house that the class who are presenting corrupted offerings claim to have made. It is that house they trust in when they proclaim “the temple of the Lord are these.”

Dumnezeu face cunoscut că El este Cel care a zidit casa pe care clasa care aduce jertfe întinate pretinde că a zidit-o. În acea casă își pun încrederea când proclamă: „Templul Domnului sunt acestea.”

> Stand in the gate of the Lord’s house, and proclaim there this word, and say, Hear the word of the Lord, all ye of Judah, that enter in at these gates to worship the Lord. Thus saith the Lord of hosts, the God of Israel, Amend your ways and your doings, and I will cause you to dwell in this place. Trust ye not in lying words, saying, The temple of the Lord, The temple of the Lord, The temple of the Lord, are these. Jeremiah 7:2–4.

> Stai în poarta casei Domnului și proclamă acolo cuvântul acesta și spune: Ascultați cuvântul Domnului, toți cei din Iuda, care intrați pe aceste porți ca să vă închinați Domnului. Așa zice Domnul oștirilor, Dumnezeul lui Israel: Îndreptați-vă căile voastre și faptele voastre, și vă voi lăsa să locuiți în locul acesta. Nu vă încredeți în cuvinte mincinoase, zicând: Templul Domnului, Templul Domnului, Templul Domnului sunt acestea. Ieremia 7:2-4.

Those who “trust” in lying words, are those who believe a lie. The house which the Lord built was raised upon the foundation which He also made. The class who refused to answer when God called, chose their own ways and delighted in abominations. They chose “ways,” and “abominations,” in the plural, when Jeremiah stated that there was only one way to walk within.

Cei care "se încred" în cuvinte mincinoase sunt cei care cred o minciună. Casa pe care Domnul a zidit-o a fost ridicată pe temelia pe care El Însuși a făcut-o. Cei care au refuzat să răspundă când Dumnezeu i-a chemat și-au ales propriile lor căi și s-au desfătat în urâciuni. Ei au ales "căi" și "urâciuni", la plural, când Ieremia a declarat că nu era decât o singură cale pe care să umble.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Therefore hear, ye nations, and know, O congregation, what is among them. Hear, O earth: behold, I will bring evil upon this people, even the fruit of their thoughts, because they have not hearkened unto my words, nor to my law, but rejected it. To what purpose cometh there to me incense from Sheba, and the sweet cane from a far country? your burnt offerings are not acceptable, nor your sacrifices sweet unto me. Jeremiah 6:16–20.

> Așa zice Domnul: Stați la răspântii, priviți și întrebați de cărările cele vechi, care este calea cea bună, și umblați pe ea, și veți găsi odihnă pentru sufletele voastre. Dar ei au zis: Nu vom umbla pe ea. Am pus de asemenea străjeri peste voi, zicând: Ascultați sunetul trâmbiței. Dar ei au zis: Nu vom asculta. De aceea, ascultați, neamuri, și cunoașteți, adunare, ce se află în mijlocul lor. Ascultă, pământule: iată, voi aduce rău asupra acestui popor, anume rodul gândurilor lor, pentru că n-au ascultat de cuvintele Mele, nici de Legea Mea, ci au lepădat-o. La ce-mi folosește tămâia care vine din Șeba și trestia mirositoare dintr-o țară depărtată? Arderile voastre de tot nu-Mi sunt bineprimite, nici jertfele voastre nu-Mi sunt plăcute. Ieremia 6:16-20.

In chapter fifteen, Jeremiah calls the evil congregation that would not hearken, though they had ears, the “assembly of mockers.” This congregation was given a “watchman” in both the history of the first and second angels’ messages, and again in the history of the third angel, but they refused to walk in the good way, which is the old paths. Instead, they walked in the “ways.” For this reason, Isaiah identifies that God will choose multiple delusions, for they chose a plurality of false paths instead of the absolute way of the old paths. As with Isaiah’s testimony the assembly of mockers’ worship is rejected by the Lord. Sister White directly associates Isaiah’s plurality of delusions with Paul’s strong delusion, and she places it in the context of the rejection of the foundational truths, the foundation which the Lord built and builds His house upon.

În capitolul cincisprezece, Ieremia numește adunarea cea rea, care nu voia să asculte, deși avea urechi, „adunarea batjocoritorilor”. Acelei adunări i-a fost dat un „străjer” atât în istoria soliilor primului și celui de-al doilea înger, cât și din nou în istoria soliei celui de-al treilea înger, dar a refuzat să umble pe calea cea bună, adică vechile cărări. În schimb, a umblat pe „căile”. Din acest motiv, Isaia arată că Dumnezeu va alege multiple amăgiri, căci a ales o pluralitate de căi false în locul căii absolute a vechilor cărări. Așa cum mărturisește Isaia, închinarea adunării batjocoritorilor este respinsă de Domnul. Sora White asociază în mod direct pluralitatea de amăgiri din Isaia cu amăgirea puternică a lui Pavel și o plasează în contextul respingerii adevărurilor fundamentale, temelia pe care Domnul Și-a zidit și Își zidește casa.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> „Cel ce vede dincolo de suprafață, care citește inimile tuturor oamenilor, spune despre cei care au avut o mare lumină: ‘Nu sunt mâhniți și uimiți din pricina stării lor morale și spirituale.’ Da, și-au ales căile lor, iar sufletul lor își găsește plăcerea în urâciunile lor. Și Eu voi alege amăgirile lor și voi aduce peste ei temerile lor; fiindcă atunci când am chemat, nimeni n-a răspuns; când am vorbit, n-au auzit; ci au făcut rău înaintea ochilor Mei și au ales ceea ce nu Mi-a plăcut.’ ‘Dumnezeu le va trimite o puternică amăgire, ca să creadă o minciună,’ fiindcă ‘n-au primit dragostea adevărului, ca să fie mântuiți,’ ‘ci au găsit plăcere în nelegiuire.’ Isaia 66:3, 4; 2 Tesaloniceni 2:11, 10, 12.”

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’

> Învățătorul ceresc a întrebat: „Ce amăgire mai puternică poate înșela mintea decât pretenția că zidești pe temelia cea dreaptă și că Dumnezeu îți primește faptele, când, în realitate, înfăptuiești multe lucruri potrivit politicii lumești și păcătuiești împotriva lui Iehova? O, este o mare înșelăciune, o amăgire fascinantă, care pune stăpânire pe minți atunci când oamenii care au cunoscut cândva adevărul confundă forma evlaviei cu duhul și puterea ei; când își închipuie că sunt bogați și că s-au îmbogățit și că nu duc lipsă de nimic, pe când, în realitate, au nevoie de toate.”

> “God has not changed toward His faithful servants who are keeping their garments spotless. But many are crying, ‘Peace and safety,’ while sudden destruction is coming upon them. Unless there is thorough repentance, unless men humble their hearts by confession and receive the truth as it is in Jesus, they will never enter heaven. When purification shall take place in our ranks, we shall no longer rest at ease, boasting of being rich and increased with goods, in need of nothing.

> Dumnezeu nu S-a schimbat față de slujitorii Săi credincioși care își păstrează veșmintele fără pată. Dar mulți strigă: «Pace și siguranță», în timp ce o pieire năprasnică vine peste ei. Dacă nu are loc o pocăință deplină, dacă oamenii nu-și smeresc inimile prin mărturisire și nu primesc adevărul așa cum este în Isus, nu vor intra niciodată în cer. Când va avea loc curățirea în rândurile noastre, nu ne vom mai odihni în tihnă, lăudându-ne că suntem bogați și sporiți în bunuri, neavând nevoie de nimic.

> “Who can truthfully say: ‘Our gold is tried in the fire; our garments are unspotted by the world’? I saw our Instructor pointing to the garments of so-called righteousness. Stripping them off, He laid bare the defilement beneath. Then He said to me: ‘Can you not see how they have pretentiously covered up their defilement and rottenness of character? ‘How is the faithful city become an harlot!’ My Father’s house is made a house of merchandise, a place whence the divine presence and glory have departed! For this cause there is weakness, and strength is lacking.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> Cine poate spune cu adevăr: „Aurul nostru este lămurit în foc; veșmintele noastre sunt neîntinate de lume”? Am văzut pe Învățătorul nostru arătând spre veșmintele așa-numitei neprihăniri. Dezbrăcând aceste veșminte, El a scos la iveală întinarea ascunsă dedesubt. Apoi mi-a zis: „Nu vezi cum și-au acoperit în chip prefăcut întinarea și stricăciunea caracterului? «Cum a ajuns cetatea credincioasă o desfrânată!» Casa Tatălui Meu a fost făcută o casă de negustorie, un loc de unde prezența și slava divină s-au depărtat! Din această pricină este slăbiciune, iar tăria lipsește.” Mărturii, volumul 8, 249, 250.

In the passage, Jeremiah’s assembly of mockers is identified as Laodiceans, who are foolish virgins.

În pasaj, adunarea batjocoritorilor a lui Ieremia este identificată cu laodiceenii, care sunt fecioare neînțelepte.

> “The state of the Church represented by the foolish virgins, is also spoken of as the Laodicean state.” Review and Herald, August 19, 1890.

> Starea Bisericii reprezentată de fecioarele neînțelepte este, de asemenea, numită starea laodiceană. Review and Herald, 19 august 1890.

The foolish virgins manifest their lack of oil at the arrival of the Midnight Cry, when they receive a delusion that aligns with their own previous choice of which way to take, while rejecting Jeremiah’s old paths. The old paths are where rest and refreshing are to be found, and the rest and refreshing is the latter rain.

Fecioarele neînțelepte își manifestă lipsa de untdelemn la sosirea Strigării de la Miezul Nopții, când primesc o amăgire care se aliniază cu alegerea lor anterioară cu privire la calea pe care să o urmeze, în timp ce resping vechile cărări ale lui Ieremia. Vechile cărări sunt locul unde se găsesc odihna și înviorarea, iar odihna și înviorarea este ploaia târzie.

> “I was pointed down to the time when the third angel’s message was closing. The power of God had rested upon His people; they had accomplished their work and were prepared for the trying hour before them. They had received the latter rain, or refreshing from the presence of the Lord, and the living testimony had been revived. The last great warning had sounded everywhere, and it had stirred up and enraged the inhabitants of the earth who would not receive the message.” Early Writings, 279.

> Mi s-a arătat timpul când solia îngerului al treilea se încheia. Puterea lui Dumnezeu se odihnise asupra poporului Său; ei își împliniseră lucrarea și erau pregătiți pentru ceasul de încercare dinaintea lor. Primiseră ploaia târzie, sau înviorarea de la Fața Domnului, iar mărturia vie fusese reînsuflețită. Ultimul mare avertisment răsunase pretutindeni și îi stârnise și îi înfuriase pe locuitorii pământului care nu voiau să primească solia.

It is during the outpouring of the Holy Spirit that the strong delusion is poured out upon the foolish Laodicean virgins who do not love the truth, and therefore chose a lie to believe instead of the truth. The rejection of the truth is equated with rejecting the law, for God’s law is embodied in His prophetic rules.

În timpul revărsării Duhului Sfânt, amăgirea puternică este revărsată asupra fecioarelor laodiceene neînțelepte, care nu iubesc adevărul și, prin urmare, au ales o minciună în care să creadă, în locul adevărului. Respingerea adevărului este identificată cu respingerea legii, căci legea lui Dumnezeu este întruchipată în rânduielile Sale profetice.

> “Revelation is not the creation or invention of something new, but the manifestation of what was, until revealed, unknown to human beings. The great and eternal truths contained in the gospel are revealed through diligent searching and humbling of ourselves before God. The divine Teacher leads the mind of the humble seeker for truth; and by the Holy Spirit’s guidance, the truths of the Word are made known to him. And there can be no more certain and efficient way of knowledge than in being thus guided. The promise of the Saviour was, ‘When he, the Spirit of truth, is come, he will guide you into all truth.’ It is through the impartation of the Holy Spirit that we are made to understand the Word of God.

> Revelația nu este crearea sau inventarea a ceva nou, ci manifestarea a ceea ce, până la momentul revelării, era necunoscut oamenilor. Marile și veșnicele adevăruri cuprinse în evanghelie sunt revelate prin cercetare sârguincioasă și prin smerirea noastră înaintea lui Dumnezeu. Învățătorul divin călăuzește mintea căutătorului smerit după adevăr; iar prin călăuzirea Duhului Sfânt, adevărurile Cuvântului îi sunt făcute cunoscute. Și nu poate exista o cale de cunoaștere mai sigură și mai eficientă decât aceea de a fi astfel călăuzit. Făgăduința Mântuitorului a fost: «Când va veni El, Duhul adevărului, vă va călăuzi în tot adevărul.» Prin dăruirea Duhului Sfânt ni se dă să înțelegem Cuvântul lui Dumnezeu.

> “The psalmist writes, ‘Wherewithal shall a young man cleanse his way? by taking heed thereto according to thy word. With my whole heart have I sought thee: O let me not wander from thy commandments. . . . Open thou mine eyes, that I may behold wondrous things out of thy law.’

> Psalmistul scrie: „Cu ce își va curăți tânărul calea? Luând seama la ea potrivit cuvântului Tău. Cu toată inima Te-am căutat: O, nu mă lăsa să rătăcesc de la poruncile Tale. ... Deschide-mi ochii, ca să văd lucruri minunate din legea Ta.”

> “We are admonished to seek for the truth as for hid treasure. The Lord opens the understanding of the true seeker after truth; and the Holy Spirit enables him to grasp the truths of revelation. This is what the psalmist means when he asks that his eyes may be opened to behold wondrous things out of the law. When the soul pants after the excellencies of Jesus Christ, the mind is enabled to grasp the glories of the better world. Only by the aid of the divine Teacher can we understand the truths of the Word of God. In Christ’s school we learn to be meek and lowly because there is given to us an understanding of the mysteries of godliness.” Sabbath School Worker, December 1, 1909.

> Suntem îndemnați să căutăm adevărul ca după comori ascunse. Domnul deschide priceperea adevăratului căutător al adevărului; iar Duhul Sfânt îi dă puterea să cuprindă adevărurile revelației. La aceasta se referă psalmistul când cere să i se deschidă ochii, pentru a privi lucruri minunate din Lege. Când sufletul însetează după desăvârșirile lui Isus Hristos, mintea este făcută în stare să cuprindă mărețiile lumii mai bune. Numai cu ajutorul Învățătorului divin putem înțelege adevărurile Cuvântului lui Dumnezeu. În școala lui Hristos învățăm să fim blânzi și smeriți, pentru că ni se dă o înțelegere a tainelor evlaviei. Sabbath School Worker, 1 decembrie 1909.

To reject the message or the methodology of the latter rain is to reject the law of God. When Jeremiah stated that “they have not hearkened unto my words, nor to my law, but rejected it,” he is agreeing with Hosea.

A respinge mesajul sau metodologia ploii târzii înseamnă a respinge Legea lui Dumnezeu. Când Ieremia a afirmat că „n-au ascultat de cuvintele Mele, nici de Legea Mea, ci au lepădat-o”, el este în acord cu Osea.

> My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. Hosea 4:6.

> Poporul Meu piere din lipsa cunoștinței: fiindcă ai lepădat cunoștința, te voi lepăda și Eu, ca să nu-Mi fii preot: fiindcă ai uitat Legea Dumnezeului tău, voi uita și Eu pe copiii tăi. Osea 4:6.

The knowledge the foolish reject is the increase of knowledge, identified by Daniel as occurring at the time of the end. At the time of the end in 1798, and then again at the time of the end in 1989, there was an increase of knowledge that was formalized by the messenger which God chose to employ as He erected the foundation for each of those two parallel generations. Those foundational truths were organized by certain biblical rules which were revealed to the chosen messengers of their respective histories, and those foundational truths are Jeremiah’s old paths, and they are the truths which ultimately represent the oil of the midnight and the loud cry messages. The latter rain, produces the Midnight Cry message in the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, and thereafter produces the loud cry message in the history of the gathering of God’s other flock that is still in Babylon. The latter rain is both a message and the methodology that produces the message. Daniel’s increase of knowledge initiates a three-step testing process.

Cunoașterea pe care cei neînțelepți o resping este sporirea cunoștinței, identificată de Daniel ca având loc la timpul sfârșitului. La timpul sfârșitului în 1798, și apoi din nou la timpul sfârșitului în 1989, a avut loc o sporire a cunoștinței care a fost formalizată de solul pe care Dumnezeu a ales să-l folosească, în timp ce El a așezat temelia pentru fiecare dintre acele două generații paralele. Acele adevăruri fundamentale au fost organizate potrivit anumitor reguli biblice, care au fost descoperite solilor aleși ai istoriilor lor respective, iar acele adevăruri fundamentale sunt cărările cele vechi ale lui Ieremia și sunt adevărurile care, în cele din urmă, reprezintă untdelemnul mesajelor de la miezul nopții și al strigătului cel mare. Ploaia târzie produce mesajul strigătului de la miezul nopții în istoria pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii, iar apoi produce mesajul strigătului cel mare în istoria strângerii celeilalte turme a lui Dumnezeu, care se află încă în Babilon. Ploaia târzie este atât un mesaj, cât și metodologia care produce mesajul. Sporirea cunoștinței identificată de Daniel inițiază un proces de testare în trei trepte.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> El a zis: Du-te, Daniele, căci cuvintele sunt închise și pecetluite până la vremea sfârșitului. Mulți vor fi curățiți, albiți și lămuriți; dar cei răi vor face răul; și niciunul dintre cei răi nu va înțelege; dar cei înțelepți vor înțelege. Daniel 12:9, 10.

Daniel’s wicked are Matthew’s foolish virgins who choose to retain their Laodicean condition. Their condition is manifested in the third step of Daniel’s three tests, when both the wise and wicked are tried. The final test is where judgment is executed, and both classes manifest whether they have the oil.

Cei răi din Daniel sunt fecioarele neînțelepte din Evanghelia după Matei, care aleg să-și păstreze starea laodiceană. Starea lor se manifestă în a treia etapă din cadrul celor trei încercări ale lui Daniel, când atât înțelepții, cât și cei răi sunt încercați. Proba finală este cea în care se execută judecata, iar ambele clase arată dacă au untdelemnul.

> “Again these parables teach that there is to be no probation after the judgment. When the work of the gospel is completed, there immediately follows the separation between the good and the evil, and the destiny of each class is forever fixed.” Christ’s Object Lessons, 123.

> „Din nou, aceste pilde învață că nu va exista timp de probă după judecată. Când lucrarea Evangheliei este încheiată, urmează imediat despărțirea dintre cei buni și cei răi, iar soarta fiecărei clase este pe veci hotărâtă.” Pilduirile Domnului Hristos, 123.

The manifestation of character at the third test identifies the worshippers as either a foolish Laodicean or a wise Philadelphian. The final test is accomplished in conjunction with the latter rain message, which has been brought to light by the methodology of the latter rain. To reject the methodology of the latter rain places a soul in the position where they cannot understand the message of the latter rain. The message and methodology are identified by Isaiah as the final test.

Manifestarea caracterului la a treia probă îi identifică pe închinători fie ca laodiceeni nesăbuiți, fie ca filadelfieni înțelepți. Proba finală este împlinită în legătură cu solia ploii târzii, care a fost adusă la lumină prin metodologia ploii târzii. A respinge metodologia ploii târzii îl pune pe un suflet în situația în care nu poate înțelege solia ploii târzii. Solia și metodologia sunt identificate de Isaia drept proba finală.

> Whom shall he teach knowledge? and whom shall he make to understand doctrine? them that are weaned from the milk, and drawn from the breasts. For precept must be upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little: For with stammering lips and another tongue will he speak to this people. To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. Because ye have said, We have made a covenant with death, and with hell are we at agreement; when the overflowing scourge shall pass through, it shall not come unto us: for we have made lies our refuge, and under falsehood have we hid ourselves: Therefore thus saith the Lord God, Behold, I lay in Zion for a foundation a stone, a tried stone, a precious corner stone, a sure foundation: he that believeth shall not make haste. Judgment also will I lay to the line, and righteousness to the plummet: and the hail shall sweep away the refuge of lies, and the waters shall overflow the hiding place. And your covenant with death shall be disannulled, and your agreement with hell shall not stand; when the overflowing scourge shall pass through, then ye shall be trodden down by it. Isaiah 28:9–18.

> Pe cine va învăța el cunoașterea? și pe cine va face să înțeleagă învățătura? Pe cei înțărcați de la lapte și luați de la sân. Căci poruncă după poruncă, poruncă după poruncă; rând după rând, rând după rând; puțin aici, puțin acolo. Căci cu buze bâlbâitoare și cu altă limbă va vorbi El poporului acestuia. Cărora le-a zis: Aceasta este odihna prin care veți da odihnă celui ostenit; și aceasta este înviorarea: dar ei n-au voit să asculte. Și cuvântul Domnului a fost pentru ei: poruncă după poruncă, poruncă după poruncă; rând după rând, rând după rând; puțin aici, puțin acolo; pentru ca să meargă, să cadă pe spate, să se sfărâme, să fie prinși în laț și luați. De aceea, ascultați cuvântul Domnului, voi, oameni batjocoritori, care cârmuiți poporul acesta din Ierusalim. Pentru că ați zis: Am încheiat un legământ cu moartea, și cu Locuința morților am făcut învoială; când biciul năvălitor va trece, nu ne va atinge; căci ne-am făcut minciuna adăpost, și sub înșelăciune ne-am ascuns: de aceea, așa zice Domnul Dumnezeu: Iată, pun în Sion o piatră ca temelie, o piatră încercată, o piatră din capul unghiului, de mare preț, o temelie temeinică; cel ce crede nu se va grăbi. Și voi așeza judecata ca sfoară de măsurat, și dreptatea ca fir cu plumb; și grindina va mătura adăpostul minciunii, și apele vor inunda ascunzișul. Iar legământul vostru cu moartea va fi desființat, și învoiala voastră cu Locuința morților nu va sta în picioare; când biciul năvălitor va trece, atunci veți fi călcați în picioare de el. Isaia 28:9-18.

The “overflowing scourge” of Bible prophecy is the progressive Sunday law crisis which begins at the soon-coming Sunday law in the United States. Those foolish, wicked Laodiceans who do not possess the “love of the truth,” and therefore reject the increase of knowledge, believe the “overflowing scourge” will “not come” upon them, for among other things, they chose to accept a false definition of a symbol of Rome in Bible prophecy. In doing so, they produced a false prophetic model based upon their own prophetic foundation. Their foundation is built upon sand, which represents a multitude of tiny crushed rocks. The foundation of the wise is built upon the singular Rock.

„Uria nimicitoare” din profeția biblică este criza progresivă a legii duminicale, care debutează odată cu legea duminicală iminentă din Statele Unite. Acei laodiceeni nebuni și nelegiuiți care nu posedă „dragostea adevărului” și, prin urmare, resping sporirea cunoștinței, cred că „urgia nimicitoare” „nu va veni” asupra lor, căci, între altele, au ales să accepte o definiție falsă a unui simbol al Romei în profeția biblică. Procedând astfel, au produs un model profetic fals, întemeiat pe propria lor temelie profetică. Temelia lor este zidită pe nisip, care reprezintă o mulțime de pietre mărunte sfărâmate. Temelia celor înțelepți este zidită pe Stânca cea unică.

> According to the grace of God which is given unto me, as a wise masterbuilder, I have laid the foundation, and another buildeth thereon. But let every man take heed how he buildeth thereupon. For other foundation can no man lay than that is laid, which is Jesus Christ. Now if any man build upon this foundation gold, silver, precious stones, wood, hay, stubble; Every man’s work shall be made manifest: for the day shall declare it, because it shall be revealed by fire; and the fire shall try every man’s work of what sort it is. 1 Corinthians 3:10–13.

> După harul lui Dumnezeu care mi-a fost dat, ca un meșter zidar înțelept, am pus temelia, iar altul zidește pe ea. Dar fiecare să ia seama cum zidește pe ea. Căci nimeni nu poate pune o altă temelie decât cea care a fost pusă, care este Iisus Hristos. Iar dacă cineva zidește pe această temelie aur, argint, pietre prețioase, lemn, fân, paie; lucrarea fiecăruia va fi dată pe față: căci ziua o va face cunoscută, pentru că va fi descoperită prin foc; și focul va încerca lucrarea fiecăruia, de ce fel este. 1 Corinteni 3:10-13.

The false foundations are contrasted with the true foundation, which is Christ Jesus—the Rock. The true or false foundation is revealed in the final of Daniel’s three tests. It is “revealed by fire”—the fire of the Messenger of the Covenant, who will suddenly come to His temple. Then a class is manifested who have made a covenant with death, and a class is manifested who have made a covenant of life.

Temeliile false sunt puse în contrast cu temelia adevărată, care este Hristos Isus — Stânca. Temelia, fie ea adevărată sau falsă, este descoperită în ultima dintre cele trei încercări ale lui Daniel. Ea este „descoperită prin foc” — focul Solului Legământului, care va veni deodată în Templul Său. Atunci se manifestă o clasă care a încheiat un legământ cu moartea și o clasă care a încheiat un legământ al vieții.

> Behold, I will send my messenger, and he shall prepare the way before me: and the Lord, whom ye seek, shall suddenly come to his temple, even the messenger of the covenant, whom ye delight in: behold, he shall come, saith the Lord of hosts. But who may abide the day of his coming? and who shall stand when he appeareth? for he is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Then shall the offering of Judah and Jerusalem be pleasant unto the Lord, as in the days of old, and as in former years. And I will come near to you to judgment; and I will be a swift witness against the sorcerers, and against the adulterers, and against false swearers, and against those that oppress the hireling in his wages, the widow, and the fatherless, and that turn aside the stranger from his right, and fear not me, saith the Lord of hosts. Malachi 3:1–5.

> Iată, voi trimite pe solul Meu, și el va pregăti calea înaintea Mea; și deodată va veni la Templul Său Domnul, pe care-L căutați, chiar Solul legământului, pe care Îl doriți; iată, vine, zice Domnul oștirilor. Dar cine va putea să îndure ziua venirii Lui? și cine va sta în picioare când Se va arăta? Căci El este ca focul topitorului și ca leșia nălbitorilor. El va ședea ca un topitor și curățitor de argint; va curăți pe fiii lui Levi și-i va lămuri ca pe aur și ca pe argint, ca ei să aducă Domnului un prinos în dreptate. Atunci prinosul lui Iuda și al Ierusalimului va fi plăcut Domnului, ca în zilele de odinioară și ca în anii de demult. Și Mă voi apropia de voi pentru judecată; voi fi un martor grabnic împotriva vrăjitorilor, împotriva preacurvarilor, împotriva celor ce jură strâmb, împotriva celor ce asupresc pe simbriaș în plata lui, pe văduvă și pe orfan, și împotriva celor ce abat pe străin de la dreptul lui și nu se tem de Mine, zice Domnul oștirilor. Maleahi 3:1-5.

The Messenger of the Covenant comes near in judgment when the testing process of Daniel reaches the third test, and the wise and wicked are tried. The three-step testing process of Daniel begins at the time of the end, when the book of Daniel is unsealed and knowledge is increased. The increase of knowledge is brought into clarity through the work of the chosen messenger who sounds a trumpet. That messenger is addressed by Malachi as the “messenger” that “prepares the way” before the arrival of the Messenger of the Covenant who reveals by fire who has entered into covenant with Him, or who chose to make a covenant with death. In Millerite history Christ came suddenly to His temple on October 22, 1844, a waymark which prefigures the soon-coming Sunday law.

Solul Legământului se apropie în judecată când procesul de încercare în trei trepte din Daniel ajunge la a treia probă, iar cei înțelepți și cei nelegiuiți sunt încercați. Procesul de încercare în trei trepte din Daniel începe la timpul sfârșitului, când cartea lui Daniel este desigilată și cunoștința crește. Această sporire a cunoștinței este lămurită prin lucrarea solului ales care sună din trâmbiță. Pe acel sol Maleahi îl numește „solul” care „pregătește calea” înaintea venirii Solului Legământului, care descoperă prin foc cine a intrat în legământ cu El sau cine a ales să facă un legământ cu moartea. În istoria milleriților, Hristos a venit deodată la Templul Său la 22 octombrie 1844, un punct de reper care prefigurează legea duminicală iminentă.

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 426.

> Venirea lui Hristos, ca Marele nostru Preot, în Sfânta Sfintelor, pentru curățirea sanctuarului, prezentată în Daniel 8:14; venirea Fiului omului la Cel Îmbătrânit de zile, așa cum este prezentată în Daniel 7:13; și venirea Domnului la templul Său, prorocită de Maleahi, sunt descrieri ale aceluiași eveniment; iar acesta este, de asemenea, reprezentat prin venirea mirelui la nuntă, descrisă de Hristos în pilda celor zece fecioare din Matei 25. Marea Luptă, 426.

The final of Daniel’s three tests occurs at the soon-coming Sunday law, when the Messenger of the Covenant arrives to reveal by fire who has made a covenant with life or death which is placed in the context of the Levites. When Malachi describes Matthew’s wise and foolish virgins, who are John’s Laodiceans and Philadelphians, and Daniel’s wise and wicked, both groups are tested by fire, and they then manifest who is, or who is not, a Levite.

Ultima dintre cele trei încercări ale lui Daniel are loc la iminenta lege duminicală, când Solul Legământului sosește pentru a descoperi, prin foc, cine a încheiat un legământ cu viața sau cu moartea, lucru plasat în contextul leviților. Când Maleahi îi descrie pe fecioarele înțelepte și nechibzuite ale lui Matei, care, la Ioan, sunt cei din Laodicea și cei din Filadelfia, precum și pe pricepuții și pe cei răi ai lui Daniel, ambele grupuri sunt încercate prin foc, iar apoi se vădește cine este, sau cine nu este, levit.

The Levites are the symbol of those who stood faithfully in the two rebellions of the golden calves. The first rebellion being that of Aaron, and the second being the rebellion of Jeroboam. In both illustrations the Levites represented the faithful, and both illustrations provide two witnesses of the faithfulness of a group represented by the Levites at the soon coming Sunday law. Aaron made a golden calf. Gold is the symbol of Babylon, and a calf is an image of a beast. He then ordained a feast and the foolish people danced naked around the calf. All their rebellion was premised and motivated in their rejection of Moses, the chosen messenger.

Leviții sunt simbolul acelora care au rămas credincioși în cele două răzvrătiri ale vițeilor de aur. Prima răzvrătire a fost cea a lui Aaron, iar a doua, răzvrătirea lui Ieroboam. În ambele ilustrații, leviții i-au reprezentat pe cei credincioși, iar ambele ilustrații oferă doi martori ai credincioșiei unui grup reprezentat de leviți la apropiata lege duminicală. Aaron a făcut un vițel de aur. Aurul este simbolul Babilonului, iar un vițel este un chip al unei fiare. Apoi a rânduit o sărbătoare, iar poporul nesăbuit a dansat gol în jurul vițelului. Întreaga lor răzvrătire a fost întemeiată și motivată de respingerea lui Moise, solul ales.

> And Moses said unto Aaron, What did this people unto thee, that thou hast brought so great a sin upon them? And Aaron said, Let not the anger of my lord wax hot: thou knowest the people, that they are set on mischief. For they said unto me, Make us gods, which shall go before us: for as for this Moses, the man that brought us up out of the land of Egypt, we wot not what is become of him. And I said unto them, Whosoever hath any gold, let them break it off. So they gave it me: then I cast it into the fire, and there came out this calf. And when Moses saw that the people were naked; (for Aaron had made them naked unto their shame among their enemies:) Then Moses stood in the gate of the camp, and said, Who is on the Lord’s side? let him come unto me. And all the sons of Levi gathered themselves together unto him. And he said unto them, Thus saith the Lord God of Israel, Put every man his sword by his side, and go in and out from gate to gate throughout the camp, and slay every man his brother, and every man his companion, and every man his neighbour. And the children of Levi did according to the word of Moses: and there fell of the people that day about three thousand men. Exodus 32:21–28.

> Și Moise a zis lui Aaron: Ce ți-a făcut poporul acesta, de ai adus asupra lor un păcat atât de mare? Iar Aaron a zis: Să nu se aprindă mânia domnului meu; cunoști poporul, că este înclinat la rău. Căci mi-au zis: Fă-ne dumnezei care să meargă înaintea noastră; fiindcă despre Moise acesta, omul care ne-a scos din țara Egiptului, nu știm ce i s-a întâmplat. Și le-am zis: Cine are aur, să și-l scoată. Și mi l-au dat; apoi l-am aruncat în foc și a ieșit vițelul acesta. Și când Moise a văzut că poporul era gol (căci Aaron îi dezgolise, spre rușinea lor, înaintea vrăjmașilor lor), atunci Moise a stat la poarta taberei și a zis: Cine este de partea Domnului? să vină la mine. Și toți fiii lui Levi s-au adunat la el. Și le-a zis: Așa zice Domnul, Dumnezeul lui Israel: Fiecare să-și pună sabia la coapsa sa și duceți-vă și întoarceți-vă de la poartă la poartă prin toată tabăra și ucideți fiecare pe fratele său, și fiecare pe prietenul său, și fiecare pe aproapele său. Și fiii lui Levi au făcut după cuvântul lui Moise; și au căzut din popor, în ziua aceea, ca la trei mii de bărbați. Exodul 32:21-28.

Those who danced were Laodiceans who manifested the “shame of their nakedness,” which is the warning of the sixth plague, a warning of the necessity to correctly understand the threefold makeup of modern Rome as the dragon, the beast and the false prophet. That warning sharply contradicts Uriah Smith’s private interpretation that destroyed the truths associated with the six plague and Armageddon.

Cei care au dansat erau laodiceeni care au manifestat "rușinea goliciunii lor", care constituie avertismentul plăgii a șasea, un avertisment privind necesitatea de a înțelege corect alcătuirea triplă a Romei moderne ca dragonul, fiara și profetul mincinos. Acest avertisment contrazice tranșant interpretarea privată a lui Uriah Smith, care a distrus adevărurile asociate cu plaga a șasea și Armaghedonul.

Those who manifested their Laodicean condition had rejected the authority of the chosen messenger and manifested the same confused understanding as those who choose to identify the satanic symbol of “the daily” as the godly symbol of Christ’s sanctuary ministry. They attributed their deliverance to a symbolic god, but the god they chose to worship was a symbol of the god of Egypt, and Egypt is a symbol of the dragon. As with Laodicean Adventism they rejected the truth that “the daily” is a symbol of pagan Rome, the dragon, and identified the satanic symbol as a symbol of Christ.

Aceia care și-au manifestat condiția laodiceană respinseseră autoritatea solului ales și au dat pe față aceeași înțelegere confuză ca aceia care aleg să identifice simbolul satanic al „jertfei necurmate” drept simbolul divin al slujirii lui Hristos în sanctuar. Ei și-au atribuit izbăvirea unui dumnezeu simbolic, dar dumnezeul pe care au ales să-l venereze era un simbol al dumnezeului Egiptului, iar Egiptul este un simbol al balaurului. Asemenea Adventismului laodicean, ei au respins adevărul că „jertfa necurmată” este un simbol al Romei păgâne, balaurul, și au identificat simbolul satanic drept un simbol al lui Hristos.

> Son of man, set thy face against Pharaoh king of Egypt, and prophesy against him, and against all Egypt: Speak, and say, Thus saith the Lord God; Behold, I am against thee, Pharaoh king of Egypt, the great dragon that lieth in the midst of his rivers, which hath said, My river is mine own, and I have made it for myself. Ezekiel 29:2, 3.

> Fiule al omului, îndreaptă-ți fața împotriva lui Faraon, regele Egiptului, și prorocește împotriva lui și împotriva întregului Egipt: Vorbește și zi: Așa zice Domnul Dumnezeu: Iată, sunt împotriva ta, Faraon, regele Egiptului, balaurul cel mare care zace în mijlocul râurilor sale, care a zis: Râul meu este al meu și mi l-am făcut eu însumi. Iezechiel 29:2, 3.

Aaron’s rebels believed the lie that a symbol of the dragon, represented by the golden calf was the god that had delivered them from the bondage of Egypt. Laodicean Adventism believes the lie that a symbol of pagan Rome (the dragon), represented by “the daily,” is a symbol of Christ whose work is to deliver men from the bondage of sin in His ministry in the heavenly sanctuary. They also rejected the chosen messenger, as did Laodicean Adventism in the controversy over the symbolism of “the daily.”

Răzvrătiții lui Aaron au crezut minciuna că un simbol al balaurului, reprezentat de vițelul de aur, era dumnezeul care îi izbăvise din robia Egiptului. Adventismul laodicean crede minciuna că un simbol al Romei păgâne (balaurul), reprezentat de „necurmatul”, este un simbol al lui Hristos, a Cărui lucrare, în slujirea Sa din sanctuarul ceresc, este de a-i elibera pe oameni din robia păcatului. De asemenea, au respins solul ales, așa cum a făcut și Adventismul laodicean în controversa cu privire la simbolismul „necurmatului”.

In the first generation (1844 to 1888) of Laodicean Adventism, they rejected Miller’s work in identifying the seven times. In the second generation (1888 to 1919) they began the process of rejecting the truth of “the daily.” In their third generation (1919 to 1957) they had reverted to the understanding of apostate Protestantism that the robbers of thy people is Antiochus Epiphanes. On September 11, 2001 they rejected the role of Islam in Bible prophecy when the third woe arrived on that date. Each of those four truths were upheld by Miller and are represented upon Habakkuk’s two tables, and each are foundational truths attributed to the work of Miller, who Sister White calls the “chosen one.”

În prima generație (1844–1888) a adventismului laodicean, au respins lucrarea lui Miller de identificare a celor șapte vremi. În a doua generație (1888–1919) au început procesul de respingere a adevărului despre „Necurmatul”. În a treia lor generație (1919–1957) reveniseră la înțelegerea protestantismului apostat potrivit căreia expresia „jefuitorii poporului tău” se referă la Antioh Epifanes. La 11 septembrie 2001 au respins rolul Islamului în profeția biblică, când al treilea vai a sosit în acea zi. Toate aceste patru adevăruri au fost susținute de Miller și sunt reprezentate pe cele două table ale lui Habacuc, iar fiecare dintre ele este un adevăr fundamental atribuit lucrării lui Miller, pe care Sora White îl numește „alesul”.

Jeroboam’s rebellion began at the beginning of the northern kingdom which consisted of the ten tribes who made Jeroboam their first king. Jeroboam made two golden calves and placed one in Bethel, meaning house of God, and the other at Dan, meaning judgment. Together Bethel and Dan represent the combination of church (Bethel) and state (Dan.) And as with Aaron’s rebellion the calves were made of gold, a symbol of Babylon, and both were an image of a beast. As with Aaron, Jeroboam ordained an annual feast and identified the calves as the god’s that delivered God’s people out of Egypt.

Răzvrătirea lui Ieroboam a început la începutul regatului de nord, alcătuit din cele zece seminții care l-au făcut pe Ieroboam primul lor rege. Ieroboam a făcut doi viței de aur și a așezat unul la Betel, care înseamnă „casa lui Dumnezeu”, iar pe celălalt la Dan, care înseamnă „judecată”. Împreună, Betel și Dan reprezintă îmbinarea dintre biserică (Betel) și stat (Dan). Și, ca în răzvrătirea lui Aaron, vițeii au fost făcuți din aur, un simbol al Babilonului, iar amândoi erau chipul unei fiare. Ca și în cazul lui Aaron, Ieroboam a orânduit o sărbătoare anuală și a identificat vițeii drept dumnezeii care au scos poporul lui Dumnezeu din Egipt.

> And Jeroboam said in his heart, Now shall the kingdom return to the house of David: If this people go up to do sacrifice in the house of the Lord at Jerusalem, then shall the heart of this people turn again unto their lord, even unto Rehoboam king of Judah, and they shall kill me, and go again to Rehoboam king of Judah. Whereupon the king took counsel, and made two calves of gold, and said unto them, It is too much for you to go up to Jerusalem: behold thy gods, O Israel, which brought thee up out of the land of Egypt. And he set the one in Bethel, and the other put he in Dan. And this thing became a sin: for the people went to worship before the one, even unto Dan. And he made an house of high places, and made priests of the lowest of the people, which were not of the sons of Levi. And Jeroboam ordained a feast in the eighth month, on the fifteenth day of the month, like unto the feast that is in Judah, and he offered upon the altar. So did he in Bethel, sacrificing unto the calves that he had made: and he placed in Bethel the priests of the high places which he had made. So he offered upon the altar which he had made in Bethel the fifteenth day of the eighth month, even in the month which he had devised of his own heart; and ordained a feast unto the children of Israel: and he offered upon the altar, and burnt incense. 1 Kings 12:26–33.

> Și Ieroboam a zis în inima lui: Acum se va întoarce împărăția la casa lui David. Dacă poporul acesta se va sui să aducă jertfe în casa Domnului la Ierusalim, atunci inima poporului acestuia se va întoarce iarăși la domnul lor, chiar la Roboam, regele lui Iuda; și mă vor ucide și se vor întoarce la Roboam, regele lui Iuda. Atunci regele s-a sfătuit și a făcut doi viței de aur; și le-a zis: Este prea anevoios pentru voi să vă suiți la Ierusalim; iată dumnezeii tăi, Israele, care te-au scos din țara Egiptului. Și a pus pe unul la Betel, iar pe celălalt l-a pus în Dan. Și lucrul acesta a ajuns pricină de păcat; căci poporul se ducea să se închine înaintea unuia dintre ei, până la Dan. Și a făcut o casă a înălțimilor și a rânduit preoți dintre cei mai de jos ai poporului, care nu erau dintre fiii lui Levi. Și Ieroboam a rânduit o sărbătoare în luna a opta, în a cincisprezecea zi a lunii, asemenea sărbătorii care este în Iuda, și a adus jertfe pe altar. Așa a făcut la Betel, aducând jertfe vițeilor pe care îi făcuse; și a așezat la Betel pe preoții înălțimilor pe care le făcuse. Astfel, a adus jertfe pe altarul pe care îl făcuse la Betel, în a cincisprezecea zi a lunii a opta, chiar în luna pe care o născocise în inima lui; și a rânduit o sărbătoare pentru fiii lui Israel; și a adus jertfe pe altar și a ars tămâie. 1 Împărați 12:26-33.

Jeroboam “devised in his own heart,” which represents the work of Uriah Smith in introducing a “private interpretation” in which to build his prophetic model. Jeroboam followed the pattern of Aaron and thereby misrepresented a god of Egypt as the true God. The god that both Aaron and Jeroboam produced was based upon a misapplication of a symbol of Rome’s twofold nature as a symbol of statecraft and churchcraft. Aaron and Jeroboam were both identifying an image of the dragon power, with the symbolism of an image of a beast. Thus, both those sacred histories of rebellion represent the great test of the people of God, by which their eternal destiny will be decided. That test according to inspiration is the test of the formation of the image of the beast.

Ieroboam „a născocit în inima sa”, ceea ce reprezintă lucrarea lui Uriah Smith de a introduce o „tâlcuire particulară”, pe temeiul căreia să-și clădească modelul profetic. Ieroboam a urmat tiparul lui Aaron și, astfel, a denaturat adevărul, înfățișând un zeu al Egiptului drept adevăratul Dumnezeu. Dumnezeul pe care l-au plăsmuit atât Aaron, cât și Ieroboam se întemeia pe aplicarea greșită a unui simbol al dublei naturi a Romei, anume al stăpânirii civile și al celei ecleziastice. Aaron și Ieroboam identificau amândoi o imagine a puterii balaurului, sub simbolistica icoanei unei fiare. Astfel, ambele acele istorii sacre ale răzvrătirii reprezintă marea probă a poporului lui Dumnezeu, prin care li se va hotărî destinul veșnic. Potrivit inspirației, acea probă este proba formării icoanei fiarei.

The first controversy over the symbol of Rome as the robbers of thy people, which made its way on to the 1843 pioneer chart argued that Antiochus Epiphanes was the robber, in place of the fact that the robbers are Rome. The first controversy represented the last controversy over the robbers of thy people being Rome, where it is now argued that the United States is the robbers, and not Rome. However, Antiochus is a symbol of the United States in verses ten through fifteen of Daniel eleven, so the beginning lie and the ending lie about who is represented is identical.

Prima controversă cu privire la simbolul Romei ca jefuitorii poporului tău, care a ajuns să fie inclus pe diagrama pionierilor din 1843, susținea că Antioh Epifanes era jefuitorul, în locul faptului că jefuitorii sunt Roma. Prima controversă a reprezentat ultima controversă cu privire la faptul că jefuitorii poporului tău sunt Roma, în care se susține acum că Statele Unite sunt jefuitorii, iar nu Roma. Totuși, Antioh este un simbol al Statelor Unite în versetele zece până la cincisprezece din Daniel unsprezece, astfel încât minciuna de la început și minciuna de la sfârșit cu privire la cine este reprezentat sunt identice.

The darkness and confusion over what Antiochus represented in the last days, produces a confusion over the image of the beast, as did the rebellion of Aaron and Jeroboam. The confusion over the image of the beast is occurring at the very time when the great test for the people of God is the formation of the image of the beast.

Întunericul și confuzia cu privire la ceea ce a reprezentat Antioh în zilele de pe urmă produc confuzie cu privire la chipul fiarei, așa cum a produs și răzvrătirea lui Aaron și a lui Ieroboam. Confuzia cu privire la chipul fiarei are loc chiar în vremea când marea încercare pentru poporul lui Dumnezeu o constituie formarea chipului fiarei.

> “The Lord has shown me clearly that the image of the beast will be formed before probation closes; for it is to be the great test for the people of God, by which their eternal destiny will be decided. Your position is such a jumble of inconsistencies that but few will be deceived.

> Domnul mi-a arătat limpede că icoana fiarei se va forma înainte de închiderea timpului de probă; căci ea va constitui marea încercare pentru poporul lui Dumnezeu, prin care li se va hotărî soarta veșnică. Poziția dumneavoastră este un asemenea amalgam de inconsecvențe, încât doar puțini vor fi înșelați.

> “In Revelation 13 this subject is plainly presented; [Revelation 13:11–17, quoted].

> În Apocalipsa 13, acest subiect este prezentat în mod clar; [Apocalipsa 13:11-17, citat].

> “This is the test that the people of God must have before they are sealed. All who proved their loyalty to God by observing His law, and refusing to accept a spurious sabbath, will rank under the banner of the Lord God Jehovah, and will receive the seal of the living God. Those who yield the truth of heavenly origin and accept the Sunday sabbath, will receive the mark of the beast.” Manuscript Releases, volume 15, 15.

> Aceasta este proba prin care poporul lui Dumnezeu trebuie să treacă înainte de a fi pecetluit. Toți cei care și-au dovedit credincioșia față de Dumnezeu prin păzirea Legii Sale și prin refuzul de a accepta un sabat fals se vor așeza sub stindardul Domnului Dumnezeu Iehova și vor primi pecetea Dumnezeului celui viu. Cei care renunță la adevărul de origine cerească și acceptă sabatul duminical vor primi semnul fiarei. Manuscript Releases, volumul 15, 15.

When Sister White endorsed Miller’s view of “the daily” representing pagan Rome, she stated that since 1844, “other views”, in the plural, have been embraced which produced “darkness and confusion.” The confusion produced by false views of “the daily,” which is a symbol of pagan Rome, as the “robbers of thy people,” produces confusion and darkness concerning the distinction between Rome and Rome’s image.

Când Sora White a susținut interpretarea lui Miller potrivit căreia „the daily” reprezintă Roma păgână, ea a afirmat că, din 1844 încoace, au fost îmbrățișate „alte concepții”, în plural, care au produs „întuneric și confuzie”. Confuzia produsă de interpretările false privitoare la „the daily”, care este un simbol al Romei păgâne, ca fiind „jefuitorii poporului tău”, produce confuzie și întuneric cu privire la distincția dintre Roma și chipul Romei.

The first and last controversies over a symbol of Rome occurred between a former covenant people who were being passed by and a people who were then becoming the new covenant people of God. The controversy included an unwillingness to be governed by the established rules of grammar, for the word “also” in verse fourteen, was disallowed by the Protestants, thus claiming that the robbers must be the same power represented within the previous verses.

Controversele dintâi și cele din urmă cu privire la un simbol al Romei au avut loc între un popor al legământului de odinioară, care era lăsat deoparte, și un popor care devenea atunci noul popor al legământului lui Dumnezeu. Controversa a inclus un refuz de a se supune regulilor consacrate ale gramaticii, căci cuvântul „de asemenea” din versetul paisprezece a fost respins de către protestanți, care au susținut astfel că tâlharii trebuie să fie aceeași putere reprezentată în versetele anterioare.

It represented a wresting of the Scriptures when Antiochus was forced to be the robbers. It was a private interpretation, for any false doctrine in opposition to truth is a private interpretation. The controversy itself became a foundational truth, for it was recorded upon the 1843 pioneer chart. The ratification of the chart by inspiration confirmed and validated “the robbers” as a symbol of Rome, and magnified the seriousness of the truth, for to reject the doctrine was to reject both, the foundations and the authority of the Spirit of Prophecy.

Aceasta a reprezentat o răstălmăcire a Scripturilor, când Antioh a fost forțat să fie înțeles drept «tâlharii». A fost o interpretare particulară, căci orice doctrină falsă potrivnică adevărului este o interpretare particulară. Controversa însăși a devenit un adevăr de temelie, căci a fost consemnată pe harta pionieră din 1843. Ratificarea prin inspirație a hărții a confirmat și a validat «tâlharii» ca simbol al Romei și a amplificat gravitatea adevărului, căci a respinge doctrina însemna a respinge atât temeliile, cât și autoritatea Duhului Profeției.

The correct understanding of the robbers of thy people representing Rome, added to the prophetic model which angels gave unto William Miller, for it agreed with the prophetic model he came to understand and present, that being: that pagan and papal Rome were the foundation of all his prophetic applications.

Înțelegerea corectă a „jefuitorilor poporului tău” ca reprezentând Roma s-a adăugat modelului profetic pe care îngerii i l-au dat lui William Miller, căci era în acord cu modelul profetic pe care el a ajuns să-l înțeleagă și să-l prezinte, acesta fiind: faptul că Roma păgână și Roma papală constituiau temelia tuturor aplicațiilor sale profetice.

Uriah Smith’s private interpretation identifying the king of the north in verse thirty-six of Daniel eleven as France, and then as Turkey in verse forty, consisted of two false identifications of the king of the north. Smith’s rejection of the foundations in 1863, produced a blindness that disallowed him from seeing a most basic rule of prophecy, that being: that roughly at the time of Christ prophecy illustrated the modern spiritual entities that were typified by the ancient literal entities. Paul specifically taught this truth as he identified that what came first was the literal and afterward the spiritual.

Interpretarea privată a lui Uriah Smith, care îl identifica pe împăratul de la miazănoapte din versetul treizeci și șase din capitolul unsprezece al cărții Daniel drept Franța, iar apoi, în versetul patruzeci, drept Turcia, a constat în două identificări false ale împăratului de la miazănoapte. Respingerea de către Smith, în 1863, a temeliilor a produs o orbire care l-a împiedicat să vadă una dintre cele mai elementare reguli ale profeției, și anume: că, în jurul vremii lui Hristos, profeția ilustra entitățile spirituale moderne care erau tipificate de entitățile literale antice. Pavel a învățat în mod specific acest adevăr, arătând că întâi a fost literalul, iar apoi spiritualul.

> Howbeit that was not first which is spiritual, but that which is natural; and afterward that which is spiritual. 1 Corinthians 15:46.

> Totuși, nu ceea ce este duhovnicesc a fost întâi, ci ceea ce este firesc; iar după aceea, ceea ce este duhovnicesc. 1 Corinteni 15:46

Smith was of the covenant people who had replaced apostate Protestantism as God’s people, but he championed their rebellion when he rejected the seven times, and introduced his 1863 chart. Applying his private interpretation produced a false understanding of Armageddon in Revelation chapter sixteen, which is another test over the correct understanding of Rome.

Smith făcea parte din poporul legământului care înlocuise protestantismul apostat ca popor al lui Dumnezeu, dar el le-a susținut răzvrătirea atunci când a respins cele șapte vremi și a introdus diagrama sa din 1863. Aplicarea interpretării sale private a produs o înțelegere falsă a Armaghedonului în capitolul șaisprezece din Apocalipsa, ceea ce constituie un alt test privind înțelegerea corectă a Romei.

With the first controversy over the robbers, Smith represented those who had been involved with the first fulfillment of the parable of the ten virgins. Thus, with his personal view of the king of the north, he represents a covenant people who were being passed by between 1856 and 1863, as they became the Laodicean Seventh-day Adventist Church. As with the Protestants in the controversy of the robbers, Smith disregarded the grammatical authority of the passage he wrested with his private interpretation, because grammatically the king of the north from verse thirty-one to verse forty-five is always and only the papal power.

În prima controversă privind tâlharii, Smith i-a reprezentat pe cei care fuseseră implicați în prima împlinire a pildei celor zece fecioare. Astfel, prin viziunea sa personală asupra împăratului de la miazănoapte, el reprezintă un popor al legământului care era trecut cu vederea în perioada 1856–1863, pe măsură ce devenea Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană. Asemenea protestanților în controversa privind tâlharii, Smith a nesocotit autoritatea gramaticală a pasajului pe care l-a răstălmăcit prin interpretarea sa particulară, căci, din punct de vedere gramatical, împăratul de la miazănoapte, de la versetul treizeci și unu până la versetul patruzeci și cinci, este întotdeauna și numai puterea papală.

With the controversy of “the daily,” lies were introduced into Advent history by Willie White and A. G. Daniells to uphold the old Protestant view that “the daily” represented Christ’s sanctuary ministry. That particular history has been identified in Habakkuk’s Tables, but is important to note the false witness associated with the promotion and establishment of the incorrect view, for the correct understanding was recognized by Miller in Second Thessalonians, where the issue is the contrast between those who love the truth and those who believe a lie.

Odată cu controversa privind „the daily”, Willie White și A. G. Daniells au introdus în istoria adventă minciuni, pentru a susține vechea viziune protestantă potrivit căreia „the daily” reprezenta slujirea lui Hristos în sanctuar. Acea istorie particulară a fost identificată în Tablele lui Habacuc, dar este important de remarcat mărturia mincinoasă asociată promovării și instituirii viziunii greșite, căci înțelegerea corectă a fost recunoscută de Miller în 2 Tesaloniceni, unde chestiunea este contrastul dintre cei ce iubesc adevărul și cei ce cred o minciună.

“The daily” controversy adds to the line upon line understanding that the final controversy of Rome takes place in the time of the outpouring of the Holy Spirit. As the Holy Spirit is being poured out from above, a power from beneath is rising up and possessing those who receive it as the power of God, though it is a strong delusion.

Controversa „the daily” se adaugă la înțelegerea rând după rând că controversa finală a Romei are loc în timpul revărsării Duhului Sfânt. Pe măsură ce Duhul Sfânt este revărsat de sus, o putere de dedesubt se ridică și pune stăpânire pe aceia care o primesc ca pe puterea lui Dumnezeu, deși este o rătăcire puternică.

> “The two great powers in controversy are working, one from beneath, the other from above. Every man is under the secret influence of the one or the other, and his acts will reveal the character of the inspiration from which they proceed. Those who are united with Christ will work always in Christ’s lines. Those who are in union with Satan will work under the inspiration of their leader, opposed to the Holy Spirit’s power and action. The will of man is left free to act, and by action is revealed what spirit is moving upon the heart. ‘By their fruits ye shall know them.’” The 1888 Materials, 1508.

> "Două mari puteri aflate în controversă lucrează, una de jos, cealaltă de sus. Fiecare om se află sub influența tainică a uneia sau a celeilalte, iar faptele sale vor dezvălui caracterul inspirației din care izvorăsc. Cei care sunt uniți cu Hristos vor lucra întotdeauna pe linia lui Hristos. Cei care sunt în unire cu Satana vor lucra sub inspirația conducătorului lor, împotriva puterii și lucrării Duhului Sfânt. Voința omului este lăsată liberă să acționeze, iar prin acțiune se dezvăluie ce duh lucrează asupra inimii. 'După roadele lor îi veți cunoaște.'" Materialele din 1888, 1508.

The prophetic contrast in the controversy of “the daily” is the identification of a symbol of the dragon as a symbol of Christ. Those who reject the truth, are also rejecting the role of Miller who discovered this truth, and in so doing they are rejecting the Holy Spirit and accomplishing the unpardonable sin.

Contrastul profetic din controversa "the daily" constă în identificarea unui simbol al balaurului drept simbol al lui Hristos. Cei care resping adevărul resping, de asemenea, rolul lui Miller, care a descoperit acest adevăr, iar procedând astfel Îl resping pe Duhul Sfânt și săvârșesc păcatul de neiertat.

We will take up a controversy over Rome that occurred shortly after September 11, 2001 in the next article.

În articolul următor vom aborda o controversă privitoare la Roma care a avut loc la scurt timp după 11 septembrie 2001.

> “We are living in a time when life is most precious and most interesting. The end of all things is at hand. Startling developments will be continually unfolding before us; for unseen agencies are at work, manifesting intense activity. The powers of darkness from beneath are moving upon human agents, and evil men are cooperating with evil angels to war against the commandments of God and the faith of Jesus; at the same time a power from above is moving upon those who will yield to divine influences, and the people of God are cooperating with heavenly intelligences. Nothing short of real, genuine faith will survive the strain that will come upon every soul of man in these last days to test and try him. God must be our refuge; we cannot trust in form, profession, ceremony, or position, or think that because we have a name to live, we shall be able to stand in the day of trial. Everything that can be shaken will be shaken, and those things that cannot be shaken by the deceptions and delusions of these last days, will remain. Rivet the soul to the eternal Rock; for in Christ alone there will be safety. Jesus described the days in which we are living as days of peril. He said, ‘As the days of Noe were, so shall also the coming of the Son of man be. For as in the days that were before the flood they were eating and drinking, marrying and giving in marriage, until the day that Noe entered into the ark, and knew not until the flood came, and took them all away; so shall also the coming of the Son of man be.’ ‘Likewise also as it was in the days of Lot; they did eat, they drank, they bought, they sold, they planted, they builded; but the same day that Lot went out of Sodom it rained fire and brimstone from heaven, and destroyed them all. Even thus shall it be in the day when the Son of man is revealed.’ ‘When the Son of man shall come in his glory, and all the holy angels with him, then shall he sit upon the throne of his glory: and before him shall be gathered all nations: and he shall separate them one from another, as a shepherd divideth his sheep from the goats: and he shall set the sheep on his right hand, but the goats on the left. Then shall the King say unto them on his right hand, Come, ye blessed of my Father, inherit the kingdom prepared for you from the foundation of the world.’ Our course in this life will decide our eternal destiny there; it is left with us to say whether we shall be with those who inherit the kingdom of God, or with those who go away into outer darkness. God has made every provision for our salvation; then let us avail ourselves of that which has been purchased at infinite cost. ‘For God so loved the world, that he gave his only begotten Son, that whosoever believeth in him should not perish, but have everlasting life.’” Youth Instructor, August 3, 1893.

> Trăim într-un timp în care viața este de cea mai mare prețuire și de cel mai mare interes. Sfârșitul tuturor lucrurilor este aproape. Dezvoltări uimitoare se vor desfășura neîncetat înaintea noastră; căci forțe nevăzute sunt la lucru, manifestând o activitate intensă. Puterile întunericului din adânc lucrează asupra agenților umani, iar oamenii răi cooperează cu îngerii răi ca să poarte război împotriva poruncilor lui Dumnezeu și a credinței lui Isus; în același timp o putere de sus lucrează asupra celor care se vor supune influențelor divine, iar poporul lui Dumnezeu cooperează cu inteligențele cerești. Numai o credință reală, autentică, va supraviețui presiunii care va veni asupra fiecărui suflet de om în aceste zile de pe urmă, ca să-l pună la probă și să-l încerce. Dumnezeu trebuie să fie adăpostul nostru; nu ne putem încrede în formă, mărturisire, ceremonie sau poziție, și nici să credem că, pentru că avem reputația de a trăi, vom putea sta în picioare în ziua încercării. Tot ce poate fi zguduit va fi zguduit, iar acele lucruri care nu pot fi zguduite de amăgirile și înșelăciunile acestor zile de pe urmă vor rămâne. Țintuiți sufletul de Stânca veșnică; căci numai în Hristos va fi siguranță. Isus a descris zilele în care trăim ca zile de primejdie. El a spus: "Așa cum au fost zilele lui Noe, așa va fi și venirea Fiului omului. Căci, așa cum în zilele dinainte de potop, mâncau și beau, se însurau și se măritau, până în ziua când Noe a intrat în arcă, și n-au știut până când a venit potopul și i-a luat pe toți; așa va fi și venirea Fiului omului." "La fel, cum a fost în zilele lui Lot: mâncau, beau, cumpărau, vindeau, sădeau, zideau; dar chiar în ziua când Lot a ieșit din Sodoma a plouat foc și pucioasă din cer și i-a nimicit pe toți. Tot așa va fi în ziua când Fiul omului se va descoperi." "Când Fiul omului va veni în slava Sa, și toți sfinții îngeri împreună cu El, atunci va ședea pe tronul slavei Sale; și înaintea Lui vor fi adunate toate neamurile; și-i va despărți pe unii de alții, cum desparte păstorul oile de capre; și va pune oile la dreapta Lui, iar caprele la stânga. Atunci Împăratul va zice celor de la dreapta Lui: Veniți, binecuvântații Tatălui Meu, moșteniți împărăția pregătită pentru voi de la întemeierea lumii." Cursul nostru în această viață va hotărî destinul nostru veșnic acolo; rămâne la latitudinea noastră să spunem dacă vom fi cu aceia care moștenesc împărăția lui Dumnezeu sau cu aceia care se duc în întunericul de afară. Dumnezeu a făcut toate rânduielile pentru mântuirea noastră; atunci să ne folosim de ceea ce a fost cumpărat la un preț infinit. "Fiindcă atât de mult a iubit Dumnezeu lumea, încât a dat pe singurul Său Fiu, pentru ca oricine crede în El să nu piară, ci să aibă viață veșnică." Instructorul Tineretului, 3 august 1893.

Back to Articles