Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred

Cartea lui Daniel - Numărul o sută

The Ongoing Struggle for Justification by Faith: A Historical Analysis of Apostasy in Protestantism

Lupta continuă pentru îndreptățirea prin credință: o analiză istorică a apostaziei în protestantism

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word

The message brought by Elders Jones and Waggoner in the rebellion of 1888, was the message of justification by faith in verity. Apostate Protestantism argues that the justification provided by Christ’s death on the cross covers a man in his sins, but that His blood does not actually remove his sins. This false doctrine places the removal of sin at the Second Coming, when sinners are then magically transformed. Apostate Protestantism and officially since 1957, Laodicean Adventism, claim that Christ is exclusively our Substitute, but not our Example. A year before 1888, Sister White penned the following.

Solia adusă de frații Jones și Waggoner în răzvrătirea din 1888 a fost solia îndreptățirii prin credință, în veritate. Protestantismul apostat susține că îndreptățirea oferită prin moartea lui Hristos pe cruce îl acoperă pe om în păcatele sale, dar că sângele Său nu îi înlătură de fapt păcatele. Această doctrină falsă așază înlăturarea păcatului la A Doua Venire, când păcătoșii sunt atunci transformați în chip magic. Protestantismul apostat și, în mod oficial din 1957, Adventismul laodicean, susțin că Hristos este exclusiv Substitutul nostru, dar nu și Exemplul nostru. Cu un an înainte de 1888, Sora White a scris următoarele.

> “‘A new heart will I give you and a new spirit will I put within you.’ I believe with all my heart that the Spirit of God is being withdrawn from the world, and those who have had great light and opportunities and have not improved them, will be the first to be left. They have grieved away the Spirit of God. The present activity of Satan in working upon hearts, and upon churches and nations should startle every student of prophecy. The end is near. Let our churches arise. Let the converting power of God be experienced in the heart of the individual members, and then we shall see the deep moving of the Spirit of God. Mere forgiveness of sin is not the sole result of the death of Jesus. He made the infinite sacrifice not only that sin might be removed, but that human nature might be restored, rebeautified, reconstructed from its ruins, and made fit for the presence of God….

> „O inimă nouă vă voi da și un duh nou voi pune înăuntrul vostru.” Cred din toată inima că Duhul lui Dumnezeu se retrage din lume, iar aceia care au avut multă lumină și privilegii și nu le-au valorificat vor fi cei dintâi părăsiți. Ei L-au întristat pe Duhul lui Dumnezeu până L-au îndepărtat. Lucrarea prezentă a Satanei asupra inimilor, asupra bisericilor și a națiunilor ar trebui să-l alarmeze pe fiecare cercetător al profețiilor. Sfârșitul este aproape. Să se ridice bisericile noastre. Să fie trăită puterea convertitoare a lui Dumnezeu în inima fiecărui membru în parte, și atunci vom vedea mișcarea adâncă a Duhului lui Dumnezeu. Simpla iertare a păcatului nu este singurul rezultat al morții lui Isus. El a adus jertfa infinită nu numai pentru ca păcatul să fie înlăturat, ci și pentru ca natura omenească să fie restaurată, înfrumusețată din nou, reconstruită din ruinele ei și făcută potrivită pentru prezența lui Dumnezeu....

> “Christ is the ladder which Jacob saw whose base rested on the earth and whose topmost round reached the highest heavens. This shows the appointed method of salvation. We are to climb round after round of this ladder. If any one of us shall finally be saved, it will be by clinging to Jesus as to the rounds of a ladder. Christ is made unto the believer wisdom and righteousness, sanctification, and redemption….

> Hristos este scara pe care a văzut-o Iacov, al cărei picior se sprijinea pe pământ, iar cea mai de sus treaptă atingea cerurile cele mai înalte. Aceasta arată metoda rânduită a mântuirii. Trebuie să urcăm pe această scară, treaptă după treaptă. Dacă vreunul dintre noi va fi, în cele din urmă, mântuit, aceasta va fi prin a ne ține strâns de Iisus ca de treptele unei scări. Hristos a fost făcut pentru credincios înțelepciune și dreptate, sfințire și răscumpărare....

> “There will be some terrible falls by those who think they stand firm because they have the truth; but they have it not as it is in Jesus. A moment’s carelessness may plunge a soul into irretrievable ruin. One sin leads to the second, and the second prepares the way for a third and so on. We must as faithful messengers of God, plead with Him constantly to be kept by his power. If we swerve a single inch from duty we are in danger of following on in a course of sin that ends in perdition. There is hope for every one of us, but only in one way—by fastening ourselves to Christ, and exerting every energy to attain to the perfection of his character.

> Vor fi căderi cumplite în rândul celor care cred că stau tari pentru că au adevărul; dar nu-l au așa cum este în Isus. O clipă de neveghe poate cufunda un suflet într-o ruină iremediabilă. Un păcat îl atrage pe al doilea, iar al doilea pregătește calea pentru al treilea, și tot așa. Trebuie ca, în calitate de soli credincioși ai lui Dumnezeu, să mijlocim neîncetat la El ca să fim păziți prin puterea Sa. Dacă ne abatem fie și cât de puțin de la datorie, suntem în primejdia de a continua pe o cale a păcatului care sfârșește în pierzare. Este nădejde pentru fiecare dintre noi, dar numai într-un singur fel: prin a ne lega strâns de Hristos și prin a ne încorda toate puterile pentru a ajunge la desăvârșirea caracterului Său.

> “This goody-goody religion that makes light of sin and that is forever dwelling upon the love of God to the sinner, encourages the sinner to believe that God will save him while he continues in sin and he knows it to be sin. This is the way that many are doing who profess to believe present truth. The truth is kept apart from their life, and that is the reason it has no more power to convict and convert the soul. There must be a straining of every nerve and spirit and muscle to leave the world, its customs, its practices, and its fashions….

> Această religie dulceagă, care bagatelizează păcatul și zăbovește necontenit asupra dragostei lui Dumnezeu față de păcătos, îl încurajează pe păcătos să creadă că Dumnezeu îl va mântui în timp ce el persistă în păcat, deși știe că este păcat. Așa fac mulți dintre cei care mărturisesc că cred adevărul prezent. Adevărul este ținut deoparte de viața lor, și acesta este motivul pentru care nu mai are putere să convingă de păcat și să convertească sufletul. Este nevoie de o încordare a fiecărui nerv, a duhului și a fiecărui mușchi pentru a părăsi lumea, obiceiurile ei, practicile ei și moda ei...

> “If you put away sin and exercise living faith, the riches of heaven’s blessings will be yours.” Selected Messages, book 3, 155.

> Dacă lepădați păcatul și exercitați o credință vie, bogățiile binecuvântărilor cerului vor fi ale voastre. Mesaje alese, cartea 3, 155.

The false “goody-goody religion” of apostate Protestantism was established as an official doctrine at the outset of the fourth generation of Adventism in 1957. It presented a definition of justification that “encourages the sinner to believe that God will save him while he continues in sin.” The cross, teaches that “forgiveness of sin is not the sole result of the death of Jesus,” for “He made the infinite sacrifice not only that sin might be removed, but that human nature might be restored, rebeautified, reconstructed from its ruins, and made fit for the presence of God.”

Falsa „religie goody-goody” a protestantismului apostat a fost instituită ca doctrină oficială la începutul celei de-a patra generații a adventismului, în 1957. Ea a prezentat o definiție a îndreptățirii care „îl încurajează pe păcătos să creadă că Dumnezeu îl va mântui în timp ce el stăruie în păcat”. Crucea învață că „iertarea păcatului nu este singurul rezultat al morții lui Isus”, căci „El a adus jertfa infinită nu numai pentru ca păcatul să fie înlăturat, ci pentru ca firea omenească să fie restaurată, înfrumusețată din nou, reconstruită din ruinele ei și făcută potrivită pentru prezența lui Dumnezeu”.

The rebellion of 1957, demonstrates that the seed of the rebellion that was planted in 1863, and that then sprouted in 1888, and which was thereafter watered by the counterfeit message represented by the book published in 1919 (The Doctrine of Christ), had ultimately brought forth the fruit of an open pronouncement that the original “faith of the just” represented by Habakkuk’s two tables, was now removed and replaced with the corrupted definition of “justification by faith” that exists in apostate Protestantism. The disobedient prophet from Judah, had returned to the assembly of mockers and eaten with the lying prophet of Bethel.

Răzvrătirea din 1957 demonstrează că sămânța răzvrătirii care a fost semănată în 1863, care apoi a încolțit în 1888 și care, ulterior, a fost udată de mesajul contrafăcut reprezentat de cartea publicată în 1919 (The Doctrine of Christ), a adus în cele din urmă rodul unei proclamări fățișe potrivit căreia „credința celui drept”, reprezentată de cele două table ale lui Habacuc, a fost acum înlăturată și înlocuită cu definiția coruptă a „îndreptățirii prin credință” existentă în protestantismul apostat. Profetul neascultător din Iuda se întorsese la adunarea batjocoritorilor și mâncase cu profetul mincinos din Betel.

The message to the Laodicean church which was first presented to the movement of the Millerites in 1856, and then again to the Laodicean church in 1888, was rejected every step of the way. That message of Jones and Waggoner, which according to Sister White was both the message to Laodicea, and the message of justification by faith, was rejected, under the premise that the rebels who were rejecting it, were actually defending the old landmarks! The landmarks they were defending was a foundation of their own human construction, that is built upon sand.

Mesajul către Biserica din Laodiceea, care a fost prezentat pentru prima dată mișcării milleriților în 1856 și apoi din nou Bisericii din Laodiceea în 1888, a fost respins la fiecare pas. Acel mesaj al lui Jones și Waggoner, care, potrivit Sorei White, era atât mesajul către Laodiceea, cât și mesajul îndreptățirii prin credință, a fost respins, sub pretextul că răzvrătiții care îl respingeau apărau de fapt vechile jaloane! Jaloanele pe care le apărau reprezentau o temelie a propriei lor construcții omenești, așezată pe nisip.

The message of “justification by faith” that was presented by Jones and Waggoner in 1888, included the fact of the true gospel, which identifies that those who are justified, are also sanctified. It emphasized that to be justified was to “actually” be made holy, not simply to be legally “proclaimed” as holy. The message of Jones and Waggoner, which Sister White identified she had been presenting for years before the rebellion of 1888, identifies that when justification is imputed, sanctification is simultaneously imparted.

Mesajul "îndreptățirii prin credință" prezentat de Jones și Waggoner în 1888 includea adevărul Evangheliei adevărate, anume că cei care sunt îndreptățiți sunt, de asemenea, sfințiți. El sublinia că a fi îndreptățit înseamnă a fi "în mod real" făcut sfânt, nu doar a fi "declarat" în mod legal sfânt. Mesajul lui Jones și Waggoner, pe care Sora White a arătat că îl prezentase ani de-a rândul înainte de rebeliunea din 1888, identifică faptul că, atunci când îndreptățirea este imputată, sfințirea este simultan împărtășită.

It cannot be otherwise, for both justification and sanctification are accomplished by the presence of the Holy Spirit in the believer. Justification and sanctification are simply two words that describe two elements of one work that is accomplished within the believer by the presence of the Holy Spirit.

Nu poate fi altfel, căci atât îndreptățirea, cât și sfințirea sunt înfăptuite prin prezența Duhului Sfânt în cel credincios. Îndreptățirea și sfințirea sunt, pur și simplu, două cuvinte care descriu două elemente ale unei singure lucrări înfăptuite înlăuntrul credinciosului prin prezența Duhului Sfânt.

It was the very message of Moses that Korah’s rebels rejected, that was again rejected in 1856, then again in 1888, and then publicly enshrined as the salvation theology of Laodicean Adventism in 1957. The continuous rebellion wearied God, for the people said, “Everyone that doeth evil is good in the sight of the Lord, and he delighteth in them; or, Where is the God of judgment?”

Chiar mesajul lui Moise, pe care l-au respins răzvrătiții lui Core, a fost din nou respins în 1856, apoi în 1888, iar în 1957 a fost consacrat public drept teologia mântuirii a Adventismului laodicean. Răzvrătirea necontenită L-a obosit pe Dumnezeu, căci poporul zicea: «Oricine face răul este bun în ochii Domnului și El Își găsește plăcerea în ei; sau: Unde este Dumnezeul judecății?»

They said “those that are sinning are justified by Christ’s blood, and God delights in them, even though they continue to sin.” This is the spiritual deception that is represented by the message to Laodicea (a people judged), for in spite of the fact that Christ identifies the Laodiceans as “wretched, and miserable, and poor, and blind, and naked,” they believe that they are “rich, and increased with goods, and have need of nothing.” And in that condition, they are actually on the verge of being spewed out of the mouth of the Lord.

Ei au spus: „Cei ce păcătuiesc sunt îndreptățiți prin sângele lui Hristos, iar Dumnezeu Își găsește plăcerea în ei, deși continuă să păcătuiască.” Aceasta este înșelăciunea duhovnicească reprezentată de mesajul către Laodiceea (un popor judecat), căci, în ciuda faptului că Hristos îi identifică pe Laodiceeni drept «nenorociți, vrednici de milă, săraci, orbi și goi», ei cred că sunt «bogați, îmbogățiți în bunuri și fără trebuință de nimic». Iar în această stare, ei sunt de fapt pe punctul de a fi vărsați din gura Domnului.

The faithful of Millerite history who had persevered through the experience of the first disappointment in 1844, as represented by Jeremiah in chapter fifteen, verse fifteen through twenty-one, as the faithful builders of the temple, who had been promised that if they would not return to the “assembly of mockers,” that they would become God’s “mouth,” did return to “the assembly of mockers” (represented by the lying prophet of Bethel), and transitioned into Laodiceans, on the verge of being spewed out of God’s mouth, and they know it not.

Cei credincioși din istoria millerită, care au perseverat în timpul experienței primei dezamăgiri din 1844, așa cum sunt reprezentați de Ieremia în capitolul cincisprezece, versetele 15–21, ca ziditori credincioși ai templului, cărora li se făgăduise că, dacă nu s-ar întoarce la „adunarea batjocoritorilor”, aveau să devină „gura” lui Dumnezeu, s-au întors totuși la „adunarea batjocoritorilor” (reprezentată de profetul mincinos din Betel) și au devenit laodiceni, pe punctul de a fi vărsați din gura lui Dumnezeu, și nu știu aceasta.

The condition of Laodicean Adventism on September 11, 2001, was typified by the condition of the Protestants on August 11, 1840. Those two histories were typified by the quibbling Jews, when the Holy Spirit descended at the baptism of Christ. In each of the three histories a former chosen people were, and are in the process now, of being passed by. The Messenger of the Covenant in the time of John the Baptist, was to enter into covenant with those whom Peter identified as a “chosen generation.”

Condiția adventismului laodicean la 11 septembrie 2001 a fost prefigurată prin condiția protestanților la 11 august 1840. Acele două istorii au fost prefigurate de iudeii căutători de pricină, când Duhul Sfânt S-a pogorât la botezul lui Hristos. În fiecare dintre cele trei istorii, un popor odinioară ales a fost, și este acum în curs de a fi, lăsat deoparte. Solul Legământului, în vremea lui Ioan Botezătorul, urma să intre în legământ cu cei pe care Petru i-a identificat drept „o seminție aleasă”.

> But ye are a chosen generation, a royal priesthood, an holy nation, a peculiar people; that ye should show forth the praises of him who hath called you out of darkness into his marvellous light: Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. 1 Peter 2:9, 10.

> Dar voi sunteți o seminție aleasă, o preoție împărătească, un neam sfânt, un popor deosebit; ca să vestiți laudele Celui ce v-a chemat din întuneric la lumina Sa minunată: voi, care odinioară nu erați un popor, dar acum sunteți poporul lui Dumnezeu; voi, care nu primiserăți îndurare, dar acum ați primit îndurare. 1 Petru 2:9, 10.

Peter was identifying the new chosen people of his period, which then was the Christian church. They had been selected as a “chosen generation,” during a period when Christ and John the Baptist both identified the former chosen people, as a generation of vipers.

Petru a identificat noul popor ales din vremea sa, care era atunci Biserica creștină. Aceștia fuseseră aleși ca o "seminție aleasă", într-o perioadă în care atât Hristos, cât și Ioan Botezătorul au identificat vechiul popor ales drept un "neam de vipere".

> O generation of vipers, how can ye, being evil, speak good things? for out of the abundance of the heart the mouth speaketh. Matthew 12:34.

> O, neam de vipere, cum puteți voi, fiind răi, să spuneți lucruri bune? Căci din prisosul inimii vorbește gura. Matei 12:34.

The generation that is passed by, is a “generation of vipers,” which is a symbol of Satan—the reptile of Bible prophecy. The generation that is passed by had filled up their cup of probationary time, and through four generations they had settled into the character of the viper. They had developed the forehead of a whore. This is why the twenty-five ancient men in Ezekiel chapter eight, are willing to bow to the sun. They had formed the character of the papacy.

Generația care este trecută cu vederea este o „generație de vipere”, simbol al Satanei — reptila din profeția biblică. Generația care este trecută cu vederea își umpluse paharul timpului de probă și, de-a lungul a patru generații, se statornicise în caracterul viperei. Dobândise fruntea unei femei desfrânate. De aceea, cei douăzeci și cinci de bărbați din capitolul opt al lui Ezechiel sunt gata să se închine soarelui. Își formaseră caracterul papal.

> “The third angel’s message has been sent forth to the world, warning men against receiving the mark of the beast or of his image in their foreheads or in their hands. To receive this mark means to come to the same decision as the beast has done, and to advocate the same ideas, in direct opposition to the Word of God.” Review and Herald, July 13, 1897.

> Solia îngerului al treilea a fost dată lumii, avertizându-i pe oameni să nu primească semnul fiarei sau al icoanei ei pe frunțile lor ori pe mâinile lor. A primi acest semn înseamnă a lua aceeași hotărâre pe care a luat-o fiara și a susține aceleași idei, în opoziție directă cu Cuvântul lui Dumnezeu. Review and Herald, 13 iulie 1897.

The mark of the beast, is the mark of the man of sin, who is the pope of Rome and the earthly representative of Satan. To come to the same mind as the beast, is to come to the same mind as Satan, who is symbolized as a viper.

Semnul fiarei este semnul omului păcatului, care este Papa Romei și reprezentantul pământesc al lui Satana. A ajunge la același cuget cu fiara înseamnă a ajunge la același cuget cu Satana, care este simbolizat ca o viperă.

> “To secure worldly gains and honors, the church was led to seek the favor and support of the great men of earth; and having thus rejected Christ, she was induced to yield allegiance to the representative of Satan—the bishop of Rome.” The Great Controversy, 50.

> Pentru a-și asigura câștiguri și onoruri lumești, biserica a fost îndemnată să caute favoarea și sprijinul marilor oameni ai pământului; și, lepădându-L astfel pe Hristos, a fost determinată să se supună reprezentantului Satanei — episcopului Romei. Marea Controversă, 50.

In the last generation of a former chosen people, their character reflects the character of Satan. The “chosen generation” who in times past, were not the people of God, are chosen through a process of testing, purging and purification. Those that pass the testing process are chosen to be in a covenant relationship with God. The Lord entered into covenant with the Christian church, then again with Millerite Adventism, and He does so again with the one hundred and forty-four thousand.

În ultima generație a unui popor odinioară ales, caracterul ei reflectă caracterul lui Satana. „Generația aleasă”, care altădată nu era poporul lui Dumnezeu, este aleasă printr-un proces de încercare, curățire și purificare. Cei care trec cu bine prin procesul de încercare sunt aleși pentru a intra într-o relație de legământ cu Dumnezeu. Domnul a încheiat un legământ cu Biserica creștină, apoi din nou cu adventismul millerit, iar El face din nou același lucru cu cei o sută patruzeci și patru de mii.

When the Lord enters into covenant with the newly chosen people of God (who in times past were not the people of God), He comes to them as the Messenger of the Covenant. In each of the three histories that fulfill Malachi chapter three, there is a messenger who prepares the way for the Messenger of the Covenant. The first messenger was John the Baptist, who typified the second and third messenger. The second messenger was William Miller. Together the prophetic characteristics of John the Baptist and William Miller establish the characteristics of the messenger who prepares the way for the Messenger of the Covenant to come and enter into covenant with the one hundred and forty-four thousand.

Când Domnul intră în legământ cu poporul lui Dumnezeu ales de curând (care altădată nu era poporul lui Dumnezeu), El vine la ei ca Solul Legământului. În fiecare dintre cele trei istorii care împlinesc capitolul al treilea din Maleahi, se află un sol care pregătește calea pentru Solul Legământului. Primul sol a fost Ioan Botezătorul, care i-a prefigurat pe al doilea și pe al treilea sol. Al doilea sol a fost William Miller. Împreună, trăsăturile profetice ale lui Ioan Botezătorul și ale lui William Miller stabilesc trăsăturile solului care pregătește calea pentru ca Solul Legământului să vină și să intre în legământ cu cei o sută patruzeci și patru de mii.

The three messengers that prepare the way for Christ, who is the Messenger of the Covenant, to suddenly come to His temple, illustrate a work that is accomplished in the time of the investigative judgment, which concludes at the executive judgment.

Cei trei soli care pregătesc calea pentru ca Hristos, care este Solul Legământului, să vină deodată în templul Său, ilustrează o lucrare săvârșită în timpul judecății de cercetare, a cărei încheiere are loc la judecata executorie.

> “In the last days of this earth’s history, God’s covenant with his commandment-keeping people is to be renewed. ‘In that day I will make a covenant for them with the beasts of the field, and with the fowls of heaven, and with the creeping things of the ground: and I will break the bow and the sword and the battle out of the earth, and I will make them to lie down safely. And I will betroth thee unto me forever; yea, I will betroth thee unto me in righteousness, and in judgment, and in loving-kindness, and in mercies. I will even betroth thee unto me in faithfulness; and thou shalt know the Lord.’

> În zilele de pe urmă ale istoriei acestui pământ, legământul lui Dumnezeu cu poporul Său care păzește poruncile va fi reînnoit. „În ziua aceea voi încheia pentru ei un legământ cu fiarele câmpului, cu păsările cerului și cu târâtoarele pământului; voi sfărâma arcul, sabia și războiul de pe pământ și îi voi face să se culce în siguranță. Și te voi logodi cu Mine pe vecie; da, te voi logodi cu Mine în dreptate și în judecată, în bunătate și în îndurări. Chiar te voi logodi cu Mine în credincioșie; și vei cunoaște pe Domnul.”

> “‘And it shall come to pass in that day, I will hear, saith the Lord, I will hear the heavens, and they shall hear the earth; and the earth shall hear the corn, and the wine, and the oil; and they shall hear Jezreel. And I will sow her unto me in the earth; and I will have mercy upon her that had not obtained mercy; and I will say to them which were not my people, Thou art my people; and they shall say, Thou art my God.’ Hosea 2:14–23.

> „Și se va întâmpla în ziua aceea: voi asculta, zice Domnul; voi asculta cerurile, și ele vor asculta pământul; iar pământul va asculta grâul, vinul și untdelemnul; și ele vor asculta pe Izreel. Și o voi semăna pentru Mine în pământ; și Mă voi îndura de cea căreia nu i se arătase îndurare; și voi zice celor ce nu erau poporul Meu: Tu ești poporul Meu; iar ei vor zice: Tu ești Dumnezeul meu.” Osea 2:14-23.

> “‘In that day, . . . the remnant of Israel, and such as are escaped of the house of Jacob, . . . shall stay upon the Lord, the Holy One of Israel, in truth.’ Isaiah 10:20. From ‘every nation, and kindred, and tongue, and people’ there will be those who will gladly respond to the message, ‘Fear God, and give glory to him; for the hour of his judgment is come.’ They will turn from every idol that binds them to this earth, and will ‘worship him at that made heaven, and earth, and the sea, and the fountains of waters.’ They will free themselves from every entanglement, and will stand before the world as monuments of God’s mercy. Obedient to every divine requirement, they will be recognized by angels and by men as those that ‘keep the commandments of God, and the faith of Jesus.’ Revelation 14:6–7, 12.

> „În ziua aceea, . . . rămășița lui Israel și cei ce au scăpat din casa lui Iacov, . . . se vor sprijini pe Domnul, Sfântul lui Israel, în adevăr.” Isaia 10:20. Din „orice neam, seminție, limbă și popor” vor fi unii care vor răspunde cu bucurie mesajului: „Temeți-vă de Dumnezeu și dați-I slavă; căci a venit ceasul judecății Lui.” Ei se vor depărta de orice idol care îi leagă de acest pământ și se vor închina Celui ce a făcut cerul, pământul, marea și izvoarele apelor. Se vor elibera de orice înlănțuire și vor sta înaintea lumii ca monumente ale îndurării lui Dumnezeu. Ascultători de fiecare cerință divină, vor fi recunoscuți de îngeri și de oameni ca aceia care „păzesc poruncile lui Dumnezeu și credința lui Isus.” Apocalipsa 14:6-7, 12.

> “‘Behold, the days come, saith the Lord, that the plowman shall overtake the reaper, and the treader of grapes him that soweth seed; and the mountains shall drop sweet wine, and all the hills shall melt. And I will bring again [reverse] the captivity of my people of Israel, and they shall build the waste cities, and inhabit them; and they shall plant vineyards, and drink the wine thereof; they shall also make gardens, and eat the fruit of them. And I will plant them upon their land, and they shall no more be pulled up out of their land which I have given them, saith the Lord thy God. Amos 9:13–15.’” Review and Herald, February 26, 1914.

> „Iată, vin zilele, zice Domnul, când plugarul îl va ajunge din urmă pe secerător, iar călcătorul de struguri pe cel ce seamănă sămânța; și munții vor picura vin dulce, și toate dealurile se vor topi. Și voi întoarce [voi inversa] robia poporului Meu, Israel, și vor zidi cetățile pustiite și le vor locui; și vor sădi vii și vor bea vinul din ele; vor face de asemenea grădini și vor mânca rodul lor. Și îi voi sădi în țara lor, și nu vor mai fi smulși din țara lor pe care le-am dat-o, zice Domnul, Dumnezeul tău. Amos 9:13-15.” Review and Herald, 26 februarie 1914.

Malachi chapter three, was fulfilled in the time of Christ, and in the time of the Millerites, and those two histories identify its fulfillment in the last days. Sister White aligns the fulfillment of Malachi chapter three, with Christ’s work of cleansing the temple.

Maleahi, capitolul trei, și-a găsit împlinirea în vremea lui Hristos și în vremea mileriților, iar acele două istorii identifică împlinirea sa în zilele de pe urmă. Sora White corelează împlinirea capitolului trei din Maleahi cu lucrarea lui Hristos de curățire a templului.

> “In cleansing the temple from the world’s buyers and sellers, Jesus announced His mission to cleanse the heart from the defilement of sin,—from the earthly desires, the selfish lusts, the evil habits, that corrupt the soul. Malachi 3:1–3 quoted.” The Desire of Ages, 161.

> Prin curățirea templului de cumpărătorii și vânzătorii lumii acesteia, Isus Și-a anunțat misiunea de a curăți inima de întinăciunea păcatului — de dorințele pământești, poftele egoiste, obiceiurile rele, care întinează sufletul. Maleahi 3:1-3 citat. Dorul veacurilor, 161.

The cleansing of the temple by Christ represented His work of cleansing the heart of the repentant sinner. In His ministry among men, He twice cleansed the earthly temple.

Curățirea templului de către Hristos a reprezentat lucrarea Sa de curățire a inimii păcătosului pocăit. În slujirea Sa în mijlocul oamenilor, El a curățit de două ori templul pământesc.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).

> Profetul spune: „Am văzut un alt înger coborând din cer, având mare putere; și pământul s-a luminat de slava lui. Și a strigat cu mare putere, cu glas puternic, zicând: A căzut, a căzut Babilonul cel mare și a ajuns locuință a demonilor” (Apocalipsa 18:1,2). Aceasta este aceeași solie care a fost dată de al doilea înger. Babilonul a căzut, „pentru că a adăpat toate neamurile din vinul mâniei desfrânării ei” (Apocalipsa 14:8). Ce este acel vin? — Învățăturile ei false. Ea a dat lumii un sabat fals în locul Sabatului din a patra poruncă și a repetat minciuna pe care Satana i-a spus-o întâi Evei în Eden — nemurirea naturală a sufletului. Multe rătăciri înrudite ea le-a răspândit pretutindeni, „învățând ca învățături poruncile oamenilor” (Matei 15:9).

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> Când Isus Și-a început lucrarea publică, El a curățit Templul de profanarea sa sacrilegă. Printre ultimele acte ale lucrării Sale a fost a doua curățire a Templului. Astfel, în ultima lucrare pentru avertizarea lumii, bisericilor le sunt adresate două chemări distincte. Solia celui de-al doilea înger este: "A căzut, a căzut Babilonul, cetatea cea mare, pentru că a adăpat toate neamurile din vinul mâniei desfrânării ei" (Apocalipsa 14:8). Iar în strigătul cel tare al soliei îngerului al treilea se aude din cer un glas, zicând: "Ieșiți din mijlocul ei, poporul Meu, ca să nu fiți părtași la păcatele ei și să nu primiți din plăgile ei. Căci păcatele ei au ajuns până la cer și Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei" (Apocalipsa 18:4, 5). Solii alese, cartea 2, 118.

In the fulfillment of Malachi chapter three, John the Baptist was the messenger who prepared for Jesus, as the Messenger of the Covenant, to suddenly come to His temple and twice cleanse it. In His ministry of three and a half years, He cleansed the temple at the beginning and ending of His ministry, thus identifying that the cleansing work has a beginning that represents the ending. Jesus always illustrates the ending with the beginning, and in agreement with His work as Alpha and Omega the three and a half years began and ended with a temple cleansing.

În împlinirea Maleahi, capitolul trei, Ioan Botezătorul a fost solul care a pregătit calea pentru ca Isus, ca Sol al Legământului, să vină deodată la templul Său și să-l curețe de două ori. În slujirea Sa de trei ani și jumătate, El a curățit templul la începutul și la sfârșitul slujirii Sale, arătând astfel că lucrarea curățirii are un început care reprezintă sfârșitul. Isus ilustrează întotdeauna sfârșitul prin început, iar, în acord cu lucrarea Sa ca Alfa și Omega, cei trei ani și jumătate au început și s-au încheiat cu o curățire a templului.

At the conclusion of the three and a half years, He shed the blood that confirmed the covenant that fulfilled the prediction of Daniel chapter nine that He would confirm the covenant with many for one week, in the midst of which He would be cut off.

La încheierea celor trei ani și jumătate, El Și-a vărsat sângele, prin care a confirmat legământul, împlinind profeția din Daniel, capitolul nouă, potrivit căreia El avea să întărească legământul cu mulți pentru o săptămână, în mijlocul căreia avea să fie stârpit.

> And after threescore and two weeks shall Messiah be cut off, but not for himself: and the people of the prince that shall come shall destroy the city and the sanctuary; and the end thereof shall be with a flood, and unto the end of the war desolations are determined. And he shall confirm the covenant with many for one week: and in the midst of the week he shall cause the sacrifice and the oblation to cease, and for the overspreading of abominations he shall make it desolate, even until the consummation, and that determined shall be poured upon the desolate. Daniel 9:26, 27.

> Și după șaizeci și două de săptămâni, Mesia va fi stârpit, dar nu pentru Sine; iar poporul căpeteniei care va veni va nimici cetatea și sanctuarul; și sfârșitul va veni ca printr-un potop, și până la sfârșitul războiului sunt hotărâte pustiiri. El va întări legământul cu mulți pentru o săptămână; și la jumătatea săptămânii va face să înceteze jertfa și prinosul; și, din pricina întinderii urâciunilor, o va face pustie, până la nimicirea desăvârșită, și ceea ce a fost hotărât se va vărsa peste cel pustiit. Daniel 9:26, 27.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “Page after page might be written in regard to these things. Whole conferences are becoming leavened with the same perverted principles. ‘For the rich men thereof are full of violence, and the inhabitants thereof have spoken lies, and their tongue is deceitful in their mouth.’ The Lord will work to purify his church. I tell you in truth, the Lord is about to turn and overturn in the institutions called by his name.

> Despre aceste lucruri s-ar putea scrie pagină după pagină. Întregi conferințe ajung să fie dospite de același aluat al principiilor pervertite. „Căci bogații lui sunt plini de silnicie, iar locuitorii lui au rostit minciuni, și limba lor este înșelătoare în gura lor.” Domnul va lucra pentru a-Și curăți Biserica. Vă spun în adevăr, Domnul este pe punctul de a întoarce și a răsturna în instituțiile care poartă Numele Său.

> “Just how soon this refining process will begin, I cannot say, but it will not be long deferred. He whose fan is in his hand will cleanse his temple of its moral defilement. He will thoroughly purge his floor. God has a controversy with all who practice the least injustice; for in so doing they reject the authority of God, and imperil their interest in the atonement, the redemption which Christ has undertaken for every son and daughter of Adam. Will it pay to take a course abhorrent to God? Will it pay to put upon your censers strange fire to offer before God, and say it makes no difference?

> Cât de curând va începe acest proces de lămurire, nu pot spune, dar nu va fi mult amânat. Cel ce are vânturătoarea în mână Își va curăți templul de întinarea morală. Își va curăți cu desăvârșire aria. Dumnezeu are o judecată împotriva tuturor celor ce practică cea mai mică nedreptate; căci, procedând astfel, ei resping autoritatea lui Dumnezeu și își pun în primejdie partea la ispășire, la răscumpărarea pe care Hristos a luat-o asupra Sa pentru fiecare fiu și pentru fiecare fiică a lui Adam. Va merita să urmați o cale abominabilă înaintea lui Dumnezeu? Va merita să puneți pe cădelnițele voastre foc străin, ca să-l aduceți înaintea lui Dumnezeu, și să spuneți că nu are nicio importanță?

> “It has not been after God’s order to center so much in Battle Creek. The state of things now exists that was presented before me as a warning. I am sick at heart at the representation. The Lord gave warnings to prevent this demoralizing condition of things, but they have not been heeded. ‘Ye are the salt of the earth: but if the salt have lost his savor, wherewith shall it be salted? It is thenceforth good for nothing, but to be cast out, and to be trodden under foot of men.’

> Nu a fost după rânduiala lui Dumnezeu să se concentreze atât de mult la Battle Creek. Starea de lucruri care există acum este aceea care mi-a fost prezentată ca avertizare. Această reprezentare îmi îmbolnăvește inima. Domnul a dat avertizări pentru a preveni această stare de lucruri demoralizatoare, dar ele nu au fost luate în seamă. „Voi sunteți sarea pământului; dar dacă sarea își pierde gustul, cu ce va mai fi sărată? Ea nu mai este bună la nimic decât să fie aruncată afară și călcată în picioare de oameni.”

> “I appeal to my brethren to wake up. Unless a change takes place speedily, I must give the facts to the people; for this state of things must change; unconverted men must no longer be managers and directors in so important and sacred work. With David we are forced to say, ‘It is time for thee, Lord, to work: for they have made void thy law.’” Special Testimonies, 30, 31.

> Fac apel la frații mei să se trezească. Dacă nu are loc degrabă o schimbare, trebuie să aduc la cunoștința poporului faptele; căci această stare de lucruri trebuie să se schimbe; bărbați neconvertiți nu mai trebuie să fie administratori și directori într-o lucrare atât de importantă și sfântă. Împreună cu David ne vedem nevoiți să spunem: "Este vremea pentru Tine, Doamne, să lucrezi: căci ei au desființat Legea Ta." Mărturii Speciale, 30, 31.

Back to Articles