Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Twenty

Cartea lui Daniel - Numărul o sută douăzeci

Unveiling the Prophetic Signs: Understanding the Fulfillment of Biblical Prophecies

Dezvăluirea semnelor profetice: înțelegerea împlinirii profețiilor biblice

Author

Jeff Pippenger

Published

March 6, 2024

Formats

PDF
Word

The fulfillment of the signs represented by the sun, moon, and stars have been amply addressed by the historians, the pioneers of Adventism and through the writings of Sister White. Some of the signs Jesus addressed are not as familiar as others. Few recognize that the “distress of nations” upon the “earth,” had a specific fulfillment. They are not clear about what the symbol of the shaking of the “powers of heaven,” as opposed to the shaking the powers of earth represent. And few Laodicean Adventist understand that the “coming” of “the Son of man coming in a cloud” was fulfilled in Millerite history.

Împlinirea semnelor reprezentate de soare, lună și stele a fost tratată pe larg de istorici și de pionierii Adventismului, precum și în scrierile Sorei White. Unele dintre semnele la care S-a referit Isus nu sunt la fel de cunoscute ca altele. Puțini recunosc că „strâmtorarea neamurilor” de pe „pământ” a avut o împlinire specifică. Nu le este limpede ce reprezintă simbolul zguduirii „puterilor cerului”, în opoziție cu zguduirea puterilor pământului. Și puțini adventiști laodicieni înțeleg că „venirea” a „Fiului omului venind pe un nor” a fost împlinită în istoria millerită.

> “The exact day and hour of Christ’s coming have not been revealed. The Saviour told his disciples that he himself could not make known the hour of his second appearing. But he mentioned certain events by which they might know when his coming was near. ‘There shall be signs,’ he said, ‘in the sun, and in the moon, and in the stars.’ ‘The sun shall be darkened, and the moon shall not give her light, and the stars of heaven shall fall.’ Upon the earth, he said, there shall be ‘distress of nations, with perplexity; the sea and the waves roaring; men’s hearts failing them for fear, and for looking after those things which are coming on the earth.’

> Ziua și ceasul exacte ale venirii lui Hristos nu au fost descoperite. Mântuitorul le-a spus ucenicilor Săi că El Însuși nu putea face cunoscut ceasul celei de-a doua arătări a Sa. Dar El a menționat anumite evenimente prin care ei ar putea ști când venirea Sa este aproape. „Vor fi semne”, a spus El, „în soare, în lună și în stele.” „Soarele se va întuneca, iar luna nu-și va da lumina, iar stelele cerului vor cădea.” „Pe pământ”, a spus El, „va fi strâmtorare între neamuri, cu nedumerire; marea și valurile vuind; oamenilor le va lăsa inima de frică și de așteptarea lucrurilor care au să vină asupra pământului.”

> “‘And they shall see the Son of man coming in the clouds of heaven with power and great glory. And he shall send his angels with a great sound of a trumpet, and they shall gather together his elect from the four winds, from one end of heaven to the other.’

> Și vor vedea pe Fiul omului venind pe norii cerului cu putere și cu mare slavă. El va trimite pe îngerii Săi cu un sunet puternic de trâmbiță, iar ei vor aduna laolaltă pe aleșii Săi din cele patru vânturi, de la un capăt al cerului până la celălalt.

> “The signs in the sun, moon, and stars have been fulfilled. Since that time earthquakes, tempests, tidal waves, pestilence, and famine have multiplied. The most awful destructions, by fire and flood, are following one another in quick succession. The terrible disasters that are taking place from week to week speak to us in earnest tones of warning, declaring that the end is near, that something great and decisive will soon of necessity take place.

> Semnele în soare, în lună și în stele s-au împlinit. De atunci, cutremurele, furtunile, valurile de maree, molimele și foametea s-au înmulțit. Cele mai cumplite distrugeri, prin foc și inundații, se succed cu repeziciune. Îngrozitoarele dezastre care se petrec de la o săptămână la alta ne vorbesc în tonuri grave de avertizare, declarând că sfârșitul este aproape, că în curând, în mod necesar, va avea loc ceva mare și decisiv.

> “Probationary time will not continue much longer. Now God is withdrawing his restraining hand from the earth. Long has he been speaking to men and women through the agency of his Holy Spirit; but they have not heeded the call. Now he is speaking to his people, and to the world, by his judgments. The time of these judgments is a time of mercy for those who have not yet had opportunity to learn what is truth. Tenderly will the Lord look upon them. His heart of mercy is touched; his hand is still stretched out to save. Large numbers will be admitted to the fold of safety who in these last days will hear the truth for the first time.” Review and Herald, November 22, 1906.

> Timpul de probă nu va mai continua multă vreme. Acum Dumnezeu Își retrage mâna Sa stăvilitoare de pe pământ. De multă vreme El le vorbește bărbaților și femeilor prin lucrarea Duhului Său Sfânt; dar ei nu au luat aminte la chemare. Acum El vorbește poporului Său și lumii prin judecățile Sale. Vremea acestor judecăți este un timp de îndurare pentru aceia care încă nu au avut ocazia să învețe ce este adevărul. Cu blândețe îi va privi Domnul. Inima Sa plină de îndurare este mișcată; mâna Sa este încă întinsă ca să mântuiască. Mulți, care în aceste zile din urmă vor auzi pentru prima dată adevărul, vor fi primiți în staulul siguranței. Review and Herald, 22 noiembrie 1906.

The Millerite history is repeated to the very letter in the last days. The “signs” that marked the arrival and history of the first angel, typify “signs” that mark the arrival and history of the third angel. All the sacred reformatory movements parallel the movement of the third angel in the last days.

Istoria millerită se repetă ad litteram în zilele din urmă. „Semnele” care au marcat venirea și istoria primului înger tipifică „semnele” care marchează venirea și istoria celui de-al treilea înger. Toate mișcările sacre reformatoare sunt paralele cu mișcarea celui de-al treilea înger în zilele din urmă.

> “The work of God in the earth presents, from age to age, a striking similarity in every great reformation or religious movement. The principles of God’s dealing with men are ever the same. The important movements of the present have their parallel in those of the past, and the experience of the church in former ages has lessons of great value for our own time.” The Great Controversy, 343.

> Lucrarea lui Dumnezeu pe pământ prezintă, din veac în veac, o asemănare izbitoare în fiecare mare reformă sau mișcare religioasă. Principiile modului în care Dumnezeu lucrează cu oamenii sunt întotdeauna aceleași. Mișcările importante ale prezentului au corespondențe în cele ale trecutului, iar experiența bisericii din veacurile trecute are lecții de mare valoare pentru vremea noastră. The Great Controversy, 343.

The history represented by the mighty angel of Revelation eighteen, is the third angel, and the history represented by the third angel runs parallel to the history of the first and second angels of Millerite history.

Istoria reprezentată de îngerul puternic din Apocalipsa, capitolul optsprezece, este cea a îngerului al treilea, iar istoria reprezentată de îngerul al treilea se desfășoară în paralel cu istoria primului și a celui de-al doilea înger din istoria milerită.

> “God has given the messages of Revelation 14 their place in the line of prophecy, and their work is not to cease till the close of this earth’s history. The first and second angel’s messages are still truth for this time, and are to run parallel with this which follows. The third angel proclaims his warning with a loud voice. ‘After these things,’ said John, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power, and the earth was lightened with his glory.’ In this illumination, the light of all the three messages is combined.” The 1888 Materials, 803, 804.

> Dumnezeu a dat soliilor din Apocalipsa 14 locul lor în linia profeției, iar lucrarea lor nu trebuie să înceteze până la încheierea istoriei acestui pământ. Soliile primului și celui de-al doilea înger rămân adevăr pentru acest timp și trebuie să se desfășoare în paralel cu cea care urmează. Al treilea înger își proclamă avertizarea cu glas tare. „După aceste lucruri,” a zis Ioan, „am văzut un alt înger coborând din cer, având mare putere, și pământul a fost luminat de slava lui.” În această iluminare, lumina tuturor celor trei solii se îmbină. Materialele din 1888, 803, 804.

The work of the first and second angels, which is paralleled by the work of the third angel, is also illustrated in the parable of the ten virgins.

Lucrarea primului și a celui de-al doilea înger, care este pusă în paralel cu lucrarea celui de-al treilea înger, este ilustrată și în pilda celor zece fecioare.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> Mi se indică adesea pilda celor zece fecioare, dintre care cinci erau înțelepte, iar cinci nechibzuite. Această pildă a fost și va fi împlinită întocmai, după literă, căci are o aplicare specială pentru timpul acesta și, asemenea soliei îngerului al treilea, a fost împlinită și va continua să fie adevăr prezent până la încheierea timpului. Review and Herald, 19 august 1890.

The history represented in Revelation chapter ten of the Book of revelation is represented as the seven thunders, and the seven thunders represent the events which took place during the history of the Millerites, which was the history of the first and second angels’ messages. The seven thunders also represent “future events” that occur in the last days, and they are fulfilled in the same “order” as they were in the history of the Millerites.

Istoria prezentată în capitolul al zecelea al Cărții Apocalipsei este redată prin cele șapte tunete, iar cele șapte tunete reprezintă evenimentele care au avut loc în istoria milleriților, care a fost istoria soliilor primului și celui de-al doilea înger. Cele șapte tunete reprezintă, de asemenea, „evenimente viitoare” care au loc în zilele de pe urmă și se împlinesc în aceeași „ordine” în care s-au împlinit în istoria milleriților.

> “The special light given to John which was expressed in the seven thunders was a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages. …

> Lumina deosebită dată lui Ioan, exprimată în cele șapte tunete, a constituit o schițare a evenimentelor care aveau să se petreacă sub soliile primului și ale celui de-al doilea înger. ...

> “After these seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’ These relate to future events which will be disclosed in their order.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> După ce cele șapte tunete și-au rostit glasurile, porunca îi este dată lui Ioan, ca lui Daniel, cu privire la cărțicică: „Pecetluiește lucrurile pe care le-au rostit cele șapte tunete.” Acestea se referă la evenimente viitoare care vor fi descoperite în ordinea lor. Comentariul biblic adventist de ziua a șaptea, volumul 7, 971.

All the reform movements parallel one another, and they are to be brought together “line upon line,” in order to illustrate the final reformatory movement of the one hundred and forty-four thousand. The parable of the ten virgins illustrates the internal experience of God’s people in the Millerite movement and the movement of the one hundred and forty-four thousand.

Toate mișcările de reformă sunt paralele unele cu altele și trebuie aduse împreună „rând după rând”, pentru a ilustra mișcarea reformatoare finală a celor o sută patruzeci și patru de mii. Pilda celor zece fecioare ilustrează experiența lăuntrică a poporului lui Dumnezeu în mișcarea millerită și în mișcarea celor o sută patruzeci și patru de mii.

> “The parable of the ten virgins of Matthew 25 also illustrates the experience of the Adventist people.” The Great Controversy, 393.

> "Pilda celor zece fecioare din Matei 25 ilustrează, de asemenea, experiența poporului adventist." Tragedia veacurilor, 393.

The work and message of both the Millerites and the one hundred and forty-four thousand is represented by the three angels of Revelation fourteen.

Lucrarea și solia atât ale mileriților, cât și ale celor o sută patruzeci și patru de mii sunt reprezentate de cei trei îngeri din Apocalipsa, capitolul paisprezece.

> “I have had precious opportunities to obtain an experience. I have had an experience in the first, second, and third angels’ messages. The angels are represented as flying in the midst of heaven, proclaiming to the world a message of warning, and having a direct bearing upon the people living in the last days of this earth’s history. No one hears the voice of these angels, for they are a symbol to represent the people of God who are working in harmony with the universe of heaven. Men and women, enlightened by the Spirit of God, and sanctified through the truth, proclaim the three messages in their order.” Life Sketches, 429.

> Am avut prețioase ocazii de a dobândi experiență. Am avut experiență în legătură cu solia primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger. Îngerii sunt reprezentați ca zburând prin mijlocul cerului, proclamând lumii un mesaj de avertizare și având o legătură directă cu oamenii care trăiesc în zilele de pe urmă ale istoriei acestui pământ. Nimeni nu aude vocea acestor îngeri, căci ei sunt un simbol menit să reprezinte poporul lui Dumnezeu care lucrează în armonie cu universul ceresc. Bărbați și femei, luminați de Duhul lui Dumnezeu și sfințiți prin adevăr, proclamă, în ordinea lor, cele trei solii. Schițe de viață, 429.

The prophetic events represented in Revelation chapter ten, are represented by the seven thunders. Those events mark where the divine is joined with the human. The “signs” that were identified by Christ in Matthew chapter twenty-four, Mark thirteen and Luke twenty-one represent the “signs” that ushered in the Millerite movement and represent a parallel testimony to the movement of the one hundred and forty-four thousand. The one hundred and forty-four thousand do not taste of death as represented by Enoch and Elijah. September 11, 2001, the “sign” that Christ identified as marking the arrival of the final generation of earth’s history, is identified in Luke chapter twenty-one. To be among that group that has been represented by Enoch and Elijah, who are called the one hundred and forty-four thousand requires that the “sign” and all that it represents is recognized.

Evenimentele profetice prezentate în Apocalipsa, capitolul zece, sunt reprezentate de cele șapte tunete. Acele evenimente marchează punctul în care divinul se unește cu umanul. „Semnele” identificate de Hristos în Matei, capitolul douăzeci și patru, Marcu, capitolul treisprezece, și Luca, capitolul douăzeci și unu, reprezintă „semnele” care au inaugurat mișcarea millerită și constituie o mărturie paralelă cu privire la mișcarea celor o sută patruzeci și patru de mii. Cei o sută patruzeci și patru de mii nu gustă moartea, după cum este reprezentat prin Enoh și Ilie. 11 septembrie 2001, „semnul” pe care Hristos l-a identificat ca marcând sosirea ultimei generații din istoria pământului, este identificat în Luca, capitolul douăzeci și unu. A fi în rândul grupului reprezentat prin Enoh și Ilie, numit „cei o sută patruzeci și patru de mii”, presupune recunoașterea „semnului” și a tot ceea ce el reprezintă.

After Jesus led His disciples down through the history of the “signs” which ushered in the Millerite movement He then repeated and enlarged His historical testimony, by including a parable that represented the same history.

După ce Isus i-a condus pe ucenicii Săi de-a lungul istoriei „semnelor” care au inaugurat mișcarea millerită, El a repetat apoi și a extins mărturia Sa istorică, incluzând o parabolă care reprezenta aceeași istorie.

> And he spake to them a parable; Behold the fig tree, and all the trees; When they now shoot forth, ye see and know of your own selves that summer is now nigh at hand. So likewise ye, when ye see these things come to pass, know ye that the kingdom of God is nigh at hand. Verily I say unto you, This generation shall not pass away, till all be fulfilled. Heaven and earth shall pass away: but my words shall not pass away. Luke 21:29–33.

> Și le-a spus o pildă: Iată smochinul și toți copacii: când înfrunzesc, vedeți și știți de la voi înșivă că vara este acum aproape. Tot așa și voi, când veți vedea întâmplându-se aceste lucruri, să știți că Împărăția lui Dumnezeu este aproape. Adevărat vă spun: neamul acesta nu va trece până când toate se vor împlini. Cerul și pământul vor trece, dar cuvintele Mele nu vor trece. Luca 21:29-33.

Jesus begins the parable by identifying a distinction between “the fig tree,” in the singular, and “all the trees.” The “fig tree,” is the covenant people, who in the last days is Laodicean Adventism, who profess to be the remnant people of God. The other “trees” were the Gentiles.

Isus începe parabolă identificând o distincție între „smochinul”, la singular, și „toți copacii”. „Smochinul” este poporul legământului, care, în zilele de pe urmă, este adventismul laodicean, care mărturisește că este rămășița poporului lui Dumnezeu. Ceilalți „copaci” erau neamurile.

> “Mark the cursing of the fig tree, representing the Jewish nation, covered with leaves of profession, but no fruit to be found thereon. The curse is pronounced upon the fig tree, which represents the moral, thinking, living agent, cursed of God, living as were the Jews for forty years after this event, yet dead. Mark, the other trees, representing the Gentiles, were not covered. They were leafless, making no pretension to having a knowledge of God. Their time of fruit-leaving was not yet.” Special Testimonies for Ministers and Workers, number 7, 59–61.

> Luați aminte la blestemarea smochinului, care reprezintă națiunea iudaică, acoperită cu frunzele mărturisirii de credință, dar pe el nu se găsea niciun rod. Blestemul este rostit asupra smochinului, care reprezintă agentul moral, cugetător, viu, blestemat de Dumnezeu, trăind, așa cum au trăit iudeii timp de patruzeci de ani după acest eveniment, și totuși mort. Luați aminte: ceilalți arbori, reprezentând Neamurile, nu erau acoperiți. Ei erau fără frunze, nepretinzând că au cunoașterea lui Dumnezeu. Timpul lor de a lăsa rod încă nu venise. Mărturii speciale pentru pastori și lucrători, numărul 7, 59-61.

Laodicean Adventism in the last days is cursed, for though it professes to be the remnant people of God, its profession is fruitless. Jesus is making two interconnected, but different points in the passage. He is identifying the distinction between the professed people of God and the Gentiles, who do not profess to uphold the law of God, or possess the Spirit of Prophecy which are the characteristics of the remnant of the last days, which Laodicean Adventism professes to uphold. The leaves in the last days represent the claimed profession to be the remnant identified by John in the book of Revelation.

Adventismul laodicean din zilele din urmă este blestemat, căci, deși se declară a fi rămășița poporului lui Dumnezeu, mărturisirea sa este neroditoare. Isus formulează în pasaj două puncte interconectate, dar distincte. El identifică deosebirea dintre cei ce se declară poporul lui Dumnezeu și Neamurile, care nu pretind că susțin Legea lui Dumnezeu și nici că posedă Duhul Profeției, acestea constituind trăsăturile rămășiței din zilele din urmă, pe care Adventismul laodicean pretinde că le susține. Frunzele din zilele din urmă reprezintă pretenția de a fi rămășița identificată de Ioan în cartea Apocalipsei.

> “The Gentile world was represented by the leafless, fruitless fig trees. The Gentiles were destitute, as were the Jews, of godliness, but they had not claimed to be in favor with God. They made no boast of exalted spirituality. They were blind in every sense to the ways and works of God, With them the time for figs was not yet. They were still looking forward to a day which would bring them light and hope.” Signs of the Times, February 15, 1899.

> „Lumea neamurilor era reprezentată de smochini desfrunziți și neroditori. Neamurile erau lipsite, așa cum erau și iudeii, de evlavie, dar nu pretindeau că se bucură de favoarea lui Dumnezeu. Nu se lăudau cu o spiritualitate înaltă. În toate privințele erau orbi față de căile și lucrările lui Dumnezeu. Pentru ei vremea smochinelor încă nu sosise. Încă așteptau o zi care avea să le aducă lumină și nădejde.” Signs of the Times, 15 februarie 1899.

The distinction between the fig tree and the other trees was given one other distinction by Christ. The time for the trees to bud out for the figs, was different than the time for the Gentiles trees to bud out. In the last days “two distinct calls are given to the churches,” and the first voice from the angel of Revelation chapter eighteen, identifies the time when the budding-out for the one hundred and forty-four thousand was to occur. The “second voice” of Revelation eighteen, represents when the other trees were to bud out.

Hristos a adăugat încă o distincție la deosebirea dintre smochin și ceilalți arbori. Vremea în care smochinul dădea muguri era diferită de vremea în care dădeau muguri arborii Neamurilor. În zilele de pe urmă "se dau bisericilor două chemări distincte," iar primul glas al îngerului din Apocalipsa, capitolul optsprezece, identifică vremea când urma să aibă loc înmugurirea pentru cei o sută patruzeci și patru de mii. "Al doilea glas" din Apocalipsa, capitolul optsprezece, reprezintă momentul când urmau să dea muguri ceilalți arbori.

In Christ’s day the Jews were the fig tree, the Gentiles were the other trees. In Millerite history the Protestants were the fig tree, and the Millerites were the other trees. In the last days, Laodicean Adventism is the fruitless fig tree which is removed from Jerusalem (the vineyard), and the one hundred and forty-four thousand are the fig trees that bears fruit. God’s other children who are still in Babylon are represented as the Gentiles.

În zilele lui Hristos, iudeii erau smochinul, iar neamurile erau ceilalți arbori. În istoria millerită, protestanții erau smochinul, iar milleriții erau ceilalți arbori. În zilele din urmă, adventismul laodicean este smochinul neroditor care este scos din Ierusalim (via), iar cei o sută patruzeci și patru de mii sunt smochinii care aduc rod. Ceilalți copii ai lui Dumnezeu, care sunt încă în Babilon, sunt reprezentați ca fiind neamurile.

A “gentile,” by definition is a “stranger.” The gentile trees are dormant (dead), bearing no buds or fruit at the time the fig tree buds out and comes to life. A dormant tree is a dry tree, and when the Gentiles are called to come out of Babylon, by the second voice of Revelation chapter eighteen, they will then choose to keep the seventh-day Sabbath and enter into covenant with the Lord.

Un „gentil”, prin definiție, este un „străin”. Arborii gentililor sunt dormanți (morți), neavând nici muguri, nici rod în vremea când smochinul dă muguri și prinde viață. Un arbore dormant este un arbore uscat, iar când Gentilii sunt chemați să iasă din Babilon, prin a doua voce din Apocalipsa, capitolul optsprezece, atunci vor alege să păzească Sabatul zilei a șaptea și să intre în legământ cu Domnul.

> Neither let the son of the stranger, that hath joined himself to the Lord, speak, saying, The Lord hath utterly separated me from his people: neither let the eunuch say, Behold, I am a dry tree. For thus saith the Lord unto the eunuchs that keep my sabbaths, and choose the things that please me, and take hold of my covenant; Even unto them will I give in mine house and within my walls a place and a name better than of sons and of daughters: I will give them an everlasting name, that shall not be cut off. Also the sons of the stranger, that join themselves to the Lord, to serve him, and to love the name of the Lord, to be his servants, every one that keepeth the sabbath from polluting it, and taketh hold of my covenant; Even them will I bring to my holy mountain, and make them joyful in my house of prayer: their burnt offerings and their sacrifices shall be accepted upon mine altar; for mine house shall be called an house of prayer for all people. Isaiah 56:3–7.

> Să nu zică fiul străinului, care s-a alipit de Domnul: Domnul m-a despărțit cu totul de poporul Său; nici famenul să nu zică: Iată, sunt un copac uscat. Căci așa zice Domnul către famenii care păzesc Sabatele Mele, aleg lucrurile care Îmi plac și se țin de legământul Meu: Chiar și lor le voi da în Casa Mea și în lăuntrul zidurilor Mele un loc și un nume mai bun decât al fiilor și al fiicelor; le voi da un nume veșnic, care nu va fi șters. Iar pe fiii străinului care se alipesc de Domnul, ca să-I slujească și să iubească Numele Domnului, ca să fie slujitorii Lui, pe toți cei ce păzesc Sabatul, ca să nu-l pângărească, și se țin de legământul Meu, pe aceștia îi voi aduce la muntele Meu cel sfânt și îi voi veseli în Casa Mea de rugăciune; arderi de tot și jertfele lor vor fi primite pe altarul Meu; căci Casa Mea se va chema Casă de rugăciune pentru toate popoarele. Isaia 56:3-7.

A stranger is a “gentile,” and the “second voice” calls them to come out of Babylon, and they are brought to God’s holy mountain, it will then be His “holy” mountain, for the wheat and tares will have been separated by the testing process represented in the history of the “first voice”. When they come to the mountain of the Lord in the last days, the Gentiles will no longer be strangers, or dry trees.

Un străin este un „om dintre Neamuri”, iar „al doilea glas” îi cheamă să iasă din Babilon și sunt aduși la muntele cel sfânt al lui Dumnezeu; acela va fi atunci muntele Său „sfânt”, căci grâul și neghina vor fi fost despărțite prin procesul de încercare reprezentat în istoria „primului glas”. Când vor veni la muntele Domnului în zilele de pe urmă, cei dintre Neamuri nu vor mai fi străini, nici copaci uscați.

> The sun and the moon shall be darkened, and the stars shall withdraw their shining. The Lord also shall roar out of Zion, and utter his voice from Jerusalem; and the heavens and the earth shall shake: but the Lord will be the hope of his people, and the strength of the children of Israel. So shall ye know that I am the Lord your God dwelling in Zion, my holy mountain: then shall Jerusalem be holy, and there shall no strangers pass through her any more. Joel 3:15–17.

> Soarele și luna se vor întuneca, iar stelele își vor retrage strălucirea. Totodată, Domnul va răcni din Sion și Își va rosti glasul din Ierusalim, iar cerurile și pământul se vor cutremura; dar Domnul va fi nădejdea poporului Său și tăria fiilor lui Israel. Astfel veți cunoaște că Eu sunt Domnul, Dumnezeul vostru, Cel ce locuiește în Sion, muntele Meu cel sfânt; atunci Ierusalimul va fi sfânt și nu va mai trece niciun străin prin el. Ioel 3:15-17.

The ushering in of the history where the “second voice” calls God’s other flock out of Babylon has “signs” that were typified by the signs of the Millerite movement. In Matthew chapter twenty-four, Mark chapter thirteen and Luke chapter twenty-one Christ’s testimony that we are considering is set forth. In each of those three witnesses one of the “signs” identified is that the powers of heaven shall be shaken, but in Joel’s representation of the “signs” which identify when Jerusalem shall be “holy”, both “the heavens and the earth shall shake.”

Debutul istoriei în care "a doua voce" cheamă cealaltă turmă a lui Dumnezeu afară din Babilon are "semne" care au fost tipificate de semnele mișcării millerite. În Matei capitolul douăzeci și patru, Marcu capitolul treisprezece și Luca capitolul douăzeci și unu este expusă mărturia lui Hristos pe care o avem în vedere. În fiecare dintre acești trei martori, unul dintre "semnele" identificate este că puterile cerurilor se vor clătina, dar, în reprezentarea lui Ioel a "semnelor" care indică momentul când Ierusalimul va fi "sfânt", "și cerurile și pământul se vor cutremura."

Joel is identifying the perfect fulfillment of the predicted “signs” that occur when Jerusalem is holy. That time is when the Lord has removed the sins from the one hundred and forty-four thousand, and the church of Laodicea has transitioned to the movement of Philadelphia. It is then that the sixth movement (Philadelphia), becomes the eighth movement (Philadelphia), that is of the seven churches. It is then that the Church Militant becomes the Church Triumphant. The Church Militant is a label for God’s church that is composed of the wheat and the tares. The Church Triumphant is God’s holy mountain that is “holy,” and “no strangers pass through her anymore.”

Ioel identifică împlinirea desăvârșită a "semnelor" profețite care au loc atunci când Ierusalimul este sfânt. Acel timp este acela în care Domnul a îndepărtat păcatele celor o sută patruzeci și patru de mii, iar biserica din Laodicea a trecut la mișcarea Filadelfiei. Atunci a șasea mișcare (Filadelfia) devine a opta mișcare (Filadelfia), adică a celor șapte biserici. Atunci Biserica Luptătoare devine Biserica Triumfătoare. Biserica Luptătoare este o denumire pentru biserica lui Dumnezeu, care este alcătuită din grâu și neghină. Biserica Triumfătoare este muntele sfânt al lui Dumnezeu, care este "sfânt" și "niciun străin nu mai trece prin ea".

The ushering in of the ensign that is lifted up, which is the Church Triumphant, which is the “eighth that is of the seven”, which is when Jerusalem is “holy”, is accompanied by “signs.” In order for Jesus to provide the point of reference for His people to recognize the life or death “sign,” that identifies the sealing of the one hundred and forty-four thousand, He employed trees and the natural cycle of a tree’s life to teach the all-important lesson.

Inaugurarea stindardului înălțat, care este Biserica Triumfătoare, care este "al optulea care este din cei șapte", care este vremea când Ierusalimul este "sfânt", este însoțită de "semne". Pentru ca Isus să ofere punctul de referință prin care poporul Său să recunoască "semnul" de viață sau de moarte, care identifică pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii, El a folosit arborii și ciclul natural al vieții unui arbore pentru a preda lecția de o importanță capitală.

> “Christ had bidden His people watch for the signs of His advent and rejoice as they should behold the tokens of their coming King. ‘When these things begin to come to pass,’ He said, ‘then look up, and lift up your heads; for your redemption draweth nigh.’ He pointed His followers to the budding trees of spring, and said: ‘When they now shoot forth, ye see and know of your own selves that summer is now nigh at hand. So likewise ye, when ye see these things come to pass, know ye that the kingdom of God is nigh at hand.’ Luke 21:28, 30, 31.” The Great Controversy, 308.

> „Hristos poruncise poporului Său să vegheze la semnele venirii Sale și să se bucure când vor vedea semnele Împăratului lor Care vine. ‘Când vor începe să se întâmple aceste lucruri,’ a spus El, ‘atunci priviți în sus și ridicați-vă capetele; căci răscumpărarea voastră se apropie.’ El le-a arătat ucenicilor Săi pomii înmuguriți ai primăverii și a zis: ‘Când ei încep acum să dea muguri, vedeți și știți de la voi înșivă că vara este acum aproape. Tot așa și voi, când veți vedea că se întâmplă aceste lucruri, să știți că Împărăția lui Dumnezeu este aproape.’ Luca 21:28, 30, 31.” Tragedia veacurilor, 308.

When the trees of Spring begin to bud out, Summer is near.

Când copacii Primăverii încep să înmugurească, Vara este aproape.

> The harvest is past, the summer is ended, and we are not saved. Jeremiah 8:20.

> Trecut-a secerișul, s-a sfârșit vara, și noi nu suntem mântuiți. Ieremia 8:20.

The budding trees identify that it is Spring, and we then know Summer is near, and it is in the Summer when the harvest is gathered.

Copacii înmuguriți arată că este primăvară, și atunci știm că vara este aproape, iar în vară se adună secerișul.

> The enemy that sowed them is the devil; the harvest is the end of the world; and the reapers are the angels. Matthew 13:39.

> Vrăjmașul care le-a semănat este diavolul; secerișul este sfârșitul lumii; iar secerătorii sunt îngerii. Matei 13:39.

The harvest is at the end of the world. When the trees begin to bud out, you are required to know that the end of the world is imminent.

Secerișul are loc la sfârșitul lumii. Când pomii încep să înmugurească, vi se cere să știți că sfârșitul lumii este iminent.

> “One saying of the Saviour must not be made to destroy another. Though no man knoweth the day nor the hour of His coming, we are instructed and required to know when it is near. We are further taught that to disregard His warning, and refuse or neglect to know when His advent is near, will be as fatal for us as it was for those who lived in the days of Noah not to know when the flood was coming.” The Great Controversy, 371.

> „Un cuvânt al Mântuitorului nu trebuie folosit pentru a-l desființa pe altul. Deși nimeni nu cunoaște ziua, nici ceasul venirii Sale, suntem învățați și datori să știm când este aproape. Mai mult, suntem învățați că a nesocoti avertizarea Lui și a refuza ori a neglija să cunoaștem când adventul Său este aproape va fi pentru noi tot atât de fatal pe cât a fost pentru cei ce au trăit în zilele lui Noe faptul de a nu ști când avea să vină potopul.” Marea Controversă, 371.

We will continue our study of Luke chapter twenty-one in the next article.

Vom continua studiul nostru asupra capitolului douăzeci și unu din Luca în articolul următor.

> “I saw that the powers of earth are now being shaken and that events come in order. War, and rumors of war, sword, famine, and pestilence are first to shake the powers of earth, then the voice of God will shake the sun, moon, and stars, and this earth also. I saw that the shaking of the powers in Europe is not, as some teach, the shaking of the powers of heaven, but it is the shaking of the angry nations.” Early Writings, 41.

> Am văzut că puterile pământului sunt acum zguduite și că evenimentele se succed în ordine. Războiul și zvonurile de război, sabia, foametea și molima sunt cele dintâi care zguduie puterile pământului, apoi glasul lui Dumnezeu va zgudui soarele, luna și stelele, precum și pământul acesta. Am văzut că zguduirea puterilor din Europa nu este, așa cum învață unii, zguduirea puterilor cerului, ci este zguduirea neamurilor mâniate. Scrieri timpurii, 41.

Back to Articles