Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-One

Cartea lui Daniel - Numărul optzeci și unu

Unveiling the Historical Revisionism in Laodicean Adventism: Examining the Controversy Over the Daily

Dezvăluirea revizionismului istoric în Adventismul laodicean: examinarea controversei privind Necurmata

Author

Jeff Pippenger

Published

February 14, 2024

Formats

PDF
Word

Reasoning from cause to effect is worthless if you define the effect incorrectly, as has been done by Laodicean Adventist historians who pontificate on the circumstances and personalities associated with the 1888 General Conference at Minneapolis. The inspired commentary identifies the event as a repetition of the rebellion of Korah, Dathan and Abiram, which was motivated by the judgment that assigned them to wander in the wilderness for forty years until they died. That same judgment had been pronounced upon Laodicean Adventism.

Raționamentul de la cauză la efect este zadarnic dacă efectul este definit eronat, așa cum au făcut istoricii adventiști laodiceeni care pontifică asupra circumstanțelor și personalităților asociate cu Sesiunea Conferinței Generale din 1888 de la Minneapolis. Comentariul inspirat identifică evenimentul drept o repetare a răscoalei lui Core, Datan și Abiram, care a fost motivată de judecata ce i-a condamnat să rătăcească în pustie patruzeci de ani, până la moarte. Aceeași judecată fusese pronunțată asupra adventismului laodicean.

The rebellion included secret discussions where the rebels were in such extreme Laodicean blindness that it prevented them from understanding that God was aware of their closed-door planning and rebellion. As Korah, Dathan and Abiram hid in their tents and made their plans and spread their rebellion against Moses, so too did the ancient men of 1888, hide behind the closed doors of their houses, to plot against Sister White, her son and the chosen messengers. From that point Sister White, Jones and Waggoner were to be attacked.

Răzvrătirea a cuprins discuții secrete, în care răzvrătiții se aflau într-o orbire laodiceană atât de extremă, încât aceasta i-a împiedicat să înțeleagă că Dumnezeu cunoștea planurile lor făcute cu ușile închise și răzvrătirea lor. Așa cum Core, Datan și Abiram se ascundeau în corturile lor, își făceau planurile și își răspândeau răzvrătirea împotriva lui Moise, tot astfel și bătrânii din 1888 se ascundeau în spatele ușilor închise ale caselor lor, ca să uneltească împotriva Sorei White, a fiului ei și a solilor aleși. De atunci înainte, Sora White, Jones și Waggoner urmau să fie atacați.

The four generations of Adventism progressively grew in its rebellion, as illustrated in Ezekiel chapter eight. The chambers of imagery within the physical temple and human temple had become entrenched with wicked imaginations, and spiritualism settled upon the ancient men who were appointed to protect the people. Leading up to 1888, the ancient men both cast dispersions upon the authority of the Bible and then the Spirit of Prophecy, and in 1884, the open visions ceased. Kellogg’s pantheistic spiritualism began to make its way in the history preceding 1888, and 1888 marks the arrival of the second generation. The Adventist historians may have not recorded the actual historical testimony of the rebellion manifested at the meeting, but according to inspiration the heavenly Watchers “heard every word and registered” the “words in the books of heaven.”

Cele patru generații ale adventismului au crescut progresiv în răzvrătirea lor, așa cum este ilustrat în capitolul opt din Ezechiel. Odăile închipuirii din templul fizic și din templul omenesc ajunseseră să fie împânzite de plăsmuiri nelegiuite, iar spiritismul s-a așezat peste bătrânii care erau rânduiți să ocrotească poporul. În perioada premergătoare anului 1888, bătrânii au aruncat ponegriri asupra autorității Bibliei și apoi asupra Spiritului Profeției, iar în 1884, viziunile deschise au încetat. Spiritismul panteist al lui Kellogg a început să-și facă loc în istoria premergătoare lui 1888, iar 1888 marchează sosirea celei de-a doua generații. Este posibil ca istoricii adventiști să nu fi consemnat mărturia istorică propriu-zisă a răzvrătirii manifestate la adunare, dar, potrivit inspirației, Veghetorii cerești "au auzit fiecare cuvânt și l-au înregistrat" "cuvintele în cărțile cerului."

The rebellion represented by Ezekiel’s “secret chambers of imagery,” represented an attack upon the true foundations. It represented an attack upon the prophetess and the chosen messengers, and it marked the arrival of spiritualism. In that generation the next major attack was going to be carried out by Satan against the very foundation of William Miller’s foundations.

Răzvrătirea reprezentată de «odăile tainice ale închipuirilor» ale lui Ezechiel a constituit un atac împotriva temeliilor adevărate. Ea a însemnat un atac împotriva profetesei și a solilor aleși și a marcat apariția spiritismului. În generația aceea, următorul atac major avea să fie întreprins de Satana împotriva însăși temeliei temeliilor lui William Miller.

Miller based the framework of all his prophetic applications upon the understanding that the two desolating powers in Daniel chapter eight, verse thirteen, represented paganism followed by papalism. In 1901, Lewis Conradi, a leader of Laodicean Adventism in Germany, re-introduced the fallen Protestant view that the “the daily” in the book of Daniel represented Christ’s sanctuary ministry.

Miller și-a întemeiat cadrul tuturor aplicațiilor sale profetice pe înțelegerea potrivit căreia cele două puteri pustiitoare din Cartea lui Daniel, capitolul opt, versetul treisprezece, reprezentau păgânismul urmat de papalitate. În 1901, Lewis Conradi, un conducător al adventismului laodicean din Germania, a reintrodus viziunea protestantă căzută potrivit căreia „necurmatul” în Cartea lui Daniel reprezenta slujirea lui Hristos în sanctuar.

During the period of history following the 1888 Minneapolis meeting, the spiritualism of the leader of the health work escalated, alienation continued between leaders as the fallout of the rejection of the message of Jones and Waggoner continued to take its toll. In the beginning of the new century W. W. Prescott, a Laodicean Adventist leader who had received theological credentials from the schools of apostate Protestantism, took up the satanic mantle to promote Conradi’s view of “the daily,” and as is always the case “the victors write the history.”

În perioada istorică de după întâlnirea de la Minneapolis din 1888, spiritismul conducătorului lucrării de sănătate s-a intensificat, alienarea a continuat între conducători, pe măsură ce urmările respingerii soliei lui Jones și Waggoner își cereau în continuare tributul. La începutul noului secol, W. W. Prescott, un conducător adventist laodicean care primise acreditări teologice din partea școlilor protestantismului apostat, a preluat mantia satanică pentru a promova concepția lui Conradi despre «necurmatul», iar, cum se întâmplă întotdeauna, «învingătorii scriu istoria».

The holy angels recorded the true history, but Laodicean Adventism produced a historical position of the controversy over the rejection of the Millerite understanding of “the daily,” that leaves any of the “unlearned” in Laodicean Adventism to believe that the definition of “the daily,” which Sister White identified as coming from “angels that were expelled from heaven,” is actually a true doctrine. During the early years of the twentieth century W. W. Prescott led out in producing a publication titled, The Protestant. The entire premise of the publication was to teach that Miller’s understanding of “the daily” was incorrect, and that apostate Protestantism, where he had obtained his theological credentials, was correct in assigning a satanic symbol to Christ. In that history A. G. Daniells (General Conference President), joined forces with Prescott in the satanic attack against truth, in spite of the fact that Sister White had directly endorsed Miller’s view of “the daily” as correct.

Sfinții îngeri au consemnat istoria adevărată, dar adventismul laodicean a produs o poziție istorică a controversei privind respingerea înțelegerii milerite a „necurmatului”, care îi lasă pe oricare dintre „neînvățații” din adventismul laodicean să creadă că definiția „necurmatului”, pe care sora White a identificat-o ca provenind de la «îngeri care au fost izgoniți din cer», este de fapt o doctrină adevărată. În primii ani ai secolului al XX-lea, W. W. Prescott a condus elaborarea unei publicații intitulată „The Protestant”. Întreaga premisă a publicației era aceea de a susține că înțelegerea lui Miller despre „necurmatul” era greșită și că protestantismul apostat, în sânul căruia își dobândise acreditările teologice, avea dreptate atribuindu-i lui Hristos un simbol satanic. În acea istorie, A. G. Daniells (președintele Conferinței Generale) și-a unit forțele cu Prescott în atacul satanic împotriva adevărului, în pofida faptului că sora White susținuse în mod direct drept corectă concepția lui Miller despre „necurmatul”.

> “The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.

> Domnul mi-a arătat că diagrama din 1843 a fost călăuzită de mâna Sa și că nicio parte a ei nu trebuia modificată; că cifrele erau așa cum le voia El. Că mâna Sa era deasupra ei și a ascuns o greșeală în unele dintre cifre, astfel încât nimeni să nu o poată vedea, până când Și-a luat mâna.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> Atunci am văzut, cu privire la „Necurmatul”, că termenul „jertfă” a fost adăugat de înțelepciunea omenească și nu aparține textului; și că Domnul a dat înțelegerea corectă a acestuia celor care au proclamat strigătul orei judecății. Când exista unitate, înainte de 1844, aproape toți erau uniți asupra înțelegerii corecte a „Necurmatului”; dar de la 1844 încoace, în mijlocul confuziei, au fost îmbrățișate alte vederi, iar întunericul și confuzia au urmat. Review and Herald, 1 noiembrie 1850.

At the time of Prescott and Daniells’ attack against the truth of “the daily,” Prescott and Daniells were representing a minority opinion on the subject, and Sister White’s counsel during the controversy towards the two men was that they should shut up, although she said it in more diplomatic terms, such as “in silence is your wisdom.” When she rebuked them for their false view she also emphasized that the subject of “the daily,” was not to be made a test question. The historical revisionists, which revisionism is a historical method that is credited with beginning with the Jesuit order of the Catholic church, have used her statements about “the daily” not being made a test question, in order to prevent an honest evaluation of the doctrine. They misrepresent her statements for they invariably leave out that when she counselled against agitating the subject of “the daily,” she always qualified her statements with statements such as, “at this time,” or “under current circumstances.”

În vremea atacului lui Prescott și Daniells împotriva adevărului despre „the daily”, Prescott și Daniells reprezentau o opinie minoritară asupra subiectului, iar sfatul Sorei White în timpul controversei, adresat celor doi, a fost ca ei să tacă, deși l-a exprimat în termeni mai diplomatici, precum: «în tăcere stă înțelepciunea voastră». Când i-a mustrat pentru concepția lor greșită, a subliniat, de asemenea, că subiectul „the daily” nu trebuia transformat într-o chestiune de test. Revizioniștii istorici (revizionismul fiind o metodă istorică ale cărei începuturi sunt atribuite ordinului iezuit al Bisericii Catolice) au folosit declarațiile ei potrivit cărora subiectul „the daily” nu trebuia transformat într-o chestiune de test, pentru a împiedica o evaluare onestă a doctrinei. Ei denaturează declarațiile ei, căci omit invariabil faptul că, atunci când a sfătuit împotriva agitării subiectului „the daily”, ea și-a calificat întotdeauna afirmațiile cu precizări precum: «în acest timp» sau «în circumstanțele actuale».

As a prophetess she was trying to rein in an escalating controversy that was on the verge of causing a great division in the church at large, by a minority of persons who thought that because they were leaders they had the authority to promote whatever they determined to be truth. And the Lord, through her influence, kept the satanic work in check, until she died. Then in 1931, a new push to reject the truth of “the daily” was attempted, and ultimately accomplished. Today the true understanding of the definition of “the daily” is the minority understanding in Laodicean Adventism, and under the current circumstances “the daily,” is now most certainly a test question.

În calitate de profetesă, ea încerca să tempereze o controversă în escaladare, care era pe punctul de a provoca o mare dezbinare în biserica în ansamblu, stârnită de un grup minoritar de persoane care credeau că, pentru că erau conducători, aveau autoritatea de a promova orice hotărau ei că este adevăr. Iar Domnul, prin influența ei, a ținut în frâu lucrarea satanică până la moartea ei. Apoi, în 1931, s-a încercat un nou demers de a respinge adevărul despre „jertfa necurmată” și, în cele din urmă, el a fost înfăptuit. Astăzi, adevărata înțelegere a definiției „jertfei necurmate” este înțelegerea minoritară în adventismul laodicean și, în circumstanțele actuale, „jertfa necurmată” este acum, în mod cert, o chestiune de probă.

When the majority opinion held the true understanding it was not a test, but when any truth is defined as error, it is then a test. When the compilation of manuscripts that is titled Manuscript Releases, was published in the 1980’s, or there about, there was then recognized an article that is as direct in its opposition to Prescott and Daniells’ view of “the daily,” as is her endorsement of Miller’s view.

Când opinia majoritară susținea înțelegerea adevărată, nu era o probă de încercare; dar când orice adevăr este definit drept eroare, atunci aceasta devine o probă de încercare. Când compilația de manuscrise intitulată Manuscript Releases a fost publicată în anii 1980, sau cam în acea perioadă, a fost remarcat un articol care se opune la fel de direct viziunii lui Prescott și a lui Daniells privitoare la «the daily», pe cât de directă este adeziunea ei la viziunea lui Miller.

> “At this stage of our experience we are not to have our minds drawn away from the special light given [us] to consider at the important gathering of our conference. And there was Brother Daniells, whose mind the enemy was working; and your mind and Elder Prescott’s mind were being worked by the angels that were expelled from heaven. Satan’s work was to divert your minds that jots and tittles should be brought in which the Lord did not inspire you to bring in. They were not essential. But this meant much to the cause of truth. And the ideas of your minds, if you could be drawn away to jots or tittles, is a work of Satan’s devising. To correct little things in the books written, you suppose would be doing a great work. But I am charged, Silence is eloquence.

> În această etapă a experienței noastre, nu trebuie ca mințile noastre să fie abătute de la lumina specială dată [nouă] spre a fi luată în considerare la adunarea importantă a conferinței noastre. Și era acolo fratele Daniells, asupra minții căruia lucra vrăjmașul; iar mintea ta și mintea presbiterului Prescott erau lucrate de îngerii care fuseseră izgoniți din cer. Lucrarea lui Satana era să vă abată mințile, pentru ca să fie aduse iote și frânturi de slovă pe care Domnul nu v-a inspirat să le aduceți. Ele nu erau esențiale. Dar aceasta însemna mult pentru cauza adevărului. Iar ideile minților voastre, dacă ați putea fi abătuți spre iote sau frânturi de slovă, sunt o lucrare urzită de Satana. Să corectați lucruri mărunte în cărțile scrise, socotiți că ar însemna să faceți o mare lucrare. Dar mi s-a poruncit: Tăcerea este elocventă.

> “I am to say, Stop your picking flaws. If this purpose of the devil could only be carried out, then [it] appears to you [that] your work would be considered as most wonderful in conception. It was the enemy’s plan to get all the supposed objectionable features where all classes of minds did not agree.

> Trebuie să spun: Încetați cu vânarea de cusururi. Dacă acest scop al diavolului ar putea fi înfăptuit, atunci [vi] se pare [că] lucrarea voastră ar fi socotită ca fiind cea mai minunată în conceperea ei. Planul vrăjmașului era să adune toate trăsăturile presupus stârnitoare de obiecții acolo unde toate clasele de minți nu cădeau de acord.

> “And what then? The very work that pleases the devil would come to pass. There would be a representation given to the outsiders not of our faith just what would suit them, that would develop traits of character which would cause great confusion and occupy the golden moments which should be used zealously to bring the great message before the people. The presentations upon any subject we have worked upon could not all harmonize, and the results would be to confuse the minds of believers and unbelievers. This is the very thing that Satan had planned that should take place—anything that could be magnified as a disagreement.

> Și atunci ce? Însăși lucrarea care îi place diavolului s-ar împlini. Li s-ar oferi celor din afară, care nu sunt ai credinței noastre, o prezentare tocmai pe placul lor, menită să cultive trăsături de caracter ce ar pricinui mare confuzie și ar răpi clipele de aur care ar trebui folosite cu râvnă pentru a aduce înaintea poporului marea solie. Expunerile pe orice subiect asupra căruia am lucrat nu ar putea toate să se armonizeze, iar rezultatul ar fi acela de a produce confuzie în mintea credincioșilor și a necredincioșilor. Aceasta este chiar ceea ce Satana a plănuit să se petreacă — orice lucru care ar putea fi exagerat drept neînțelegere.

> “Read Ezekiel, chapter 28. Now, here is a grand work, where strange spirits can figure. But the Lord has a work to [be] done to save perishing souls; and the places which Satan, disguised, could fill in, bringing confusion into our ranks, he will do to perfection, and all those little differences will become enlarged, prominent.

> Citiți Ezechiel, capitolul 28. Acum, iată aici o lucrare măreață, în care duhuri străine își pot face simțită prezența. Dar Domnul are o lucrare de împlinit spre mântuirea sufletelor pe cale de pierzare; iar locurile pe care Satana, deghizat, le-ar putea ocupa, aducând confuzie în rândurile noastre, le va umple în chip desăvârșit, iar toate acele mici deosebiri vor deveni mărite, proeminente.

> “And I was shown from the first that the Lord had given neither Elders Daniells nor Prescott the burden of this work. Should Satan’s wiles be brought in, should this “Daily” be such a great matter as to be brought in to confuse minds and hinder the advancement of the work at this important period of time? It should not, whatever may be. This subject should not be introduced, for the spirit that would be brought in would be forbidding, and Lucifer is watching every movement. Satanic agencies would commence his work and there would be confusion brought into our ranks. You have no call to hunt up the difference of opinion that is not a testing question; but your silence is eloquence. I have the matter all plainly before me. If the devil could involve any one of our own people on these subjects, as he has proposed to do, Satan’s cause would triumph. Now the work without delay is to be taken up and not a [difference] of opinion expressed.

> Și mi s-a arătat de la început că Domnul nu i-a încredințat povara acestei lucrări nici prezbiterului Daniells, nici prezbiterului Prescott. Să fie aduse în joc vicleniile lui Satana? Oare acest „Daily” să fie o chestiune atât de mare încât să fie introdus pentru a zăpăci mințile și a împiedica înaintarea lucrării în această perioadă importantă? Nu trebuie, oricum ar sta lucrurile. Acest subiect nu trebuie introdus, căci duhul care ar pătrunde ar fi aspru și constrângător, iar Lucifer veghează asupra fiecărei mișcări. Instrumentele satanice și-ar începe lucrarea și s-ar aduce confuzie în rândurile noastre. Nu aveți nicio chemare să scormoniți după deosebiri de opinie care nu sunt o chestiune de probă; tăcerea voastră este însă elocventă. Am toată această chestiune limpede înaintea mea. Dacă diavolul ar putea să implice pe oricare dintre ai noștri în aceste subiecte, așa cum a plănuit să facă, cauza lui Satana ar triumfa. Acum, fără întârziere, lucrarea trebuie să fie asumată și să nu se exprime nicio deosebire de opinie.

> “Satan would inspire those men who have gone out from us to unite with evil angels and retard our work on unimportant questions, and what rejoicing [there] would be in the camp of the enemy. Press together, press together. Let every difference be buried. Our work now is to devote all our physical and brain-nerve power to put these differences out of the way, and all harmonize. If Satan could with his great unsanctified wisdom be permitted to get the least hold, [he would rejoice].

> Satan ar insufla acelor oameni care au ieșit dintre noi să se unească cu îngerii răi și să întârzie lucrarea noastră pe chestiuni neînsemnate, și câtă bucurie [ar fi acolo] în tabăra vrăjmașului. Strângeți-vă laolaltă, strângeți-vă laolaltă. Fie ca orice divergență să fie îngropată. Lucrarea noastră acum este să consacrăm întreaga noastră putere fizică și cea a nervilor creierului pentru a înlătura aceste divergențe din cale și ca toți să ne armonizăm. Dacă lui Satan i s-ar îngădui, cu marea sa înțelepciune nesfințită, să capete cel mai mic punct de sprijin, [s-ar bucura].

> “Now, when I saw how you were working, my mind took in the whole situation and the results if you should go forward and give the parties that have left us the least chance to bring confusion into our ranks. Your lack of wisdom would be just what Satan would have it. Your loud proclamation was not under the inspiration of the Holy Spirit. I was instructed to say to you that your picking flaws in the writings of men that have been led of God is not inspired of God. And if this is the wisdom that Elder Daniells would give to the people, by no means give him an official position, for he cannot reason from cause to effect. Your silence on this subject is your wisdom. Now, everything like picking flaws in the publications of men who are not alive is not the work God has given any of you to do. For if these men—Elders Daniells and Prescott—had followed the directions given in working the cities, there would have been many, very many, convinced of the truth and converted, able men that [now] are in positions where they never will be reached.

> Acum, când am văzut cum lucrați, mintea mea a cuprins întreaga situație și urmările, dacă ați merge înainte și le-ați oferi celor care au plecat de la noi cel mai mic prilej de a aduce confuzie în rândurile noastre. Lipsa dumneavoastră de înțelepciune ar fi tocmai după voia Satanei. Proclamația dumneavoastră răsunătoare nu a fost sub inspirația Duhului Sfânt. Mi s-a poruncit să vă spun că a căuta cusururi în scrierile unor oameni care au fost călăuziți de Dumnezeu nu este inspirat de Dumnezeu. Iar dacă aceasta este înțelepciunea pe care prezbiterul Daniells ar da-o poporului, în niciun caz să nu-i dați o funcție oficială, căci el nu poate raționa de la cauză la efect. Tăcerea dumneavoastră asupra acestui subiect este înțelepciunea dumneavoastră. Acum, tot ceea ce seamănă cu a căuta cusururi în publicațiile unor oameni care nu mai sunt în viață nu este lucrarea pe care Dumnezeu v-a încredințat-o vreunuia dintre voi. Căci, dacă acești oameni — prezbiterii Daniells și Prescott — ar fi urmat instrucțiunile date pentru lucrarea în orașe, ar fi fost mulți, foarte mulți, convinși de adevăr și convertiți, bărbați capabili care [acum] se află în poziții unde nu vor putea fi niciodată ajunși.

> “All the world is to be regarded as one great family. And when you have such a fountain of knowledge to draw from, why have you left the world to perish for years with the testimonies given by our Lord Jesus Christ? True religion teaches us to regard every man and woman as a person to whom we can do good.

> Întreaga lume trebuie privită ca o singură mare familie. Iar când aveți un asemenea izvor al cunoașterii din care să vă adăpați, de ce ați lăsat lumea să piară ani de-a rândul, având la îndemână mărturiile date de Domnul nostru Isus Hristos? Adevărata religie ne învață să-i privim pe fiecare bărbat și pe fiecare femeie ca pe o persoană căreia îi putem face bine.

> “This has been in print many years: ‘A Balanced Mind,’ testimony to Elder Andrews. The mind may be cultivated to become a power to know when to speak and what burdens to take up and to bear, for Christ is your teacher. And I feared greatly for you [when I saw you] exalting your wisdom and pursuing a course to bring in differences of opinion. The Lord calls for wise men who can hold their peace when it [is] wisdom for them to do so. If you would be a whole man, you need sanctification through Jesus Christ. Now there is a work just started, and let wisdom be seen in every minister, in every president of [a] conference. But here was a work for you to take hold of years ago where you were needed to lift your voice for this very work. Christ gave all His people special directions what they shall do and the things they shall not do. And there is a little time left us to work out the righteousness of the Lord. You can understand the way of the Lord. I saw your purpose of carrying things after your own devising after you were placed as president. You had thought you would do wonderful things, which would be a work God had not placed in your hands to do. Now, your work is not to oppress but to release every necessity possible if the Lord has accepted you to serve. But you have very early given evidence that wisdom and sanctified judgment have not been manifested by you. You blazed out matters that would not be received unless the Lord should give light.

> Aceasta a fost tipărită de mulți ani: «O minte echilibrată», mărturie adresată Presbiterului Andrews. Mintea poate fi cultivată pentru a deveni o putere de a ști când să vorbească și ce poveri să ia asupra sa și să le poarte, căci Hristos este Învățătorul tău. Și m-am temut foarte mult pentru tine [când te-am văzut] exaltându-ți propria înțelepciune și urmând o cale menită să aducă divergențe de opinie. Domnul cheamă bărbați înțelepți care pot să-și păstreze tăcerea când [este] înțelepciune pentru ei să facă astfel. Dacă vrei să fii un om întreg, ai nevoie de sfințire prin Isus Hristos. Acum este o lucrare abia începută, și să se vadă înțelepciunea în fiecare slujitor, în fiecare președinte al [unei] conferințe. Dar aici era o lucrare de care trebuia să te apuci cu ani în urmă, unde era nevoie să-ți ridici glasul chiar pentru această lucrare. Hristos a dat întregului Său popor îndrumări speciale cu privire la ceea ce trebuie să facă și la lucrurile pe care nu trebuie să le facă. Și ne-a mai rămas puțin timp ca să înfăptuim dreptatea Domnului. Poți să înțelegi calea Domnului. Am văzut intenția ta de a duce lucrurile după propria ta întocmire, după ce ai fost așezat ca președinte. Ai crezut că vei face lucruri minunate, care ar fi fost o lucrare pe care Dumnezeu nu ți-o încredințase să o faci. Acum, lucrarea ta nu este să asuprești, ci să înlături, pe cât este cu putință, orice nevoie, dacă Domnul te-a primit să slujești. Dar ai dat, chiar de timpuriu, dovadă că înțelepciunea și judecata sfințită nu au fost manifestate de tine. Ai scos în prim-plan lucruri care nu ar fi fost primite decât dacă Domnul ar fi dat lumină.

> “I have been instructed that such hasty movements should not have [been] made [such] as selecting you as president of the conference even another year. But the Lord forbids any more such hasty transactions until the matter is brought before the Lord in prayer; and as you have had the message come to you that the work of the Lord resting upon the president is a most solemn responsibility, you had no moral right to blaze out as you did upon the subject of the ‘Daily’ and suppose your influence would decide the question. There was Elder Haskell, who has carried the heavy responsibilities, and there is Elder Irwin and several men I might mention who have the heavy responsibilities.

> Mi s-a dat învățătură că astfel de mișcări pripite nu ar fi trebuit făcute, cum ar fi aceea de a vă alege pe dumneavoastră președinte al conferinței chiar pentru încă un an. Dar Domnul interzice orice alte astfel de măsuri pripite până când chestiunea este adusă înaintea Domnului în rugăciune; și, întrucât v-a parvenit mesajul că lucrarea Domnului care apasă asupra președintelui este o responsabilitate de cea mai mare solemnitate, nu aveați niciun drept moral să izbucniți așa cum ați făcut-o cu privire la subiectul „Daily” și să presupuneți că influența dumneavoastră ar hotărî chestiunea. Acolo era Elder Haskell, care a purtat responsabilități grele, iar Elder Irwin, împreună cu încă câțiva bărbați pe care i-aș putea menționa, poartă responsabilități grele.

> “Where was your respect for the men of age? What authority could you exercise without taking all the responsible men to weigh the matter? But let us now investigate the matter. We must now reconsider whether it is the Lord’s judgment, in the face of the work that has been neglected, of showing your zeal to carry the work even another year. If you should carry the work another year with the help that shall unite with you, there should be a change take place in you and Elder Prescott. And humble your own hearts before God. The Lord will have to see in you a showing of a different experience, for if ever men needed to be reconverted at this present [time], it [is] Elder Daniells and Elder Prescott.

> Unde era respectul vostru pentru bărbații în vârstă? Ce autoritate ați putut exercita fără a-i aduna pe toți bărbații cu răspundere ca să cântărească pricina? Dar să cercetăm acum pricina. Trebuie acum să reconsiderăm dacă este judecata Domnului, având în vedere lucrarea care a fost neglijată, ca voi să vă arătați zelul ducând lucrarea încă un an. Dacă ar fi să duceți lucrarea încă un an, cu sprijinul care se va alătura vouă, ar trebui să aibă loc o schimbare în voi și în Presbiterul Prescott. Și smeriți-vă inimile înaintea lui Dumnezeu. Domnul va trebui să vadă în voi o dovadă a unei experiențe diferite, căci dacă vreodată oamenii au avut nevoie să fie reconvertiți în acest [timp], [sunt] Presbiterul Daniells și Presbiterul Prescott.

> “Seven men should be chosen that are men of wisdom and through the working of the grace of God [give] evidence [of] a reconversion. For any men who are so blinded that they cannot reason from cause to effect, that they would ignore the men who have borne the responsibilities of the work and these presidents of conferences, [that] men [who] carry the work for over two years should be disregarded and such an impulsive consequence take place that men would neglect the very work kept before them for years—work the cities—and no, or but very little, attention [be] given to the old men for counsel, but proclaim the things they choose to give the people, bears its own testimony of the unsafety of the men to be entrusted with such a grand and wonderful work.

> Ar trebui aleși șapte bărbați care sunt bărbați înțelepți și care, prin lucrarea harului lui Dumnezeu, [dau] dovadă [de] o reconvertire. Căci orice bărbați care sunt atât de orbiți încât nu pot raționa de la cauză la efect, încât i-ar ignora pe bărbații care au purtat responsabilitățile lucrării și pe acești președinți de conferințe, [ca] bărbații [care] duc lucrarea de peste doi ani să fie trecuți cu vederea și să aibă loc o asemenea consecință impulsivă, încât bărbații ar neglija chiar lucrarea ținută înaintea lor de ani de zile — a lucra orașele — și să nu [fie] acordată deloc, sau doar foarte puțină, atenție bătrânilor pentru sfat, ci să proclame lucrurile pe care aleg să le dea poporului, poartă în sine mărturia că acei bărbați sunt nesiguri pentru a li se încredința o lucrare atât de măreață și minunată.

> “Christ is not dead. He will never suffer His work to be carried on in this strange way. Let the books alone. If any change is essential, God will have the harmony in that change consistent, but when a message has been entrusted to men with the large responsibilities involved, [God] demands faithfulness that will work by love and purify the soul. Elders Daniells and Prescott both need reconversion. A strange work has come in, and it is not in harmony with the work Christ came to our world to do; and all who are truly converted will work the works of Christ.

> Hristos nu este mort. El nu va îngădui niciodată ca lucrarea Sa să fie dusă înainte în felul acesta straniu. Lăsați cărțile în pace. Dacă vreo schimbare este esențială, Dumnezeu va asigura o armonie consecventă în acea schimbare, dar când un mesaj a fost încredințat oamenilor, însoțit de marile responsabilități implicate, Dumnezeu cere o credincioșie care să lucreze prin dragoste și să curețe sufletul. Presbiterii Daniells și Prescott au amândoi nevoie de reconvertire. O lucrare stranie a pătruns și nu este în armonie cu lucrarea pe care Hristos a venit în lumea noastră să o împlinească; iar toți cei cu adevărat convertiți vor lucra lucrările lui Hristos.

> “We are everyone [to] work out the work which shall glorify the Father. We have come to the crisis—either to conform to the character of Jesus Christ right in this preparatory time or not attempt [it]. Elder Daniells, [you are not] to feel at liberty to let your voice be heard on high as you have done under similar circumstances. And understand, the president of a conference is not a ruler. He works in connection with the wise men who occupy the position as presidents whom God has accepted. He has not liberty to meddle with the writings in printed books from the pens that God has accepted. They are no longer to bear sway unless they show less of the ruling, dominating power. The crisis has come, for God will be dishonored.

> Noi toți trebuie să ducem la îndeplinire lucrarea care Îl va proslăvi pe Tatăl. Am ajuns la momentul de criză—fie să ne conformăm caracterului lui Isus Hristos chiar în acest timp de pregătire, fie să nu încercăm acest lucru. Presbiter Daniells, să nu te socotești îndreptățit să-ți ridici glasul, așa cum ai procedat în împrejurări asemănătoare. Și înțelege: președintele unei conferințe nu este un stăpân. El lucrează în colaborare cu bărbații înțelepți care ocupă poziția de președinți, pe care Dumnezeu i-a acceptat. El nu are libertatea să se atingă de scrierile din cărțile tipărite provenite din condeiele pe care Dumnezeu le-a acceptat. Ei nu mai sunt îndreptățiți să dețină cârmuirea, decât dacă arată mai puțin din puterea conducătoare, dominatoare. Criza a sosit, căci Dumnezeu va fi dezonorat.

> “How does the Lord look upon the unworked cities? Christ is in heaven. Now its acknowledgment is to be, ‘There is no kingly rule. And now is the crisis of this world. Now I am the Power to save or to destroy. Now is the time when the destiny of all is in My hands. I have given My life to save the world. And “I, if I be lifted up,” the saving grace I shall impart will prove that all who will be fashioned after the divine similitude and will be one with Me shall work as I work with My power of redeeming grace.’ Whoever will, [let him] take hold with his brethren to do the work given them to do when in responsible places under the counsel the Lord gives, and seek most earnestly to work in complete harmony with Him who so loved the world He gave His life a full sacrifice for the saving of the world. I speak to our ministers, that as they enter upon the work in our cities let there be a calm sacredness attending the ministry of the Word. We cannot make the proper impression upon the minds of the people if we . . .

> Cum privește Domnul cetățile nelucrate? Hristos este în cer. Acum mărturisirea trebuie să fie: „Nu există cârmuire împărătească. Și acum este ceasul de criză al acestei lumi. Acum Eu sunt Puterea de a mântui sau de a nimici. Acum este timpul când destinul tuturor este în mâinile Mele. Mi-am dat viața pentru mântuirea lumii. Iar «Eu, dacă voi fi înălțat», harul mântuitor pe care îl voi împărtăși va dovedi că toți cei care vor fi plămădiți după asemănarea divină și vor fi una cu Mine vor lucra așa cum lucrez Eu, prin puterea harului Meu răscumpărător.” Oricine va voi, [să] ia parte împreună cu frații săi la împlinirea lucrării care le-a fost dată, când se află în locuri de răspundere, sub sfatul pe care îl dă Domnul, și să caute cu cea mai mare stăruință să lucreze în deplină armonie cu Acela care a iubit atât de mult lumea, încât Și-a dat viața ca jertfă deplină pentru mântuirea lumii. Mă adresez slujitorilor noștri: pe măsură ce încep lucrarea în cetățile noastre, să fie o liniște sfântă care să însoțească slujirea Cuvântului. Nu putem produce impresia cuvenită asupra minților oamenilor dacă noi . . .

> “I copy from my Diary. The truth as it is in Jesus—talk it, pray it, believe every word in its simplicity. What would you gain if mistakes are brought before the men who have departed from the faith and given heed to seducing spirits, men who were not long ago with us in the faith? Will you stand on the devil’s side? Give your attention to the unworked fields. A world-wide work is before us. I was given representations of John Kellogg.

> Transcriu din Jurnalul meu. Adevărul, așa cum este în Isus—vorbește despre el, adu-l în rugăciune, crede fiecare cuvânt al lui în simplitatea sa. Ce ai câștiga dacă greșelile ar fi aduse înaintea oamenilor care s-au depărtat de credință și au dat ascultare duhurilor amăgitoare, oameni care nu demult erau împreună cu noi în credință? Vei sta de partea diavolului? Îndreaptă-ți atenția spre câmpurile nelucrate. O lucrare mondială stă înaintea noastră. Mi-au fost date reprezentări cu privire la John Kellogg.

> “A very attractive personage was representing the ideas of the specious arguments that he was presenting, sentiments different from the genuine Bible truth. And those who are hungering and thirsting after something new were advancing ideas [so specious] that Elder Prescott was in great danger. Elder Daniells was in great danger [of] becoming wrapped in a delusion that if these sentiments could be spoken everywhere it would be as a new world.

> Un personaj foarte atrăgător reprezenta ideile argumentelor specioase pe care le expunea, sentimente diferite de adevărul biblic autentic. Iar cei care flămânzeau și însetau după ceva nou propuneau idei [atât de specioase] încât fratele Prescott era în mare primejdie. Fratele Daniells era în mare primejdie [de] a deveni cuprins de o amăgire potrivit căreia, dacă aceste sentimente ar putea fi rostite pretutindeni, ar fi ca o lume nouă.

> “Yes, it would, but while their minds were thus absorbed I was shown that Brother Daniells and Brother Prescott were weaving into their experience sentiments of a spiritual[istic] appearance and drawing our people to beautiful sentiments that would deceive, if possible, the very elect. I have to trace with my pen [the fact] that these brethren would see defects in their delusive ideas that would place the truth in an uncertainty; and [yet] they [would] stand out as [if they had] great spiritual discernment. Now I am to tell them [that] when I was shown this matter, when Elder Daniells was lifting up his voice like a trumpet in advocating his ideas of the ‘Daily,’ the after results were presented. Our people were becoming confused. I saw the result, and then there were given me cautions that if Elder Daniells without respect to the outcome should thus be impressed and let himself believe he was under the inspiration of God, skepticism would be sown among our ranks everywhere, and we should be where Satan would carry his messages. Set unbelief and skepticism would be sown in human minds, and strange crops of evil would take the place of truth.” Manuscript Releases, volume 20, 17–22.

> Da, ar fi, dar în timp ce mințile lor erau astfel absorbite mi s-a arătat că Fratele Daniells și Fratele Prescott țeseau în experiența lor sentimente de o înfățișare spiritual[istă] și atrăgeau poporul nostru spre sentimente frumoase care ar înșela, dacă ar fi cu putință, chiar pe cei aleși. Trebuie să consemnez cu pana mea [faptul] că acești frați ar vedea defecte în ideile lor amăgitoare care ar pune adevărul într-o stare de incertitudine; și [totuși] ei [aveau să] se evidențieze ca [și cum ar fi avut] un mare discernământ spiritual. Acum trebuie să le spun [că], atunci când mi s-a arătat această chestiune, când Bătrânul Daniells își înălța glasul ca o trâmbiță susținând ideile lui despre „Daily”, consecințele ulterioare mi-au fost prezentate. Poporul nostru devenea confuz. Am văzut rezultatul, și apoi mi-au fost date avertizări că, dacă Bătrânul Daniells, fără a ține seama de urmări, ar fi astfel impresionat și s-ar lăsa să creadă că se afla sub inspirația lui Dumnezeu, scepticismul ar fi semănat în rândurile noastre pretutindeni, iar noi am fi acolo unde Satana și-ar purta mesajele. Necredința înrădăcinată și scepticismul ar fi semănate în mințile omenești, iar recolte stranii ale răului ar lua locul adevărului. Manuscript Releases, volumul 20, 17-22.

The history of the second generation identifies an escalation of rebellion. The spiritualism represented by Ezekiel’s chambers of imagery illustrate that “Brother Daniells and Brother Prescott were weaving into their experience sentiments of a spiritualistic appearance and drawing our people to beautiful sentiments that would deceive, if possible, the very elect.” The spiritualism associated with the false view of “the daily,” is the symbol of what, if possible, would deceive the very elect. She ties together the spiritualism of pantheism that was being promoted by Kellogg with Prescott and Daniells’ push to define “the daily” as Christ’s sanctuary ministry.

Istoria celei de-a doua generații identifică o escaladare a răzvrătirii. Spiritismul reprezentat de odăile de închipuire ale lui Ezechiel ilustrează faptul că „Fratele Daniells și Fratele Prescott țeseau în experiența lor sentimente de aparență spiritistă și atrăgeau poporul nostru către sentimente frumoase, care ar înșela, dacă ar fi cu putință, chiar pe cei aleși.” Spiritismul asociat concepției greșite despre „the daily” este simbolul a ceea ce, dacă ar fi cu putință, ar înșela chiar pe cei aleși. Ea leagă spiritismul panteismului care era promovat de Kellogg de demersul lui Prescott și al lui Daniells de a defini „the daily” drept slujirea lui Hristos în sanctuar.

She informs them to leave the books alone, by which she was addressing the push by Prescott and Daniells to re-write Uriah Smith’s book, Daniel and the Revelation, in order to remove his teaching that identified “the daily,” just as Miller identified it. The historical revisionists of Laodicea, who Isaiah identifies as “the learned”, have accomplished a wonderful work upon the unlearned of Adventism, for they have misrepresented the testimony of the history to lead those with itching ears and shallow study habits to think that the subject of “the daily,” is unimportant, and that Miller was incorrect on the subject. That work of revision is part of the rubbish Miller was shown that was to be swept away by the dirt brush man, in the time when the manifestation of the power of God in the Midnight Cry is repeated.

Le aduce la cunoștință să lase cărțile neatinse; prin aceasta ea viza demersul lui Prescott și Daniells de a rescrie cartea lui Uriah Smith, Daniel and the Revelation, pentru a înlătura învățătura lui care identifica „necurmatul”, întocmai cum îl identificase Miller. Revizioniștii istorici ai Laodiceei, pe care Isaia îi identifică drept „cei învățați”, au înfăptuit o lucrare minunată asupra neînvățaților din adventism, căci au denaturat mărturia istoriei pentru a-i conduce pe cei cu urechi gâdilate și cu obiceiuri de studiu superficiale să creadă că subiectul „necurmatului” este neimportant și că Miller a greșit în această privință. Acea lucrare de revizuire face parte din gunoiul pe care i s-a arătat lui Miller că trebuia să fie măturat de omul cu peria de gunoi, la vremea când se repetă manifestarea puterii lui Dumnezeu în Strigătul de la miezul nopții.

We will continue our consideration of the second generation of Laodicean Adventism in the next article.

Vom continua analiza noastră a celei de-a doua generații a Adventismului laodicean în următorul articol.

> “The message ‘Go forward’ is still to be heard and respected. The varying circumstances taking place in our world call for labor which will meet these peculiar developments. The Lord has need of men who are spiritually sharp and clear-sighted, men worked by the Holy Spirit, who are certainly receiving manna fresh from heaven. Upon the minds of such, God’s Word flashes light, revealing to them more than ever before the safe path. The Holy Spirit works upon mind and heart. The time has come when through God’s messengers the scroll is being unrolled to the world. Instructors in our schools should never be bound about by being told that they are to teach only what has been taught hitherto. Away with these restrictions. There is a God to give the message His people shall speak. Let not any minister feel under bonds or be gauged by men’s measurement. The gospel must be fulfilled in accordance with the messages God sends. That which God gives His servants to speak today would not perhaps have been present truth twenty years ago, but it is God’s message for this time.” The 1888 Materials, 133.

> „Mesajul «Înaintați» încă trebuie să fie auzit și respectat. Împrejurările schimbătoare din lumea noastră cer o lucrare care să răspundă acestor dezvoltări deosebite. Domnul are nevoie de oameni ageri și pătrunzători din punct de vedere spiritual, oameni lucrați de Duhul Sfânt, care cu siguranță primesc mană proaspătă din cer. Asupra minții unor astfel de oameni, Cuvântul lui Dumnezeu aruncă lumină, descoperindu-le, mai mult ca oricând, calea sigură. Duhul Sfânt lucrează asupra minții și inimii. A sosit vremea când, prin mesagerii lui Dumnezeu, sulul este desfășurat înaintea lumii. Profesorii din școlile noastre nu ar trebui niciodată îngrădiți prin a li se spune că trebuie să predea numai ceea ce s-a predat până acum. Să fie înlăturate aceste restricții. Este un Dumnezeu care să dea mesajul pe care poporul Său trebuie să-l rostească. Niciun slujitor să nu se simtă constrâns sau evaluat după măsura oamenilor. Evanghelia trebuie împlinită în conformitate cu mesajele pe care le trimite Dumnezeu. Ceea ce le dă Dumnezeu slujitorilor Săi să rostească astăzi poate că nu ar fi fost adevăr prezent cu douăzeci de ani în urmă, dar este mesajul lui Dumnezeu pentru timpul acesta.” Materialele din 1888, 133.

Back to Articles