Article

# The Book of Daniel - Number Fifty-Six

Cartea lui Daniel - Numărul cincizeci și șase

Unlocking the Mystery of Revelation 17: The Final Prophecy of the Great Whore and the Beast

Deslușirea tainei Apocalipsei 17: Profeția finală privind Desfrânata cea Mare și Fiara

Author

Jeff Pippenger

Published

January 20, 2024

Formats

PDF
Word

The last representation of the kingdoms of Bible prophecy is found in Revelation chapter seventeen. In that chapter, in verse three, John is carried into the “wilderness”, so that the angel can show John the judgment of the “great whore” of prophecy, who sits upon “many waters” and who committed “fornication” with the “kings of the earth.”

Cea din urmă reprezentare a împărățiilor din profeția biblică se află în Apocalipsa, capitolul șaptesprezece. În acel capitol, la versetul trei, Ioan este dus în „pustie”, pentru ca îngerul să-i arate lui Ioan judecata „marii desfrânate” din profeție, care șade pe „ape multe” și care a săvârșit „desfrâu” cu „împărații pământului.”

> And there came one of the seven angels which had the seven vials, and talked with me, saying unto me, Come hither; I will show unto thee the judgment of the great whore that sitteth upon many waters: With whom the kings of the earth have committed fornication, and the inhabitants of the earth have been made drunk with the wine of her fornication. So he carried me away in the spirit into the wilderness: and I saw a woman sit upon a scarlet coloured beast, full of names of blasphemy, having seven heads and ten horns. Revelation 17:1–3.

> Și a venit unul dintre cei șapte îngeri care aveau cele șapte potire și a vorbit cu mine, zicându-mi: Vino aici; îți voi arăta judecata desfrânatei celei mari, care șade pe ape multe: cu care împărații pământului au săvârșit desfrânare, iar locuitorii pământului s-au îmbătat de vinul desfrânării ei. Și m-a dus, în duh, în pustie; și am văzut o femeie șezând pe o fiară de culoare stacojie, plină de nume de hulă, având șapte capete și zece coarne. Apocalipsa 17:1-3.

By John’s own words the “wilderness” represents the twelve hundred and sixty years of papal rule from the year 538, unto the time of the end in 1798.

Potrivit chiar cuvintelor lui Ioan, "pustia" reprezintă cei o mie două sute șaizeci de ani ai stăpânirii papale, din anul 538, până la timpul sfârșitului, în 1798.

> And the woman fled into the wilderness, where she hath a place prepared of God, that they should feed her there a thousand two hundred and threescore days. … And to the woman were given two wings of a great eagle, that she might fly into the wilderness, into her place, where she is nourished for a time, and times, and half a time, from the face of the serpent. Revelation 12:6, 14.

> Și femeia a fugit în pustie, unde are un loc pregătit de Dumnezeu, ca să fie hrănită acolo o mie două sute șaizeci de zile. ... Și femeii i s-au dat două aripi ale unui vultur mare, ca să zboare în pustie, la locul ei, unde este hrănită o vreme, vremuri și jumătate de vreme, departe de fața șarpelui. Apocalipsa 12:6, 14.

In the spirit, John was transported into the twelve hundred and sixty years of papal rule. Those years had been typified by the three and a half years of drought during the history of Jezebel, Ahab and Elijah. Those years were to continue until the papacy received its deadly wound in 1798, for that had been “determined” to occur at the end of the first indignation, which was the end of the war brought upon the sanctuary and host through the two desolating powers of paganism and papalism. All of these facts have been set forth in recent articles.

În Duhul, Ioan a fost transportat în perioada de o mie două sute șaizeci de ani a supremației papale. Acei ani fuseseră preînchipuiți de cei trei ani și jumătate de secetă din vremea Izabelei, a lui Ahab și a lui Ilie. Acei ani aveau să continue până când papalitatea avea să primească rana ei de moarte în 1798, căci aceasta fusese „hotărât” să aibă loc la sfârșitul întâiei mânii, care era sfârșitul războiului adus asupra sanctuarului și asupra oștirii prin cele două puteri pustiitoare ale păgânismului și ale papalismului. Toate aceste fapte au fost expuse în articole recente.

The “great whore,” is Isaiah’s whore of Tyre, who was to be forgotten for seventy symbolic years, which were the “days of one king.” The history of the United States, is the history of the symbolic seventy years, which had been typified by the seventy years of captivity during the reign of Babylon, the first kingdom of Bible prophecy. During that history the great whore of Tyre was to be forgotten. At the end of that history she was to be remembered and once again to go forth and sing her songs, thus committing fornication with the kings of the earth. John was spiritually conveyed into the history of papal rule in order to see the judgment of the papal power. The judgment of a daughter of a priest who committed fornication was that she was to be burnt with fire.

„Marea desfrânată” este desfrânata din Tir despre care vorbește Isaia, care trebuia să fie uitată timp de șaptezeci de ani simbolici, care erau „zilele unui singur împărat”. Istoria Statelor Unite este istoria celor șaptezeci de ani simbolici, prefigurați de cei șaptezeci de ani de robie din timpul stăpânirii Babilonului, întâia împărăție a profeției biblice. Pe parcursul acelei istorii, marea desfrânată din Tir trebuia să fie uitată. La sfârșitul acelei istorii, ea urma să fie adusă iarăși aminte și să iasă din nou să-și cânte cântările, săvârșind astfel desfrânare cu împărații pământului. Ioan a fost purtat în Duh în istoria stăpânirii papale, pentru a vedea judecata puterii papale. Judecata asupra fiicei unui preot care a săvârșit desfrânare era ca ea să fie arsă cu foc.

> And the daughter of any priest, if she profane herself by playing the whore, she profaneth her father: she shall be burnt with fire. Leviticus 21:9.

> Iar fiica oricărui preot, dacă se pângărește dedându-se la curvie, își pângărește tatăl: va fi arsă cu foc. Levitic 21:9.

In the vision of the judgment of the great whore that was given to John by one of the angels who poured out one of the seven last plagues was that she was burnt with fire.

În vedenia judecății desfrânatei celei mari, care i-a fost dată lui Ioan de unul dintre îngerii care au vărsat una dintre cele șapte plăgi de pe urmă, se arăta că ea a fost arsă cu foc.

> And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. Revelation 17:16.

> Și cele zece coarne pe care le-ai văzut pe fiară, acestea o vor urî pe desfrânată, o vor pustii și o vor lăsa goală, îi vor mânca carnea și o vor arde cu foc. Apocalipsa 17:16.

The waters that the great whore is sitting upon are the people of the world, who will be brought under her authority when the United States deceives the entire world to worship the beast, who is also the great whore. The United States then becomes the premier king of the ten kings who are represented in the prophecy of Revelation seventeen, and in this illustration the United States represents the first king to commit fornication with the whore, though she will accomplish that act with all the kings thereafter.

Apele pe care stă Desfrânata cea mare sunt popoarele lumii; ele vor fi aduse sub stăpânirea ei când Statele Unite vor amăgi întreaga lume, făcând-o să se închine fiarei, care este, de asemenea, Desfrânata cea mare. Statele Unite devin atunci întâiul dintre cei zece regi reprezentați în profeția din Apocalipsa șaptesprezece, iar în această reprezentare Statele Unite îl reprezintă pe primul rege care săvârșește desfrânare cu Desfrânata, deși ea va săvârși acest act cu toți regii care vor urma.

The first king of many kings is represented by Ahab, who was married to the great whore, who is represented as Jezebel in the church of Thyatira. The judgment of Jezebel (the great whore), is accomplished by the ten kings, who will be forced into a church and state alliance by the power of the United States. Those kings will agree to allow the papacy to rule the world (sit upon the waters), in spite of their hatred for the whore.

Primul dintre mulți împărați este reprezentat de Ahab, care era căsătorit cu desfrânata cea mare, reprezentată prin Izabela în biserica din Tiatira. Judecata Izabelei (desfrânata cea mare) este înfăptuită de cei zece împărați, care vor fi constrânși, prin puterea Statelor Unite, la o alianță biserică-stat. Acei împărați vor consimți să îngăduie papalității să stăpânească lumea (să șadă pe ape), în ciuda urii lor față de desfrânată.

> And the ten horns which thou sawest are ten kings, which have received no kingdom as yet; but receive power as kings one hour with the beast. These have one mind, and shall give their power and strength unto the beast. These shall make war with the Lamb, and the Lamb shall overcome them: for he is Lord of lords, and King of kings: and they that are with him are called, and chosen, and faithful. And he saith unto me, The waters which thou sawest, where the whore sitteth, are peoples, and multitudes, and nations, and tongues. And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:12–18.

> Și cele zece coarne pe care le-ai văzut sunt zece împărați, care încă nu au primit o împărăție; dar vor primi putere ca împărați, pentru un ceas, împreună cu fiara. Aceștia au un singur gând și își vor da puterea și tăria fiarei. Aceștia se vor război cu Mielul, iar Mielul îi va birui, căci El este Domnul domnilor și Împăratul împăraților; și cei care sunt cu El sunt chemați, aleși și credincioși. Și mi-a zis: Apele pe care le-ai văzut, pe care șade desfrânata, sunt popoare și mulțimi și neamuri și limbi. Și cele zece coarne pe care le-ai văzut pe fiară, acestea o vor urî pe desfrânată, o vor pustii și o vor dezgoli, îi vor mânca carnea și o vor arde cu foc. Căci Dumnezeu a pus în inimile lor să împlinească voia Lui, să fie de un gând și să-și dea împărăția fiarei, până când se vor împlini cuvintele lui Dumnezeu. Și femeia pe care ai văzut-o este cetatea cea mare, care domnește peste împărații pământului. Apocalipsa 17:12-18.

The “ten kings” (the United Nations), actually hate the papacy, but are forced by circumstances to turn their short-lived kingdom over to the papal power in a vain hope to save the world from its increasing calamities. When they realize her deception, they become the instrument to burn her with fire in fulfillment of the law in Leviticus.

Cei „zece regi” (Națiunile Unite) urăsc, de fapt, papalitatea, dar sunt constrânși de împrejurări să-și cedeze împărăția lor de scurtă durată puterii papale, într-o nădejde zadarnică de a salva lumea de calamitățile ei din ce în ce mai mari. Când își dau seama de înșelăciunea ei, devin instrumentul prin care ea este arsă cu foc, spre împlinirea legii din Levitic.

The “ten kings” “make war with the Lamb” through the persecution they bring upon God’s last day people.

„Cei zece împărați” „poartă război cu Mielul” prin prigoana pe care o aduc asupra poporului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă.

> Why do the heathen rage, and the people imagine a vain thing? The kings of the earth set themselves, and the rulers take counsel together, against the Lord, and against his anointed, saying, Let us break their bands asunder, and cast away their cords from us. He that sitteth in the heavens shall laugh: the Lord shall have them in derision. Then shall he speak unto them in his wrath, and vex them in his sore displeasure. Psalms 2:1–5.

> Pentru ce se întărâtă neamurile și popoarele cugetă lucruri deșarte? Împărații pământului se ridică, iar dregătorii se sfătuiesc împreună împotriva Domnului și împotriva Unsului Său, zicând: Să rupem legăturile lor și să aruncăm de la noi funiile lor. Cel ce șade în ceruri va râde; Domnul îi va batjocori. Atunci le va vorbi în mânia Sa și îi va tulbura în marea Sa urgie. Psalmul 2:1-5.

The persecution that is accomplished for the papacy by the kings of the earth, was also done against Christ at the cross.

Persecuția care este săvârșită pentru papalitate de către împărații pământului a fost săvârșită și împotriva lui Hristos pe cruce.

> Who by the mouth of thy servant David hast said, Why did the heathen rage, and the people imagine vain things? The kings of the earth stood up, and the rulers were gathered together against the Lord, and against his Christ. For of a truth against thy holy child Jesus, whom thou hast anointed, both Herod, and Pontius Pilate, with the Gentiles, and the people of Israel, were gathered together, For to do whatsoever thy hand and thy counsel determined before to be done. Acts 4:25–28.

> Tu, care prin gura robului Tău David ai zis: „Pentru ce se întărâtă neamurile și popoarele cugetă lucruri deșarte? Împărații pământului s-au ridicat, iar căpeteniile s-au adunat împreună împotriva Domnului și împotriva Unsului Său.” Căci cu adevărat împotriva Robului Tău celui sfânt, Iisus, pe care L-ai uns, atât Irod, cât și Ponțiu Pilat, împreună cu neamurile și cu poporul lui Israel, s-au adunat, ca să facă tot ceea ce mâna Ta și sfatul Tău hotărâseră mai dinainte să fie făcut. Faptele Apostolilor 4:25-28.

The “kings of the earth” that stood up against Christ at his crucifixion represents the “ten kings” of Revelation seventeen that make war with the Lamb again by persecuting his people. At the cross, those kings were the “assembly of the wicked” who “compassed” Christ, and who do so again with his last day people.

„Împărații pământului” care s-au ridicat împotriva lui Hristos la răstignirea Sa îi reprezintă pe „cei zece împărați” din Apocalipsa șaptesprezece, care se războiesc din nou cu Mielul, prigonindu-I poporul. La cruce, acei împărați au fost „adunarea celor răi” care L-au „înconjurat” pe Hristos și care fac la fel din nou împotriva poporului Său din zilele din urmă.

> For dogs have compassed me: the assembly of the wicked have enclosed me: they pierced my hands and my feet. I may tell all my bones: they look and stare upon me. They part my garments among them, and cast lots upon my vesture. Psalms 22:16–18.

> Căci m-au înconjurat câinii; ceata celor nelegiuiți m-a împresurat; mi-au străpuns mâinile și picioarele. Îmi pot număra toate oasele; ei mă privesc și mă pironesc cu privirea. Își împart hainele mele între ei și pe veșmântul meu aruncă sorți. Psalmii 22:16-18.

The ten kings, who bring judgment upon the great whore burn her with fire, for she is a whore that professes to be a priest’s daughter. Those kings are also represented as “dogs,” and the ten kings will not only burn the great whore with fire, but will “eat her flesh.” The death of Jezebel was brought about when she was thrown from the wall and splattered on the ground, and then the dogs came and ate her flesh.

Cei zece regi, care aduc judecata asupra marii desfrânate, o vor arde cu foc, căci ea este o desfrânată care pretinde că este fiică de preot. Acei regi sunt de asemenea reprezentați ca „câini”, iar cei zece regi nu numai că o vor arde pe marea desfrânată cu foc, ci „îi vor mânca carnea”. Moartea Iezabelei a fost pricinuită atunci când a fost aruncată de pe zid și s-a zdrobit pe pământ, iar apoi au venit câinii și i-au mâncat carnea.

> And when Jehu was come to Jezreel, Jezebel heard of it; and she painted her face, and tired her head, and looked out at a window. And as Jehu entered in at the gate, she said, Had Zimri peace, who slew his master? And he lifted up his face to the window, and said, Who is on my side? who? And there looked out to him two or three eunuchs. And he said, Throw her down. So they threw her down: and some of her blood was sprinkled on the wall, and on the horses: and he trode her under foot. And when he was come in, he did eat and drink, and said, Go, see now this cursed woman, and bury her: for she is a king’s daughter. And they went to bury her: but they found no more of her than the skull, and the feet, and the palms of her hands. Wherefore they came again, and told him. And he said, This is the word of the Lord, which he spake by his servant Elijah the Tishbite, saying, In the portion of Jezreel shall dogs eat the flesh of Jezebel: And the carcase of Jezebel shall be as dung upon the face of the field in the portion of Jezreel; so that they shall not say, This is Jezebel. 2 Kings 9:30–37.

> Și când Iehu a ajuns la Izreel, Izabela a auzit; și-a fardat fața, și-a împodobit capul și s-a uitat pe fereastră. Și pe când Iehu intra pe poartă, ea a zis: A avut Zimri pace, cel care și-a ucis stăpânul? El și-a ridicat fața către fereastră și a zis: Cine este de partea mea? cine? Și s-au uitat către el doi sau trei fameni. El a zis: Aruncați-o jos. Și au aruncat-o jos; și din sângele ei a stropit zidul și caii; și a călcat-o în picioare. După ce a intrat, a mâncat și a băut și a zis: Mergeți, vedeți acum pe această femeie blestemată și îngropați-o; căci este fiica unui împărat. S-au dus s-o îngroape; dar n-au mai găsit din ea decât craniul, picioarele și palmele mâinilor. Atunci s-au întors și i-au spus. El a zis: Acesta este cuvântul Domnului, pe care l-a rostit prin robul Său Ilie Tișbitul, zicând: În ogorul din Izreel câinii vor mânca carnea Izabelei; iar cadavrul Izabelei va fi ca gunoiul pe fața câmpului, în ogorul din Izreel, ca să nu se mai spună: Aceasta este Izabela. 2 Împărați 9:30-37.

The ten kings, who are the United Nations, whose premier king is the United States, will bring judgment upon the papacy by burning her with fire and eating her flesh. That judgment is what the angel came to show to John, and in order to do so he carried John into the history of the wilderness, but not simply a random point in the history of the wilderness, but to the very end of the period. It is evident that John was placed at the end of the twelve hundred and sixty years, for when he sees the woman she was already drunk with the blood of persecution and already identified as the mother of harlots.

Cei zece regi, care sunt Națiunile Unite, în frunte cu Statele Unite ca rege principal, vor aduce judecată asupra papalității, arzând-o cu foc și mâncându-i carnea. Acea judecată este ceea ce îngerul a venit să-i arate lui Ioan și, pentru a face aceasta, l-a dus pe Ioan în istoria pustiei, dar nu pur și simplu într-un punct la întâmplare al istoriei pustiei, ci chiar la sfârșitul perioadei. Este evident că Ioan a fost așezat la sfârșitul celor o mie două sute șaizeci de ani, căci, când vede femeia, aceasta era deja îmbătată de sângele prigoanei și deja identificată drept mama curvelor.

> So he carried me away in the spirit into the wilderness: and I saw a woman sit upon a scarlet coloured beast, full of names of blasphemy, having seven heads and ten horns. And the woman was arrayed in purple and scarlet colour, and decked with gold and precious stones and pearls, having a golden cup in her hand full of abominations and filthiness of her fornication: And upon her forehead was a name written, MYSTERY, BABYLON THE GREAT, THE MOTHER OF HARLOTS AND ABOMINATIONS OF THE EARTH. And I saw the woman drunken with the blood of the saints, and with the blood of the martyrs of Jesus: and when I saw her, I wondered with great admiration. Revelation 17:3–6.

> Și m-a dus, în Duhul, în pustie; și am văzut o femeie șezând pe o fiară stacojie, plină de nume de hulă, având șapte capete și zece coarne. Și femeia era îmbrăcată în purpură și stacojiu și împodobită cu aur, cu pietre prețioase și cu mărgăritare, având în mână un potir de aur, plin de urâciuni și de necurățiile desfrânării ei. Și pe fruntea ei era scris un nume: TAINĂ, BABILONUL CEL MARE, MAMA DESFRÂNATELOR ȘI A URÂCIUNILOR PĂMÂNTULUI. Și am văzut pe femeie îmbătată de sângele sfinților și de sângele martirilor lui Isus; și, când am văzut-o, m-am mirat cu mare uimire. Apocalipsa 17:3-6.

The whore of Tyre, who is also the “great whore” that is represented in Revelation seventeen, was to be forgotten until the time when she would once again sing her songs and commit fornication with the kings of the earth.

Desfrânata din Tir, care este totodată «desfrânata cea mare» reprezentată în Apocalipsa, capitolul șaptesprezece, trebuia să fie uitată până la vremea când avea să-și cânte iarăși cântecele și să se desfrâneze cu împărații pământului.

Any reputable dictionary that was published before 1950 identifies that the woman arrayed in scarlet in Revelation seventeen is a symbol of the Roman Catholic church, but today the world thinks the Catholic church is a Christian church. The world has forgotten who she really is.

Orice dicționar serios publicat înainte de 1950 identifică femeia îmbrăcată în stacojiu din Apocalipsa, capitolul șaptesprezece, drept simbol al Bisericii Romano-Catolice, dar astăzi lumea consideră că Biserica Catolică este o biserică creștină. Lumea a uitat cine este ea cu adevărat.

When John saw her the persecution of the Dark Ages was at its end, for she was already drunk with the blood of the saints. The natural illustrates the spiritual, and a person gets drunk after they drink, not before.

Când Ioan a văzut-o, persecuția din Evul Întunecat era pe sfârșite, căci era deja îmbătată de sângele sfinților. Ceea ce este natural ilustrează ceea ce este spiritual, iar o persoană se îmbată după ce bea, nu înainte.

The Protestants that broke from Catholicism centuries before 1798, had already begun their journey back to the Catholic communion by 1798, for she was identified as the “MOTHER OF HARLOTS.” When John saw her and wondered, the churches that had formerly separated from her fellowship had already returned. Thus John was carried to 1798, when the great whore already had murdered millions of Christians, and who had already seduced the former Protestant churches to accept her presumptuous claim that she was the head of the churches, as Justinian had identified her in the year 533.

Protestanții care se rupseseră de catolicism cu secole înainte de 1798 începuseră deja, până în 1798, drumul înapoi spre comuniunea catolică, căci ea fusese identificată drept „MAMA DESFRÂNATELOR”. Când Ioan a văzut-o și s-a mirat, bisericile care se despărțiseră odinioară de comuniunea ei se întorseseră deja. Astfel, Ioan a fost dus la 1798, când marea desfrânată ucisese deja milioane de creștini și sedusese deja fostele biserici protestante să accepte pretenția ei presumțioasă că ea era capul bisericilor, așa cum o identificase Iustinian în anul 533.

From the prophetic vantage point of 1798, the angel then presented John with the last representation of the kingdoms of Bible prophecy.

Din perspectiva profetică a anului 1798, îngerul i-a înfățișat apoi lui Ioan ultima reprezentare a împărățiilor profeției biblice.

> And the angel said unto me, Wherefore didst thou marvel? I will tell thee the mystery of the woman, and of the beast that carrieth her, which hath the seven heads and ten horns. The beast that thou sawest was, and is not; and shall ascend out of the bottomless pit, and go into perdition: and they that dwell on the earth shall wonder, whose names were not written in the book of life from the foundation of the world, when they behold the beast that was, and is not, and yet is. And here is the mind which hath wisdom. The seven heads are seven mountains, on which the woman sitteth. And there are seven kings: five are fallen, and one is, and the other is not yet come; and when he cometh, he must continue a short space. And the beast that was, and is not, even he is the eighth, and is of the seven, and goeth into perdition. And the ten horns which thou sawest are ten kings, which have received no kingdom as yet; but receive power as kings one hour with the beast. Revelation 17:7–12.

> Și îngerul mi-a zis: De ce te-ai mirat? Îți voi spune taina femeii și a fiarei care o poartă, cea care are șapte capete și zece coarne. Fiara pe care ai văzut-o era și nu este; și se va ridica din Adâncul fără fund și se va duce la pierzare; și se vor mira cei ce locuiesc pe pământ, ale căror nume n-au fost scrise în cartea vieții de la întemeierea lumii, când vor vedea fiara că era, și nu este, și totuși este. Aici este mintea care are înțelepciune: Cele șapte capete sunt șapte munți pe care șade femeia. Și sunt șapte împărați: cinci au căzut, unul este, iar celălalt încă n-a venit; și, când va veni, trebuie să rămână pentru puțină vreme. Și fiara care era și nu este, ea însăși este al optulea și este dintre cei șapte, și se duce la pierzare. Iar cele zece coarne pe care le-ai văzut sunt zece împărați, care încă n-au primit împărăție, dar primesc putere ca împărați un ceas împreună cu fiara. Apocalipsa 17:7-12.

A beast is a kingdom in Bible prophecy as easily identified in chapters seven and eight of Daniel, and the mystery that the angel is presenting to John is the mystery of the beast and the woman that rides upon the beast. The woman on the beast is the great whore who commits fornication with the kings of the earth. She is Jezebel and her husband is Ahab.

În profeția biblică, o fiară reprezintă o împărăție, așa cum se recunoaște lesne în capitolele șapte și opt din Daniel, iar taina pe care îngerul i-o prezintă lui Ioan este taina fiarei și a femeii care stă călare pe fiară. Femeia de pe fiară este desfrânata cea mare, care săvârșește desfrânare cu împărații pământului. Ea este Izabela, iar soțul ei este Ahab.

> Therefore shall a man leave his father and his mother, and shall cleave unto his wife: and they shall be one flesh. Genesis 2:24.

> De aceea va lăsa bărbatul pe tatăl său și pe mama sa și se va alipi de soția sa și vor fi un singur trup. Geneza 2:24.

A man is a man and a woman is a woman, but together they are one flesh. The mystery of the beast is that it is a combination of church and state, the combination of woman (church) and beast (kings) that are one kingdom, which consists of two parts. Statecraft and churchcraft combined, with the woman in control of the relationship, is the “image of the beast.” John is shown the woman being carried by the beast, for she is the one in control of the relationship.

Bărbatul este bărbat, iar femeia este femeie, dar împreună sunt un singur trup. Taina fiarei este unirea Bisericii cu Statul, unirea dintre femeie (Biserica) și fiară (regii), care alcătuiesc o singură împărăție, compusă din două părți. Cârmuirea de stat și cârmuirea bisericească, îmbinate, cu femeia având controlul asupra relației, constituie „icoana fiarei”. Lui Ioan i se arată femeia purtată de fiară, căci ea este cea care deține controlul asupra relației.

> And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:18.

> Iar femeia pe care ai văzut-o este cetatea cea mare, care stăpânește peste împărații pământului. Apocalipsa 17:18.

Together the beast and the woman represent one kingdom (one flesh), but the angel is emphasizing the relationship of the great whore with the kings of the earth. “The beast that” “was, and is not”, which “shall ascend out of the bottomless pit, and go into perdition,” that “they that dwell on the earth shall wonder” after is the papacy when the great whore’s deadly wound is healed. She “was” the fifth kingdom of Bible prophecy, but it was “determined” that she would receive a deadly wound in 1798.

Împreună, fiara și femeia reprezintă o singură împărăție (un singur trup), dar îngerul accentuează relația marii desfrânate cu împărații pământului. Fiara care "a fost și nu este", care "are să se ridice din adâncul fără fund și să se ducă la pierzare", de care "se vor mira cei ce locuiesc pe pământ", este papalitatea atunci când rana de moarte a marii desfrânate este vindecată. Ea "a fost" a cincea împărăție în profeția biblică, dar a fost "hotărât" ca ea să primească o rană de moarte în 1798.

When John was spiritually transported to 1798, she was “not” a beast, and “yet” when her deadly wound is healed at the end of the seventy symbolic years that conclude at the soon-coming Sunday law, she “is” again alive, singing her songs, committing fornication and murdering Christians.

Când Ioan a fost transportat în mod spiritual în 1798, ea „nu” era o fiară, și „totuși”, când rana ei de moarte este vindecată la sfârșitul celor șaptezeci de ani simbolici care se încheie odată cu legea duminicală ce urmează să vină în curând, ea „este” din nou vie, cântându-și cântările, săvârșind desfrânare și ucigând pe creștini.

Chapter seventeen is the last presentation of the kingdoms of Bible prophecy, and as such it must agree with the first mention of the kingdoms of Bible prophecy. The first mention of those kingdoms is found in Daniel chapter two, which is represented upon both of the charts that were a fulfillment of Habakkuk’s command to write the vision and make it plain upon tables.

Capitolul șaptesprezece este ultima prezentare a împărățiilor din profeția biblică și, ca atare, trebuie să fie în acord cu prima mențiune a împărățiilor din profeția biblică. Prima mențiune a acelor împărății se găsește în Daniel, capitolul doi, care este reprezentat pe ambele planșe ce au constituit o împlinire a poruncii lui Habacuc de a scrie vedenia și de a o face lămurită pe tăblițe.

The Millerites were correct in their understanding of Daniel’s kingdoms of Bible prophecy as represented in chapters two, seven and eight, but their understanding was incomplete. Miller’s jewels of Daniel chapter two, shines ten times brighter in the last days, for it is recognized as identifying the first reference, not only of the kingdoms of Bible prophecy, but also of the first reference of the revelation that the eighth is of the seven. Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing.

Mileriții au avut dreptate în înțelegerea lor cu privire la împărățiile din profeția biblică din cartea lui Daniel, așa cum sunt reprezentate în capitolele doi, șapte și opt, însă înțelegerea lor era incompletă. Nestematele lui Miller din capitolul doi al lui Daniel strălucesc de zece ori mai puternic în zilele de pe urmă, căci sunt recunoscute ca identificând prima referință, nu doar la împărățiile profeției biblice, ci și la prima referință a descoperirii că al optulea este din cei șapte. Isus ilustrează întotdeauna sfârșitul unui lucru prin începutul lui.

All the prophets are speaking of the last days, and John, in Revelation seventeen is identifying the last earthly kingdom when he presents “the beast that” “was, and is not; and shall ascend out of the bottomless pit, and go into perdition.” The beast ascends out of “the bottomless pit,” which is a symbol of a “new manifestation of satanic power.”

Toți profeții vorbesc despre zilele de pe urmă, iar Ioan, în Apocalipsa, capitolul șaptesprezece, identifică ultima împărăție pământească atunci când prezintă "fiara care" "a fost și nu este; și se va ridica din adâncul fără fund și se va duce la pierzare." Fiara se ridică din "adâncul fără fund", care este un simbol al unei "noi manifestări a puterii satanice".

> “‘When they shall have finished [are finishing] their testimony.’ The period when the two witnesses were to prophesy clothed in sackcloth ended in 1798. As they were approaching the termination of their work in obscurity, war was to be made upon them by the power represented as ‘the beast that ascendeth out of the bottomless pit.’ In many of the nations of Europe the powers that ruled in Church and State had for centuries been controlled by Satan, through the medium of the papacy. But here is brought to view a new manifestation of Satanic power.” The Great Controversy, 268.

> "‘Când își vor fi încheiat [își încheie] mărturia lor.’ Perioada în care cei doi martori aveau să prorocească, îmbrăcați în pânză de sac, s-a încheiat în 1798. Pe măsură ce se apropiau de încheierea lucrării lor în obscuritate, împotriva lor avea să se ducă război din partea puterii reprezentate drept ‘fiara care se ridică din adâncul fără fund.’ În multe dintre națiunile Europei, puterile care dețineau conducerea în Biserică și Stat fuseseră, timp de secole, controlate de Satana, prin intermediul papalității. Dar aici este adusă în vedere o nouă manifestare a puterii satanice." Marea Controversă, 268.

Some of the theologians will argue that because the “beast that ascendeth out of the bottomless pit” in Revelation eleven, is identified in the passage as the atheism of the French Revolution, that the expression “bottomless pit” is a symbol of atheism. But Islam ascended out of the “bottomless pit” in Revelation nine, and Islam is not atheism. The bottomless pit represents a satanic manifestation.

Unii teologi vor susține că, întrucât „fiara care se ridică din adâncul fără fund” din Apocalipsa, capitolul al unsprezecelea, este identificată în pasaj ca fiind ateismul Revoluției Franceze, expresia „adâncul fără fund” este un simbol al ateismului. Dar islamul s-a ridicat din „adâncul fără fund” în Apocalipsa, capitolul al nouălea, iar islamul nu este ateism. Adâncul fără fund reprezintă o manifestare satanică.

> “I told him that the Lord had shown me in vision that mesmerism was from the Devil, from the bottomless pit, and that it would soon go there, with those who continued to use it.” Review and Herald, July 21, 1851.

> I-am spus că Domnul îmi arătase în vedenie că mesmerismul era de la Diavol, din adâncul fără fund, și că în curând avea să meargă acolo, împreună cu cei care continuau să-l folosească. Review and Herald, 21 iulie 1851.

Something from “the Devil,” is something from “the bottomless pit.” In Revelation seventeen the beast that ascends out of the bottomless pit is the power that goes into perdition and those whose names are not written in the book shall wonder after. “Perdition” means eternal damnation and is represented in Revelation as the “lake of fire,” which is where the beast is cast into.

Ceea ce este „de la Diavol” este ceva „din adâncul fără fund”. În Apocalipsa, capitolul șaptesprezece, fiara care se ridică din adâncul fără fund este puterea care merge la pierzare, iar cei ale căror nume nu sunt scrise în carte se vor minuna după ea. „Pierzare” înseamnă osândă veșnică și este reprezentată în Apocalipsa ca „lacul de foc”, în care fiara este aruncată.

> And the beast was taken, and with him the false prophet that wrought miracles before him, with which he deceived them that had received the mark of the beast, and them that worshipped his image. These both were cast alive into a lake of fire burning with brimstone. Revelation 19:20.

> Și fiara a fost prinsă, și împreună cu ea prorocul mincinos, care săvârșea minuni înaintea ei, prin care i-a amăgit pe cei ce primiseră semnul fiarei și pe cei ce se închinau chipului ei. Amândoi au fost aruncați de vii într-un iezer de foc, arzând cu pucioasă. Apocalipsa 19:20.

In chapter thirteen the first beast that comes from the sea, which Sister White directly identifies as the papacy is identified. In that passage the world wonders after the papal beast.

În capitolul treisprezece este identificată prima fiară care se ridică din mare, pe care Sora White o identifică în mod direct ca fiind papalitatea. În acel pasaj, lumea se minunează după fiara papală.

> And I saw one of his heads as it were wounded to death; and his deadly wound was healed: and all the world wondered after the beast. Revelation 13:13.

> Și am văzut unul dintre capetele ei ca și cum ar fi fost rănit de moarte; și rana ei de moarte a fost vindecată: și tot pământul s-a mirat după fiară. Apocalipsa 13:13.

The beast of Revelation seventeen that “they that dwell on the earth shall wonder” after is the final manifestation of satanic power that occurs when the deadly wound of the papacy is healed at the soon-coming Sunday law. Every prophetic characteristic of the woman and the beast she rides upon in chapter seventeen, identifies the church of Rome, just as the dictionaries published before 1950 identified.

Fiara din Apocalipsa, capitolul șaptesprezece, după care „se vor mira cei ce locuiesc pe pământ”, este ultima manifestare a puterii satanice, care are loc atunci când rana de moarte a papalității este vindecată, odată cu iminenta lege duminicală. Fiecare trăsătură profetică a femeii și a fiarei pe care ea o călărește, din capitolul șaptesprezece, identifică Biserica Romei, așa cum o identificau și dicționarele publicate înainte de 1950.

The beast of Revelation seventeen, is a symbol of the combination of church and state, which is the image of the beast. The beast with seven heads and ten horns is the kingdom that is composed of the ten kings (the United Nations), which the woman rides upon and rules over. The woman is the papacy, who is identified as Babylon the great, the mother of harlots. After the symbols are identified we can return to 1798; the point in history where John was carried to in order to receive the last representation of the kingdoms of Bible prophecy.

Fiara din Apocalipsa, capitolul șaptesprezece, este un simbol al unirii dintre biserică și stat, care este icoana fiarei. Fiara cu șapte capete și zece coarne este împărăția alcătuită din cei zece regi (Națiunile Unite), pe care femeia stă călare și peste care domnește. Femeia este papalitatea, identificată drept Babilonul cel mare, mama desfrânatelor. După ce simbolurile sunt identificate, ne putem întoarce la 1798; momentul din istorie la care Ioan a fost dus pentru a primi ultima reprezentare a împărățiilor profeției biblice.

We shall address those kingdoms, and their representation in Daniel chapter two, in the next article.

Vom aborda acele împărății și reprezentarea lor în Daniel, capitolul al doilea, în articolul următor.

> “Every nation that has come upon the stage of action has been permitted to occupy its place on the earth, that it might be seen whether it would fulfill the purpose of ‘the Watcher and the Holy One.’ Prophecy has traced the rise and fall of the world’s great empires—Babylon, Medo-Persia, Greece, and Rome. With each of these, as with nations of less power, history repeated itself. Each had its period of test, each failed, its glory faded, its power departed, and its place was occupied by another.

> Fiecărei națiuni care a pășit pe scena istoriei i s-a îngăduit să-și ocupe locul pe pământ, pentru ca să se vadă dacă avea să împlinească scopul „Veghetorului și al Sfântului”. Profeția a trasat ridicarea și căderea marilor imperii ale lumii — Babilon, Medo-Persia, Grecia și Roma. În cazul fiecăruia dintre acestea, ca și în cazul națiunilor cu putere mai mică, istoria s-a repetat. Fiecare a avut perioada sa de încercare, fiecare a eșuat, slava i s-a stins, puterea i-a părăsit, iar locul i-a fost ocupat de o alta.

> “While the nations rejected God’s principles, and in this rejection wrought their own ruin, it was still manifest that the divine, overruling purpose was working through all their movements.” Education, 177.

> "În timp ce națiunile respingeau principiile lui Dumnezeu și, prin această respingere, își săvârșeau propria ruină, era totuși vădit că scopul divin, suveran, lucra prin toate acțiunile lor." Educație, 177.

Back to Articles