Article

# The Book of Daniel - Number Ten

Cartea lui Daniel - Numărul zece

The Process

Procesul

Author

Jeff Pippenger

Published

December 5, 2023

Formats

PDF
Word

In Daniel chapter one, Daniel was carried into the captivity of seventy years prophesied by Jeremiah, and continued until the first year of Cyrus.

În capitolul întâi al cărții lui Daniel, Daniel a fost dus în robia de șaptezeci de ani profețită de Ieremia și a rămas până în anul întâi al lui Cirus.

> And Daniel continued even unto the first year of king Cyrus. Daniel 1:21.

> Și Daniel a rămas până în anul întâi al împăratului Cirus. Daniel 1:21.

Thus, Daniel lived through the entire history of the seventy years of captivity, until the decree that allowed the return of ancient Israel to rebuild and restore Jerusalem.

Astfel, Daniel a trăit pe tot parcursul istoriei celor șaptezeci de ani ai robiei, până la decretul care a îngăduit întoarcerea vechiului Israel spre a rezidi și a restaura Ierusalimul.

> Now in the first year of Cyrus king of Persia, that the word of the Lord by the mouth of Jeremiah might be fulfilled, the Lord stirred up the spirit of Cyrus king of Persia, that he made a proclamation throughout all his kingdom, and put it also in writing, saying. Ezra 1:1.

> Acum, în anul dintâi al lui Cirus, împăratul perșilor, ca să se împlinească cuvântul Domnului rostit prin gura lui Ieremia, Domnul a trezit duhul lui Cirus, împăratul perșilor, încât el a dat de știre în toată împărăția lui și a consemnat-o și în scris, zicând. Ezra 1:1.

Daniel therefore is the symbol of the testing process of the one hundred and forty-four thousand that began on September 11, 2001, and continues until the “decree,” which marks the call out of Babylon.

Prin urmare, Daniel este simbolul procesului de încercare al celor o sută patruzeci și patru de mii, care a început la 11 septembrie 2001 și continuă până la „decretul”, care marchează chemarea de a ieși din Babilon.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Revelation 18:4, 5.

> Și am auzit un alt glas din cer, zicând: Ieșiți din ea, poporul Meu, ca să nu fiți părtași la păcatele ei și să nu primiți din urgiile ei. Căci păcatele ei au ajuns până la cer, și Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei. Apocalipsa 18:4, 5.

The seventy years of captivity is the testing and purification period of the one hundred and forty-four thousand. On September 11, 2001 the third Woe of Islam arrived. This is only recognized by those who accept the foundational truths of Adventism. The first Woe and the second Woe were both correctly identified as Islam by the pioneers. On both the 1843 and the 1850 pioneer charts, which Ellen White endorsed, and which are identified as a fulfillment of Habakkuk chapter two, Islam is identified as the fifth and sixth Trumpets. The last three Trumpets are Woe Trumpets.

Robia de șaptezeci de ani este perioada de încercare și curățire a celor o sută patruzeci și patru de mii. La 11 septembrie 2001 a sosit al treilea Vai al Islamului. Aceasta este recunoscută doar de cei care acceptă adevărurile fundamentale ale Adventismului. Primul Vai și al doilea Vai au fost ambele identificate corect drept Islam de către pionieri. Pe ambele diagrame ale pionierilor din 1843 și 1850, pe care Ellen White le-a aprobat și care sunt identificate drept o împlinire a capitolului al doilea din Habacuc, Islamul este identificat ca fiind trâmbițele a cincea și a șasea. Ultimele trei Trâmbițe sunt Trâmbițe de Vai.

> And I beheld, and heard an angel flying through the midst of heaven, saying with a loud voice, Woe, woe, woe, to the inhabiters of the earth by reason of the other voices of the trumpet of the three angels, which are yet to sound! Revelation 8:13.

> Și am văzut și am auzit un înger zburând prin mijlocul cerului, zicând cu glas tare: Vai, vai, vai de locuitorii pământului, din pricina celorlalte sunete de trâmbiță ale celor trei îngeri, care încă urmează să trâmbițeze! Apocalipsa 8:13.

If there are three Woe Trumpets, and the first and second Woe Trumpets are Islam, it is pretty simple to recognize that the third Woe Trumpet is also Islam. An element of the symbol of Islam as Woe Trumpets, is their restraint, and then when they’re released. Sister White identifies the four winds of Revelation seven, as an “angry horse,” seeking to “break loose” and “bring death and destruction” in its wake.

Dacă există trei Trâmbițe ale Vaiului, iar prima și a doua Trâmbiță a Vaiului sunt Islamul, este destul de simplu de recunoscut că și a treia Trâmbiță a Vaiului este, de asemenea, Islamul. Un element al simbolului Islamului ca Trâmbițe ale Vaiului este reținerea lor, urmată de dezlegarea lor. Sora White identifică cele patru vânturi din Apocalipsa, capitolul șapte, drept un «cal furios», care caută să «se dezlănțuie» și să «aducă moarte și distrugere» în urma sa.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> Îngerii țin cele patru vânturi, reprezentate ca un cal mânios care caută să scape din frâu și să se năpustească peste fața întregului pământ, purtând distrugere și moarte în urma sa.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> „Vom dormi chiar pe pragul lumii veșnice? Vom fi apatici, reci și morți? O, de-am avea în bisericile noastre Duhul și suflarea lui Dumnezeu insuflate în poporul Său, ca ei să stea în picioare și să trăiască. Trebuie să înțelegem că calea este îngustă, iar poarta strâmtă. Dar, pe măsură ce trecem prin poarta strâmtă, lărgimea ei este nelimitată.” Manuscript Releases, vol. 20, p. 217.

The four angels who are restraining the four winds are restraining the “angry horse” of Bible prophecy that produces death and destruction. In Revelation chapter nine, where the first and second Woe Trumpet are identified, there is a king that is identified. He is identified in Revelation “nine-eleven”.

Cei patru îngeri care țin în loc cele patru vânturi stăvilesc «calul mânios» al profeției biblice, care aduce moarte și distrugere. În Apocalipsa, capitolul nouă, unde sunt identificate Trâmbițele Vaiului, întâia și a doua, este identificat un împărat. El este identificat în Apocalipsa «nouă-unsprezece».

> And they had a king over them, which is the angel of the bottomless pit, whose name in the Hebrew tongue is Abaddon, but in the Greek tongue hath his name Apollyon. as being over them. Revelation 9:11.

> Și aveau un împărat peste ei, care este îngerul adâncului fără fund, al cărui nume, în limba ebraică, este Abadon, iar în limba greacă are numele Apolion. ca fiind peste ei. Apocalipsa 9:11.

The name, and therefore the character of the king of Islam is Abaddon in the Hebrew and Apollyon in the Greek. In both the Old and New Testaments, represented by the Hebrew and the Greek, the character of Islam is found in the definition of the two names. In both words the definition is “death and destruction.” Sister White says the “angry horse” that the four angels are restraining while the one hundred and forty-four thousand are being sealed is seeking to break loose and bring “death and destruction” in its path.

Numele și, prin urmare, caracterul împăratului Islamului este Abaddon în ebraică și Apollyon în greacă. Atât în Vechiul, cât și în Noul Testament, reprezentate de ebraică și greacă, caracterul Islamului se regăsește în semnificația celor două nume. Pentru ambele nume, semnificația este „moarte și distrugere”. Sora White spune că „calul mânios”, pe care cei patru îngeri îl țin în frâu în timp ce cei o sută patruzeci și patru de mii sunt pecetluiți, caută să scape din frâu și să aducă „moarte și distrugere” pe drumul său.

The first reference in the Scriptures to Islam is Ishmael, the father of those who uphold the religion of Islam. In that first reference he is identified as a wild man, and the word translated as “wild” means “the wild Arabian ass”. The first prophetic reference to Islam, is a symbol of the horse family, and a horse is how the pioneers illustrated Islam of the first and second Woes on the two sacred charts. The four winds of Revelation chapter seven, are held in check, or “restrained”, until God seals His people. The sealing process of the one hundred and forty-four thousand is also the testing process and purification process.

Prima referință din Scripturi la Islam este Ismael, tatăl celor care susțin religia Islamului. În acea primă referință el este identificat ca un om sălbatic, iar termenul tradus prin "sălbatic" înseamnă "asinul sălbatic arab". Prima referință profetică la Islam este un simbol al familiei cabaline, iar pionierii au reprezentat Islamul primului și celui de-al doilea Vai printr-un cal pe cele două hărți sacre. Cele patru vânturi din Apocalipsa, capitolul șapte, sunt ținute în frâu, sau "zăgăzuite", până când Dumnezeu Își pecetluiește poporul Său. Procesul pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii este, de asemenea, procesul de încercare și de purificare.

All these prophetic illustrations are represented by Daniel’s captivity for seventy years, beginning with Jehoiakim, the symbol of the empowerment of the first message, until the “decree” that calls men and women out of Babylon. The restraining and then the releasing of Islam is a prophetic characteristic of Islam as a symbol of biblical prophecy.

Toate aceste ilustrații profetice sunt reprezentate de captivitatea lui Daniel timp de șaptezeci de ani, începând cu Ioiachim, simbolul împuternicirii primului mesaj, până la "decretul" care îi cheamă pe bărbați și pe femei să iasă din Babilon. Reținerea, urmată de dezlegarea Islamului, constituie o trăsătură profetică a Islamului ca simbol al profeției biblice.

When they are referred to as the “four winds”, they are held in check while God’s servants are sealed. At the beginning of the second Woe, in the time prophecy of three hundred and ninety-one years and fifteen days that was fulfilled on August 11, 1840, four angels, representing Islam of the second Woe, were “loosed.” At the end of the prophecy, they were “restrained”.

Când sunt numite "cele patru vânturi", ele sunt ținute în frâu câtă vreme slujitorii lui Dumnezeu sunt pecetluiți. La începutul celui de-al doilea Vai, în profeția de timp de trei sute nouăzeci și unu de ani și cincisprezece zile care s-a împlinit la 11 august 1840, patru îngeri, reprezentând Islamul celui de-al doilea Vai, au fost "dezlegați". La încheierea profeției, ei au fost "reținuți".

> Saying to the sixth angel which had the trumpet, Loose the four angels which are bound in the great river Euphrates. And the four angels were loosed, which were prepared for an hour, and a day, and a month, and a year, for to slay the third part of men. Revelation 9:14, 15.

> Zicând către al șaselea înger, care avea trâmbița: Dezleagă pe cei patru îngeri care sunt legați în râul cel mare, Eufratul. Și au fost dezlegați cei patru îngeri, care erau pregătiți pentru un ceas și o zi și o lună și un an, ca să ucidă a treia parte din oameni. Apocalipsa 9:14, 15.

On September 11, 2001, the first message in the history of the one hundred and forty-four thousand was empowered, when Islam of the third Woe was “loosed.” But it was immediately “restrained”. Sister White explains why this happened, but first we should remember that the purpose of Islam in its first biblical reference was to anger the nations, for Ishmael’s hand would be against every man, and every man’s hand would be against Islam.

La 11 septembrie 2001, primul mesaj din istoria celor o sută patruzeci și patru de mii a fost împuternicit, când Islamul celui de-al treilea Vai a fost "dezlegat". Dar a fost imediat "reținut". Sora White explică de ce s-a întâmplat aceasta, dar mai întâi ar trebui să ne amintim că scopul Islamului, în prima sa referință biblică, a fost să mânie neamurile, căci mâna lui Ismael avea să fie împotriva fiecărui om, iar mâna fiecărui om avea să fie împotriva Islamului.

> And the angel of the Lord said unto her, Behold, thou art with child, and shalt bear a son, and shalt call his name Ishmael; because the Lord hath heard thy affliction. And he will be a wild man; his hand will be against every man, and every man’s hand against him; and he shall dwell in the presence of all his brethren. Genesis 16:11, 12.

> Și îngerul Domnului i-a zis: Iată, ai zămislit și vei naște un fiu, și-i vei pune numele Ismael; căci Domnul ți-a auzit suferința. El va fi un om sălbatic; mâna lui va fi împotriva fiecărui om, și mâna fiecărui om împotriva lui; și va locui în fața tuturor fraților săi. Geneza 16:11, 12.

The purpose of Islam in Bible prophecy is to unite all nations against Islam, in advance of the United Nations turning their wrath upon Sabbath keepers. On September 11, 2001 everyone who understands 9/11 as marking the beginning of the repeat of the sequence of the Millerite events has become as “Daniel” when he was taken to Babylon for seventy years. Jehoiakim identifies the starting of that testing process, and Islam of the third Woe was then released, but immediately held in check, so God could seal His people.

Scopul Islamului în profeția biblică este să unească toate națiunile împotriva Islamului, înainte ca Organizația Națiunilor Unite să-și verse mânia asupra păzitorilor Sabatului. La 11 septembrie 2001, toți cei care înțeleg 11 septembrie ca marcând începutul reluării succesiunii de evenimente milerite au devenit asemenea lui "Daniel" când a fost dus în Babilon pentru șaptezeci de ani. Jehoiakim marchează începutul acelui proces de încercare, iar Islamul celui de-al treilea Vai a fost atunci dezlegat, dar îndată ținut în frâu, pentru ca Dumnezeu să-Și poată pecetlui poporul.

> “This view was given in 1847 when there were but very few of the Advent brethren observing the Sabbath, and of these but few supposed that its observance was of sufficient importance to draw a line between the people of God and unbelievers. Now the fulfillment of that view is beginning to be seen. ‘The commencement of that time of trouble,’ here mentioned does not refer to the time when the plagues shall begin to be poured out, but to a short period just before they are poured out, while Christ is in the sanctuary. At that time, while the work of salvation is closing, trouble will be coming on the earth, and the nations will be angry, yet held in check so as not to prevent the work of the third angel. At that time the ‘latter rain,’ or refreshing from the presence of the Lord, will come, to give power to the loud voice of the third angel, and prepare the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.” Early Writings, 85.

> Această viziune a fost dată în 1847, când erau doar foarte puțini dintre frații adventiști care păzeau Sabatul, iar dintre aceștia doar puțini socoteau că păzirea lui era de o importanță suficientă încât să traseze o linie de demarcație între poporul lui Dumnezeu și necredincioși. Acum începe să se vadă împlinirea acelei viziuni. „Începutul acelui timp de strâmtorare”, menționat aici, nu se referă la timpul când urgiile vor începe să fie revărsate, ci la o scurtă perioadă chiar înainte de a fi revărsate, câtă vreme Hristos Se află în sanctuar. În acel timp, în timp ce lucrarea mântuirii se încheie, vor veni necazuri peste pământ, iar neamurile se vor mânia, totuși vor fi ținute în frâu, astfel încât să nu împiedice lucrarea celui de-al treilea înger. Atunci va veni „ploaia târzie”, sau înviorarea de la fața Domnului, pentru a da putere strigătului puternic al celui de-al treilea înger și pentru a-i pregăti pe sfinți să stea în picioare în perioada când cele șapte urgii de pe urmă vor fi revărsate. Scrieri timpurii, 85.

Daniel’s seventy years began on September 11, 2001 when Islam was released and angered the nations by suddenly and unexpectedly striking the earth beast of Revelation thirteen. Islam was then restrained, so the work of the third angel can be finished. The work of the third angel is the sealing of God’s people, and when that work began on September 11, 2001 the Latter Rain began to “sprinkle”. Daniel chapter one is illustrating the testing process of the one hundred and forty-four thousand, beginning on September 11, 2001, and continuing until the second “voice” of Revelation eighteen calls God’s other flock out of Babylon. Daniel therefore represents a people who are now in spiritual captivity, until the very conclusion of the testing process. The conclusion of the testing period in Daniel chapter one is identified as the “end of the days.”

Cei șaptezeci de ani ai lui Daniel au început la 11 septembrie 2001, când Islamul a fost dezlegat și a mâniat neamurile, lovind brusc și pe neașteptate fiara care se ridică din pământ, menționată în Apocalipsa treisprezece. Ulterior, Islamul a fost reținut, pentru ca lucrarea celui de-al treilea înger să poată fi încheiată. Lucrarea celui de-al treilea înger este pecetluirea poporului lui Dumnezeu, iar când acea lucrare a început la 11 septembrie 2001, Ploaia Târzie a început să „stropească”. Capitolul întâi al cărții Daniel ilustrează procesul de încercare al celor o sută patruzeci și patru de mii, începând la 11 septembrie 2001 și continuând până când a doua „voce” din Apocalipsa optsprezece cheamă cealaltă turmă a lui Dumnezeu afară din Babilon. Prin urmare, Daniel reprezintă un popor care se află acum în robie spirituală, până la însăși încheierea procesului de încercare. Încheierea perioadei de încercare din capitolul întâi al cărții Daniel este identificată drept „sfârșitul zilelor”.

> Now at the end of the days that the king had said he should bring them in, then the prince of the eunuchs brought them in before Nebuchadnezzar. And the king communed with them; and among them all was found none like Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: therefore stood they before the king. And in all matters of wisdom and understanding, that the king enquired of them, he found them ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm. Daniel 1:18–20.

> Iar la sfârșitul zilelor pe care împăratul le rânduise ca termen pentru a fi aduși, căpetenia eunucilor i-a adus înaintea lui Nebucadnețar. Și împăratul a convorbit cu ei; și dintre toți nu s-a aflat niciunul ca Daniel, Hanania, Mișael și Azaria; de aceea au stat înaintea împăratului. Și în toate chestiunile de înțelepciune și pricepere despre care îi întreba împăratul, i-a găsit de zece ori mai buni decât toți vrăjitorii și astrologii care erau în toată împărăția lui. Daniel 1:18-20.

The third test, which represents a prophetic litmus test for Daniel and the three worthies, was when they were judged by Nebuchadnezzar, and found to be “ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm.” The third test is represented by judgment, and the judgment occurred at “the end of the days.” In the book of Daniel, the “end of the days,” is where Daniel stands in his lot.

Al treilea test, care reprezintă o piatră de încercare profetică pentru Daniel și cei trei vrednici, a fost atunci când au fost judecați de Nebucadnețar și au fost găsiți "de zece ori mai buni decât toți vrăjitorii și cititorii în stele care erau în toată împărăția lui". Al treilea test este reprezentat de judecată, iar judecata a avut loc la "sfârșitul zilelor". În cartea lui Daniel, "sfârșitul zilelor" este momentul în care Daniel stă în sorțul său.

> “‘Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand…. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. But go thou (Daniel) thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days.’

> 'Mulți vor fi curățiți, albiți și încercați; dar cei răi vor face răul: și niciunul dintre cei răi nu va înțelege; dar cei înțelepți vor înțelege... Ferice de cel ce așteaptă și ajunge la o mie trei sute treizeci și cinci de zile. Iar tu (Daniel), mergi pe calea ta până la sfârșit; căci te vei odihni și vei sta în sorțul tău la sfârșitul zilelor.'

> “The time has come for Daniel to stand in his lot. The time has come for the light given him to go to the world as never before. If those for whom the Lord has done so much will walk in the light, their knowledge of Christ and the prophecies relating to Him will be greatly increased as they near the close of this earth’s history.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1174.

> „A sosit vremea ca Daniel să stea în sorțul lui. A sosit vremea ca lumina care i-a fost dată să meargă în lume ca niciodată mai înainte. Dacă aceia pentru care Domnul a făcut atât de mult vor umbla în lumină, cunoașterea lor despre Hristos și despre profețiile referitoare la El va fi mult sporită pe măsură ce ei se apropie de încheierea istoriei acestui pământ.” Comentariul Biblic Adventist de Ziua a Șaptea, volumul 4, 1174.

Sister White identifies the “end of the days” in association with the purification process of verse ten of Daniel chapter twelve. She often employs verse ten, with verse thirteen’s, “end of the days.”

Sora White identifică „sfârșitul zilelor” în asociere cu procesul de curățire din versetul zece al capitolului doisprezece al cărții Daniel. Ea utilizează adesea versetul zece împreună cu „sfârșitul zilelor” din versetul treisprezece.

> “‘Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand…. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. But go thou (Daniel) thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days.’

> 'Mulți vor fi curățiți, albiți și încercați; dar cei răi vor face răul: și niciunul dintre cei răi nu va înțelege; dar cei înțelepți vor înțelege... Ferice de cel ce așteaptă și ajunge la o mie trei sute treizeci și cinci de zile. Iar tu (Daniel), mergi pe calea ta până la sfârșit; căci te vei odihni și vei sta în sorțul tău la sfârșitul zilelor.'

> “Daniel is today standing in his lot, and we are to give him place to speak to the people. Our message is to go forth as a lamp that burneth. ‘At that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. And they that be wise shall shine as the brightness of the firmament; and they that turn many to righteousness as the stars forever and ever.’

> Daniel stă astăzi la sorțul său, și noi trebuie să-i dăm cuvântul ca să vorbească poporului. Mesajul nostru trebuie să înainteze ca o făclie care arde. „În vremea aceea se va ridica Mihail, voievodul cel mare, care stă pentru fiii poporului tău; și va fi un timp de strâmtorare cum n-a mai fost de când este un neam și până în vremea aceea; și în vremea aceea poporul tău va fi izbăvit, oricine va fi găsit scris în carte. Și mulți dintre cei ce dorm în țărâna pământului se vor trezi, unii pentru viață veșnică, iar alții pentru rușine și dispreț veșnic. Și cei înțelepți vor străluci ca strălucirea tăriei, iar cei ce întorc pe mulți la dreptate vor străluci ca stelele, în veci de veci.”

> “These words present the work that we are to do in these last days. We are not one-half awake. We have not the power that is essential to the doing of the work that must be done. We must come into life, come into union. Now, just now, we must stand in that position where repentance and pardon shall be the striking features of our work. There must be no quarrelling. It is too late to engage with Satan in his work of blinding eyes. It is too late to give heed to seducing spirits and doctrines of devils.

> Aceste cuvinte prezintă lucrarea pe care trebuie să o împlinim în aceste din urmă zile. Nu suntem nici pe jumătate treji. Nu avem puterea care este esențială pentru împlinirea lucrării ce trebuie făcută. Trebuie să venim la viață, să intrăm în unitate. Acum, chiar acum, trebuie să stăm în acea poziție în care pocăința și iertarea vor fi trăsăturile marcante ale lucrării noastre. Nu trebuie să existe certuri. Este prea târziu să ne angajăm în lucrarea lui Satana de a orbi ochii. Este prea târziu să luăm aminte la duhurile amăgitoare și la învățăturile demonilor.

> “I am instructed to say that when the Holy Spirit gives tongue and utterance, we shall see a work done similar to that done on the day of Pentecost. The representatives of Christ will work intelligently. There will not be found one man here and another there seeking to tear down and destroy.

> Mi s-a poruncit să spun că, atunci când Duhul Sfânt dă limbă și rostire, vom vedea o lucrare înfăptuită asemenea celei din ziua Cincizecimii. Reprezentanții lui Hristos vor lucra cu înțelepciune. Nu se va găsi unul aici și altul acolo căutând să surpe și să nimicească.

> “‘Before the decree bring forth, before the day pass as the chaff, before the fierce anger of the Lord come upon you, before the day of the Lord’s anger come upon you, seek ye the Lord, all ye meek of the earth, which have wrought His judgment; seek righteousness, seek meekness: it may be ye shall be hid in the day of the Lord’s anger.’” Australian Union Conference Record, March 11, 1907.

> „Înainte ca hotărârea să iasă, înainte ca ziua să treacă ca pleava, înainte ca mânia aprinsă a Domnului să vină peste voi, înainte ca ziua mâniei Domnului să vină peste voi, căutați-L pe Domnul, toți cei smeriți ai pământului, care ați împlinit judecata Lui; căutați dreptatea, căutați smerenia: poate că veți fi ascunși în ziua mâniei Domnului.” Australian Union Conference Record, 11 martie 1907.

The sealing of the one hundred and forty-four thousand that is represented by the seventy years of Daniel’s captivity in Babylon, is represented in Daniel chapter twelve, and verse ten. The verse possesses the signature of “truth” for it identifies the three-steps that are the characteristics of the Hebrew word “truth.” Many shall be purified, made white and then tried. Daniel and the three worthies were purified by the fear of God in chapter one, for they determined not to eat the Babylonian diet. They then demonstrated a countenance that was made fairer and fatter than those who ate the Babylonian food. Their countenance was the righteousness of Christ which is the white garments. They then were tried when they went into the judgment of Nebuchadnezzar, at the end of the days.

Pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii, care este reprezentată de cei șaptezeci de ani ai robiei lui Daniel în Babilon, este prezentată în Daniel, capitolul doisprezece, versetul zece. Versetul poartă semnătura „adevărului”, căci identifică cei trei pași care sunt caracteristicile cuvântului ebraic „adevăr”. Mulți vor fi curățiți, albiți și apoi încercați. Daniel și cei trei bărbați vrednici au fost curățiți prin frica de Dumnezeu în capitolul întâi, căci au hotărât să nu mănânce hrana babiloniană. Ei au arătat apoi un chip care s-a făcut mai frumos și mai gras decât al celor ce mâncau hrana babiloniană. Chipul lor era neprihănirea lui Hristos, adică hainele albe. Apoi au fost încercați când au intrat în judecata lui Nebucadnețar, la sfârșitul zilelor.

At “the end of the days,” when Daniel stands “in his lot”, “knowledge of Christ and the prophecies relating to Him will be greatly increased” for God’s people. Nebuchadnezzar noted that in “all matters of wisdom and understanding,” Daniel and the three worthies were “found” to be “ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm.”

La "sfârșitul zilelor", când Daniel va sta "în sorțul lui", "cunoașterea lui Hristos și a profețiilor privitoare la El va fi mult sporită" în rândul poporului lui Dumnezeu. Nebucadnețar a remarcat că, în "toate chestiunile de înțelepciune și pricepere", Daniel și cei trei vrednici au fost "găsiți" a fi "de zece ori mai buni decât toți vrăjitorii și astrologii care erau în toată împărăția lui."

Daniel chapter one is illustrating the experience of the one hundred and forty-four thousand, who go through a three-step testing process. Commenting on that process, Sister White says, “These words present the work that we are to do in these last days. We are not one-half awake. We have not the power that is essential to the doing of the work that must be done. We must come into life, come into union. Now, just now, we must stand in that position where repentance and pardon shall be the striking features of our work. There must be no quarrelling.”

Capitolul întâi din Daniel ilustrează experiența celor o sută patruzeci și patru de mii, care trec printr-un proces de testare în trei etape. Comentând asupra acestui proces, sora White spune: "Aceste cuvinte prezintă lucrarea pe care trebuie să o facem în aceste zile de pe urmă. Nu suntem nici pe jumătate treji. Nu avem puterea care este esențială pentru împlinirea lucrării ce trebuie făcută. Trebuie să prindem viață, să intrăm în unire. Acum, chiar acum, trebuie să stăm în acea poziție în care pocăința și iertarea să fie trăsăturile marcante ale lucrării noastre. Nu trebuie să fie nicio ceartă."

The testing process that leads to the “end of the days,” leads to the resurrection of the two witnesses in Revelation chapter eleven. The work we are to do now is to accept the message of September 11, 2001 and wake up, as represented by the dead dry bones. “We must come to life, come into union.” When we do this, the striking features of our work will be our “repentance and pardon.” The striking feature of our work is represented by Daniel in chapter nine, when he prays the Leviticus twenty-six prayer, asking for forgiveness of his sins, and the sins of his fathers, while also acknowledging that he had been walking contrary to God ever since the disappointment that marked the beginning of the tarrying time on July 18, 2020. He must also acknowledge that God had been walking contrary to him during that same period. Daniel represents those that have gone through a captivity of “seventy years”, ever since July 18, 2020.

Procesul de testare care duce la „sfârșitul zilelor” are ca rezultat învierea celor doi martori din Apocalipsa, capitolul unsprezece. Lucrarea pe care trebuie să o facem acum este să acceptăm mesajul din 11 septembrie 2001 și să ne trezim, aceasta fiind simbolizată de oasele moarte și uscate. „Trebuie să prindem viață, să intrăm în unitate.” Când facem aceasta, trăsăturile izbitoare ale lucrării noastre vor fi „pocăința și iertarea”. Nota distinctivă a lucrării noastre este reprezentată de Daniel în capitolul nouă, când el rostește rugăciunea din Leviticul 26, cerând iertarea păcatelor sale și ale părinților săi, recunoscând totodată că umblase potrivnic lui Dumnezeu încă de la dezamăgirea care a marcat începutul timpului de zăbovire la 18 iulie 2020. El trebuie, de asemenea, să recunoască faptul că Dumnezeu umblase potrivnic lui în aceeași perioadă. Daniel îi reprezintă pe cei care au trecut printr-o captivitate de „șaptezeci de ani”, începând cu 18 iulie 2020.

The seventy years is a symbol of the “seven times” of Leviticus twenty-six. The book of Chronicles informs us that the seventy years was the period that the land would “enjoy” the sabbaths which she was not allowed to enjoy due to ancient Israel’s rebellion against the covenant of Leviticus twenty-five.

Perioada de șaptezeci de ani este un simbol al „de șapte ori” din Leviticul douăzeci și șase. Cartea Cronicilor ne informează că cei șaptezeci de ani au fost perioada în care țara avea să se „bucure” de Sabatele de care nu i se îngăduise să se bucure din pricina răzvrătirii Israelului antic împotriva legământului din Leviticul douăzeci și cinci.

> To fulfil the word of the Lord by the mouth of Jeremiah, until the land had enjoyed her sabbaths: for as long as she lay desolate she kept sabbath, to fulfil threescore and ten years. 2 Chronicles 36:21.

> Ca să se împlinească cuvântul Domnului rostit prin gura lui Ieremia, până când țara s-a bucurat de sabatele ei: căci tot timpul cât a fost pustiită a ținut sabat, ca să se împlinească șaptezeci de ani. 2 Cronici 36:21.

As a symbol of a prophetic “wilderness,” the “three and a half days” that the two witnesses of Revelation eleven were dead in the street after July 18, 2020 is a symbol of the “seventy years”, and also a symbol of the “seven times”. At the “end of the days,” is a symbol of the end of the prophetic days that were sealed up in the book of Daniel.

Ca simbol al unui „pustiu” profetic, durata de „trei zile și jumătate” în care, după 18 iulie 2020, cei doi martori din Apocalipsa 11 au zăcut morți pe stradă este un simbol al „celor șaptezeci de ani” și, de asemenea, un simbol al „celor șapte vremi”. „La sfârșitul zilelor” este un simbol al sfârșitului zilelor profetice care au fost pecetluite în cartea lui Daniel.

In 1798, the book of Daniel was unsealed and Daniel stood in his lot, ready to fulfill his purpose.

În 1798, cartea lui Daniel a fost desigilată, iar Daniel a stat în partea lui, pregătit să-și împlinească menirea.

> “When God gives a man a special work to do, he is to stand in his lot and place as did Daniel, ready to answer the call of God, ready to fulfill His purpose.” Manuscript Releases, volume 6, 108.

> Când Dumnezeu îi dă unui om o lucrare deosebită de îndeplinit, el trebuie să stea în sorțul și în locul său, precum Daniel, gata să răspundă chemării lui Dumnezeu, gata să împlinească scopul Său. Manuscript Releases, volumul 6, 108.

On October 22, 1844, in fulfillment of Daniel chapter eight, and verse fourteen, the book of Daniel once again stood in its lot. 1798, and 1844, are the conclusion of the first and second indignations, and therefore mark the end of “seven times.” The “end of the days” in the book of Daniel is a symbol of the conclusion of a captivity that is represented by the “seven times.” In Daniel chapter four, Nebuchadnezzar lived as a beast while “seven times” passed over him. At “the end of the days,” his kingdom and reason was restored to him.

La 22 octombrie 1844, în împlinirea celor din Daniel, capitolul opt, versetul paisprezece, cartea lui Daniel a stat din nou în sorțul ei. 1798 și 1844 sunt încheierea primei și a celei de-a doua mânii și, prin urmare, marchează sfârșitul „celor șapte vremi”. „Sfârșitul zilelor” din cartea lui Daniel este un simbol al încheierii unei robii care este reprezentată de „șapte vremi”. În capitolul patru din Daniel, Nebucadnețar a trăit ca o fiară în timp ce „șapte vremi” au trecut peste el. La „sfârșitul zilelor”, i s-au redat împărăția și rațiunea.

> And at the end of the days I Nebuchadnezzar lifted up mine eyes unto heaven, and mine understanding returned unto me, and I blessed the most High, and I praised and honoured him that liveth forever, whose dominion is an everlasting dominion, and his kingdom is from generation to generation: And all the inhabitants of the earth are reputed as nothing: and he doeth according to his will in the army of heaven, and among the inhabitants of the earth: and none can stay his hand, or say unto him, What doest thou? At the same time my reason returned unto me; and for the glory of my kingdom, mine honour and brightness returned unto me; and my counsellors and my lords sought unto me; and I was established in my kingdom, and excellent majesty was added unto me. Daniel 4:34–36.

> Iar la sfârșitul zilelor, eu, Nebucadnețar, mi-am ridicat ochii către cer, și înțelegerea mi s-a întors; și L-am binecuvântat pe Cel Preaînalt și L-am lăudat și L-am cinstit pe Cel ce trăiește în veci, a Cărui stăpânire este o stăpânire veșnică, iar împărăția Lui din neam în neam; și toți locuitorii pământului sunt socotiți ca un nimic, și El face după voia Sa în oștirea cerului și între locuitorii pământului, și nimeni nu poate opri mâna Lui, nici să-I zică: Ce faci Tu? În același timp rațiunea mea s-a întors la mine; și, spre slava împărăției mele, cinstea mea și strălucirea mea s-au întors la mine; și sfetnicii mei și mai-marii mei m-au căutat; și am fost așezat în împărăția mea și o mai mare măreție mi s-a adăugat. Daniel 4:34-36.

The end of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand is represented as the “end of the days,” and therefore represents the symbolic conclusion of the “seventy years” and also of the “seven times.” At that time, “repentance and pardon” will be the features that represent the work of those who were previously dead in the street that runs through the valley of dead dry bones.

Sfârșitul timpului de pecetluire al celor o sută patruzeci și patru de mii este înfățișat drept „sfârșitul zilelor” și, prin urmare, reprezintă încheierea simbolică a „celor șaptezeci de ani” și, de asemenea, a „celor șapte vremuri”. La acea vreme, „pocăința și iertarea” vor fi trăsăturile care reprezintă lucrarea celor care fuseseră mai înainte morți pe strada care străbate valea oaselor moarte și uscate.

The visible feature of the work of repentance of the one hundred and forty-four thousand is represented in Ezekiel chapter nine, as “sighing and crying.” When God’s people confess and put away their personal sins, when they acknowledge that they have repeated the same sins of their fathers, when they set aside their pride of opinion and admit that they have been walking contrary to God, and also that He has been walking contrary to them since the tarrying time arrived on July 18, 2020, they will then be found to have “ten times” more prophetic power than all the other professed wise men in the kingdom.

Trăsătura vizibilă a lucrării pocăinței celor o sută patruzeci și patru de mii este reprezentată în capitolul nouă din Ezechiel ca „suspinând și plângând”. Când poporul lui Dumnezeu își mărturisește și își părăsește păcatele personale, când recunoaște că a repetat aceleași păcate ale părinților săi, când își leapădă mândria de opinie și admite că a umblat potrivnic lui Dumnezeu, și, de asemenea, că El a umblat potrivnic lor de când a sosit timpul de întârziere, la 18 iulie 2020, se va constata atunci că au „de zece ori” mai multă putere profetică decât toți ceilalți pretinși înțelepți din împărăție.

The sealing process began with the loosing and then the restraining of Islam. That process ends as it began, when Islam is once again released. It is released at the end of the days of the sealing time, which for Daniel was the decree of Cyrus that called men out of Babylon. It is there, at the end of the days of purification, at the judgment of the Sunday law “decree” in the United States, that the faithful will be found to possess “ten times more” prophetic power.

Procesul de pecetluire a început cu dezlegarea și apoi reținerea Islamului. Acest proces se încheie așa cum a început, când Islamul este din nou dezlegat. Islamul este dezlegat la sfârșitul zilelor perioadei de pecetluire, care, pentru Daniel, a fost decretul lui Cirus care îi chema pe oameni să iasă din Babilon. Acolo, la sfârșitul zilelor de curățire, la judecata "decretului" legii duminicale din Statele Unite, se va constata că cei credincioși dețin o putere profetică "de zece ori mai mare".

> “You are getting the coming of the Lord too far off. I saw the latter rain was coming as [suddenly as] the midnight cry, and with ten times the power.” Spalding and Magan, 5.

> Plasați venirea Domnului prea departe. Am văzut ploaia târzie venind [la fel de pe neașteptate precum] strigarea de la miezul nopții și cu o putere de zece ori mai mare. Spalding și Magan, 5.

We will begin the consideration of Daniel chapter two in the next article.

Vom începe examinarea capitolului al doilea din Daniel în articolul următor.

> “This was the midnight cry, which was to give power to the second angel’s message. Angels were sent from heaven to arouse the discouraged saints and prepare them for the great work before them. The most talented men were not the first to receive this message. Angels were sent to the humble, devoted ones, and constrained them to raise the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’ Those entrusted with the cry made haste, and in the power of the Holy Spirit sounded the message, and aroused their discouraged brethren. This work did not stand in the wisdom and learning of men, but in the power of God, and His saints who heard the cry could not resist it. The most spiritual received this message first, and those who had formerly led in the work were the last to receive and help swell the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’” Early Writings, 238.

> Acesta a fost strigătul de la miezul nopții, care avea să dea putere soliei celui de-al doilea înger. Îngeri au fost trimiși din cer pentru a-i trezi pe sfinții descurajați și a-i pregăti pentru marea lucrare dinaintea lor. Cei mai talentați oameni nu au fost primii care au primit această solie. Îngeri au fost trimiși la cei smeriți și devotați și i-au constrâns să înalțe strigătul: „Iată, Mirele vine; ieșiți-I în întâmpinare!” Cei cărora le fusese încredințat strigătul s-au grăbit și, prin puterea Duhului Sfânt, au făcut să răsune solia și i-au trezit pe frații lor descurajați. Această lucrare nu se întemeia pe înțelepciunea și erudiția oamenilor, ci pe puterea lui Dumnezeu, iar sfinții Săi care au auzit strigătul nu i-au putut rezista. Cei mai spirituali au primit întâi această solie, iar cei care mai înainte conduseseră în lucrare au fost ultimii care au primit-o și au ajutat la amplificarea strigătului: „Iată, Mirele vine; ieșiți-I în întâmpinare!” Scrieri timpurii, 238.

Back to Articles