Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Seven

Cartea lui Daniel - Numărul o sută șapte

The Prophetic Narrative: From Jeroboam to Josiah and the Restoration of the Old Paths

Narațiunea profetică: de la Ieroboam la Iosia și restaurarea căilor vechi

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word

In 1844, the Protestants of the United States withdrew from the Millerite movement and took their prophetic position as a daughter of Babylon, as typified by Jeroboam instituting a counterfeit system of worship when his ten northern tribes separated from the southern kingdom of Judah. Jeroboam’s two golden calves, one in the city of Bethel (meaning “the house of God”/Church), and the other in Dan (meaning judgment/State) typified the false system of Church and State that typifies the United States. All the elements of Jeroboam’s counterfeit system of church and state were patterned after the very same structure set forth in the rebellion of Aaron. Thus, Jeroboam’s counterfeit system of worship was an image of Aaron’s counterfeit system of worship.

În 1844, protestanții din Statele Unite s-au retras din mișcarea millerită și și-au asumat poziția profetică de fiică a Babilonului, așa cum este tipificat de Ieroboam prin instituirea unui sistem contrafăcut de închinare, atunci când cele zece triburi din nord s-au separat de regatul de sud al lui Iuda. Cei doi viței de aur ai lui Ieroboam, unul în cetatea Betel (însemnând „casa lui Dumnezeu”/Biserică), iar celălalt în Dan (însemnând judecată/Stat), tipificau sistemul fals al Bisericii și al Statului care caracterizează Statele Unite. Toate elementele sistemului contrafăcut al Bisericii și al Statului al lui Ieroboam au fost alcătuite după aceeași structură stabilită în răzvrătirea lui Aaron. Astfel, sistemul contrafăcut de închinare al lui Ieroboam a fost o imagine a sistemului contrafăcut de închinare al lui Aaron.

Jeroboam’s counterfeit system represented the system of worship that Protestantism upheld when it separated from the movement of the first angel and became a daughter, or an image of the Roman beast of the papacy. At the very institution of Jeroboam’s counterfeit system, a prophet from Judah confronted his altar and false system of worship. In 1844, at the very outset of the role of apostate Protestantism instituting a system of worship represented as the daughter of Rome, the Millerites, by faith, entered the Most Holy Place of the heavenly sanctuary and recognized the Sabbath, and thus represented a prophetic rebuke to the daughters of Rome, who chose to continue observing the mark of Rome’s authority—Sunday worship.

Sistemul contrafăcut al lui Ieroboam reprezenta sistemul de închinare pe care protestantismul îl susținea când s-a separat de mișcarea primului înger și a devenit o fiică, sau o imagine a fiarei romane a papalității. Chiar la instituirea sistemului contrafăcut al lui Ieroboam, un profet din Iuda i-a înfruntat altarul și falsul sistem de închinare. În 1844, chiar la începutul perioadei în care protestantismul apostat instituia un sistem de închinare reprezentat drept fiica Romei, mileriții, prin credință, au intrat în Sfânta Sfintelor a sanctuarului ceresc și au recunoscut Sabatul, și astfel au reprezentat o mustrare profetică la adresa fiicelor Romei, care au ales să continue să păzească semnul autorității Romei — închinarea duminicală.

The prophet of Judah that confronted Jeroboam, there and then set forth a prophecy.

Prorocul din Iuda care l-a înfruntat pe Ieroboam a rostit chiar acolo și atunci o prorocie.

> And he cried against the altar in the word of the Lord, and said, O altar, altar, thus saith the Lord; Behold, a child shall be born unto the house of David, Josiah by name; and upon thee shall he offer the priests of the high places that burn incense upon thee, and men’s bones shall be burnt upon thee. And he gave a sign the same day, saying, This is the sign which the Lord hath spoken; Behold, the altar shall be rent, and the ashes that are upon it shall be poured out. 1 Kings 13:2, 3.

> Și a strigat împotriva altarului, prin cuvântul Domnului, și a rostit: O, altarule, altarule, așa zice Domnul: Iată, se va naște un fiu casei lui David, pe nume Iosia; pe preoții înălțimilor, care ard tămâie pe tine, îi va jertfi pe tine, și pe tine se vor arde oase de oameni. Și a dat un semn în aceeași zi, zicând: Acesta este semnul pe care l-a rostit Domnul: iată, altarul se va despica, iar cenușa care este pe el va fi vărsată. 1 Împărați 13:2, 3.

The prophecy included the doubling of the word “altar.” A doubling of a word or phrase in prophecy represents a symbol of the second angel’s message, thus identifying the year 1844, when the second angel arrived and Protestantism fell, becoming a daughter of Babylon. At the same time the prophet provided a sign, just as the Millerites in 1844, recognized the sign of the Sabbath. As Jeroboam threatened the prophet in the following verses, his hand was paralyzed, thus referencing the mark of Babylon that is forced upon either the forehead or the hand, and which when received spiritually cripples a person for eternity.

Profeția a inclus dublarea cuvântului „altar”. O dublare a unui cuvânt sau a unei expresii în profeție reprezintă un simbol al soliei celui de-al doilea înger, identificând astfel anul 1844, când a sosit cel de-al doilea înger și protestantismul a căzut, devenind o fiică a Babilonului. În același timp, profetul a oferit un semn, întocmai cum, în 1844, mileriții au recunoscut semnul Sabatului. În versetele următoare, pe când Ieroboam îl amenința pe profet, mâna lui a fost paralizată, făcând astfel trimitere la semnul Babilonului, care este impus fie pe frunte, fie pe mână și care, odată primit, schilodește spiritual o persoană pentru veșnicie.

For the purposes of this study, we are considering the prediction the prophet set forth identifying that “a child shall be born unto the house of David, Josiah by name; and upon thee shall he offer the priests of the high places that burn incense upon thee, and men’s bones shall be burnt upon thee.” Josiah means “the foundation of God”, and represents the foundations of Adventism that were built in the very history typified by Jeroboam’s inauguration of his false system of worship. Upon the false system of worship instituted by Jeroboam, Josiah would punish the priests who led out in the counterfeit worship.

În scopul prezentului studiu, luăm în considerare profeția rostită de proroc, în care se afirmă că „se va naște casei lui David un fiu, al cărui nume va fi Iosia; iar pe tine va jertfi preoții înălțimilor, care ard tămâie pe tine, și pe tine se vor arde oase de oameni.” Iosia înseamnă „temelia lui Dumnezeu” și reprezintă temeliile Adventismului, care au fost edificate chiar în istoria prefigurată de inaugurarea, de către Ieroboam, a sistemului său fals de închinare. Asupra falsului sistem de închinare instituit de Ieroboam, Iosia avea să-i pedepsească pe preoții care erau în fruntea închinării contrafăcute.

The prophet disobeyed the Lord’s command not to return the way he had come to Jeroboam’s inauguration, and not to eat or drink in Bethel. When he ate the food of the lying prophet of Bethel he was set forth as a symbol of the death that would be brought upon those who after 1844, would choose to return to and eat the doctrines and false prophetic methodologies of apostate Protestantism, as represented by the rebellion of 1863. The deathbed of those who rebelled in 1863, would be the same deathbed as the lying prophet of Bethel. The deathbed for apostate Protestantism was the history of August 11, 1840 through to 1844, when they; the former chosen people of God were passed by, and became the daughters of Rome. Laodicean Adventism’s deathbed will also be between the date when the mighty angel descended on September 11, 2001, as it had done in 1840, and the hour of the great earthquake, representing the soon coming Sunday law.

Profetul a nesocotit porunca Domnului de a nu se întoarce pe drumul pe care venise la învestirea lui Ieroboam și de a nu mânca și a nu bea în Betel. Când a mâncat din hrana profetului mincinos din Betel, a fost înfățișat ca un simbol al morții care avea să fie adusă asupra celor care, după 1844, ar alege să se întoarcă la doctrinele și metodologiile profetice false ale protestantismului apostat și să se hrănească din ele, așa cum a fost reprezentat prin răzvrătirea din 1863. Patul de moarte al celor care s-au răzvrătit în 1863 va fi același pat de moarte ca al profetului mincinos din Betel. Patul de moarte al protestantismului apostat a fost istoria de la 11 august 1840 până la 1844, când ei — fostul popor ales al lui Dumnezeu — au fost trecuți cu vederea și au devenit fiicele Romei. Patul de moarte al Adventismului laodicean va fi, de asemenea, între data când îngerul puternic a coborât la 11 septembrie 2001, așa cum făcuse în 1840, și ceasul marelui cutremur, reprezentând apropiata lege duminicală.

On September 11, 2001, the sealing of the one hundred and forty-four thousand began and the angel began to move through Jerusalem placing a mark on the forehead of those who sigh and cry for the abominations done in the land (the United States), and the church (Laodicean Adventism). On September 11, 2001, the sins of the fathers represented by the four abominations of Ezekiel, became present testing truths in the sealing process that then began.

La 11 septembrie 2001 a început pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii, iar îngerul a început să străbată Ierusalimul, punând un semn pe fruntea celor ce suspină și plâng pentru urâciunile săvârșite în țară (Statele Unite) și în biserică (adventismul laodiceean). La 11 septembrie 2001, păcatele părinților, reprezentate de cele patru urâciuni din Ezechiel, au devenit adevăruri de încercare prezente în procesul de pecetluire care a început atunci.

The test of 1863, involved the foundations of the Millerite movement as represented by the “seven times,” of Leviticus twenty-six that had been rejected in 1863. The test involved a willingness or unwillingness to return to Jeremiah’s old paths in order to find the rest of the latter rain. The test of 1888, was the message to the Laodicean church as brought by Elders Jones and Waggoner, which was also the message of justification by faith.

Proba din 1863 privea temeliile mișcării millerite, așa cum erau reprezentate de „cele șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase, care fuseseră respinse în 1863. Proba implica o disponibilitate sau o indisponibilitate de a se întoarce la căile cele vechi ale lui Ieremia, pentru a găsi odihna ploii târzii. Proba din 1888 a fost solia adresată bisericii din Laodicea, așa cum a fost adusă de Presbiterii Jones și Waggoner, care era, de asemenea, solia îndreptățirii prin credință.

In 1856, the message to Laodicea first arrived in the movement of the Millerites, and it arrived with the increased light of the “seven times,” but both the experience represented by the remedies in the message to Laodicea, and the message of prophetic history were rejected in 1863. The experience was represented by the vision (mareh) of “the appearance”, and the vision of the (chazon) “prophetic history” that were both rejected. Both of those visions had found their fulfillment on October 22, 1844, and nineteen years later they were both rejected, for Jesus always identifies the end with the beginning.

În 1856, mesajul către Laodicea a sosit pentru întâia oară în mișcarea mileriților și a venit odată cu lumina sporită a „celor șapte vremuri”, dar atât experiența reprezentată de remediile din mesajul către Laodicea, cât și mesajul istoriei profetice au fost respinse în 1863. Experiența era reprezentată de viziunea (mareh) a „înfățișării”, iar viziunea (chazon) a „istoriei profetice”; amândouă au fost respinse. Ambele aceste viziuni își găsiseră împlinirea la 22 octombrie 1844, iar nouăsprezece ani mai târziu au fost amândouă respinse, căci Isus identifică întotdeauna sfârșitul cu începutul.

On September 11, 2001, the test of the rebellions of 1863 and 1888, became again testing truth, for they were both connected to the old paths of Jeremiah. On that date the latter rain message arrived, and the test of 1919, also arrived, for in 1919, the false gospel of a Christ who is void of any prophetic relevance was set forth as a counterfeit “peace and safety” message. When the mighty angel of Revelation chapter eighteen descended on September 11, 2001, verses one through three were fulfilled, and verses one through three represent the message of the “first voice”.

La 11 septembrie 2001, proba răzvrătirilor din 1863 și 1888 a redevenit un adevăr de încercare, căci amândouă erau legate de căile cele vechi ale lui Ieremia. La acea dată a sosit solia ploii târzii, și a sosit, de asemenea, proba din 1919, căci în 1919 evanghelia falsă a unui Hristos lipsit de orice relevanță profetică a fost pusă înainte ca o solie contrafăcută de "pace și siguranță". Când îngerul cel puternic din Apocalipsa, capitolul optsprezece, a coborât la 11 septembrie 2001, versetele unu până la trei s-au împlinit, iar versetele unu până la trei reprezintă solia "primului glas".

> “Now comes the word that I have declared that New York is to be swept away by a tidal wave? This I have never said. I have said, as I looked at the great buildings going up there, story after story, ‘What terrible scenes will take place when the Lord shall arise to shake terribly the earth! Then the words of Revelation 18:1–3 will be fulfilled.’ The whole of the eighteenth chapter of Revelation is a warning of what is coming on the earth. But I have no light in particular in regard to what is coming on New York, only that I know that one day the great buildings there will be thrown down by the turning and overturning of God’s power. From the light given me, I know that destruction is in the world. One word from the Lord, one touch of his mighty power, and these massive structures will fall. Scenes will take place the fearfulness of which we cannot imagine.” Review and Herald, July 5, 1906.

> "Acum vine vestea că aș fi declarat că New York va fi măturat de un val de maree? Așa ceva nu am spus niciodată. Am spus însă, pe când priveam marile clădiri care se ridicau acolo, etaj după etaj: 'Ce scene înfricoșătoare vor avea loc când Domnul Se va ridica să zguduie cumplit pământul! Atunci se vor împlini cuvintele din Apocalipsa 18:1-3.' Întregul capitol al optsprezecelea din Apocalipsa este un avertizament cu privire la ceea ce urmează să vină asupra pământului. Dar nu am lumină deosebită cu privire la ceea ce urmează să vină asupra orașului New York, decât că știu că, într-o zi, marile clădiri de acolo vor fi dărâmate prin întoarcerea și răsturnarea puterii lui Dumnezeu. Din lumina care mi-a fost dată, știu că în lume este distrugere. Un singur cuvânt din partea Domnului, o singură atingere a puterii Sale celei mari, și aceste structuri masive vor cădea. Vor avea loc scene a căror grozăvie nu ne-o putem imagina." Review and Herald, 5 iulie 1906.

With the arrival of the angel of Revelation eighteen, the latter rain began to sprinkle, and the “prophetic debate” represented in Habakkuk chapter two, began. The debate was over two methodologies for understanding Bible prophecy, and a false and a true latter rain message. The debate ends when the “second voice” of Revelation eighteen arrives and identifies the beginning of God’s executive judgment upon modern Babylon, and calls God’s other flock out of Babylon. The arrival of the second voice marks the end of the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, which is represented by the fourth abomination, that in turn represents the fourth and final generation of Laodicean Adventism as bowing down to the sun, at the soon-coming Sunday law.

Odată cu sosirea îngerului din Apocalipsa optsprezece, ploaia târzie a început să picure, iar „dezbaterea profetică” reprezentată în Habacuc, capitolul doi, s-a declanșat. Dezbaterea viza două metodologii de înțelegere a profeției biblice și un mesaj al ploii târzii, unul fals și unul adevărat. Dezbaterea se încheie când „a doua voce” din Apocalipsa optsprezece sosește și identifică începutul judecății executive a lui Dumnezeu asupra Babilonului modern și cheamă cealaltă turmă a lui Dumnezeu să iasă din Babilon. Sosirea celei de-a doua voci marchează sfârșitul istoriei pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii, istorie reprezentată de a patra urâciune, care, la rândul ei, reprezintă a patra și ultima generație a adventismului laodicean, plecându-se înaintea soarelui, la iminenta lege duminicală.

The deathbed of apostate Protestantism, between the descent of the angel and the closed door of 1844, typified the deathbed of Laodicean Adventism between the descent of the angel and the closed door of the soon-coming Sunday law. The prophet from Judah was buried in the same grave as the lying prophet of Bethel, and when king Josiah initiated his reform, he stood before that very grave. The reformation of king Josiah, whose name represents “the foundations of God”, began when God began to lead His last day people back to the foundations on September 11, 2001. His reform had begun when the work of restoring the temple was taken up.

Patul de moarte al protestantismului apostat, între coborârea îngerului și ușa închisă din 1844, a prefigurat patul de moarte al adventismului laodicean, între coborârea îngerului și ușa închisă a legii duminicale iminente. Prorocul din Iuda a fost îngropat în același mormânt cu prorocul mincinos din Betel, iar când împăratul Iosia a inițiat reforma sa, a stat chiar înaintea acelui mormânt. Reforma împăratului Iosia, al cărui nume reprezintă „temeliile lui Dumnezeu”, a început când Dumnezeu a început să-Și călăuzească poporul Său din timpul sfârșitului înapoi la temelii, la 11 septembrie 2001. Reforma lui începuse când a fost întreprinsă lucrarea de restaurare a templului.

> And it came to pass in the eighteenth year of king Josiah, that the king sent Shaphan the son of Azaliah, the son of Meshullam, the scribe, to the house of the Lord, saying, Go up to Hilkiah the high priest, that he may sum the silver which is brought into the house of the Lord, which the keepers of the door have gathered of the people: And let them deliver it into the hand of the doers of the work, that have the oversight of the house of the Lord: and let them give it to the doers of the work which is in the house of the Lord, to repair the breaches of the house, Unto carpenters, and builders, and masons, and to buy timber and hewn stone to repair the house. Howbeit there was no reckoning made with them of the money that was delivered into their hand, because they dealt faithfully. And Hilkiah the high priest said unto Shaphan the scribe, I have found the book of the law in the house of the Lord. And Hilkiah gave the book to Shaphan, and he read it. And Shaphan the scribe came to the king, and brought the king word again, and said, Thy servants have gathered the money that was found in the house, and have delivered it into the hand of them that do the work, that have the oversight of the house of the Lord. And Shaphan the scribe showed the king, saying, Hilkiah the priest hath delivered me a book. And Shaphan read it before the king. And it came to pass, when the king had heard the words of the book of the law, that he rent his clothes. And the king commanded Hilkiah the priest, and Ahikam the son of Shaphan, and Achbor the son of Michaiah, and Shaphan the scribe, and Asahiah a servant of the king’s, saying, Go ye, inquire of the Lord for me, and for the people, and for all Judah, concerning the words of this book that is found: for great is the wrath of the Lord that is kindled against us, because our fathers have not hearkened unto the words of this book, to do according unto all that which is written concerning us. 2 Kings 22:3–13.

> Și a fost, în al optsprezecelea an al împăratului Iosia, că împăratul l-a trimis pe Șafan, fiul lui Azalia, fiul lui Meșulam, scribul, la casa Domnului, zicând: Suie-te la Hilchia, marele preot, ca să facă socoteala argintului care a fost adus în casa Domnului, pe care l-au adunat de la popor păzitorii pragului; și să-l dea în mâna celor ce fac lucrarea, care au supravegherea casei Domnului; și să-l dea celor ce fac lucrarea în casa Domnului, ca să repare spărturile casei: anume tâmplarilor, ziditorilor și cioplitorilor în piatră, și pentru a cumpăra lemn și piatră cioplită, ca să repare casa. Însă nu se făcea cu ei socoteală de argintul care era dat în mâna lor, pentru că lucrau cu credincioșie. Și Hilchia, marele preot, i-a zis lui Șafan, scribul: Am găsit cartea Legii în casa Domnului. Și Hilchia a dat cartea lui Șafan, și el a citit-o. Și Șafan, scribul, a venit la împărat și i-a adus iarăși veste împăratului, zicând: Slujitorii tăi au strâns argintul care s-a găsit în casă și l-au dat în mâna celor ce fac lucrarea, care au supravegherea casei Domnului. Și Șafan, scribul, a făcut cunoscut împăratului, zicând: Hilchia, preotul, mi-a dat o carte. Și Șafan a citit-o înaintea împăratului. Și a fost că, atunci când împăratul a auzit cuvintele cărții Legii, și-a sfâșiat hainele. Și împăratul a poruncit lui Hilchia, preotul, lui Ahicam, fiul lui Șafan, lui Acbor, fiul lui Micaia, lui Șafan, scribul, și lui Asahia, slujitor al împăratului, zicând: Mergeți, întrebați pe Domnul pentru mine, pentru popor și pentru tot Iuda, cu privire la cuvintele acestei cărți care s-a găsit; căci mare este mânia Domnului aprinsă împotriva noastră, pentru că părinții noștri n-au ascultat de cuvintele acestei cărți, ca să facă tot ce este scris cu privire la noi. 2 Împărați 22:3-13.

The prediction that a child would be born named Josiah, identifies September 11, 2001, when the mighty angel descended and led His last-day people back to the old paths. That descent had been typified by the descent of the same angel on August 11, 1840. Both descents marked a fulfillment of a prophecy of Islam. The historical figure whose name is associated with identifying in advance, and publishing the advance prediction of the fulfillment of the time prophecy of Islam found in Revelation chapter nine verse fifteen, was Josiah.

Profeția potrivit căreia se va naște un copil numit Josiah identifică data de 11 septembrie 2001, când Îngerul cel puternic a coborât și Și-a călăuzit poporul Său din zilele de pe urmă înapoi la cărările cele vechi. Acea coborâre fusese prefigurată de coborârea aceluiași Înger la 11 august 1840. Ambele coborâri au marcat împlinirea unei profeții referitoare la Islam. Personajul istoric al cărui nume este asociat cu identificarea prealabilă și cu publicarea anticipată a predicției privind împlinirea profeției de timp referitoare la Islam, aflată în Apocalipsa, capitolul nouă, versetul cincisprezece, a fost Josiah.

In both descents of the angel of Revelation chapter ten or eighteen, the name “Josiah” is marked. Josiah Litch presented the message of Islam that was fulfilled on August 11, 1840, and on September 11, 2001 the prophecy of the birth of a child named Josiah, that had been set forth by the disobedient prophet in the history of Jeroboam, was fulfilled in Laodicean Adventism as the angel led His last-day people back to the foundational history where the confrontation of the disobedient prophet and Jeroboam had met its fulfillment. The biblical testimony identified a prediction of a Josiah to come, and when the history typified by the disobedient prophet was repeated in 1844, his prediction of the name was once again placed into the prophetic narrative.

În ambele coborâri ale îngerului din Apocalipsa, capitolul zece și capitolul optsprezece, numele „Iosia” este evidențiat. Josiah Litch a prezentat mesajul privitor la Islam, care s-a împlinit la 11 august 1840, iar la 11 septembrie 2001 profeția nașterii unui copil numit Iosia, care fusese rostită de profetul neascultător în istoria lui Ieroboam, s-a împlinit în adventismul laodicean, pe măsură ce îngerul Și-a călăuzit poporul Său din zilele de pe urmă înapoi la istoria de temelie, în care confruntarea dintre profetul neascultător și Ieroboam își atinsese împlinirea. Mărturia biblică a atestat o prevestire a venirii unui Iosia, iar când istoria prefigurată de profetul neascultător s-a repetat în 1844, prevestirea sa privitoare la nume a fost din nou așezată în narațiunea profetică.

On September 11, 2001, the Lion of the tribe of Judah led His last-day people back to Jeremiah’s old paths, which represented the forty-six years in which the Messenger of the Covenant had erected a temple to suddenly come to on October 22, 1844. Josiah had discovered the curse of Moses as he initiated the work of repairing the temple. The work of the one hundred and forty-four thousand is represented by Isaiah as a work of restoration.

La 11 septembrie 2001, Leul din seminția lui Iuda și-a călăuzit poporul Său din zilele de pe urmă înapoi la căile cele vechi ale lui Ieremia, care reprezentau cei patruzeci și șase de ani în care Solul Legământului ridicase un templu la care să vină deodată la 22 octombrie 1844. Iosia a descoperit blestemul lui Moise pe când începea lucrarea de reparare a templului. Lucrarea celor o sută patruzeci și patru de mii este înfățișată de Isaia ca o lucrare de restaurare.

> And they shall build the old wastes, they shall raise up the former desolations, and they shall repair the waste cities, the desolations of many generations. Isaiah 61:4.

> Și vor zidi dărâmăturile vechi, vor ridica pustiirile de odinioară și vor reface cetățile pustiite, pustiirile multor generații. Isaia 61:4.

The work of Josiah in repairing and restoring the temple, is the work Isaiah identifies is accomplished by God’s last-day people, for all the prophets speak more of the last days than the days in which they lived. That work was also typified by those who came out of Babylon in the time of Ezra.

Lucrarea lui Iosia de reparare și restaurare a templului este lucrarea pe care Isaia o identifică drept înfăptuită de poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, căci toți profeții vorbesc mai mult despre zilele de pe urmă decât despre zilele în care au trăit. Acea lucrare a fost de asemenea prefigurată de cei care au ieșit din Babilon în vremea lui Ezra.

> For we were bondmen; yet our God hath not forsaken us in our bondage, but hath extended mercy unto us in the sight of the kings of Persia, to give us a reviving, to set up the house of our God, and to repair the desolations thereof, and to give us a wall in Judah and in Jerusalem. Ezra 9:9.

> Căci am fost robi; totuși Dumnezeul nostru nu ne-a părăsit în robia noastră, ci ne-a arătat îndurare înaintea împăraților Persiei, spre a ne da o înviorare, a rezidi casa Dumnezeului nostru și a reface dărâmăturile ei și a ne da un zid în Iuda și în Ierusalim. Ezra 9:9.

The work carried on by Ezra was accomplished when they had come out of Babylon, and it represents the work of temple restoration Josiah was doing, the work identified by Isaiah of God’s last-day people, and it began on September 11, 2001. In the Revelation John also identifies that work.

Lucrarea desfășurată de Ezra a fost înfăptuită după ieșirea din Babilon și reprezintă lucrarea de restaurare a templului pe care o întreprindea Iosia, lucrarea pe care Isaia o identifică drept a poporului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, iar această lucrare a început la 11 septembrie 2001. În Apocalipsa, Ioan identifică de asemenea acea lucrare.

> And the voice which I heard from heaven spake unto me again, and said, Go and take the little book which is open in the hand of the angel which standeth upon the sea and upon the earth. And I went unto the angel, and said unto him, Give me the little book. And he said unto me, Take it, and eat it up; and it shall make thy belly bitter, but it shall be in thy mouth sweet as honey. And I took the little book out of the angel’s hand, and ate it up; and it was in my mouth sweet as honey: and as soon as I had eaten it, my belly was bitter. And he said unto me, Thou must prophesy again before many peoples, and nations, and tongues, and kings. And there was given me a reed like unto a rod: and the angel stood, saying, Rise, and measure the temple of God, and the altar, and them that worship therein. But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. And I will give power unto my two witnesses, and they shall prophesy a thousand two hundred and threescore days, clothed in sackcloth. Revelation 10:8–11:3.

> Și glasul pe care-l auzisem din cer mi-a vorbit din nou și a zis: Du-te și ia cărticica deschisă din mâna îngerului care stă pe mare și pe pământ. Și m-am dus la înger și i-am zis: Dă-mi cărticica. El mi-a zis: Ia-o și mănânc-o; ea îți va amărî pântecele, dar în gura ta va fi dulce ca mierea. Am luat cărticica din mâna îngerului și am mâncat-o; și în gura mea era dulce ca mierea, dar de îndată ce am mâncat-o, mi s-a amărât pântecele. Și mi-a zis: Trebuie să prorocești din nou cu privire la multe popoare, neamuri, limbi și împărați. Și mi s-a dat o trestie ca o prăjină; iar îngerul stătea, zicând: Scoală-te și măsoară Templul lui Dumnezeu, altarul și pe cei ce se închină în el. Iar curtea de afară a Templului las-o la o parte și n-o măsura, pentru că a fost dată neamurilor; și cetatea sfântă o vor călca în picioare patruzeci și două de luni. Și voi da putere celor doi martori ai Mei, și vor proroci o mie două sute șaizeci de zile, îmbrăcați în pânză de sac. Apocalipsa 10:8–11:3.

In this passage John represents the Millerites who had eaten the message that was in the angel’s hand when He descended on August 11, 1840, but who had also suffered the bitter disappointment of October 22, 1844. Standing at the bitter disappointment of 1844, John was told that he, as a symbol of God’s last-day people, must repeat the experience represented by 1840 to 1844, thus pointing forward to September 11, 2001, and unto the soon coming Sunday law. He was told “Thou must prophesy again before many peoples, and nations, and tongues, and kings,” representing the whole world being lightened when the angel descends in Revelation eighteen, when the history of Revelation chapter ten is repeated—“line upon line.”

În acest pasaj, Ioan îi reprezintă pe Milleriții care mâncaseră mesajul ce se afla în mâna îngerului când El a coborât la 11 august 1840, dar care suferiseră, de asemenea, amara dezamăgire din 22 octombrie 1844. Aflându-se la momentul amarei dezamăgiri din 1844, Ioan a fost înștiințat că el, ca simbol al poporului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, trebuie să repete experiența reprezentată de anii 1840–1844, indicând astfel înainte către 11 septembrie 2001 și către legea duminicală ce avea să vină în curând. I s-a spus: „Trebuie să prorocești din nou înaintea multor popoare, neamuri, limbi și împărați”, ceea ce reprezintă faptul că întreaga lume va fi luminată când îngerul coboară în Apocalipsa, capitolul optsprezece, când istoria din Apocalipsa, capitolul zece, se repetă — „rând după rând”.

In connection with identifying the history that would be repeated when God’s last day people prophesied again, John was told to “rise and measure” the temple of God. His “measuring” was specifically identified, for he had been placed in the year of 1844, where his stomach was made bitter by the disappointment of October, 22. He was told to measure the temple, but to leave off the courtyard, which he was informed represented the time of the Gentiles, when they would trample down the courtyard for twelve hundred and sixty years. The twelve hundred and sixty years ended in 1798. John was to begin his measuring in 1798, and leave off the previous twelve hundred and sixty years, where the spiritual temple and spiritual Jerusalem had been trodden down. He was standing at the disappointment of 1844, so from 1798 to 1844, is forty-six years. Those forty-six years represent the temple.

În legătură cu identificarea istoriei care avea să se repete când poporul lui Dumnezeu din zilele din urmă avea să profețească din nou, lui Ioan i s-a spus să „se ridice și să măsoare” templul lui Dumnezeu. „Măsurarea” sa a fost identificată în mod specific, căci fusese plasat în anul 1844, când pântecele i s-a făcut amar din pricina dezamăgirii din 22 octombrie. I s-a spus să măsoare templul, dar să lase afară curtea, despre care a fost înștiințat că reprezenta vremea Neamurilor, când acestea aveau să calce în picioare curtea timp de o mie două sute șaizeci de ani. Cei o mie două sute șaizeci de ani s-au încheiat în 1798. Ioan trebuia să-și înceapă măsurarea în 1798 și să lase deoparte cei o mie două sute șaizeci de ani anteriori, în care templul spiritual și Ierusalimul spiritual fuseseră călcate în picioare. El se afla la dezamăgirea din 1844; astfel, de la 1798 până la 1844 sunt patruzeci și șase de ani. Acei patruzeci și șase de ani reprezintă templul.

When John, as God’s last-day people were to prophesy again, as they had done from 1840 to 1844, they would begin when the angel descended at the fulfillment of a prophecy of Islam. Their work of prophesying again would require a work of measuring the temple, and that work would represent an investigation of the “old paths”, which was the history represented by the “temple”, which began at the time of the end in 1798, and ended with the great disappointment of 1844. As they began their work of investigating Jeremiah’s old paths, which is John’s “temple of forty-six years”, the curse of Moses was found in the rubbish scattered all over the temple, and the prediction of the Josiah to come was fulfilled. The work of Josiah is also identified again by Isaiah:

Atunci când Ioan, ca reprezentant al poporului lui Dumnezeu din zilele din urmă, avea să prorocească din nou, așa cum acest popor prorocise între 1840 și 1844, lucrarea lor avea să înceapă odată cu coborârea îngerului, în momentul împlinirii unei profeții a Islamului. Lucrarea lor de a proroce din nou avea să presupună o lucrare de măsurare a templului, iar acea lucrare avea să reprezinte o cercetare a „căilor celor vechi”, care era istoria reprezentată de „templu”, ce a început la vremea sfârșitului în 1798 și s-a încheiat cu Marea Dezamăgire din 1844. Pe măsură ce își începeau lucrarea de cercetare a căilor celor vechi ale lui Ieremia, care este „templul de patruzeci și șase de ani” al lui Ioan, blestemul lui Moise a fost găsit în dărâmăturile împrăștiate pretutindeni prin templu și s-a împlinit profeția despre Iosia ce avea să vină. Lucrarea lui Iosia este de asemenea identificată din nou de Isaia:

> And they that shall be of thee shall build the old waste places: thou shalt raise up the foundations of many generations; and thou shalt be called, The repairer of the breach, The restorer of paths to dwell in. Isaiah 58:12.

> Și cei ce vor fi din tine vor zidi dărâmăturile de odinioară; vei ridica temeliile multor generații; și vei fi numit Dregătorul spărturii, Restauratorul cărărilor spre locuire. Isaia 58:12.

God’s last-day people were to restore the “paths to dwell in,” which are Jeremiah’s “old paths”. They were to rebuild the old waste places, as the workers in Josiah and Ezra’s histories were accomplishing. They were to employ the methodology of “line upon line,” for they would not simply “raise up” the foundational history of Adventism, that is represented by the temple of forty-six years, but in doing so they were to “raise up the foundations of many generations.” They were to identify that every reform movement represents a foundational work, that “line upon line,” identifies the last-day foundations of 1798 to 1844. They were to repair “the breach,” and the breach represents the initial break in a vessel or a wall that opens the way for further disaster. The “breach” that was to be repaired was the rebellion of 1863.

Poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă trebuia să restaureze «căile pe care să se locuiască», care sunt «căile cele vechi» ale lui Ieremia. Ei trebuiau să rezidească pustiirile de demult, așa cum înfăptuiau lucrătorii din istoriile lui Iosia și Ezra. Ei urmau să folosească metodologia «linie după linie», căci nu aveau să «ridice» doar istoria fundamentală a Adventismului, care este reprezentată de templul celor patruzeci și șase de ani, ci, făcând aceasta, trebuiau să «ridice temeliile multor generații». Ei trebuiau să identifice faptul că orice mișcare de reformă reprezintă o lucrare de temelie, că «linie după linie» identifică temeliile zilelor de pe urmă din 1798 până în 1844. Ei trebuiau să repare «spărtura», iar spărtura reprezintă ruptura inițială într-un vas sau într-un zid, care deschide calea pentru o nenorocire ulterioară. «Spărtura» care trebuia reparată era răzvrătirea din 1863.

When Josiah arrived on September 11, 2001 God’s last-day people returned to Jeremiah’s old paths and began to measure Millerite history. They discovered the “breach.” They identified the truth of the jewels of Miller’s dream as they built “the old waste places.” They discovered the “seven times,” as had Josiah, and they restored the truth of Leviticus twenty-six, and thus raised “up the former desolations.” When they restored the “first” and the “last” desolations of Leviticus twenty-six they then recognized that one finished in 1798 and the other in 1844. Thus their work of raising up the former desolations, was the very “rod” that was given to John that allowed him to measure the temple.

Când Iosia a sosit la 11 septembrie 2001, poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă s-a întors la căile cele vechi ale lui Ieremia și a început să măsoare istoria millerită. Au descoperit „spărtura”. Au identificat adevărul nestematelor visului lui Miller pe măsură ce zideau „dărâmăturile de demult”. Au descoperit „de șapte ori”, după cum făcuse Iosia, și au restaurat adevărul din Leviticul douăzeci și șase și astfel au ridicat „pustiirile dintâi”. Când au restaurat „cea dintâi” și „cea de pe urmă” pustiire din Leviticul douăzeci și șase, au recunoscut apoi că una s-a încheiat în 1798, iar cealaltă în 1844. Astfel, lucrarea lor de a ridica pustiirile dintâi a fost chiar „trestia” care i-a fost dată lui Ioan și care i-a îngăduit să măsoare templul.

The Lion of the tribe of Judah led His people back to the old paths, so they could find the latter rain message, and the latter rain message is the message of Islam of the third woe. When they ultimately discovered the two sacred tables of Habakkuk, as represented by the 1843 and 1850 pioneer charts, they saw that the foundation included the “three woes” of Revelation chapter eight, and that the second woe had concluded in the foundational history where the Millerite temple had been erected. They then recognized that the understanding of the rule of triple application of prophecies had been previously put in place by the Lion of the tribe of Judah, in order that when they returned to Jeremiah’s old paths, they could recognize “the rest and the refreshing”, which is the latter rain message of the third woe, that is identified and established with the two witnesses of the first and second woes.

Leul din seminția lui Iuda Și-a călăuzit poporul înapoi la căile cele vechi, pentru ca să poată găsi solia ploii târzii, iar solia ploii târzii este solia Islamului din al treilea vai. Când au descoperit, în cele din urmă, cele două table sacre ale lui Habacuc, așa cum sunt reprezentate de diagramele pionierilor din 1843 și 1850, au văzut că temelia cuprindea "cele trei vaiuri" din Apocalipsa, capitolul opt, și că al doilea vai se încheiase în istoria fundamentală în care fusese ridicat templul millerit. Au recunoscut atunci că înțelegerea regulii aplicării triple a profețiilor fusese anterior stabilită de Leul din seminția lui Iuda, pentru ca, atunci când s-au întors la căile cele vechi din Ieremia, să poată recunoaște "odihna și înviorarea", care este solia ploii târzii a celui de-al treilea vai, identificată și stabilită cu cei doi martori ai primului și celui de-al doilea vai.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “The enemy is seeking to divert the minds of our brethren and sisters from the work of preparing a people to stand in these last days. His sophistries are designed to lead minds away from the perils and duties of the hour. They estimate as nothing the light that Christ came from heaven to give to John for His people. They teach that the scenes just before us are not of sufficient importance to receive special attention. They make of no effect the truth of heavenly origin and rob the people of God of their past experience, giving them instead a false science.

> Vrăjmașul caută să abată mințile fraților și surorilor din mijlocul nostru de la lucrarea de pregătire a unui popor care să stea în picioare în aceste zile din urmă. Sofismele lui sunt menite să abată mințile de la primejdiile și datoriile ceasului. Ei socotesc drept nimic lumina pe care Hristos a venit din cer s-o dea lui Ioan pentru poporul Său. Ei învață că scenele aflate chiar înaintea noastră nu au o importanță suficientă pentru a primi o atenție deosebită. Ei zădărnicesc adevărul de origine cerească și jefuiesc poporul lui Dumnezeu de experiența sa trecută, dându-i în loc o știință falsă.

> “‘Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’ Jeremiah 6:16.

> 'Așa zice Domnul: Stați în drumuri și priviți și întrebați de cărările cele vechi, care este calea cea bună, și umblați pe ea.' Ieremia 6:16.

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith—the foundations that were laid at the beginning of our work by prayerful study of the word and by revelation. Upon these foundations we have been building for the last fifty years. Men may suppose that they have found a new way and that they can lay a stronger foundation than that which has been laid. But this is a great deception. Other foundation can no man lay than that which has been laid.

> Nimeni să nu caute să smulgă temeliile credinței noastre — temeliile așezate la începutul lucrării noastre prin studierea rugătoare a Cuvântului și prin revelație. Pe aceste temelii am zidit în ultimii cincizeci de ani. Oamenii pot socoti că au găsit o cale nouă și că pot pune o temelie mai tare decât cea care a fost așezată. Dar aceasta este o mare amăgire. Nimeni nu poate pune o altă temelie decât cea care a fost așezată.

> “In the past many have undertaken the building of a new faith, the establishment of new principles. But how long did their building stand? It soon fell, for it was not founded upon the Rock.

> În trecut, mulți au întreprins zidirea unei noi credințe, statornicirea unor noi principii. Dar cât a stat în picioare zidirea lor? Curând s-a prăbușit, fiindcă nu era întemeiată pe Stâncă.

> “Did not the first disciples have to meet the sayings of men? Did they not have to listen to false theories, and then, having done all, to stand firm, saying: ‘Other foundation can no man lay than that is laid’? 1 Corinthians 3:11.

> Nu au trebuit oare primii ucenici să se confrunte cu spusele oamenilor? Nu au trebuit ei să asculte teorii false și apoi, după ce au făcut totul, să rămână neclintiți, zicând: „Altă temelie nu poate pune nimeni decât cea care este pusă”? 1 Corinteni 3:11.

> “So we are to hold the beginning of our confidence steadfast unto the end. Words of power have been sent by God and by Christ to this people, bringing them out from the world, point by point, into the clear light of present truth. With lips touched with holy fire, God’s servants have proclaimed the message. The divine utterance has set its seal to the genuineness of the truth proclaimed.” Testimonies, volume 8, 296, 297.

> „Așadar, suntem datori să ținem neclintit până la sfârșit începutul încrederii noastre. Cuvinte pline de putere au fost trimise de Dumnezeu și de Hristos acestui popor, scoatându-l din lume, punct cu punct, în lumina limpede a adevărului prezent. Cu buze atinse de foc sfânt, slujitorii lui Dumnezeu au proclamat solia. Rostirea divină și-a pus pecetea asupra autenticității adevărului proclamat.” Mărturii, volumul 8, 296, 297.

Back to Articles