Article

# The Book of Daniel - Number Forty

Cartea lui Daniel - Numărul patruzeci

Paul

Pavel

Author

Jeff Pippenger

Published

January 4, 2024

Formats

PDF
Word

Daniel chapter one, when overlaid with Daniel chapter four, represents the history of the first and second angels, from 1798 to 1844. In that history the book of Daniel was unsealed, and the portion that was unsealed was chapters seven, eight and nine. “Line upon line” chapters one, four and then seven through nine, illustrate the history of the Millerite movement of the first angel.

Capitolul întâi din Daniel, atunci când este așezat în paralel cu capitolul al patrulea din Daniel, reprezintă istoria primului și a celui de-al doilea înger, din 1798 până în 1844. În acea istorie, cartea lui Daniel a fost despecetluită, iar partea despecetluită cuprindea capitolele șapte, opt și nouă. Capitolele unu, patru și apoi șapte până la nouă, „rând după rând”, ilustrează istoria mișcării millerite a primului înger.

In that history (1798 to 1844), the foundational truths of Adventism were established, and those truths were ultimately represented upon the 1843 pioneer chart. Nebuchadnezzar’s image of Daniel chapter two, is on the chart. The visions of Daniel seven and eight are on the chart. “The daily” of chapter eight is represented, as is the “seven times” of Leviticus twenty-six. The three Woes of Islam, as represented in Revelation chapter nine, are there. God forewarned repeatedly that those foundational truths would be attacked.

În acea istorie (1798–1844), adevărurile fundamentale ale Adventismului au fost stabilite, iar acele adevăruri au fost în cele din urmă reprezentate pe diagrama pionierilor din 1843. Chipul lui Nebucadnețar din capitolul al doilea al cărții Daniel se află pe diagramă. Vedeniile din Daniel, capitolele al șaptelea și al optulea, se află pe diagramă. „Necurmata” din capitolul al optulea este reprezentată, precum și „cele șapte vremi” din Leviticul, capitolul al douăzeci și șaselea. Cele trei „Vai” ale Islamului, așa cum sunt reprezentate în Apocalipsa, capitolul al nouălea, se află acolo. Dumnezeu a avertizat de mai înainte, în repetate rânduri, că acele adevăruri fundamentale aveau să fie atacate.

> “Let those who stand as God’s watchmen on the walls of Zion be men who can see the dangers before the people,—men who can distinguish between truth and error, righteousness and unrighteousness.

> Cei ce stau ca străjeri ai lui Dumnezeu pe zidurile Sionului să fie oameni care pot vedea pericolele ce stau înaintea poporului — oameni care știu să deosebească între adevăr și eroare, între neprihănire și nelegiuire.

> “The warning has come: Nothing is to be allowed to come in that will disturb the foundation of the faith upon which we have been building ever since the message came in 1842, 1843, and 1844. I was in this message, and ever since I have been standing before the world, true to the light that God has given us. We do not propose to take our feet off the platform on which they were placed as day by day we sought the Lord with earnest prayer, seeking for light. Do you think that I could give up the light that God has given me? It is to be as the Rock of Ages. It has been guiding me ever since it was given.” Review and Herald, April 14, 1903.

> „Avertizarea a venit: Nu trebuie îngăduit să pătrundă nimic care să clatine temelia credinței pe care am zidit de atunci încoace, de când a venit solia în 1842, 1843 și 1844. Am fost în această solie, iar de atunci am stat înaintea lumii, păstrând credincioșie față de lumina pe care Dumnezeu ne-a dat-o. Nu intenționăm să ne mutăm picioarele de pe platforma pe care au fost așezate când, zi de zi, Îl căutam pe Domnul prin rugăciune stăruitoare, cerând lumină. Credeți că aș putea să renunț la lumina pe care Dumnezeu mi-a dat-o? Ea trebuie să fie precum Stânca Veacurilor. Ea m-a călăuzit de când mi-a fost dată.” Review and Herald, 14 aprilie 1903.

The work of the dirt brush man, that is to be accomplished with the participation of God’s last day people, is also represented by Isaiah, when he identifies the last day people and the work they are called to do, for the foundations were destined to be buried with error before the last days arrived.

Lucrarea omului cu peria de praf, care urmează să fie dusă la îndeplinire cu participarea poporului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, este de asemenea reprezentată de Isaia, când el identifică poporul din zilele de pe urmă și lucrarea la care sunt chemați să o îndeplinească, căci temeliile erau destinate să fie îngropate sub eroare înainte ca zilele de pe urmă să sosească.

> And they that shall be of thee shall build the old waste places: thou shalt raise up the foundations of many generations; and thou shalt be called, The repairer of the breach, The restorer of paths to dwell in. Isaiah 58:12.

> Și cei ce vor fi din tine vor zidi dărâmăturile de odinioară; vei ridica temeliile multor generații; și vei fi numit Dregătorul spărturii, Restauratorul cărărilor spre locuire. Isaia 58:12.

The “old waste places,” refers to the doctrinal truths associated with the two desolating powers of paganism and papalism. The two desolating powers of paganism being followed by papalism is what William Miller used for his framework of every prophecy he presented.

„Dărâmăturile din vechime” se referă la adevărurile doctrinare asociate cu cele două puteri pustiitoare ale păgânismului și papalității. Aceste două puteri pustiitoare—păgânismul, urmat de papalitate—au constituit cadrul de interpretare pe care William Miller l-a folosit pentru fiecare profeție pe care a prezentat-o.

> And they shall build the old wastes, they shall raise up the former desolations, and they shall repair the waste cities, the desolations of many generations. Isaiah 61:4.

> Și vor zidi dărâmăturile vechi, vor ridica pustiirile de odinioară și vor reface cetățile pustiite, pustiirile multor generații. Isaia 61:4.

The structure of prophecy that is represented as the framework, is the history and relationship of those two powers. To restore “the paths to dwell in,” is the restoration of Miller’s framework, that was represented in his dream by the work of the dirt brush man. Isaiah used the illustration of the history of Ezra and those who returned from Babylon and repaired Jerusalem, to identify the restoration of the former desolations.

Structura profeției, reprezentată ca un cadru, este istoria și relația acelor două puteri. A restaura „căile pe care să locuiești” este restaurarea cadrului lui Miller, care a fost reprezentată în visul său prin lucrarea omului cu peria de praf. Isaia a folosit ilustrarea istoriei lui Ezra și a celor ce s-au întors din Babilon și au rezidit Ierusalimul, pentru a identifica restaurarea pustiirilor de odinioară.

> Since the days of our fathers have we been in a great trespass unto this day; and for our iniquities have we, our kings, and our priests, been delivered into the hand of the kings of the lands, to the sword, to captivity, and to a spoil, and to confusion of face, as it is this day. And now for a little space grace hath been showed from the Lord our God, to leave us a remnant to escape, and to give us a nail in his holy place, that our God may lighten our eyes, and give us a little reviving in our bondage. For we were bondmen; yet our God hath not forsaken us in our bondage, but hath extended mercy unto us in the sight of the kings of Persia, to give us a reviving, to set up the house of our God, and to repair the desolations thereof, and to give us a wall in Judah and in Jerusalem. Ezra 9:7–9.

> Din zilele părinților noștri am fost într-o mare călcare de lege până în ziua de astăzi; și pentru nelegiuirile noastre am fost dați, noi, împărații noștri și preoții noștri, în mâna împăraților țărilor, la sabie, la robie, la pradă și la rușinea feței, cum este astăzi. Iar acum, pentru o clipă, ni s-a arătat har din partea Domnului, Dumnezeul nostru, ca să ne lase o rămășiță care să scape și să ne dea un țăruș în locul Lui cel sfânt, pentru ca Dumnezeul nostru să ne lumineze ochii și să ne dăruiască puțină înviorare în robia noastră. Căci eram robi; totuși Dumnezeul nostru nu ne-a părăsit în robia noastră, ci ne-a întins îndurarea Lui înaintea împăraților Persiei, ca să ne dea înviorare, să ridicăm casa Dumnezeului nostru și să dregem dărâmăturile ei și să ne dea un zid în Iuda și în Ierusalim. Ezra 9:7-9.

Ezra and those who repaired Jerusalem, represent the “remnant” who are the restorers of the paths to dwell in, and they are those who are accomplishing the work in the context of the Leviticus twenty-six prayer, which Ezra references that “since the days of our fathers have we been in a great trespass unto this day; and for our iniquities have we, our kings, and our priests, been delivered into the hand of the kings of the lands, to the sword, to captivity, and to a spoil, and to confusion of face.” The “day” he is referring to is the “day” that the “remnant” of the last days restore the paths to dwell in.

Ezra și cei care au rezidit Ierusalimul reprezintă "rămășița", restauratorii cărărilor spre locuire, și ei sunt cei care împlinesc lucrarea în contextul rugăciunii din Leviticul douăzeci și șase, la care face trimitere Ezra, spunând: "din zilele părinților noștri am fost într-o mare călcare de lege până în ziua de azi; și pentru nelegiuirile noastre noi, împărații noștri și preoții noștri am fost dați în mâna împăraților țărilor, la sabie, la robie, la pradă și spre rușinea feței." "Ziua" la care se referă este "ziua" în care "rămășița" din zilele de pe urmă restaurează cărările spre locuire.

Ezra’s remnant are the two witnesses who are resurrected at the end of three and a half days, and fulfill the Leviticus twenty-six prayer as illustrated by Daniel in chapter nine. When Ezra and his coworkers returned from exile and rebuilt Jerusalem, they typified the work of restoring Miller’s jewels, which is the work of restoring the foundational truths of Miller. For this reason, understanding the framework of Miller’s work is essential.

Cei doi martori, care sunt înviați la sfârșitul a trei zile și jumătate, sunt rămășița lui Ezra și împlinesc rugăciunea din Leviticul douăzeci și șase, așa cum este ilustrată de Daniel în capitolul nouă. Când Ezra și împreună-lucrătorii săi s-au întors din exil și au rezidit Ierusalimul, ei au preînchipuit lucrarea de restaurare a nestematelor lui Miller, care este lucrarea de restaurare a adevărurilor de temelie ale lui Miller. Din acest motiv, înțelegerea cadrului lucrării lui Miller este esențială.

> “The apostles built upon a sure foundation, even the Rock of Ages. To this foundation they brought the stones that they quarried from the world. Not without hindrance did the builders labor. Their work was made exceedingly difficult by the opposition of the enemies of Christ. They had to contend against the bigotry, prejudice, and hatred of those who were building upon a false foundation. Many who wrought as builders of the church could be likened to the builders of the wall in Nehemiah’s day, of whom it is written: ‘They which builded on the wall, and they that bare burdens, with those that laded, everyone with one of his hands wrought in the work, and with the other hand held a weapon.’ Nehemiah 4:17.” Acts of the Apostles, 596.

> Apostolii au zidit pe o temelie trainică, chiar pe Stânca Veacurilor. La această temelie au adus pietrele pe care le-au extras din lume. Ziditorii n-au lucrat însă fără piedici. Lucrarea lor a fost făcută nespus de anevoioasă de împotrivirea vrăjmașilor lui Hristos. Au trebuit să se lupte cu bigotismul, prejudecățile și ura celor ce zideau pe o temelie falsă. Mulți dintre cei ce lucrau ca ziditori ai bisericii puteau fi asemănați cu ziditorii zidului din zilele lui Neemia, despre care este scris: „Cei ce zideau zidul și cei ce cărau poverile, precum și cei ce încărcau, fiecare, cu una din mâini, lucra la lucrare, iar cu cealaltă ținea o armă.” Neemia 4:17. Faptele apostolilor, 596.

In both passages of Isaiah, the work is to raise up the foundations and desolations of many generations. Isaiah is identifying a spiritual work that was illustrated by the literal work. The foundations were to be guarded, but instead they were eventually totally covered up by a false foundation of counterfeit jewels. Those who Isaiah identifies are restoring the foundational truths of the Millerites, not literal bricks and stones. The symbol of those truths is Miller’s framework of the two desolating powers which trampled down the sanctuary and the host for “seven times.”

În ambele pasaje din Isaia, lucrarea este aceea de a ridica temeliile și pustiirile multor generații. Isaia identifică o lucrare spirituală care a fost ilustrată prin lucrarea literală. Temeliile trebuiau păzite, dar, în schimb, au ajuns în cele din urmă să fie acoperite în întregime de o temelie falsă din pietre prețioase contrafăcute. Cei pe care îi identifică Isaia restaurează adevărurile fundamentale ale milleriților, nu cărămizi și pietre în sens literal. Simbolul acelor adevăruri este cadrul lui Miller privitor la cele două puteri pustiitoare care au călcat în picioare sanctuarul și oștirea timp de „șapte vremuri”.

That work of restoration is represented as raising up “the foundations” and “desolations of many generations,” and represents the prophetic work of restoring the foundational truths through the methodology that brings prophetic line upon prophetic line, from here a little and there a little. The work of reestablishing the foundations and desolations is the work of presenting and defending the original truths represented upon the 1843 and 1850 pioneer charts, which are the two tables of Habakkuk chapter two. And the work is accomplished with the latter rain methodology of “line upon line”. It is the work of returning to Jeremiah’s old paths in the controversy of those who wish to uphold a counterfeit foundation, as represented by the false jewels of Miller’s dream.

Acea lucrare de restaurare este înfățișată prin ridicarea „temeliilor” și a „pustiirilor multor generații” și reprezintă lucrarea profetică de restaurare a adevărurilor fundamentale prin metodologia care aduce linie profetică peste linie profetică, puțin aici și puțin acolo. Lucrarea de reașezare a temeliilor și a pustiirilor este lucrarea de prezentare și apărare a adevărurilor originare reprezentate pe planșele pionierilor din 1843 și 1850, care sunt cele două table din Habacuc, capitolul doi. Iar această lucrare este împlinită prin metodologia ploii târzii, „linie peste linie”. Este lucrarea întoarcerii la căile cele vechi ale lui Ieremia, în controversa celor ce doresc să susțină o temelie contrafăcută, așa cum este ea reprezentată de giuvaierurile false din visul lui Miller.

> “The enemy is seeking to divert the minds of our brethren and sisters from the work of preparing a people to stand in these last days. His sophistries are designed to lead minds away from the perils and duties of the hour. They estimate as nothing the light that Christ came from heaven to give to John for His people. They teach that the scenes just before us are not of sufficient importance to receive special attention. They make of no effect the truth of heavenly origin and rob the people of God of their past experience, giving them instead a false science.

> Vrăjmașul caută să abată mințile fraților și surorilor din mijlocul nostru de la lucrarea de pregătire a unui popor care să stea în picioare în aceste zile din urmă. Sofismele lui sunt menite să abată mințile de la primejdiile și datoriile ceasului. Ei socotesc drept nimic lumina pe care Hristos a venit din cer s-o dea lui Ioan pentru poporul Său. Ei învață că scenele aflate chiar înaintea noastră nu au o importanță suficientă pentru a primi o atenție deosebită. Ei zădărnicesc adevărul de origine cerească și jefuiesc poporul lui Dumnezeu de experiența sa trecută, dându-i în loc o știință falsă.

> “‘Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’ Jeremiah 6:16.

> 'Așa zice Domnul: Stați în drumuri și priviți și întrebați de cărările cele vechi, care este calea cea bună, și umblați pe ea.' Ieremia 6:16.

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith—the foundations that were laid at the beginning of our work by prayerful study of the word and by revelation. Upon these foundations we have been building for the last fifty years. Men may suppose that they have found a new way and that they can lay a stronger foundation than that which has been laid. But this is a great deception. Other foundation can no man lay than that which has been laid.

> Nimeni să nu caute să smulgă temeliile credinței noastre — temeliile așezate la începutul lucrării noastre prin studierea rugătoare a Cuvântului și prin revelație. Pe aceste temelii am zidit în ultimii cincizeci de ani. Oamenii pot socoti că au găsit o cale nouă și că pot pune o temelie mai tare decât cea care a fost așezată. Dar aceasta este o mare amăgire. Nimeni nu poate pune o altă temelie decât cea care a fost așezată.

> “In the past many have undertaken the building of a new faith, the establishment of new principles. But how long did their building stand? It soon fell, for it was not founded upon the Rock.

> În trecut, mulți au întreprins zidirea unei noi credințe, statornicirea unor noi principii. Dar cât a stat în picioare zidirea lor? Curând s-a prăbușit, fiindcă nu era întemeiată pe Stâncă.

> “Did not the first disciples have to meet the sayings of men? Did they not have to listen to false theories, and then, having done all, to stand firm, saying: ‘Other foundation can no man lay than that is laid’? 1 Corinthians 3:11.

> Nu au trebuit oare primii ucenici să se confrunte cu spusele oamenilor? Nu au trebuit ei să asculte teorii false și apoi, după ce au făcut totul, să rămână neclintiți, zicând: „Altă temelie nu poate pune nimeni decât cea care este pusă”? 1 Corinteni 3:11.

> “So we are to hold the beginning of our confidence steadfast unto the end. Words of power have been sent by God and by Christ to this people, bringing them out from the world, point by point, into the clear light of present truth. With lips touched with holy fire, God’s servants have proclaimed the message. The divine utterance has set its seal to the genuineness of the truth proclaimed.” Testimonies, volume 8, 296, 297.

> „Așadar, suntem datori să ținem neclintit până la sfârșit începutul încrederii noastre. Cuvinte pline de putere au fost trimise de Dumnezeu și de Hristos acestui popor, scoatându-l din lume, punct cu punct, în lumina limpede a adevărului prezent. Cu buze atinse de foc sfânt, slujitorii lui Dumnezeu au proclamat solia. Rostirea divină și-a pus pecetea asupra autenticității adevărului proclamat.” Mărturii, volumul 8, 296, 297.

The “work of preparing a people to stand in the last days,” is the work associated with the two prophecies of Ezekiel in chapter thirty-seven. A message is delivered by Isaiah’s voice in the wilderness, and the first message of Ezekiel brings those that have been dead in the street of the city of Sodom and Egypt for three-and-a-half days together. They then recognize they have been in Matthew’s tarrying time of the parable of the ten virgins. They then hear the call given to Jeremiah to separate the precious from the vile if they wish to return. They also recognize that Daniel’s prayer in chapter nine as present truth. Therefore if and when they choose to return by accepting and accomplishing the conditions of the gospel, then they receive Ezekiel’s second message and stand upon their feet a mighty army.

„Lucrarea de pregătire a unui popor ca să stea în picioare în zilele de pe urmă” este lucrarea asociată celor două profeții ale lui Ezechiel din capitolul treizeci și șapte. Un mesaj este transmis prin glasul lui Isaia în pustie, iar primul mesaj al lui Ezechiel îi adună laolaltă pe cei care au fost morți, timp de trei zile și jumătate, pe ulița cetății numită Sodoma și Egipt. Atunci ei recunosc că s-au aflat în timpul de zăbovire din Evanghelia după Matei, în pilda celor zece fecioare. Apoi aud chemarea adresată lui Ieremia de a despărți ce este de preț de ce este josnic, dacă doresc să se întoarcă. De asemenea, recunosc rugăciunea lui Daniel din capitolul nouă drept adevăr prezent. Așadar, dacă și când aleg să se întoarcă, prin acceptarea și împlinirea condițiilor Evangheliei, atunci primesc al doilea mesaj al lui Ezechiel și se ridică în picioare, ca o oaste puternică.

The “work of preparing a people to stand in the latter days” is accomplished through the latter rain methodology of “line upon line.” That work involves a work of restoring the Millerite truths that are represented on the 1843 and 1850 pioneer charts. Those two charts are Habakkuk’s two tables and they are to be laid upon one another (line upon line), and in so doing the two charts represent the foundational truths that are to be restored in the last days by the dirt brush man.

„Lucrarea de pregătire a unui popor ca să stea în picioare în zilele de pe urmă” se împlinește prin metodologia „rând după rând” a ploii târzii. Această lucrare implică o lucrare de restaurare a adevărurilor milerite care sunt reprezentate pe diagramele pionierilor din 1843 și 1850. Aceste două diagrame sunt cele două tăblițe ale lui Habacuc și trebuie așezate una peste alta (rând după rând), iar astfel cele două diagrame reprezintă adevărurile fundamentale care urmează să fie restaurate în zilele de pe urmă de către omul cu peria de praf.

When brought together, line upon line, they identify the mistake in the 1843 chart, which was thereafter corrected upon the 1850 chart. When considered as one table (line upon line) they then represent both the experience of God’s people and the hidden history of the seven thunders, for together they illustrate the first disappointment, the tarrying time, the Midnight Cry, and October 22, 1844, and the great disappointment.

Când sunt aduse împreună, linie după linie, ele identifică eroarea din diagrama din 1843, care a fost ulterior corectată pe diagrama din 1850. Când sunt considerate ca un singur tabel (linie după linie), ele reprezintă apoi atât experiența poporului lui Dumnezeu, cât și istoria ascunsă a celor șapte tunete, căci împreună ilustrează prima dezamăgire, timpul zăbovirii, strigarea de la miezul nopții, 22 octombrie 1844 și marea dezamăgire.

It is the first disappointment, Midnight Cry and great disappointment that is the hidden history of the seven thunders. It is the structure of truth, for truth is based upon the first and last letter of the Hebrew word “truth” being the same as is the first and last disappointment of that history. The middle and thirteenth letter is a symbol of rebellion as represented by those who reject the message of the Midnight Cry. The two charts when brought together provide two witnesses to the prophetic truths of the Millerites that are to be restored by the dirt brush man, but they also identify the experience that typifies the experience of the one hundred and forty-four thousand.

Prima dezamăgire, Strigătul de la Miezul Nopții și marea dezamăgire constituie istoria ascunsă a celor șapte tunete. Aceasta este structura adevărului, căci adevărul se întemeiază pe faptul că prima și ultima literă ale cuvântului ebraic «adevăr» sunt aceleași, tot astfel cum și prima și ultima dezamăgire din acea istorie sunt aceleași. Litera din mijloc, a treisprezecea, este un simbol al răzvrătirii, așa cum este reprezentată de cei care resping solia Strigătului de la Miezul Nopții. Cele două diagrame, aduse laolaltă, constituie doi martori ai adevărurilor profetice ale Milleriților, care urmează să fie restaurate de omul cu peria de curățare, dar ele identifică, de asemenea, experiența care tipifică experiența celor o sută patruzeci și patru de mii.

Those called to be the ensign (the one hundred and forty-four thousand) were confronted with their first disappointment on July 18, 2020, and then in July of 2023, they were then presented with a message from a voice crying in the wilderness. The voice was calling them to return.

Cei chemați să fie stindardul (cei o sută patruzeci și patru de mii) s-au confruntat cu prima lor dezamăgire la 18 iulie 2020, iar apoi, în iulie 2023, le-a fost prezentat un mesaj din partea glasului celui ce strigă în pustie. Glasul îi chema la întoarcere.

It is at this point in the hidden history of the seven thunders that rebellion will be manifested, for the next waymark is when the dirt brush man gathers the jewels and casts them into the casket. They then shine ten times brighter. At that point Miller was awakened. When the virgins (Miller) awake, it is too late. The restoration of the desolations of many generations is a work that the two witnesses must participate in. That work is now being carried out.

Tocmai în acest punct al istoriei ascunse a celor șapte tunete se va manifesta răzvrătirea, căci următoarea piatră de hotar este momentul când omul cu peria de praf adună nestematele și le aruncă în lădiță. Atunci ele strălucesc de zece ori mai strălucitor. În acel moment Miller a fost trezit. Când fecioarele (Miller) se trezesc, este prea târziu. Restaurarea pustiirilor multor generații este o lucrare la care cei doi martori trebuie să participe. Acea lucrare se desfășoară acum.

William Miller’s framework of the prophecies represented by the vision of the Ulai River, of Daniel chapters seven, eight and nine was the two desolating powers of paganism and papalism and the framework for Future for America is paganism (the dragon), followed by papalism (the beast) and apostate Protestantism (the false prophet). The key that establishes both frameworks is the writings of the apostle Paul. The apostle Paul was the prophetic voice that connected ancient Israel with spiritual Israel. Before his conversion, Paul’s name was Saul, which means “selected” or “set forth”.

La William Miller, cadrul profețiilor reprezentate de vedenia Râului Ulai, din capitolele șapte, opt și nouă ale lui Daniel, îl constituiau cele două puteri pustiitoare ale păgânismului și papalității, iar cadrul pentru Future for America este păgânismul (dragonul), urmat de papalitate (fiara) și protestantismul apostat (proorocul mincinos). Cheia care întemeiază ambele cadre o constituie scrierile apostolului Pavel. Apostolul Pavel a fost vocea profetică ce a legat Israelul vechi de Israelul spiritual. Înainte de convertire, numele lui Pavel era Saul, care înseamnă „ales” sau „rânduit”.

Paul was chosen (selected) to be the apostle to the Gentiles, and he was chosen among other things for his understanding of the Old Testament. Writing the majority of the New Testament, there is no other of the New Testament authors who possessed the understanding of the Old Testament as did Paul. He was chosen to lead out in presenting the gospel to the Gentiles, but he was also chosen to establish the relationship of the prophetic histories of the Old Testament with the prophetic history that followed the time period of the cross. Without Paul’s testimony the prophetic understanding of the Millerites, and that of Future for America would be non-existent. In the very history where literal Israel was divorced as God’s chosen people, Paul was chosen to identify that ancient Israel, though then divorced from God, was the symbol of the prophetic history of spiritual Israel. The necessary prophetic rules for the movements of the first and third angels are based primarily upon the writings of the apostle Paul.

Pavel a fost ales (selectat) să fie apostolul neamurilor, și a fost ales, între altele, pentru înțelegerea sa a Vechiului Testament. El a scris cea mai mare parte a Noului Testament; nu există niciun alt autor al Noului Testament care să fi posedat înțelegerea Vechiului Testament pe care o avea Pavel. El a fost ales să fie în fruntea prezentării evangheliei între neamuri, dar a fost ales și să stabilească relația dintre istoriile profetice ale Vechiului Testament și istoria profetică ce a urmat perioadei crucii. Fără mărturia lui Pavel, înțelegerea profetică a Milleriților, precum și cea a Future for America, nu ar exista. Chiar în istoria în care Israelul literal a primit carte de despărțire ca popor ales al lui Dumnezeu, Pavel a fost ales să identifice faptul că acel Israel străvechi, deși atunci primise carte de despărțire de la Dumnezeu, era simbolul istoriei profetice a Israelului spiritual. Regulile profetice necesare pentru mișcările primului și celui de-al treilea înger se întemeiază în principal pe scrierile apostolului Pavel.

For this reason, we will consider some of the prophetic principles that are identified by Paul that impacted the message of the Millerites, that was set within the framework of two desolating powers, and in so doing we will also consider how those principles impact upon the framework of three desolating powers.

Din acest motiv, vom examina unele dintre principiile profetice identificate de Pavel, care au influențat mesajul milleriților, așezat în cadrul celor două puteri pustiitoare, iar, procedând astfel, vom avea în vedere și modul în care acele principii au incidență asupra cadrului celor trei puteri pustiitoare.

> Moreover, brethren, I would not that ye should be ignorant, how that all our fathers were under the cloud, and all passed through the sea; And were all baptized unto Moses in the cloud and in the sea; And did all eat the same spiritual meat; And did all drink the same spiritual drink: for they drank of that spiritual Rock that followed them: and that Rock was Christ. But with many of them God was not well pleased: for they were overthrown in the wilderness. Now these things were our examples, to the intent we should not lust after evil things, as they also lusted. Neither be ye idolaters, as were some of them; as it is written, The people sat down to eat and drink, and rose up to play. Neither let us commit fornication, as some of them committed, and fell in one day three and twenty thousand. Neither let us tempt Christ, as some of them also tempted, and were destroyed of serpents. Neither murmur ye, as some of them also murmured, and were destroyed of the destroyer. Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come. 1 Corinthians 10:1–10.

> Fraților, nu voiesc să fiți în neștiință că toți părinții noștri au fost sub nor și toți au trecut prin mare; și toți au fost botezați în Moise, în nor și în mare; și toți au mâncat aceeași hrană duhovnicească; și toți au băut aceeași băutură duhovnicească; căci beau din stânca duhovnicească care-i urma; iar stânca era Hristos. Dar cei mai mulți dintre ei n-au fost plăcuți lui Dumnezeu, căci au fost doborâți în pustie. Aceste lucruri au fost pentru noi pilde, ca să nu poftim după lucruri rele, cum au poftit și ei. Să nu fiți nici închinători la idoli, cum au fost unii dintre ei, precum este scris: Poporul a șezut să mănânce și să bea și s-a sculat să joace. Să nu curvim, cum au curvit unii dintre ei, și au căzut într-o singură zi douăzeci și trei de mii. Să nu ispitim pe Hristos, cum L-au ispitit unii dintre ei, și au pierit uciși de șerpi. Nici să nu cârtiți, cum au cârtit unii dintre ei, și au fost nimiciți de nimicitorul. Iar toate acestea li s-au întâmplat lor ca pilde și au fost scrise spre învățătura noastră, peste care au venit sfârșiturile veacurilor. 1 Corinteni 10:1-10.

In ten short verses, Paul identifies that the rite of baptism was typified at the Red Sea crossing, that the Rock which followed ancient Israel, was a “spiritual Rock,” and that it was Christ. He identifies that ancient Israel was the example for those living in the last days. This passage is a warning, and the passage is a point of controversy between those who uphold truth and those who oppose truth. Adventist theologians teach that Paul was simply identifying that the histories of ancient Israel were illustrating moral lessons that needed to be understood by those living in the last days, but they insist Paul was not identifying that the histories of literal Israel were actually to be repeated by spiritual Israel. Sister White often uses this passage to confirm exactly what Paul meant.

În zece versete scurte, Pavel identifică faptul că ritul botezului a fost preînchipuit la trecerea Mării Roșii, că Stânca care îi urma pe Israelul din vechime era o „Stâncă duhovnicească” și că aceasta era Hristos. El arată că Vechiul Israel a fost exemplul pentru cei ce trăiesc în zilele de pe urmă. Acest pasaj este un avertisment și constituie un punct de controversă între cei care susțin adevărul și cei care se împotrivesc adevărului. Teologii adventiști susțin că Pavel pur și simplu arăta că istoriile Vechiului Israel ilustrau lecții morale care trebuiau înțelese de cei ce trăiesc în zilele de pe urmă, dar insistă că Pavel nu afirma că istoriile Israelului literal urmau, în fapt, să fie repetate de Israelul spiritual. Sora White folosește adesea acest pasaj pentru a confirma în mod exact ceea ce a avut Pavel în vedere.

> “Each of the ancient prophets spoke less for their own time than for ours, so that their prophesying is in force for us. ‘Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’ 1 Corinthians 10:11. ‘Not unto themselves, but unto us they did minister the things, which are now reported unto you by them that have preached the gospel unto you with the Holy Ghost sent down from heaven; which things the angels desire to look into.’ 1 Peter 1:12. . . .

> „Fiecare dintre profeții din vechime a vorbit mai puțin pentru vremea lor decât pentru a noastră, astfel încât prorocia lor este în vigoare pentru noi. «Și toate aceste lucruri li s-au întâmplat ca pilde și au fost scrise pentru avertizarea noastră, peste care au venit sfârșiturile veacurilor.» 1 Corinteni 10:11. «Lor le-a fost descoperit că nu pentru ei înșiși, ci pentru voi slujeau ei aceste lucruri, care acum v-au fost vestite de cei ce v-au predicat Evanghelia prin Duhul Sfânt trimis din cer, în care chiar îngerii doresc să privească.» 1 Petru 1:12....”

> “The Bible has accumulated and bound up together its treasures for this last generation. All the great events and solemn transactions of Old Testament history have been, and are, repeating themselves in the church in these last days.” Selected Messages, book 3, 338, 339.

> „Biblia și-a adunat comorile și le-a strâns laolaltă pentru această ultimă generație. Toate marile evenimente și solemnele acte ale istoriei Vechiului Testament s-au repetat și se repetă în biserică în aceste zile din urmă.” Mesaje alese, cartea 3, 338, 339.

The “great events and solemn transactions of Old Testament history have been, and are, repeating themselves in the church in these last days,” is how Sister White summarizes Paul’s meaning in the verses. In an attempt to undermine Paul’s identification of ancient Israel as symbolically illustrating literal Israel’s history, Satan has foisted two primary attacks against this prophetic principle. The first, that I already mentioned, is the claim that Paul was simply identifying that those histories represented moral lessons. That false teaching is a half-truth, and a half-truth is not truth at all. It is true that the moral lessons that might be derived from the history of ancient Israel, is for the benefit of those living in the last days, but when that is used to deny that those histories are also an illustration of events that will be repeated, it becomes a half-truth, which is designed to deny the truth.

„Marile evenimente și actele solemne ale istoriei Vechiului Testament s-au repetat și se repetă în biserică în aceste zile din urmă”, astfel rezumă Sora White înțelesul pe care Pavel îl dă acestor versete. În încercarea de a submina identificarea făcută de Pavel a Israelului din vechime drept o ilustrare simbolică a istoriei Israelului literal, Satana a lansat două atacuri principale împotriva acestui principiu profetic. Primul, pe care l-am menționat deja, este afirmația că Pavel nu făcea decât să arate că acele istorii reprezintă lecții morale. Acea învățătură falsă este o jumătate de adevăr, iar o jumătate de adevăr nu este deloc adevăr. Este adevărat că lecțiile morale care pot fi desprinse din istoria Israelului din vechime sunt spre folosul celor ce trăiesc în zilele din urmă, dar când acest lucru este folosit pentru a nega faptul că acele istorii sunt, de asemenea, o ilustrare a unor evenimente care se vor repeta, devine o jumătate de adevăr, menită să tăgăduiască adevărul.

> “A blessing or a curse is now before the people of God—a blessing if they come out from the world and are separate, and walk in the path of humble obedience; and a curse if they unite with the idolatrous, who trample upon the high claims of heaven. The sins and iniquities of rebellious Israel are recorded and the picture presented before us as a warning that if we imitate their example of transgression and depart from God we shall fall as surely as did they. ‘Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’” Testimonies, volume 1, 609.

> „O binecuvântare sau un blestem stă acum înaintea poporului lui Dumnezeu — o binecuvântare dacă ies din lume și se despart de ea și umblă pe calea ascultării smerite; iar un blestem dacă se unesc cu idolatrii, care calcă în picioare înaltele cerințe ale cerului. Păcatele și nelegiuirile lui Israel cel răzvrătit sunt consemnate, iar tabloul este înfățișat înaintea noastră ca o avertizare că, dacă le urmăm pilda de călcare a legii și ne depărtăm de Dumnezeu, vom cădea la fel de sigur cum au căzut și ei. ‘Iar toate aceste lucruri li s-au întâmplat lor ca pilde; și au fost scrise spre admonestarea noastră, peste care au venit sfârșiturile lumii.’” Mărturii, volumul 1, 609.

One truth is not to be used to deny another truth, for when it is, it turns the truth of God into a lie.

Un adevăr nu trebuie folosit spre a nega un alt adevăr, căci, atunci când este astfel folosit, el transformă adevărul lui Dumnezeu într-o minciună.

> “One saying of the Saviour must not be made to destroy another.” The Great Controversy, 371.

> "Un cuvânt al Mântuitorului nu trebuie folosit pentru a-l anula pe altul." Marea Controversă, 371.

The teaching that ancient Israel’s history represents moral lessons alone, is often used by Adventist theologians to destroy God’s prophetic Word, and it is one of the half-truths that is included in the dish of fables prepared to deceive God’s people into receiving a lie, and the lie they receive is identified in the writings of the apostle Paul.

Învățătura potrivit căreia istoria Israelului antic reprezintă numai lecții morale este adesea folosită de teologii adventiști pentru a distruge Cuvântul profetic al lui Dumnezeu și este una dintre jumătățile de adevăr incluse în preparatul de basme pregătit pentru a înșela poporul lui Dumnezeu, ca să primească o minciună, iar minciuna pe care o primesc este identificată în scrierile apostolului Pavel.

The other primary attack against the principle that the history of ancient Israel illustrates the history of modern Israel was invented by Jesuits during the history of the counter reformation, and it consists of agreeing to the idea that the history of ancient Israel is repeated. The Jesuit lie is that the history is literally repeated, not spiritually repeated. The lie was invented as a way to prevent an understanding that the pope of Rome is the antichrist of Bible prophecy, for the teaching assents to the truth that there is an antichrist in the last days, but it argues that the antichrist is represented by a literal power, not a spiritual power. The whore in Revelation seventeen, who has mystery Babylon written on her forehead, would then be a whore that arises in the literal land of Babylon, which today is Iraq.

Celălalt atac principal împotriva principiului potrivit căruia istoria Israelului antic ilustrează istoria Israelului modern a fost inventat de iezuiți în perioada Contrareformei și constă în acceptarea ideii că istoria Israelului antic se repetă. Minciuna iezuită este că istoria se repetă în mod literal, nu în mod spiritual. Această minciună a fost inventată ca mijloc de a împiedica înțelegerea faptului că papa Romei este antihristul profeției biblice, căci învățătura admite adevărul că în zilele de pe urmă există un antihrist, dar susține că antihristul este reprezentat de o putere în sens literal, nu de o putere spirituală. Desfrânata din Apocalipsa șaptesprezece, care are scris pe frunte Taina Babilonului, ar fi atunci o desfrânată care se ridică în țara Babilonului în sens literal, care astăzi este Irakul.

> “Those who become confused in their understanding of the word, who fail to see the meaning of antichrist, will surely place themselves on the side of antichrist.” Kress Collection, 105.

> „Cei care cad în confuzie cu privire la înțelegerea cuvântului, care nu reușesc să vadă înțelesul Antihristului, se vor situa negreșit de partea Antihristului.” Colecția Kress, 105.

The pope is a literal person, representing a literal power (the Catholic church), but he and his organization has been prophetically identified by literal Babylon, and can only be correctly identified when the subject of the antichrist is set forth as the spiritual fulfillment of a literal example. Paul identified that literal Israel illustrates spiritual Israel, but it was not a new prophetic truth that he presented, for his understanding was generally based upon the Old Testament, and it is there that his testimony is grounded.

Papa este o persoană literală, care reprezintă o putere literală (Biserica Catolică), dar el și organizația sa au fost identificați profetic prin Babilonul literal și pot fi corect identificați numai atunci când tema antihristului este prezentată drept împlinirea spirituală a unui exemplu literal. Pavel a arătat că Israelul literal ilustrează Israelul spiritual, însă nu a prezentat un adevăr profetic nou, căci înțelegerea lui era, în general, întemeiată pe Vechiul Testament, iar acolo își are temeiul mărturia lui.

> Thus saith the Lord the King of Israel, and his redeemer the Lord of hosts; I am the first, and I am the last; and beside me there is no God. And who, as I, shall call, and shall declare it, and set it in order for me, since I appointed the ancient people? and the things that are coming, and shall come, let them show unto them. Fear ye not, neither be afraid: have not I told thee from that time, and have declared it? ye are even my witnesses. Is there a God beside me? yea, there is no God; I know not any. Isaiah 44:6–8.

> Așa zice Domnul, Împăratul lui Israel, și Răscumpărătorul lui, Domnul oștirilor: Eu sunt Cel dintâi și Eu sunt Cel de pe urmă; și afară de Mine nu este Dumnezeu. Și cine, ca Mine, va chema, va vesti și le va pune în rânduială pentru Mine, de când am rânduit poporul din vechime? Iar cele ce au să vină și cele viitoare, să le arate lor. Nu vă temeți, nici nu vă înspăimântați: oare nu v-am spus Eu de pe atunci și nu le-am vestit? Voi sunteți chiar martorii Mei. Este un Dumnezeu afară de Mine? Nu, nu este alt Dumnezeu; nu cunosc niciunul. Isaia 44:6-8.

We are to be Christ’s witnesses, as was Paul, that the Alpha and Omega appointed not only ancient Israel, but all the biblical ancient people as symbols to show “the things that are coming,” upon those who live in the last days. Paul was an expert on the Old Testament, and he was raised up to be the prophetic connecting link between the dispensation of literal and spiritual Israel. It was his writings that guided those who understood the increase of knowledge at the time of the end in 1798, and also in 1989.

Suntem chemați să fim martorii lui Hristos, precum a fost și Pavel, mărturisind că Alfa și Omega a rânduit nu doar vechiul Israel, ci toate popoarele biblice din vechime ca simboluri pentru a arăta "lucrurile care au să vină" asupra celor ce trăiesc în zilele de pe urmă. Pavel a fost un cunoscător desăvârșit al Vechiului Testament și a fost ridicat să fie veriga profetică de legătură între dispensația Israelului literal și a celui spiritual. Scrierile lui i-au călăuzit pe cei care au înțeles creșterea cunoștinței la timpul sfârșitului în 1798, precum și în 1989.

Ancient literal Babylon, the ancient children of the east, ancient Egypt, ancient Greece, and the ancient Medo-Persian empire are symbols of spiritual powers at the end of the world. The ancient symbols are the literal that precedes, and represent, the spiritual that follows. Paul goes so far as to identify that literal Adam symbolized spiritual Adam (who is Christ).

Babilonul literal din vechime, copiii Răsăritului din vechime, Egiptul antic, Grecia antică și imperiul medo-persan din vechime sunt simboluri ale puterilor spirituale la sfârșitul lumii. Simbolurile din vechime sunt literalul care precede și reprezintă spiritualul care urmează. Pavel merge până acolo încât să afirme că Adamul literal l-a simbolizat pe Adamul spiritual (care este Hristos).

> And so it is written, The first man Adam was made a living soul; the last Adam was made a quickening spirit. Howbeit that was not first which is spiritual, but that which is natural; and afterward that which is spiritual. The first man is of the earth, earthy: the second man is the Lord from heaven. As is the earthy, such are they also that are earthy: and as is the heavenly, such are they also that are heavenly. And as we have borne the image of the earthy, we shall also bear the image of the heavenly. 1 Corinthians 15:45–49.

> Și astfel este scris: Omul dintâi, Adam, a fost făcut un suflet viu; Adam cel de pe urmă a fost făcut un Duh dătător de viață. Însă nu cel duhovnicesc a fost întâi, ci cel firesc; apoi cel duhovnicesc. Omul dintâi este din pământ, pământesc; al doilea Om este Domnul din cer. Cum este cel pământesc, așa sunt și cei pământești; și cum este Cel ceresc, așa sunt și cei cerești. Și după cum am purtat chipul celui pământesc, vom purta și chipul Celui ceresc. 1 Corinteni 15:45-49.

There are some very profound lessons Paul is teaching concerning the first and last Adam, but we are simply identifying the principle which he sets forth very clearly in the passage, when he states, “that was not first which is spiritual, but that which is natural; and afterward that which is spiritual.” The literal, which Paul here identifies as “natural,” is first, and the spiritual is last. Literal Israel was first, and natural, and spiritual Israel comes “afterward.”

Există câteva învățături foarte profunde pe care Pavel le formulează cu privire la Adam cel dintâi și cel de pe urmă, dar aici identificăm pur și simplu principiul pe care îl expune foarte clar în pasaj, când afirmă: „nu este întâi ceea ce este duhovnicesc, ci ceea ce este firesc; iar apoi ceea ce este duhovnicesc.” Literalul, pe care Pavel îl identifică aici drept „firesc”, este întâi, iar duhovnicescul este la urmă. Israelul literal a fost întâi și firesc, iar Israelul duhovnicesc vine „apoi”.

Literal Babylon precedes spiritual Babylon. The next important point that is emphasized in Paul’s writings is the point in history when the change from literal to spiritual is to be applied. It is the time period of the cross when the prophetic change from literal to spiritual is identified.

Babilonul literal îl precede pe Babilonul spiritual. Următorul punct important, subliniat în scrierile pauline, este momentul din istorie când trebuie aplicată trecerea de la literal la spiritual. Este perioada crucii, când este identificată schimbarea profetică de la literal la spiritual.

> For ye are all the children of God by faith in Christ Jesus. For as many of you as have been baptized into Christ have put on Christ. There is neither Jew nor Greek, there is neither bond nor free, there is neither male nor female: for ye are all one in Christ Jesus. And if ye be Christ’s, then are ye Abraham’s seed, and heirs according to the promise. Galatians 3:26–29.

> Căci toți sunteți fii ai lui Dumnezeu prin credința în Hristos Isus. Căci câți dintre voi ați fost botezați în Hristos, v-ați îmbrăcat cu Hristos. Nu este nici iudeu, nici grec; nu este nici rob, nici liber; nu este nici parte bărbătească, nici parte femeiască, fiindcă toți sunteți una în Hristos Isus. Iar dacă sunteți ai lui Hristos, atunci sunteți sămânța lui Avraam și moștenitori potrivit făgăduinței. Galateni 3:26-29.

It matters not what your birthright might be, if and when you accept Christ, you then become the seed of Abraham. You are not literal Israel; you are spiritual Israel. The transition from literal to spiritual was the cross. Paul divides mankind into two classes. Each class has their own covenant, each are descendants of Abraham. Each has a city that represents their family and covenant. Each is either a son of literal Adam or spiritual Adam.

Nu are importanță care ar putea fi dreptul tău din naștere; dacă și când Îl primești pe Hristos, atunci devii sămânța lui Avraam. Nu ești Israelul după trup; ești Israelul duhovnicesc. Trecerea de la ceea ce este după trup la ceea ce este după duh a fost crucea. Pavel împarte omenirea în două clase. Fiecare clasă are propriul ei legământ, fiecare fiind alcătuită din urmași ai lui Avraam. Fiecare are o cetate care reprezintă familia și legământul său. Fiecare este fie un fiu al lui Adam cel după trup, fie al lui Adam cel duhovnicesc.

> For it is written, that Abraham had two sons, the one by a bondmaid, the other by a freewoman. But he who was of the bondwoman was born after the flesh; but he of the freewoman was by promise. Which things are an allegory: for these are the two covenants; the one from the mount Sinai, which gendereth to bondage, which is Agar. For this Agar is mount Sinai in Arabia, and answereth to Jerusalem which now is, and is in bondage with her children. But Jerusalem which is above is free, which is the mother of us all. For it is written, Rejoice, thou barren that bearest not; break forth and cry, thou that travailest not: for the desolate hath many more children than she which hath an husband. Now we, brethren, as Isaac was, are the children of promise. But as then he that was born after the flesh persecuted him that was born after the Spirit, even so it is now. Nevertheless what saith the scripture? Cast out the bondwoman and her son: for the son of the bondwoman shall not be heir with the son of the freewoman. So then, brethren, we are not children of the bondwoman, but of the free. Galatians 4:22–30.

> Căci este scris că Avraam a avut doi fii: unul din roabă, iar celălalt din femeie liberă. Însă cel al roabei s-a născut după trup, iar cel al femeii libere, prin făgăduință. Aceste lucruri sunt o alegorie: căci acestea sunt cele două legăminte; unul, de pe muntele Sinai, care dă naștere la robie: acesta este Agar. Căci Agar este muntele Sinai în Arabia și corespunde Ierusalimului celui de acum, și este în robie împreună cu copiii ei. Iar Ierusalimul cel de sus este liber, care este mama noastră a tuturor. Căci este scris: Bucură-te, cea stearpă, tu care nu naști; izbucnește și strigă, tu care nu ai durerile nașterii; căci cea pustie are mai mulți copii decât cea care are bărbat. Iar noi, fraților, precum Isaac, suntem copiii făgăduinței. Dar, precum atunci, cel născut după trup îl prigonea pe cel născut după Duhul, tot așa este și acum. Dar ce zice Scriptura? Izgonește pe roabă și pe fiul ei, căci fiul roabei nu va moșteni împreună cu fiul femeii libere. Așadar, fraților, nu suntem copii ai roabei, ci ai celei libere. Galateni 4:22-30.

In the time period of the cross, the ancient literal became symbols of the modern spiritual. The apostle Paul clarified these essential prophetic truths that allowed William Miller to establish the framework of two desolating powers, which he based all of his prophetic conclusions upon. The same work accomplished by the apostle Paul is what identifies the three desolating powers that is the framework for all the prophetic conclusions of Future for America.

În perioada crucii, cele antice, literale, au devenit simboluri ale spiritualului modern. Apostolul Pavel a clarificat aceste adevăruri profetice esențiale, care i-au permis lui William Miller să stabilească cadrul celor două puteri pustiitoare, pe care și-a întemeiat toate concluziile sale profetice. Aceeași lucrare împlinită de apostolul Pavel este cea care identifică cele trei puteri pustiitoare ce reprezintă cadrul pentru toate concluziile profetice ale Future for America.

The framework of Miller’s understanding of the increase of knowledge represented by the Ulai River vision of chapter seven, eight and nine was based upon his discovery that “the daily” in the book of Daniel represented pagan Rome. He made that discovery in Paul’s second letter to the Thessalonians. That understanding is the primary truth identified in association with the prophetic “lie,” that causes strong delusion to come upon Seventh-day Adventists in the last days.

Structura înțelegerii lui Miller cu privire la sporirea cunoștinței, reprezentată de viziunea de pe râul Ulai din capitolele șapte, opt și nouă, se sprijinea pe descoperirea lui că „necurmatul” din cartea lui Daniel reprezenta Roma păgână. El a făcut acea descoperire în a doua epistolă a lui Pavel către Tesaloniceni. Acea înțelegere este adevărul principal identificat în asociere cu „minciuna” profetică, care aduce o rătăcire puternică asupra adventiștilor de ziua a șaptea în zilele de pe urmă.

We will continue our study of the increase of knowledge represented by the vision of the Ulai River in the next article by considering what Miller recognized in Paul’s letter.

Vom continua studiul nostru al sporirii cunoștinței, reprezentată de vedenia de la râul Ulai, în articolul următor, considerând ceea ce a recunoscut Miller în epistola lui Pavel.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> „Cel ce vede dincolo de suprafață, care citește inimile tuturor oamenilor, spune despre cei care au avut o mare lumină: ‘Nu sunt mâhniți și uimiți din pricina stării lor morale și spirituale.’ Da, și-au ales căile lor, iar sufletul lor își găsește plăcerea în urâciunile lor. Și Eu voi alege amăgirile lor și voi aduce peste ei temerile lor; fiindcă atunci când am chemat, nimeni n-a răspuns; când am vorbit, n-au auzit; ci au făcut rău înaintea ochilor Mei și au ales ceea ce nu Mi-a plăcut.’ ‘Dumnezeu le va trimite o puternică amăgire, ca să creadă o minciună,’ fiindcă ‘n-au primit dragostea adevărului, ca să fie mântuiți,’ ‘ci au găsit plăcere în nelegiuire.’ Isaia 66:3, 4; 2 Tesaloniceni 2:11, 10, 12.”

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> Învățătorul ceresc a întrebat: „Ce înșelăciune mai puternică poate amăgi mintea decât pretenția că zidești pe temelia cea dreaptă și că Dumnezeu îți primește faptele, când, în realitate, înfăptuiești multe lucruri potrivit politicii lumești și păcătuiești împotriva lui Iehova? O, este o mare înșelăciune, o amăgire fascinantă, care pune stăpânire pe minți, când oamenii care au cunoscut odinioară adevărul iau forma evlaviei drept duhul și puterea ei; când își închipuie că sunt bogați, s-au îmbogățit și nu au nevoie de nimic, pe când, în realitate, au nevoie de toate.” Mărturii, volumul 8, 249, 250.

Back to Articles