Article

# The Book of Daniel - Number Forty-Eight

Cartea lui Daniel - Numărul patruzeci și opt

Unveiling Prophecy: The Significance of Habakkuk’s Vision, Two Tables, and the Mystery of the Daily in Biblical Interpretation

Dezvăluirea profeției: semnificația vedeniei lui Habacuc, a celor două table și a tainei Necurmatului în interpretarea biblică

Author

Jeff Pippenger

Published

January 12, 2024

Formats

PDF
Word

The increase of knowledge that is represented by the vision of the Ulai River is what ultimately was written upon Habakkuk’s two tables.

Sporirea cunoștinței care este reprezentată de vedenia de la râul Ulai este ceea ce, în cele din urmă, a fost scris pe cele două table ale lui Habacuc.

> “Interwoven with prophecies which they had regarded as applying to the time of the second advent was instruction specially adapted to their state of uncertainty and suspense, and encouraging them to wait patiently in the faith that what was now dark to their understanding would in due time be made plain.

> Întrețesută cu profețiile pe care le consideraseră ca fiind referitoare la timpul celei de-a doua veniri era o învățătură în mod special adaptată stării lor de incertitudine și de așteptare încordată, care îi încuraja să aștepte cu răbdare, în credința că ceea ce era acum întunecat pentru înțelegerea lor avea să fie, la vremea cuvenită, făcut limpede.

> “Among these prophecies was that of Habakkuk 2:1–4: ‘I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what He will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith.’

> Între aceste proorocii se număra și cea din Habacuc 2:1-4: "Mă voi posta la straja mea, mă voi sui pe turn și voi veghea să văd ce Îmi va spune El și ce voi răspunde când voi fi mustrat. Și Domnul mi-a răspuns și a zis: Scrie vedenia și fă-o deslușit pe tăblițe, ca să alerge cel ce o citește. Căci vedenia este încă pentru un timp hotărât, dar la sfârșit va vorbi și nu va minți; chiar dacă zăbovește, așteapt-o, fiindcă va veni negreșit, nu va întârzia. Iată, i se îngâmfă sufletul: nu este drept în el; dar cel drept va trăi prin credința lui."

> “As early as 1842 the direction given in this prophecy to ‘write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it,’ had suggested to Charles Fitch the preparation of a prophetic chart to illustrate the visions of Daniel and the Revelation. The publication of this chart was regarded as a fulfillment of the command given by Habakkuk. No one, however, then noticed that an apparent delay in the accomplishment of the vision—a tarrying time—is presented in the same prophecy. After the disappointment, this scripture appeared very significant: ‘The vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry…. The just shall live by his faith.” The Great Controversy, 391, 392.

> Încă din 1842, îndrumarea dată în această profeție — „Scrie vedenia și fă-o limpede pe tăblițe, pentru ca să alerge cel ce o citește” — îi sugerase lui Charles Fitch întocmirea unei diagrame profetice pentru a ilustra vedeniiile din Daniel și din Apocalipsă. Publicarea acestei diagrame a fost privită drept o împlinire a poruncii date prin Habacuc. Nimeni însă nu a observat atunci că în aceeași profeție este prezentată o întârziere aparentă în împlinirea vedeniei — un timp de zăbovire. După acea dezamăgire, acest cuvânt al Scripturii a părut foarte semnificativ: „Vedenia este încă pentru un timp hotărât, dar la sfârșit va vorbi și nu va minți; chiar dacă întârzie, așteapt-o; căci va veni negreșit, nu va zăbovi.... Cel drept va trăi prin credința lui.” Marea Controversă, 391, 392.

The two tables of Habakkuk are prophetically two witnesses. Biblically, two witnesses are to be brought together to establish truth.

Cele două table ale lui Habacuc sunt, în chip profetic, doi martori. Potrivit Scripturii, doi martori trebuie aduși laolaltă pentru a statornici adevărul.

> But if he will not hear thee, then take with thee one or two more, that in the mouth of two or three witnesses every word may be established. Matthew 18:16.

> Iar dacă nu te va asculta, ia cu tine încă unul sau doi, pentru ca, prin gura a doi sau a trei martori, să se adeverească orice cuvânt. Matei 18:16.

When Habakkuk’s two tables (the 1843 and 1850 pioneer charts) are overlaid with one another they confirm the truths that were the jewels of Miller’s dream. The mistake of 1843, represented upon the first table, when overlaid with the second table, establishes the tarrying time of the vision. Miller (the symbolic watchman of that history) asked what he was to say during the debate of his history.

Când cele două table ale lui Habacuc (diagramele pionierilor din 1843 și 1850) sunt suprapuse una peste cealaltă, ele confirmă adevărurile care erau nestematele visului lui Miller. Eroarea din 1843, reprezentată pe prima tablă, când este suprapusă peste a doua tablă, stabilește timpul de zăbovire al vedeniei. Miller (străjerul simbolic al acelei istorii) a întrebat ce trebuia să spună în timpul dezbaterii legate de istoria sa.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. Habakkuk 2:1.

> Voi sta la locul meu de strajă, mă voi așeza pe turn și voi veghea să văd ce îmi va spune și ce voi răspunde când voi fi mustrat. Habacuc 2:1.

The Lord instructed Miller to write the vision, and in his dream he placed the casket which contained the vision on a table in the center of his room.

Domnul i-a poruncit lui Miller să scrie vedenia, iar în visul său a așezat caseta care conținea vedenia pe o masă în mijlocul camerei sale.

> And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. Habakkuk 2:2.

> Și Domnul mi-a răspuns și a zis: Scrie vedenia și fă-o limpede pe tăblițe, ca să alerge cel ce o citește. Habacuc 2:2.

The tables then identify the tarrying time and the first disappointment.

Apoi, tablele identifică timpul zăbovirii și prima dezamăgire.

> For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Habakkuk 2:3.

> Căci vedenia este încă pentru o vreme rânduită, dar la sfârșit va vorbi și nu va minți; chiar dacă zăbovește, așteapt-o, căci va veni negreșit, nu va zăbovi. Habacuc 2:3.

The three-step testing process produced by the increase of knowledge (Miller’s jewels) are then represented.

Apoi este reprezentat procesul de testare în trei etape, produs de creșterea cunoștinței (bijuteriile lui Miller).

> Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Habakkuk 2:4.

> Iată, sufletul său, îngâmfat, nu este drept în el; dar cel drept va trăi prin credința lui. Habacuc 2:4.

The two classes of worshippers would be manifested by the testing process of Daniel chapter twelve.

Cele două clase de închinători urmau să fie vădite prin procesul de încercare din Daniel, capitolul doisprezece.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> Și el a zis: Du-te pe calea ta, Daniele; căci cuvintele sunt ascunse și pecetluite până la vremea sfârșitului. Mulți vor fi curățiți, albiți și lămuriți; dar cei nelegiuiți vor săvârși nelegiuirea; și niciunul dintre cei nelegiuiți nu va înțelege; iar cei înțelepți vor înțelege. Daniel 12:9, 10.

The wise of Daniel are the wise virgins of Matthew twenty-five who were justified by faith and the wicked were the foolish virgins who were lifted up in pride. At the end of Miller’s dream, the jewels represent the oil in the parable of the ten virgins, which was the message.

Cei înțelepți ai lui Daniel sunt fecioarele înțelepte din Matei douăzeci și cinci, care au fost îndreptățite prin credință, iar cei nelegiuiți au fost fecioarele neînțelepte, care s-au semețit în mândrie. La sfârșitul visului lui Miller, nestematele reprezintă untdelemnul din pilda celor zece fecioare, care era mesajul.

> “God is dishonored when we do not receive the communications which he sends us. Thus we refuse the golden oil which he would pour into our souls to be communicated to those in darkness. When the call shall come, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ those who have not received the holy oil, who have not cherished the grace of Christ in their hearts, will find, like the foolish virgins, that they are not ready to meet their Lord. They have not, in themselves, the power to obtain the oil, and their lives are wrecked.” Review and Herald, July 20, 1897.

> Dumnezeu este dezonorat când nu primim comunicările pe care ni le trimite. Astfel refuzăm untdelemnul cel auriu pe care l-ar turna în sufletele noastre, pentru a fi comunicat celor din întuneric. Când va veni chemarea, 'Iată, vine Mirele; ieșiți-i în întâmpinare,' aceia care nu au primit untdelemnul sfânt, care nu au prețuit harul lui Hristos în inimile lor, vor constata, asemenea fecioarelor neînțelepte, că nu sunt pregătiți să-L întâmpine pe Domnul lor. Nu au, în ei înșiși, puterea de a dobândi untdelemnul, iar viețile lor sunt ruinate. Review and Herald, 20 iulie 1897.

The light of Miller’s jewels in the last days will shine ten times brighter, and both the number ten and light are symbols of a test. In the last days, represented in the end of Miller’s dream, the light of truth represented upon Habakkuk’s tables produces a testing message, which in the parable of the ten virgins is represented as the message of the Midnight Cry. That testing process is a repetition of the testing process of Millerite history, for the parable of the ten virgins is repeated to the very letter in the last days.

Lumina nestematelor lui Miller în zilele de pe urmă va fi de zece ori mai strălucitoare, iar atât numărul zece, cât și lumina sunt simboluri ale unei încercări. În zilele de pe urmă, reprezentate la sfârșitul visului lui Miller, lumina adevărului, reprezentată pe tablele lui Habacuc, produce o solie de încercare, care, în pilda celor zece fecioare, este reprezentată drept solia Strigării de la miezul nopții. Acest proces de încercare este o repetare a procesului de încercare din istoria millerită, căci pilda celor zece fecioare se repetă întocmai, literă cu literă, în zilele de pe urmă.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> Mi se indică adesea pilda celor zece fecioare, dintre care cinci erau înțelepte, iar cinci nechibzuite. Această pildă a fost și va fi împlinită întocmai, după literă, căci are o aplicare specială pentru timpul acesta și, asemenea soliei îngerului al treilea, a fost împlinită și va continua să fie adevăr prezent până la încheierea timpului. Review and Herald, 19 august 1890.

Ten is the symbol of a test, and at the end of ten days Daniel and the three worthies were visually fairer and fatter, than those who were eating the diet of Babylon. The proud represented in Habakkuk who lived by presumption, not faith, developed the character of Babylon. In Millerite history they became the daughters of Babylon, and in Habakkuk it is the prophetic characteristics of the papacy which is employed to identify the character of those who chose not to live by faith.

Zece este simbolul unei încercări, iar la sfârșitul celor zece zile Daniel și cei trei tovarăși ai săi erau, la înfățișare, mai frumoși și mai grași decât cei care mâncau din hrana Babilonului. Cei mândri, reprezentați în Habacuc, care trăiau prin prezumție, nu prin credință, au dezvoltat caracterul Babilonului. În istoria milerită ei au devenit fiicele Babilonului, iar în Habacuc, trăsăturile profetice ale papalității sunt cele folosite pentru a identifica caracterul celor care au ales să nu trăiască prin credință.

> Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Yea also, because he transgresseth by wine, he is a proud man, neither keepeth at home, who enlargeth his desire as hell, and is as death, and cannot be satisfied, but gathereth unto him all nations, and heapeth unto him all people: Shall not all these take up a parable against him, and a taunting proverb against him, and say, Woe to him that increaseth that which is not his! how long? and to him that ladeth himself with thick clay! Shall they not rise up suddenly that shall bite thee, and awake that shall vex thee, and thou shalt be for booties unto them? Because thou hast spoiled many nations, all the remnant of the people shall spoil thee; because of men’s blood, and for the violence of the land, of the city, and of all that dwell therein. Habakkuk 2:4–8.

> Iată, sufletul lui, care se înalță, nu este drept în el; dar cel drept va trăi prin credința lui. Da, și pentru că păcătuiește prin vin, el este un om mândru, care nu stă acasă, își lărgește dorința ca Locuința morților, este ca moartea și nu se poate sătura, ci adună la sine toate neamurile și grămădește la sine toate popoarele. Oare nu vor ridica toți aceștia împotriva lui o pildă și un proverb batjocoritor și vor zice: Vai de cel ce-și mărește ceea ce nu este al lui! Până când? și de cel ce se împovărează cu lut gros! Nu se vor ridica oare deodată cei ce te vor mușca, și nu se vor trezi cei ce te vor tulbura, și vei fi tu prăzi pentru ei? Fiindcă ai jefuit multe neamuri, toată rămășița popoarelor te va jefui pe tine, din pricina sângelui oamenilor și pentru violența asupra țării, a cetății și a tuturor celor ce locuiesc în ea. Habacuc 2:4-8.

The testing process brought upon the virgins of Matthew twenty-five produces a class of worshippers, who have developed the character of the king of the north (the papacy), who is also the power that “spoiled many nations.” It is the papal power that gets suddenly bitten, just as Jezebel was eaten by dogs.

Procesul de încercare adus asupra fecioarelor din Matei 25 dă naștere unei clase de închinători, care au dezvoltat caracterul împăratului de la miazănoapte (papalitatea), care este de asemenea puterea care „a prădat multe neamuri”. Este puterea papală cea care este mușcată pe neașteptate, întocmai cum Izabela a fost mâncată de câini.

> Thus saith the Lord, Behold, a people cometh from the north country, and a great nation shall be raised from the sides of the earth. They shall lay hold on bow and spear; they are cruel, and have no mercy; their voice roareth like the sea; and they ride upon horses, set in array as men for war against thee, O daughter of Zion. We have heard the fame thereof: our hands wax feeble: anguish hath taken hold of us, and pain, as of a woman in travail. Go not forth into the field, nor walk by the way; for the sword of the enemy and fear is on every side. O daughter of my people, gird thee with sackcloth, and wallow thyself in ashes: make thee mourning, as for an only son, most bitter lamentation: for the spoiler shall suddenly come upon us. Jeremiah 6:22–26.

> Așa zice Domnul: Iată, un popor vine din țara de la miazănoapte, și un neam mare se va ridica de la marginile pământului. Ei apucă arcul și sulița; sunt cruzi și fără milă; glasul lor răcnește ca marea; și călăresc pe cai, rânduiți ca niște oameni de război împotriva ta, o, fiică a Sionului. Am auzit vestea despre ei; ni s-au slăbit mâinile; ne-a cuprins angoasa și durerea, ca a unei femei în durerile nașterii. Nu ieși la câmp, nici nu umbla pe cale; căci sabia vrăjmașului și groaza sunt de jur împrejur. O, fiică a poporului meu, încinge-te cu sac și tăvălește-te în cenușă; fă-ți jale ca pentru un fiu unic, o tânguire cât se poate de amară; căci pustiitorul va veni deodată peste noi. Ieremia 6:22-26.

Habakkuk’s two classes are those who are justified by faith, and those who ate and drank the doctrines of Babylon. Those in the last days of Miller’s dream that are represented as virgins, either develop the character of Christ, and thus receive the seal of God, or they develop the character of the papacy and receive the mark of the beast.

Cele două clase ale lui Habacuc sunt cei îndreptățiți prin credință și cei care au mâncat și au băut din doctrinele Babilonului. Cei din ultimele zile ale visului lui Miller, care sunt reprezentați ca fecioare, fie dezvoltă caracterul lui Hristos și, astfel, primesc pecetea lui Dumnezeu, fie dezvoltă caracterul papalității și primesc semnul fiarei.

> “The time has come for the true light to shine amid moral darkness. The third angel’s message has been sent forth to the world, warning men against receiving the mark of the beast or of his image in their foreheads or in their hands. To receive this mark means to come to the same decision as the beast has done, and to advocate the same ideas, in direct opposition to the word of God. Of all who receive this mark, God says, ‘The same shall drink of the wine of the wrath of God, which is poured out without mixture into the cup of his indignation; and he shall be tormented with fire and brimstone in the presence of the holy angels, and in the presence of the Lamb.’” Review and Herald, July 13, 1897.

> A sosit vremea ca lumina adevărată să strălucească în mijlocul întunericului moral. Solia îngerului al treilea a fost trimisă în lume, avertizându-i pe oameni împotriva primirii semnului fiarei sau al chipului ei în frunțile lor ori în mâinile lor. A primi acest semn înseamnă a ajunge la aceeași hotărâre la care a ajuns fiara și a susține aceleași idei, în opoziție directă față de Cuvântul lui Dumnezeu. Despre toți cei ce primesc acest semn, Dumnezeu spune: „Acela va bea din vinul mâniei lui Dumnezeu, turnat neamestecat în paharul indignării Lui; și va fi chinuit cu foc și cu pucioasă înaintea îngerilor sfinți și înaintea Mielului.” Review and Herald, 13 iulie 1897.

The virgins that drink the wine of Babylon will ultimately drink the wine of God’s wrath. In Isaiah, the drunkards of Ephraim manifest their blind drunkenness by turning things upside down, and that action is to be esteemed as “potter’s clay.”

Fecioarele care beau vinul Babilonului vor bea, în cele din urmă, vinul mâniei lui Dumnezeu. În cartea lui Isaia, bețivii lui Efraim își manifestă beția oarbă răsturnând lucrurile, iar acea acțiune este de socotit drept „lutul olarului”.

The identification of “the daily” as a symbol of Christ, turns the truth of “the daily” upside down, for “the daily,” is a satanic symbol. Miller’s identification of “the daily” as paganism is directly represented upon Habakkuk’s tables. Miller’s discovery of the passage in Thessalonians, which allowed him to understand that it was paganism that was “taken away,” in order for the “man of sin” who sits in the temple of God to be revealed, is the primary truth located in Second Thessalonians, chapter two.

Identificarea „necurmatului” ca simbol al lui Hristos răstoarnă adevărul cu privire la „necurmatul”, căci „necurmatul” este un simbol satanic. Identificarea de către Miller a „necurmatului” cu păgânismul este reprezentată în mod direct pe tablele lui Habacuc. Descoperirea de către Miller a pasajului din Tesaloniceni, care i-a permis să înțeleagă că tocmai păgânismul a fost „înlăturat”, pentru ca „omul fărădelegii” care șade în templul lui Dumnezeu să fie descoperit, constituie adevărul principal aflat în A doua Epistolă către Tesaloniceni, capitolul doi.

> “I read on, and could find no other case in which it [the daily] was found, but in Daniel. I then [by the aid of a concordance] took those words which stood in connection with it, ‘take away;’ he shall take away the daily; ‘from the time the daily shall be taken away,’ etc. I read on, and thought I should find no light on the text; finally I came to 2 Thessalonians 2:7, 8. ‘For the mystery of iniquity doth already work; only he who now letteth will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed,’ etc. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! That is the daily! Well, now, what does Paul mean by ‘he who now letteth,’ or hindereth? By ‘the man of sin,’ and the ‘wicked,’ Popery is meant. Well, what is it which hinders Popery from being revealed? Why, it is Paganism; well, then, ‘the daily’ must mean Paganism.’—William Miller, Second Advent Manual, page 66.” Advent Review and Sabbath Herald, January 6, 1853.

> „Am citit mai departe și nu am putut găsi niciun alt loc în care [necurmatul] să fie întâlnit decât în Daniel. Atunci [cu ajutorul unei concordanțe] am luat acele cuvinte care stăteau în legătură cu el, ‘a înlătura;’ ‘el va înlătura necurmatul;’ ‘de la timpul când necurmatul va fi înlăturat,’ etc. Am citit mai departe și am crezut că nu voi găsi nicio lumină asupra textului; în cele din urmă am ajuns la 2 Tesaloniceni 2:7, 8. ‘Căci taina fărădelegii deja lucrează; numai că acela care acum oprește va opri până va fi luat din cale, și atunci va fi descoperit cel nelegiuit,’ etc. Și când am ajuns la acel text, O, cât de limpede și glorioasă s-a arătat adevărul! Iată-l! Acesta este necurmatul! Ei bine, acum, ce vrea să spună Pavel prin ‘cel ce acum oprește,’ sau ‘împiedică’? Prin ‘omul păcatului’ și ‘nelegiuitul’ se înțelege papismul. Ei bine, ce anume împiedică papismul să fie descoperit? Firește, păgânismul; așadar, ‘necurmatul’ trebuie să însemne păgânismul.’—William Miller, Second Advent Manual, pagina 66.” Advent Review and Sabbath Herald, 6 ianuarie 1853.

The meaning of “the daily” in Thessalonians, which Miller discovered is the primary truth of the passage. When Paul identifies those who do not love the truth, and who will therefore receive strong delusion, he is most certainly identifying the hatred of truth in the general sense, but the truth which is directly referenced in the passage is the truth that “the daily,” represents pagan Rome.

Semnificația „the daily” în Tesaloniceni, pe care Miller a descoperit-o, constituie adevărul principal al pasajului. Când Pavel îi identifică pe cei care nu iubesc adevărul și care, prin urmare, vor primi o amăgire puternică, el identifică, în mod cert, ura față de adevăr în sens general, dar adevărul la care pasajul face referire în mod direct este acela că „the daily” reprezintă Roma păgână.

> The light of the body is the eye: if therefore thine eye be single, thy whole body shall be full of light. But if thine eye be evil, thy whole body shall be full of darkness. If therefore the light that is in thee be darkness, how great is that darkness! No man can serve two masters: for either he will hate the one, and love the other; or else he will hold to the one, and despise the other. Ye cannot serve God and mammon. Matthew 6:22–24.

> Lumina trupului este ochiul: deci, dacă ochiul tău este curat, tot trupul tău va fi plin de lumină. Iar dacă ochiul tău este rău, tot trupul tău va fi plin de întuneric. Deci, dacă lumina care este în tine este întuneric, cât de mare este întunericul acela! Nimeni nu poate sluji la doi stăpâni: căci fie pe unul îl va urî și pe celălalt îl va iubi; fie de unul se va ține și pe celălalt îl va disprețui. Nu puteți sluji lui Dumnezeu și lui Mamona. Matei 6:22-24.

There is only a love for truth, or a hatred of the truth. There is no middle ground. The strong delusion that comes upon the foolish virgins of Matthew twenty-five is based upon their rejection of the light of Miller’s jewels that represent the final test. Ancient Israel’s final test, was their tenth test, and Miller’s jewels shine ten times brighter in the last days. The symbol of the rejection of Miller’s jewels is “the daily,” which the drunkards of Ephraim turned upside down in the third generation of Adventism. “The daily” is a satanic symbol of paganism. The drunkards introduced a counterfeit jewel, which they brought from apostate Protestantism that identifies “the daily” as a symbol of Christ.

Există doar dragoste de adevăr sau ură față de adevăr. Nu există cale de mijloc. Puternica amăgire care vine peste fecioarele neînțelepte din Matei 25 se întemeiază pe respingerea luminii bijuteriilor lui Miller, care reprezintă testul final. Proba finală a Israelului antic a fost a zecea probă, iar bijuteriile lui Miller strălucesc de zece ori mai puternic în zilele de pe urmă. Simbolul respingerii bijuteriilor lui Miller este „necurmata”, pe care bețivii lui Efraim au răsturnat-o în a treia generație a Adventismului. „Necurmata” este un simbol satanic al păgânismului. Bețivii au introdus o bijuterie contrafăcută, adusă din protestantismul apostat, care identifică „necurmata” drept un simbol al lui Hristos.

Miller’s understanding of his jewels was limited by the history in which he was raised up. Convinced the Second Coming was the next prophetic event, the deadly wound of the papacy in 1798, could only represent the fourth and final earthly kingdom of Daniel two. Miller was also limited in his understanding of “the daily,” for his testimony is that through revelation he was led to a specific method of study, in which he stated that he used his Bible, Cruden’s Concordance and read some newspapers. His decision to study in that manner had simply come into his mind.

Înțelegerea lui Miller cu privire la nestematele sale era limitată de contextul istoric în care fusese format. Convins că A Doua Venire era următorul eveniment profetic, el considera că rana de moarte a papalității din 1798 nu putea reprezenta decât a patra și ultima împărăție pământească din Daniel capitolul doi. Miller era, de asemenea, limitat în înțelegerea sa privind „necurmatul”, căci mărturia lui este că, prin revelație, a fost îndrumat către o metodă specifică de studiu, în cadrul căreia a afirmat că folosea Biblia sa, Concordanța lui Cruden și citea câteva ziare. Hotărârea de a studia în felul acela îi venise pur și simplu în minte.

> “During, the twelve years I was a deist, I read all histories I could find; but now I loved the Bible It taught of Jesus! But still there was a good deal of the Bible that was dark to me. In 1818 or 19, while conversing with a friend! To whom I made a visit, and who had known and heard me talk while I was a deist, he inquired, in rather a significant manner, ‘What do you think of this text, and that?’ referring to the old texts I objected to while a deist. I understood what he was about, and replied—If you will give me time, I will tell you what they mean. ‘How long time do you want?’ I don’t know, but I will tell you, I replied, for I could not believe that God had given a revelation that could not be understood I then resolved to study my Bible, believing I could find out what the Holy Spirit meant. But as soon as I had formed this resolution the thought came to me—‘Suppose you find a passage that you cannot understand, what will you do?’ This mode of studying the Bible then came to my mind:—I will take the words of such passages, and trace them through the Bible, and find out their meaning in this way. I had Cruden’s Concordance, which I think is the best in the world; so I took that and my Bible, and set down to my desk, and read nothing else, except the newspapers a little, for I was determined to know what my Bible meant. Apollos Hale, The Second Advent Manual, 65.

> În cei doisprezece ani cât am fost deist, am citit toate istoriile pe care le-am putut găsi; dar acum iubeam Biblia; ea vorbea despre Isus! Totuși, o bună parte din Biblie îmi rămânea încă obscură. În 1818 sau 1819, pe când stăteam de vorbă cu un prieten, pe care îl vizitasem și care mă cunoscuse și mă auzise vorbind pe când eram deist, el m-a întrebat, într-un mod destul de sugestiv: «Ce crezi despre textul acesta și acela?», referindu-se la vechile texte la care mă împotrivisem pe când eram deist. Am înțeles ce urmărea și am răspuns: «Dacă îmi vei da timp, îți voi spune ce înseamnă.» «Cât timp îți trebuie?» «Nu știu, dar îți voi spune», am răspuns, căci nu puteam crede că Dumnezeu a dat o revelație care nu poate fi înțeleasă. Atunci m-am hotărât să-mi studiez Biblia, crezând că pot afla care este înțelesul voit de Duhul Sfânt. Dar de îndată ce am luat această hotărâre, mi-a venit gândul: «Presupune că găsești un pasaj pe care nu-l poți înțelege; ce vei face?» Atunci mi-a venit în minte acest mod de a studia Biblia: voi lua cuvintele unor astfel de pasaje și le voi urmări prin întreaga Biblie, ca să le aflu în felul acesta înțelesul. Aveam Concordanța lui Cruden, pe care o socotesc cea mai bună din lume; așa că am luat-o pe aceea și Biblia mea, m-am așezat la birou și n-am mai citit nimic altceva, decât puțin din ziare, fiindcă eram hotărât să știu ce înseamnă Biblia mea. Apollos Hale, The Second Advent Manual, 65.

Miller’s jewels were not simply recognized by his method of study, but also by direct revelation from God.

Nestematele lui Miller nu au fost pur și simplu recunoscute prin metoda sa de studiu, ci și prin revelație directă de la Dumnezeu.

> “God sent His angel to move upon the heart of a farmer who had not believed the Bible, to lead him to search the prophecies. Angels of God repeatedly visited that chosen one, to guide his mind and open to his understanding prophecies which had ever been dark to God’s people. The commencement of the chain of truth was given to him, and he was led on to search for link after link, until he looked with wonder and admiration upon the Word of God. He saw there a perfect chain of truth. That Word which he had regarded as uninspired now opened before his vision in its beauty and glory. He saw that one portion of Scripture explains another, and when one passage was closed to his understanding, he found in another part of the Word that which explained it. He regarded the sacred Word of God with joy and with the deepest respect and awe.” Early Writings, 230.

> Dumnezeu a trimis pe îngerul Său să lucreze asupra inimii unui fermier care nu crezuse în Biblie, ca să-l conducă la cercetarea profețiilor. Îngerii lui Dumnezeu l-au vizitat în repetate rânduri pe acel ales, pentru a-i călăuzi mintea și a-i deschide înțelegerea asupra profețiilor care fuseseră întotdeauna întunecate pentru poporul lui Dumnezeu. Începutul lanțului adevărului i-a fost dat și a fost călăuzit să caute verigă după verigă, până când a privit cu uimire și admirație la Cuvântul lui Dumnezeu. A văzut acolo un lanț desăvârșit al adevărului. Acel Cuvânt pe care îl socotise neinspirat i s-a deschis acum înaintea vederii sale în frumusețea și slava sa. A văzut că o parte a Scripturii o explică pe alta, iar când un pasaj îi era închis înțelegerii, găsea în altă parte a Cuvântului ceea ce îl explica. El a privit Cuvântul sacru al lui Dumnezeu cu bucurie și cu cea mai adâncă reverență și teamă sfântă. Scrieri timpurii, 230.

When Sister White states that “God sent His angel” to Miller, it is identifying that Gabriel was the angel sent to Miller, for “His angel,” is a term assigned to Gabriel.

Când Sora White afirmă că „Dumnezeu Și-a trimis îngerul” către Miller, se indică faptul că Gabriel a fost îngerul trimis către Miller, căci „îngerul Său” este un termen atribuit lui Gabriel.

> “The words of the angel, ‘I am Gabriel, that stand in the presence of God,’ show that he holds a position of high honor in the heavenly courts. When he came with a message to Daniel, he said, ‘There is none that holdeth with me in these things, but Michael [Christ] your Prince.’ Daniel 10:21. Of Gabriel the Saviour speaks in the Revelation, saying that ‘He sent and signified it by His angel unto His servant John.’ Revelation 1:1.” The Desire of Ages, 99.

> Cuvintele îngerului: «Eu sunt Gabriel, care stau înaintea lui Dumnezeu», arată că el deține o poziție de mare cinste în curțile cerești. Când a venit cu un mesaj la Daniel, a spus: «Nu este nimeni care să-mi stea alături în aceste lucruri, afară de Mihail [Hristos], Voievodul vostru.» Daniel 10:21. Despre Gabriel vorbește Mântuitorul în Apocalipsă, spunând că «El a trimis și a făcut-o cunoscută prin îngerul Său robului Său Ioan.» Apocalipsa 1:1. Dorul veacurilor, 99.

Gabriel and the other angels were sent to guide Miller’s mind and “open to his understanding prophecies which had ever been dark to God’s people.” His message was not simply developed through his method of study, but also by divine revelation. The very method he employed to study the Bible had come into his mind. When God brings truth to our mind, it is divine revelation as opposed to arriving at truth through the process of rightly dividing the Bible. Miller did both, but divine revelation had to be part of how Miller came to understand the subject of “the daily.”

Gabriel și ceilalți îngeri au fost trimiși să-i călăuzească mintea lui Miller și „să-i deschidă înțelegerea asupra profețiilor care fuseseră întotdeauna întunecate pentru poporul lui Dumnezeu”. Mesajul lui nu a fost pur și simplu dezvoltat prin metoda sa de studiu, ci și prin revelație divină. Însăși metoda pe care a folosit-o pentru a studia Biblia îi venise în minte. Când Dumnezeu aduce adevărul în mintea noastră, aceasta este revelație divină, spre deosebire de ajungerea la adevăr prin procesul de a împărți drept Scriptura. Miller a procedat în ambele feluri, dar revelația divină trebuia să facă parte din modul în care Miller a ajuns să înțeleagă subiectul „necurmatul”.

Miller would not have recognized the gender oscillation of Daniel chapter eight, verses nine through twelve, for all he had was the Bible and a concordance that is void of any information concerning the biblical languages. He would not have seen the distinction between “sur” and “rum” which are both translated as “take away.” He would not have seen the distinction between “miqdash” and “qodesh” which are both translated as “sanctuary.”

Miller nu ar fi recunoscut oscilația de gen din Daniel, capitolul opt, versetele 9–12, căci tot ce avea era Biblia și o concordanță lipsită de orice informații privitoare la limbile biblice. Nu ar fi văzut distincția dintre „sur” și „rum”, ambele traduse prin „a îndepărta”. Nu ar fi văzut distincția dintre „miqdash” și „qodesh”, ambele traduse prin „sanctuar”.

He would not have seen the truth of the word “tamid” that is found one hundred and four times in the Bible. The truth he could not have seen (which is also the truth that he did see), was that of the one hundred and four times that the Hebrew word “tamid” is used in the Bible, only in the book of Daniel is the Hebrew word “tamid” used as a noun. “Tamid” is the Hebrew word that means “continual”, and is translated as “the daily” in the book of Daniel.

El nu ar fi văzut adevărul despre cuvântul "tamid", care apare de o sută patru ori în Biblie. Adevărul pe care nu ar fi putut să-l vadă (care este, de asemenea, adevărul pe care l-a văzut) era că, dintre cele o sută patru ocurențe ale cuvântului ebraic "tamid" în Biblie, numai în cartea lui Daniel cuvântul ebraic "tamid" este folosit ca substantiv. "Tamid" este cuvântul ebraic care înseamnă "continuu" și este tradus prin "the daily" în cartea lui Daniel.

Only in the book of Daniel is the word used as a noun, and the other ninety-nine times it is used as an adverb. For this reason, when the translators of the King James Bible were confronted with Daniel using the word five times as a noun, when all the other writers of the Bible used the word ninety-nine times as an adverb, they were forced by the weight of evidence to correct Daniel’s use of the word as a noun. In order to correct Daniel, they added the word “sacrifice” to the Word, and thus turned a noun into an adverb. And then in order to correct the translators, Ellen White was inspired to record that she, “saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry.”

Numai în cartea lui Daniel cuvântul este folosit ca substantiv, iar în celelalte nouăzeci și nouă de ori este folosit ca adverb. Din acest motiv, când traducătorii versiunii King James a Bibliei s-au confruntat cu faptul că Daniel folosește cuvântul de cinci ori ca substantiv, în timp ce toți ceilalți scriitori ai Bibliei au folosit cuvântul de nouăzeci și nouă de ori ca adverb, au fost constrânși de greutatea dovezilor să corecteze folosirea cuvântului ca substantiv de către Daniel. Pentru a-l corecta pe Daniel, au adăugat cuvântul 'sacrifice' la Cuvânt, și astfel au transformat un substantiv într-un adverb. Iar apoi, pentru a-i corecta pe traducători, Ellen White a fost inspirată să consemneze că ea "a văzut, în legătură cu 'Daily', că cuvântul 'sacrifice' a fost adăugat de înțelepciunea omenească și nu aparține textului; și că Domnul a dat înțelegerea corectă a acestuia celor care au dat strigătul orei judecății".

Miller, by his own testimony, was seeking to understand “the daily,” which he ultimately did in 2 Thessalonians. But also, by his own testimony, when seeking to understand a word, he would consider every place the word was used, and the word is used ninety-nine other times in the Bible. Yet his testimony of “the daily,” is that he found it nowhere but in the book of Daniel, when he stated, “I read on, and could find no other case in which it [the daily] was found, but in Daniel.” Miller was led to the jewels not alone by his method of study, but also by divine revelation that was given to him through the ministry of angels.

Miller, după propria sa mărturie, căuta să înțeleagă „necurmatul”, pe care, în cele din urmă, l-a înțeles din 2 Tesaloniceni. Însă, tot după propria sa mărturie, atunci când căuta să înțeleagă un cuvânt, lua în considerare toate locurile unde era folosit acel cuvânt, iar cuvântul este folosit de încă nouăzeci și nouă de ori în Biblie. Totuși, mărturia lui despre „necurmatul” este că nu l-a găsit nicăieri decât în cartea lui Daniel, când a afirmat: „Am citit mai departe și n-am putut găsi niciun alt caz în care [necurmatul] să fie găsit, decât în Daniel.” Miller a fost condus la nestemate nu numai prin metoda sa de studiu, ci și prin revelația divină care i-a fost dată prin slujirea îngerilor.

This is why his understanding of “the daily,” was correct, but limited. He could not recognize that of the five times “the daily” is referenced in the book of Daniel, that one of the three times “the daily” is “taken away,” represented a different meaning than the other two times. One time “the daily” is used with the Hebrew word “rum” and the other two times it is used with the Hebrew word “sur”. Both words are translated as take away, but “rum” in Daniel chapter eight, verse eleven means “to lift up and exalt”, and in chapter eleven, verse thirty-one, and chapter twelve, verse eleven, the word “sur” means “to remove”.

De aceea, înțelegerea lui cu privire la „necurmatul” era corectă, dar limitată. El nu a putut recunoaște că, dintre cele cinci dăți când „necurmatul” este menționat în cartea lui Daniel, una dintre cele trei dăți când „necurmatul” este „luat” avea un sens diferit de celelalte două. O dată, „necurmatul” este asociat cu cuvântul ebraic „rum”, iar de celelalte două ori este asociat cu cuvântul ebraic „sur”. Ambele cuvinte sunt traduse prin „a lua”, dar „rum”, în Daniel capitolul opt, versetul unsprezece, înseamnă „a ridica și a exalta”, iar în capitolul unsprezece, versetul treizeci și unu, și în capitolul doisprezece, versetul unsprezece, cuvântul „sur” înseamnă „a înlătura”.

The theologians that eat and drink the Babylonian diet, argue that whether you remove a thing or whenever you lift up a thing, they both represent a type of removal, so both words are to be understood as possessing the same meaning. They argue that the three times “the daily,” is “taken away” always means to remove, and in doing so, they identify that Daniel was careless in his choice of words. They do not openly say that, but by inference they teach that Daniel should have used the word “sur” in all three occurrences, for according to the theologians he supposedly meant the same thing each time “the daily” was “taken away.”

Teologii care mănâncă și beau după dieta babiloniană susțin că, fie că îndepărtezi un lucru, fie că îl ridici, ambele reprezintă un tip de înlăturare, astfel încât ambele cuvinte trebuie înțelese ca având același sens. Ei susțin că în toate cele trei dăți când „the daily” este „înlăturat”, aceasta înseamnă întotdeauna a înlătura și, procedând astfel, sugerează că Daniel a fost neglijent în alegerea cuvintelor. Nu afirmă deschis aceasta, dar prin implicație învață că Daniel ar fi trebuit să folosească cuvântul „sur” în toate cele trei ocurențe, căci, potrivit teologilor, el ar fi intenționat același lucru de fiecare dată când „the daily” a fost „înlăturat”.

They do the same thing with the words “miqdash” and “qodesh” which are both translated as “sanctuary,” in verses eleven through fourteen of chapter eight. In each reference of “sanctuary” in those four verses, they insist they all represent God’s sanctuary. By inference again, Daniel should have simply used “qodesh” in all three references, and not used “miqdash” in verse eleven. Miller would not have recognized the distinction between those words, but the modern theologians do, and when they do, they insist that no distinction should be acknowledged. Yet Miller, who did not recognize the distinctions between the words, came to the opposite understanding of the modern theologians.

Ei fac același lucru cu cuvintele „miqdash” și „qodesh”, ambele traduse prin „sanctuar”, în versetele unsprezece până la paisprezece din capitolul opt. În fiecare apariție a termenului „sanctuar” din acele patru versete, ei insistă că toate reprezintă sanctuarul lui Dumnezeu. Din nou, prin inferență, Daniel ar fi trebuit pur și simplu să folosească „qodesh” în toate cele trei referințe și să nu folosească „miqdash” în versetul unsprezece. Miller nu a recunoscut deosebirea dintre acele cuvinte, dar teologii moderni o recunosc și, când o fac, insistă că nicio deosebire nu trebuie recunoscută. Totuși, Miller, care nu a recunoscut deosebirile dintre cuvinte, a ajuns la o înțelegere opusă celei a teologilor moderni.

The reality is that Daniel was an extremely careful writer, who knew the Hebrew language and was judged as ten times smarter than all the other wise men of Babylon who were very smart men in their society in their own right. If anyone knew the proper usage of the Hebrew language, and how it was to be correctly represented in that particular history, it was Daniel. If Daniel employed different words, it was because they were meant to convey different meanings, which he purposely sought to represent. When Daniel’s distinct use of the words that are translated as “sanctuary” or as “take away” are acknowledged, they uphold Miller’s understanding of “the daily,” which was recognized by Miller in the very passage where Paul identifies that those who hate truth are destined to receive strong delusion.

Realitatea este că Daniel a fost un scriitor deosebit de riguros, care cunoștea limba ebraică și a fost socotit de zece ori mai înțelept decât toți ceilalți înțelepți ai Babilonului, care, prin ei înșiși, erau oameni foarte înțelepți în societatea lor. Dacă cineva știa întrebuințarea corectă a limbii ebraice și modul în care ea trebuia redată în chip corect în istoria respectivă, acela era Daniel. Dacă Daniel a întrebuințat cuvinte diferite, aceasta a fost pentru că ele erau menite să transmită sensuri diferite, pe care el a urmărit în mod deliberat să le redea. Când se recunoaște folosirea distinctă de către Daniel a cuvintelor care sunt traduse prin „sanctuar” sau prin „a înlătura”, aceasta susține înțelegerea lui Miller despre „the daily”, pe care el a recunoscut-o chiar în pasajul în care Pavel arată că cei care urăsc adevărul sunt meniți să primească o puternică amăgire.

Those who hate the truth and believe the lie which produces strong delusion, are also represented as the drunkards of Ephraim, who are represented in two classes. One class is the learned leadership and the other class is the unlearned laity who will only hear what the learned teach them. They are those who hide beneath lies, and who make a covenant with death. They are those whose soul is lifted up in Habakkuk two, and they are the foolish virgins of Matthew twenty-five. They are those who reject the foundational truths of Miller’s dream, which shine ten times brighter at the end (representing the tenth and final test for modern Israel), as typified by the tenth and final test for ancient Israel.

Cei care urăsc adevărul și cred minciuna care produce o rătăcire puternică sunt, de asemenea, reprezentați drept bețivii lui Efraim, împărțiți în două clase. O clasă este conducerea învățată, iar cealaltă este laicatul neînvățat, care nu va auzi decât ceea ce îi învață cei învățați. Ei sunt aceia care se ascund sub minciuni și care încheie un legământ cu moartea. Ei sunt aceia al căror suflet se îngâmfă în Habacuc doi, și sunt fecioarele neînțelepte din Matei douăzeci și cinci. Ei sunt aceia care resping adevărurile fundamentale ale visului lui Miller, care strălucesc de zece ori mai strălucitor la sfârșit (reprezentând al zecelea și ultimul test pentru Israelul modern), așa cum este tipificat de al zecelea și ultimul test pentru Israelul antic.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> And the Lord said unto Moses, How long will this people provoke me? and how long will it be ere they believe me, for all the signs which I have shewed among them? I will smite them with the pestilence, and disinherit them, and will make of thee a greater nation and mightier than they. And Moses said unto the Lord, Then the Egyptians shall hear it, (for thou broughtest up this people in thy might from among them) And they will tell it to the inhabitants of this land: for they have heard that thou Lord art among this people, that thou Lord art seen face to face, and that thy cloud standeth over them, and that thou goest before them, by day time in a pillar of a cloud, and in a pillar of fire by night. Now if thou shalt kill all this people as one man, then the nations which have heard the fame of thee will speak, saying, Because the Lord was not able to bring this people into the land which he sware unto them, therefore he hath slain them in the wilderness. And now, I beseech thee, let the power of my Lord be great, according as thou hast spoken, saying, The Lord is longsuffering, and of great mercy, forgiving iniquity and transgression, and by no means clearing the guilty, visiting the iniquity of the fathers upon the children unto the third and fourth generation. Pardon, I beseech thee, the iniquity of this people according unto the greatness of thy mercy, and as thou hast forgiven this people, from Egypt even until now. And the Lord said, I have pardoned according to thy word: But as truly as I live, all the earth shall be filled with the glory of the Lord. Because all those men which have seen my glory, and my miracles, which I did in Egypt and in the wilderness, and have tempted me now these ten times, and have not hearkened to my voice; Surely they shall not see the land which I sware unto their fathers, neither shall any of them that provoked me see it: But my servant Caleb, because he had another spirit with him, and hath followed me fully, him will I bring into the land whereinto he went; and his seed shall possess it. Numbers 14:11–24.

> Și Domnul a zis lui Moise: Până când Mă va întărâta poporul acesta? și până când nu vor crede în Mine, cu toate semnele pe care le-am arătat în mijlocul lor? Îi voi lovi cu ciuma și îi voi dezmoșteni și voi face din tine un neam mai mare și mai puternic decât ei. Și Moise a zis Domnului: Atunci egiptenii vor auzi lucrul acesta (căci Tu ai scos poporul acesta prin puterea Ta din mijlocul lor) și îl vor spune locuitorilor acestei țări: căci au auzit că Tu, Doamne, ești în mijlocul acestui popor, că Tu, Doamne, ești văzut față în față, și că norul Tău stă deasupra lor, și că Tu mergi înaintea lor, ziua într-un stâlp de nor, iar noaptea într-un stâlp de foc. Acum, dacă vei ucide tot acest popor ca pe un singur om, atunci neamurile care au auzit faima Ta vor vorbi, zicând: Pentru că Domnul n-a putut să aducă poporul acesta în țara pe care a jurat că le-o va da, de aceea i-a ucis în pustiu. Și acum, Te rog, să se arate mare puterea Domnului meu, după cum ai spus, zicând: Domnul este îndelung răbdător și bogat în îndurare, iertând nelegiuirea și călcarea legii, dar nicidecum nu-l socotește nevinovat pe cel vinovat, pedepsind nelegiuirea părinților în copii până la al treilea și al patrulea neam. Iartă, Te rog, nelegiuirea acestui popor după mărimea îndurării Tale și după cum ai iertat acest popor, din Egipt și până acum. Și Domnul a zis: Am iertat după cuvântul tău; dar, viu sunt Eu, tot pământul se va umple de slava Domnului. Fiindcă toți acei bărbați care au văzut slava Mea și minunile Mele pe care le-am făcut în Egipt și în pustiu și M-au ispitit acum de zece ori și n-au ascultat de glasul Meu, negreșit nu vor vedea țara pe care am jurat-o părinților lor; niciunul dintre cei ce M-au întărâtat nu o va vedea. Dar robul Meu Caleb, pentru că a avut în el un alt duh și M-a urmat pe deplin, pe el îl voi aduce în țara în care a intrat, iar sămânța lui o va stăpâni. Numeri 14:11-24.

Back to Articles