Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Thirty-Four

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană - Numărul treizeci și patru

Number Thirty-Four

Numărul treizeci și patru

Author

Jeff Pippenger

Published

January 27, 2026

Formats

PDF
Word

In order for there to be a voice in the wilderness, there must be a wilderness. In July of 2023, a voice began to sound identifying that the Lion of the tribe of Judah was then unsealing the revelation of Himself as set forth in chapter one of the book of Revelation. The disappointment of Sabbath, July 18, 2020, began the three and a half days of Revelation eleven that ended on Sabbath, December 30, 2023. That Sabbath, for the first time since July 2020, Future for America spoke publicly on a zoom meeting.

Pentru ca să fie un glas în pustie, trebuie să fie un pustiu. În iulie 2023, a început să se audă un glas, care arăta că Leul din seminția lui Iuda desigila atunci descoperirea Sa, așa cum este prezentată în capitolul întâi al cărții Apocalipsa. Dezamăgirea din Sabatul de 18 iulie 2020 a marcat începutul celor trei zile și jumătate din Apocalipsa unsprezece, care s-au încheiat în Sabatul din 30 decembrie 2023. În acel Sabat, pentru prima dată după iulie 2020, Future for America a vorbit public într-o întâlnire pe Zoom.

From that point on, the Revelation of Jesus Christ has been opening progressively. It started with a revelation of the word “truth,” that was then seen to represent a framework of three steps outlined by the first, thirteenth and twenty-second letters of the Hebrew alphabet, when brought together form the word “truth.” The three steps represented in the framework of the word “truth” was an old truth, placed in a new setting.

De atunci înainte, Revelația lui Isus Hristos a continuat să se descopere în mod progresiv. Ea a început cu o revelație a cuvântului „adevăr”, care a fost apoi înțeleasă ca reprezentând un cadru de trei trepte, conturat de literele întâia, a treisprezecea și a douăzeci și doua ale alfabetului ebraic, care, aduse împreună, formează cuvântul „adevăr”. Cele trei trepte reprezentate în cadrul cuvântului „adevăr” constituiau un adevăr vechi, așezat într-un cadru nou.

For years we have shown the three steps of the courtyard, holy place and Most Holy Place, were parallel to the three works of the Holy Spirit as He convicts of sin in the courtyard, manifests righteousness in the holy place and judges in the Most Holy Place. We have identified these three steps are manifested throughout God’s Word, but all those understandings were magnified with the framework of “truth,” as of 2023. Taking an old truth and placing it in a new framework of truth is what Christ does as He progressively unseals His Word. The “wilderness” that ended in 2023, represents a prophetic “time of the end,” when a prophecy is unsealed. That prophecy is the revelation of Jesus Christ, who is the “Truth.”

De ani de zile am arătat că cele trei trepte ale Curții, ale Locului Sfânt și ale Sfintei Sfintelor erau paralele cu cele trei lucrări ale Duhului Sfânt: El convinge de păcat în Curte, manifestă neprihănirea în Locul Sfânt și judecă în Sfânta Sfintelor. Am identificat că aceste trei trepte se manifestă de-a lungul întregului Cuvânt al lui Dumnezeu, dar toate acele înțelegeri au fost amplificate prin cadrul „adevărului”, începând cu 2023. A lua un adevăr vechi și a-l așeza într-un nou cadru al adevărului este ceea ce face Hristos pe măsură ce Își desigilează progresiv Cuvântul. „Pustia” care s-a încheiat în 2023 reprezintă un „timp al sfârșitului” profetic, când o profeție este desigilată. Acea profeție este revelația lui Isus Hristos, care este „Adevărul”.

> “In the time of the Savior, the Jews had so covered over the precious jewels of truth with the rubbish of tradition and fable, that it was impossible to distinguish the true from the false. The Savior came to clear away the rubbish of superstition and long-cherished errors, and to set the jewels of God’s word in the framework of truth. What would the Savior do if he should come to us now as he did to the Jews? He would have to do a similar work in clearing away the rubbish of tradition and ceremony. The Jews were greatly disturbed when he did this work. They had lost sight of the original truth of God, but Christ brought it again to view. It is our work to free the precious truths of God from superstition and error. What a work is committed to us in the gospel!” Review and Herald, June 4, 1889.

> Pe vremea Mântuitorului, iudeii acoperiseră într-atât nestematele prețioase ale adevărului cu molozul tradiției și al basmului, încât era imposibil să se distingă ceea ce este adevărat de ceea ce este fals. Mântuitorul a venit să înlăture molozul superstiției și al erorilor de multă vreme prețuite și să așeze nestematele Cuvântului lui Dumnezeu în montura adevărului. Ce ar face Mântuitorul dacă ar veni acum la noi, așa cum a venit la iudei? Ar trebui să împlinească o lucrare asemănătoare, înlăturând molozul tradiției și al ceremonialului. Iudeii au fost foarte tulburați când El a făcut această lucrare. Își pierduseră din vedere adevărul originar al lui Dumnezeu, dar Hristos l-a readus la lumină. Este lucrarea noastră să eliberăm prețioasele adevăruri ale lui Dumnezeu de superstiție și eroare. Ce lucrare ne este încredințată în Evanghelie! Review and Herald, 4 iunie 1889.

It “is our work to free the precious truths of God from superstition and error,” and “set the jewels of God’s Word in the framework of truth.” In 2023 the Lord introduced the framework of truth, in the structure represented by the word “truth.” That framework brings to view the “original” truths “of God.”

„Este lucrarea noastră să eliberăm prețioasele adevăruri ale lui Dumnezeu de superstiție și eroare” și „să încastrăm nestematele Cuvântului lui Dumnezeu în cadrul adevărului.” În 2023, Domnul a introdus cadrul adevărului, în structura pe care o reprezintă cuvântul „adevăr.” Acel cadru scoate la iveală adevărurile „originare” „ale lui Dumnezeu.”

> “The dust and rubbish of error have buried the precious jewels of truth, but the Lord’s workers can uncover these treasures, so that thousands will look upon them with delight and awe. Angels of God will be beside the humble worker, giving grace and divine enlightenment, and thousands will be led to pray with David, ‘Open thou mine eyes that I may behold wondrous things out of thy law.’ Truths that have been for ages unseen and unheeded, will blaze forth from the illuminated pages of God’s holy word. The churches generally that have heard, refused, and trampled upon the truth, will do more wickedly; but ‘the wise,’ those who are honest, will understand. The book is open, and the words of God reach the hearts of those who desire to know his will. At the loud cry of the angel from heaven who joins the third angel, thousands will awake from the stupor that has held the world for ages, and will see the beauty and value of the truth.” Review and Herald, December 15, 1885.

> Praful și molozul rătăcirii au îngropat nestematele prețioase ale adevărului, dar lucrătorii Domnului pot scoate la iveală aceste comori, astfel încât mii le vor privi cu desfătare și cu cutremur sfânt. Îngerii lui Dumnezeu vor sta alături de lucrătorul smerit, dând har și luminare dumnezeiască, iar mii vor fi îndrumați să se roage împreună cu David: «Deschide-mi ochii, ca să privesc lucruri minunate din Legea Ta.» Adevăruri care vreme de veacuri au fost nevăzute și nebăgate în seamă vor izbucni în strălucire din paginile luminate ale Cuvântului sfânt al lui Dumnezeu. Bisericile, în general, care au auzit, au refuzat și au călcat în picioare adevărul, vor lucra și mai nelegiuit; dar «cei înțelepți», cei care sunt cinstiți, vor înțelege. Cartea este deschisă, iar cuvintele lui Dumnezeu ajung la inimile celor care doresc să cunoască voia Sa. La strigătul puternic al îngerului din cer care se unește cu al treilea înger, mii se vor trezi din toropeala care a ținut lumea vreme de veacuri și vor vedea frumusețea și valoarea adevărului. Review and Herald, 15 decembrie 1885.

The “Lord’s workers” who are “the wise” and “who are honest” “will understand,” and will “uncover” “treasures, so that thousands will look upon them with delight and awe.” Unfortunately for Laodicean Adventism it is not they who wake up from their stupor at the loud cry of the third angel, for that is the Sunday law, and that is much too late for Adventism to awaken. The eleventh-hour workers awaken from their “stupor” “at the loud cry of the angel who joins the third angel” at the soon-coming Sunday law. Since 2024, “Truths that have been for ages unseen and unheeded,” have been blazing “forth from the illuminated pages of God’s holy word.”

"Lucrătorii Domnului" care sunt "cei înțelepți" și "care sunt onești" "vor înțelege," și vor "descoperi" "comori, astfel încât mii de oameni să le contemple cu încântare și uimire." Din nefericire pentru adventismul laodicean, nu ei sunt cei care se trezesc din toropeala lor la strigătul de mare glas al celui de-al treilea înger, căci aceea este legea duminicală, și aceea este mult prea târziu pentru ca adventismul să se trezească. "Lucrătorii din ceasul al unsprezecelea" se trezesc din "toropeala" lor "la strigătul de mare glas al îngerului care se unește cu al treilea înger" la legea duminicală care vine curând. Din 2024, "Adevăruri care au fost, de veacuri, nevăzute și neluate în seamă," au strălucit cu putere "din paginile luminate ale sfântului Cuvânt al lui Dumnezeu."

In Isaiah 22:22 Eliakim is given a key, and in Matthew 16 Peter is given the keys to the kingdom.

În Isaia 22:22, lui Eliacim i se dă o cheie, iar în Matei 16, lui Petru i se dau cheile împărăției.

> And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open. Isaiah 22:22.

> Și voi pune pe umărul lui cheia casei lui David; el va deschide și nimeni nu va închide; el va închide și nimeni nu va deschide. Isaia 22:22.

The “key” is given to Philadelphia, for that is the only other place in the Scriptures the key of opening and shutting is referenced.

„Cheia” este dată Filadelfiei, căci aceasta este unicul alt loc din Scripturi în care se face referire la cheia deschiderii și închiderii.

> And to the angel of the church in Philadelphia write; These things saith he that is holy, he that is true, he that hath the key of David, he that openeth, and no man shutteth; and shutteth, and no man openeth; I know thy works: behold, I have set before thee an open door, and no man can shut it: for thou hast a little strength, and hast kept my word, and hast not denied my name. Revelation 3:7, 8.

> Îngerului Bisericii din Filadelfia scrie: Acestea zice Cel Sfânt, Cel Adevărat, Cel ce are cheia lui David, Cel ce deschide și nimeni nu închide, și închide și nimeni nu deschide: Știu faptele tale: iată, ți-am pus înainte o ușă deschisă, pe care nimeni nu o poate închide; fiindcă ai puțină putere și ai păzit cuvântul Meu și nu ai tăgăduit Numele Meu. Apocalipsa 3:7, 8.

At the last interaction with the quibbling Jews, Christ raised a question that the Jews could not answer.

La ultima interacțiune cu iudeii cârtitori, Hristos a adresat o întrebare la care iudeii nu au putut răspunde.

> While the Pharisees were gathered together, Jesus asked them, Saying, What think ye of Christ? whose son is he? They say unto him, The Son of David. He saith unto them, How then doth David in spirit call him Lord, saying, The Lord said unto my Lord, Sit thou on my right hand, till I make thine enemies thy footstool? If David then call him Lord, how is he his son?

> Pe când fariseii erau adunați laolaltă, Iisus i-a întrebat, zicând: Ce credeți despre Hristos? Al cui Fiu este El? Ei I-au zis: Al lui David. El le-a zis: Atunci cum de David, în Duhul, Îl numește Domn, zicând: Domnul a zis Domnului meu: Șezi la dreapta Mea, până voi pune pe vrăjmașii Tăi așternut al picioarelor Tale? Deci, dacă David Îl numește Domn, cum este El fiul lui?

> And no man was able to answer him a word, neither durst any man from that day forth ask him any more questions. Matthew 22:41–46.

> Și nimeni nu a putut să-i răspundă un cuvânt, nici nu a mai îndrăznit cineva, din ziua aceea înainte, să-i pună întrebări. Matei 22:41-46.

The Jews were unable to understand the prophetic relationship of David and Christ, for they lacked the prophetic keys to understand the biblical language of line upon line. Christ ended His interaction with the Jews by identifying their blindness was based upon their inability to correctly divide the Word of truth. He had identified that if you understood Moses, you would understand Christ, but they did not understand the Scriptures they claimed to uphold and defend.

Iudeii nu puteau înțelege relația profetică dintre David și Hristos, căci le lipseau cheile profetice pentru a înțelege limbajul biblic al rând după rând. Hristos și-a încheiat dialogul cu iudeii arătând că orbirea lor se întemeia pe incapacitatea de a împărți drept Cuvântul adevărului. El arătase că, dacă ar fi înțeles pe Moise, L-ar fi înțeles pe Hristos, dar ei nu înțelegeau Scripturile pe care pretindeau că le susțin și le apără.

The “key” of the “house of David” was given to the Millerites, who were the church of Philadelphia. The “key” was a reformatory movement that was represented by open and shut doors. From 1798 unto 1863 the Millerite movement went from the experience of Philadelphia unto the experience of Laodicea, while going from a movement unto a church. A door opened and a door closed on April 19, 1844, as a door opened and a door closed on October 22, 1844, as a door opened and a door closed in 1863.

„Cheia” „casei lui David” a fost dată milleriților, care erau biserica din Filadelfia. „Cheia” era o mișcare de reformă reprezentată prin uși deschise și închise. Din 1798 până în 1863, mișcarea millerită a trecut de la experiența Filadelfiei la experiența Laodiceei, trecând totodată de la o mișcare la o biserică. La 19 aprilie 1844 s-a deschis o ușă și s-a închis o ușă, așa cum la 22 octombrie 1844 s-a deschis o ușă și s-a închis o ușă, așa cum în 1863 s-a deschis o ușă și s-a închis o ușă.

Eliakim had a key, but Peter was given “keys.” The key in the singular was the shut door of 1844.

Eliakim a avut o cheie, dar lui Petru i s-au dat „chei”. Cheia la singular a fost ușa închisă din 1844.

> “The subject of the sanctuary was the key which unlocked the mystery of the disappointment of 1844. It opened to view a complete system of truth, connected and harmonious, showing that God’s hand had directed the great advent movement and revealing present duty as it brought to light the position and work of His people.” The Great Controversy, 423.

> Tema sanctuarului a fost cheia care a dezlegat taina dezamăgirii din 1844. Ea a deschis privirii un sistem complet de adevăr, coerent și armonios, arătând că mâna lui Dumnezeu condusese marea mișcare adventă și, aducând la lumină poziția și lucrarea poporului Său, a descoperit datoria prezentă. Marea Controversă, 423.

The subject of the sanctuary was the key that unlocked the shut door of 1844, but Peter was also given the keys of the kingdom.

Subiectul sanctuarului a fost cheia care a descuiat ușa închisă din 1844, dar lui Petru i s-au dat, de asemenea, cheile împărăției.

> And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Matthew 16:17–19.

> Și Isus, răspunzând, i-a zis: Fericit ești tu, Simone, fiul lui Iona, căci nu trupul și sângele ți-au descoperit aceasta, ci Tatăl Meu, Care este în ceruri. Și Eu îți spun ție că tu ești Petru, și pe această piatră voi zidi Biserica Mea; și porțile iadului nu o vor birui. Și îți voi da cheile Împărăției cerurilor; și orice vei lega pe pământ va fi legat în ceruri; și orice vei dezlega pe pământ va fi dezlegat în ceruri. Matei 16:17-19.

Line upon line, Philadelphia, the last covenant bride as represented by Peter, is given the key of the house of David as well as the keys to the kingdom of heaven. The key of the house of David is the last subject Jesus interacted with the Pharisees over.

Rând după rând, Philadelphia, mireasa legământului celui din urmă, reprezentată prin Petru, primește cheia casei lui David, precum și cheile Împărăției cerurilor. Cheia casei lui David este ultimul subiect cu privire la care Isus a dialogat cu fariseii.

> While the Pharisees were gathered together, Jesus asked them, Saying, What think ye of Christ? whose son is he? They say unto him, The Son of David. He saith unto them, How then doth David in spirit call him Lord, saying, The Lord said unto my Lord, Sit thou on my right hand, till I make thine enemies thy footstool? If David then call him Lord, how is he his son?

> Pe când fariseii erau adunați laolaltă, Iisus i-a întrebat, zicând: Ce credeți despre Hristos? Al cui Fiu este El? Ei I-au zis: Al lui David. El le-a zis: Atunci cum de David, în Duhul, Îl numește Domn, zicând: Domnul a zis Domnului meu: Șezi la dreapta Mea, până voi pune pe vrăjmașii Tăi așternut al picioarelor Tale? Deci, dacă David Îl numește Domn, cum este El fiul lui?

> And no man was able to answer him a word, neither durst any man from that day forth ask him any more questions. Matthew 22:41–46.

> Și nimeni nu a putut să-i răspundă un cuvânt, nici nu a mai îndrăznit cineva, din ziua aceea înainte, să-i pună întrebări. Matei 22:41-46.

The subject of David and his Lord is exactly where Peter begins at Pentecost in the upper room at the third hour. The subject that closed the door of interaction between the Pharisees and Christ is the key Peter used to open the door of the upper room at Pentecost.

Tema despre David și Domnul lui este chiar punctul de plecare al lui Petru la Cincizecime, în odaia de sus, la ceasul al treilea. Tema care a închis ușa dialogului dintre farisei și Hristos este cheia folosită de Petru pentru a deschide ușa odăii de sus la Cincizecime.

> For David is not ascended into the heavens: but he saith himself, The Lord said unto my Lord, Sit thou on my right hand, Until I make thy foes thy footstool. Therefore let all the house of Israel know assuredly, that God hath made that same Jesus, whom ye have crucified, both Lord and Christ.

> Căci David nu s-a suit în ceruri, dar el însuși spune: „Domnul a zis Domnului meu: «Șezi la dreapta Mea, până voi pune pe vrăjmașii Tăi așternut al picioarelor Tale.»” Așadar, să știe în chip neîndoielnic toată casa lui Israel că Dumnezeu L-a făcut și Domn, și Hristos pe acel Isus pe care voi L-ați răstignit.

> Now when they heard this, they were pricked in their heart, and said unto Peter and to the rest of the apostles, Men and brethren, what shall we do?

> Iar când au auzit acestea, au fost străpunși la inimă și au zis către Petru și către ceilalți apostoli: Bărbaților, fraților, ce să facem?

> Then Peter said unto them, Repent, and be baptized every one of you in the name of Jesus Christ for the remission of sins, and ye shall receive the gift of the Holy Ghost. For the promise is unto you, and to your children, and to all that are afar off, even as many as the Lord our God shall call. And with many other words did he testify and exhort, saying, Save yourselves from this untoward generation. Then they that gladly received his word were baptized: and the same day there were added unto them about three thousand souls. Acts 2:34–41.

> Atunci Petru le-a zis: Pocăiți-vă, și fiecare dintre voi să fie botezat în Numele lui Iisus Hristos spre iertarea păcatelor; și veți primi darul Duhului Sfânt. Căci făgăduința este pentru voi și pentru copiii voștri și pentru toți cei de departe, oricâți îi va chema Domnul, Dumnezeul nostru. Și, cu multe alte cuvinte, el mărturisea și-i îndemna, zicând: Mântuiți-vă din acest neam ticălos. Atunci cei ce au primit cu bucurie cuvântul lui au fost botezați; și, în ziua aceea, s-au adăugat la numărul lor aproape trei mii de suflete. Faptele Apostolilor 2:34–41.

Peter had the keys to bind or loose, and when he did so, heaven was in agreement with Peter’s action. Peter represents Divinity and humanity working together to unseal the truths of God’s Word. When those truths are unsealed, they are represented as knowledge.

Petru avea cheile pentru a lega sau a dezlega, iar când făcea astfel, cerul era în asentiment cu acțiunea lui Petru. Petru reprezintă Divinitatea și umanitatea lucrând împreună pentru a desigila adevărurile Cuvântului lui Dumnezeu. Când aceste adevăruri sunt desigilate, ele sunt înfățișate drept cunoaștere.

> “The key of knowledge in Christ’s day had been taken away by those who should have held it to unlock the treasure house of wisdom in the Old Testament Scriptures. The rabbis and teachers had virtually shut up the kingdom of heaven from the poor and the afflicted, and left them to perish. In His discourses Christ did not bring many things before them at once, lest He might confuse their minds. He made every point clear and distinct. He did not disdain the repetition of old and familiar truths in prophecies if they would serve His purpose to inculcate ideas.

> Cheia cunoștinței, în zilele lui Hristos, fusese luată de cei care ar fi trebuit s-o dețină pentru a deschide tezaurul înțelepciunii din Scripturile Vechiului Testament. Rabinii și învățătorii închiseseră, de fapt, Împărăția cerurilor înaintea celor săraci și celor aflați în suferință, lăsându-i să piară. În cuvântările Sale, Hristos nu le punea înainte multe lucruri deodată, ca nu cumva să le tulbure mințile. El făcea limpede și distinct fiecare punct. Nu disprețuia repetarea adevărurilor vechi și bine cunoscute din scrierile profetice, dacă acestea slujeau scopului Său de a inculca idei.

> “Christ was the originator of all the ancient gems of truth. Through the work of the enemy these truths had been displaced. They had been disconnected from their true position, and placed in the framework of error. Christ’s work was to readjust and establish the precious gems in the framework of truth. The principles of truth which had been given by Himself to bless the world had, through Satan’s agency, been buried and had apparently become extinct. Christ rescued them from the rubbish of error, gave them a new, vital force, and commanded them to shine as precious jewels, and stand fast forever.

> Hristos a fost izvorul tuturor vechilor nestemate ale adevărului. Prin lucrarea vrăjmașului, aceste adevăruri fuseseră strămutate. Fuseseră desprinse din poziția lor adevărată și așezate în cadrul rătăcirii. Lucrarea lui Hristos era să reașeze și să statornicească prețioasele nestemate în cadrul adevărului. Principiile adevărului, pe care El Însuși le dăduse spre binecuvântarea lumii, fuseseră, prin agenția lui Satana, îngropate și, în aparență, dispărute. Hristos le-a smuls din molozul rătăcirii, le-a dăruit o forță nouă, vitală, și le-a poruncit să strălucească asemenea nestematelor prețioase și să rămână neclintite pe vecie.

> “Christ Himself could use any of these old truths without borrowing the smallest particle, for He had originated them all. He had cast them into the minds and thoughts of each generation, and when He came to our world He rearranged and vitalized the truths which had become dead, making them more forcible for the benefit of future generations. It was Jesus Christ who had the power of rescuing the truths from the rubbish, and again giving them to the world with more than their original freshness and power.” Manuscript Releases, volume 13, 240, 241.

> Însuși Hristos putea folosi oricare dintre aceste vechi adevăruri fără a împrumuta cea mai mică fărâmă, căci El le-a stat la originea tuturor. El le sădise în mințile și cugetele fiecărei generații, iar când a venit în lumea noastră, El a reașezat și a însuflețit adevărurile care deveniseră moarte, făcându-le mai puternice spre folosul generațiilor viitoare. Isus Hristos era Cel care avea puterea de a smulge adevărurile de sub moloz și de a le da din nou lumii cu mai multă prospețime și putere decât prospețimea și puterea lor originară. Manuscript Releases, volumul 13, 240, 241.

Peter’s keys were to bind and to loose, and Peter represents the last Christian bride, who are the one hundred and forty-four thousand. The binding message of Peter represented in the witness of the one hundred and forty-four thousand is the sealing. The loosing message of Peter in the witness of the one hundred and forty-four thousand is Islam of the third woe.

Cheile lui Petru au fost pentru a lega și a dezlega, iar Petru reprezintă mireasa creștină de pe urmă, care este alcătuită din cei o sută patruzeci și patru de mii. Mesajul de legare al lui Petru, reprezentat în mărturia celor o sută patruzeci și patru de mii, este pecetluirea. Mesajul de dezlegare al lui Petru, în mărturia celor o sută patruzeci și patru de mii, este Islamul celui de-al treilea vai.

> “I then saw the third angel. Said my accompanying angel, ‘Fearful is his work. Awful is his mission. He is the angel that is to select the wheat from the tares, and seal, or bind, the wheat for the heavenly garner. These things should engross the whole mind, the whole attention.’” Early Writings, 119.

> „Apoi am văzut pe al treilea înger. A zis îngerul meu însoțitor: «Înfricoșătoare este lucrarea lui. Cumplită este misiunea lui. El este îngerul care are să despartă grâul de neghină și să pecetluiască, sau să lege, grâul pentru grânarul ceresc. Aceste lucruri ar trebui să absoarbă întreaga minte, întreaga atenție.»” Early Writings, 119.

The wheat that are bound are represented by the first fruit wheat offering of Pentecost, that as a wave offering would represent the lifting up of the ensign of the one hundred and forty-four thousand. The sealing of God’s people is Peter’s internal message, that occurs during the history of Islam of the third woe that is progressively loosed from 9/11 onward.

Grâul legat în snopi este reprezentat de darul de pârgă din grâu al Cincizecimii, care, ca dar legănat, ar reprezenta ridicarea stindardului celor o sută patruzeci și patru de mii. Pecetluirea poporului lui Dumnezeu, mesajul intern al lui Petru, are loc în timpul istoriei Islamului din perioada celui de-al treilea Vai, care este dezlegat progresiv de la 11 septembrie încoace.

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> Și după aceste lucruri am văzut patru îngeri stând la cele patru colțuri ale pământului, ținând cele patru vânturi ale pământului, ca să nu sufle vântul nici pe pământ, nici pe mare, nici peste vreun copac. Și am văzut un alt înger ridicându-se de la răsărit, având pecetea Dumnezeului celui viu; și a strigat cu glas mare către cei patru îngeri, cărora li se dăduse să vatăme pământul și marea, zicând: Nu vătămați pământul, nici marea, nici copacii, până când vom fi pecetluit pe robii Dumnezeului nostru în frunțile lor. Apocalipsa 7:1-3.

Those four winds that are restrained during the binding of God’s people were released at 9/11, and then restrained by George Bush the lesser. The external message of Peter is Islam, and the loosening and the restraining if Islam is the external message that runs through the sealing time. Peter’s humanity is connected with Divinity, for the keys given to him represent agreement between heaven and earth.

Acele patru vânturi care sunt stăvilite în timpul legării poporului lui Dumnezeu au fost dezlănțuite la 11 septembrie, apoi stăvilite de George Bush cel Mic. Mesajul extern al lui Petru este Islamul, iar dezlegarea și stăvilirea Islamului reprezintă mesajul extern care străbate timpul pecetluirii. Umanitatea lui Petru este în legătură cu Dumnezeirea, căci cheile care i-au fost date reprezintă acordul dintre cer și pământ.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “The darkness of the evil one encloses those who neglect to pray. The whispered temptations of the enemy entice them to sin; and it is all because they do not make use of the privileges that God has given them in the divine appointment of prayer. Why should the sons and daughters of God be reluctant to pray, when prayer is the key in the hand of faith to unlock heaven’s storehouse, where are treasured the boundless resources of Omnipotence? Without unceasing prayer and diligent watching we are in danger of growing careless and of deviating from the right path. The adversary seeks continually to obstruct the way to the mercy seat, that we may not by earnest supplication and faith obtain grace and power to resist temptation.

> Întunericul celui rău îi învăluie pe cei ce neglijează să se roage. Ispitele șoptite ale vrăjmașului îi ademenesc la păcat; și toate acestea pentru că nu se folosesc de privilegiile pe care Dumnezeu li le-a dăruit prin rânduirea divină a rugăciunii. De ce ar fi fiii și fiicele lui Dumnezeu ezitanți să se roage, când rugăciunea este cheia din mâna credinței pentru a descuia vistieria cerului, în care sunt păstrate resursele nemărginite ale Atotputerniciei? Fără rugăciune neîncetată și veghe stăruitoare, suntem în primejdia de a deveni nepăsători și de a ne abate de la calea cea dreaptă. Potrivnicul caută neîncetat să împiedice accesul la scaunul harului, pentru ca să nu dobândim, prin cerere stăruitoare și credință, har și putere spre a rezista ispitei.

> “There are certain conditions upon which we may expect that God will hear and answer our prayers. One of the first of these is that we feel our need of help from Him. He has promised, ‘I will pour water upon him that is thirsty, and floods upon the dry ground.’ Isaiah 44:3. Those who hunger and thirst after righteousness, who long after God, may be sure that they will be filled. The heart must be open to the Spirit’s influence, or God’s blessing cannot be received.

> Există anumite condiții în temeiul cărora ne putem aștepta ca Dumnezeu să ne asculte și să răspundă rugăciunilor noastre. Una dintre cele dintâi este aceea să simțim nevoia de ajutor din partea Lui. El a făgăduit: "Voi turna apă peste cel însetat și revărsări de ape peste pământul uscat." Isaia 44:3. Cei care flămânzesc și însetează după neprihănire, care tânjesc după Dumnezeu, pot fi siguri că vor fi săturați. Inima trebuie să fie deschisă influenței Duhului, altfel binecuvântarea lui Dumnezeu nu poate fi primită.

> “Our great need is itself an argument and pleads most eloquently in our behalf. But the Lord is to be sought unto to do these things for us. He says, ‘Ask, and it shall be given you.’ And ‘He that spared not His own Son, but delivered Him up for us all, how shall He not with Him also freely give us all things?’ Matthew 7:7; Romans 8:32.

> Marea noastră nevoie este ea însăși un argument și pledează cu cea mai mare elocvență în numele nostru. Dar pe Domnul se cuvine să-L căutăm, ca să facă aceste lucruri pentru noi. El spune: «Cereți și vi se va da.» Și: «El, care n-a cruțat nici chiar pe propriul Său Fiu, ci L-a dat pentru noi toți, cum nu ne va da, împreună cu El, în dar, toate lucrurile?» Matei 7:7; Romani 8:32.

> “If we regard iniquity in our hearts, if we cling to any known sin, the Lord will not hear us; but the prayer of the penitent, contrite soul is always accepted. When all known wrongs are righted, we may believe that God will answer our petitions. Our own merit will never commend us to the favor of God; it is the worthiness of Jesus that will save us, His blood that will cleanse us; yet we have a work to do in complying with the conditions of acceptance.

> Dacă îngăduim nelegiuirea în inimile noastre, dacă ne agățăm de vreun păcat cunoscut, Domnul nu ne va auzi; dar rugăciunea sufletului pocăit și zdrobit este întotdeauna primită. Când toate relele cunoscute sunt îndreptate, putem crede că Dumnezeu va răspunde cererilor noastre. Meritul nostru propriu nu ne va câștiga niciodată favoarea lui Dumnezeu; vrednicia lui Isus ne va mântui, sângele Său ne va curăți; totuși avem o lucrare de făcut, împlinind condițiile acceptării.

> “Another element of prevailing prayer is faith. ‘He that cometh to God must believe that He is, and that He is a rewarder of them that diligently seek Him.’ Hebrews 11:6. Jesus said to His disciples, ‘What things soever ye desire, when ye pray, believe that ye receive them, and ye shall have them.’ Mark 11:24. Do we take Him at His word?” Steps to Christ, 94–96.

> Un alt element al rugăciunii biruitoare este credința. „Cel ce vine la Dumnezeu trebuie să creadă că El este și că El este răsplătitorul celor care Îl caută cu stăruință.” Evrei 11:6. Isus le-a spus ucenicilor Săi: „Orice doriți, când vă rugați, credeți că le primiți și le veți avea.” Marcu 11:24. Îl credem noi pe cuvânt? Calea către Hristos, 94-96.

> “Here is a lesson for young men who profess to be servants of God, bearing His message, who are exalted in their own estimation. They can trace nothing remarkable in their experience, as could Elijah, yet they feel above performing duties which to them appear menial. They will not come down from their ministerial dignity to do needful service, fearing that they will be doing the work of a servant. All such should learn from the example of Elijah. His word locked the treasures of heaven, the dew and rain, from the earth three years. His word alone was the key to unlock heaven and bring showers of rain. He was honored of God as he offered his simple prayer in the presence of the king and the thousands of Israel, in answer to which fire flashed from heaven and kindled the fire upon the altar of sacrifice. His hand executed the judgment of God in slaying eight hundred and fifty priests of Baal; and yet, after the exhausting toil and most signal triumph of the day, he who could bring clouds and rain and fire from heaven was willing to perform the service of a menial and run before the chariot of Ahab in the darkness and in the wind and rain to serve the sovereign whom he had not feared to rebuke to his face because of his sins and crimes. The king passed within the gates. Elijah wrapped himself in his mantle and lay upon the bare earth.” Testimonies, volume 3, 287.

> Iată o lecție pentru tinerii care mărturisesc că sunt slujitori ai lui Dumnezeu, purtători ai soliei Sale, și care se înalță în propria lor socotință. Ei nu pot indica nimic remarcabil în experiența lor, așa cum a putut Ilie, și totuși se socotesc deasupra îndeplinirii unor datorii care li se par umile. Nu vor să coboare din demnitatea slujirii lor pentru a face un serviciu necesar, temându-se că ar face lucrarea unui slujitor. Toți aceștia ar trebui să învețe din pilda lui Ilie. Cuvântul lui a încuiat vistieriile cerului — roua și ploaia — de pe pământ, timp de trei ani. Numai cuvântul lui a fost cheia care a descuiat cerul și a adus ploi. A fost onorat de Dumnezeu când, în prezența împăratului și a miilor din Israel, și-a înălțat rugăciunea sa simplă; și, ca răspuns, foc a fulgerat din cer și a aprins jertfa de pe altar. Mâna lui a executat judecata lui Dumnezeu, ucigând opt sute cincizeci de preoți ai lui Baal; și totuși, după ostenelile istovitoare și cea mai răsunătoare biruință a zilei, acela care putea să aducă nori și ploaie și foc din cer a fost dispus să îndeplinească cea mai umilă slujbă și să alerge înaintea carului lui Ahab, în întuneric și în vânt și ploaie, pentru a sluji suveranului pe care nu se temuse să-l mustre în față din pricina păcatelor și crimelor lui. Împăratul a intrat pe porți. Ilie s-a înfășurat în mantaua lui și s-a culcat pe pământul gol. Mărturii, volumul 3, 287.

Back to Articles