Article

# The Hidden History of Verse Forty - Number Eight

Istoria Ascunsă a Versetului Patruzeci – Numărul Opt

The Mount

Muntele

Author

Jeff Pippenger

Published

April 5, 2026

Formats

PDF
Word

The Mount of Transfiguration for Peter took place between Panium and the cross, and on another line, Peter is between Christ’s baptism at the beginning of His ministry and just after the triumphal entry at the ending of His ministry. Those three waymarks of the baptism, the mount and the conclusion of the triumphal entry are marked by the three times the heavenly Father spoke. The third time in John 12 is when the Greeks were seeking Jesus. The baptism is 9/11, the mount is in the history of Panium unto the Sunday law of verse sixteen. For Peter it was Panium, then the mount unto the conclusion of the triumphal entry, which was just before Christ would be glorified a second time.

Muntele Schimbării la Față, pentru Petru, a avut loc între Panium și cruce și, pe o altă linie, Petru se află între botezul lui Hristos, de la începutul lucrării Sale, și momentul imediat următor intrării triumfale, la încheierea lucrării Sale. Aceste trei semne de hotar — botezul, muntele și încheierea intrării triumfale — sunt marcate de cele trei ocazii în care a vorbit Tatăl ceresc. A treia oară, în Ioan 12, este atunci când grecii Îl căutau pe Isus. Botezul este 9/11, muntele este în istoria de la Panium până la legea duminicală din versetul șaisprezece. Pentru Petru, a fost Panium, apoi muntele, până la încheierea intrării triumfale, care a fost chiar înainte ca Hristos să fie proslăvit a doua oară.

> Now is my soul troubled; and what shall I say? Father, save me from this hour: but for this cause came I unto this hour. Father, glorify thy name. Then came there a voice from heaven, saying, I have both glorified it, and will glorify it again. The people therefore, that stood by, and heard it, said that it thundered: others said, An angel spake to him. Jesus answered and said, This voice came not because of me, but for your sakes. Now is the judgment of this world: now shall the prince of this world be cast out. And I, if I be lifted up from the earth, will draw all men unto me. This he said, signifying what death he should die. John 12:27–33.

> Acum sufletul Meu este tulburat; și ce voi zice? Tată, izbăvește-Mă din ceasul acesta; dar tocmai pentru aceasta am venit până la ceasul acesta. Tată, proslăvește Numele Tău. Atunci a venit un glas din cer, zicând: L-am și proslăvit și-L voi mai proslăvi. Norodul deci, care stătea acolo și auzea, zicea că a fost un tunet; alții ziceau: Un înger I-a vorbit. Isus a răspuns și a zis: Nu pentru Mine a venit glasul acesta, ci pentru voi. Acum este judecata lumii acesteia; acum stăpânitorul lumii acesteia va fi aruncat afară. Și Eu, dacă voi fi înălțat de pe pământ, îi voi atrage pe toți la Mine. Zicea lucrul acesta ca să arate cu ce moarte avea să moară. Ioan 12:27–33.

The line that is framed by Leviticus twenty-three and the Pentecostal season has a beginning waymark of three steps followed by five days and an ending waymark with the identical characteristics. Between those waymarks thirty days represent the period of the priests, which ends at the feast of trumpets. The feast of trumpets, the ascension of Christ after forty days teaching His disciples face to face after His resurrection and the day of atonement represents the three steps of the ending of the line in Leviticus twenty-three. Those three steps are followed by five days unto both Pentecost and the feast of Tabernacles. The third time the heavenly Father spoke was just before the Greeks, representing those who are called out of Babylon at the Sunday law, were seeking an audience with Jesus. Just before the Sunday law Jesus identifies the lifting up of the ensign at the cross. The earth was lightened with His glory at 9/11 and it is lightened again at the Sunday law.

Linia care este încadrată de Leviticul douăzeci și trei și de perioada Cincizecimii are un reper de început alcătuit din trei pași, urmați de cinci zile, și un reper de încheiere cu caracteristici identice. Între aceste repere, treizeci de zile reprezintă perioada preoților, care se încheie la sărbătoarea trâmbițelor. Sărbătoarea trâmbițelor, înălțarea lui Hristos după patruzeci de zile în care i-a învățat față către față pe ucenicii Săi după învierea Sa și ziua ispășirii reprezintă cei trei pași ai încheierii liniei din Leviticul douăzeci și trei. Acești trei pași sunt urmați de cinci zile până la Cincizecime și până la sărbătoarea Corturilor. A treia oară când Tatăl ceresc a vorbit a fost chiar înainte ca grecii, reprezentându-i pe aceia care sunt chemați afară din Babilon la legea duminicală, să caute o audiență la Isus. Chiar înainte de legea duminicală, Isus identifică înălțarea steagului la cruce. Pământul a fost luminat cu slava Sa la 9/11 și este luminat din nou la legea duminicală.

Caesarea Philippi, which is Panium is the third hour and Caesarea Maritima is the ninth hour of the cross when the call to come out of Babylon is sounded. Before the cross, while in the prophetic history of Panium, Peter is at the mount, but still before the ending of the triumphal entry. Panium continues unto the cross of verse sixteen. Peter in Panium is just before the three-step history of Leviticus twenty-three’s feast of trumpets, ascension and atonement. Peter is in the thirty days of the priest’s special instruction.

Cezareea lui Filip, care este Panium, este ceasul al treilea, iar Cezareea Maritima este ceasul al nouălea al crucii, când este rostită chemarea de a ieși din Babilon. Înainte de cruce, pe când se află în istoria profetică a Paniumului, Petru este la munte, dar încă înainte de încheierea intrării triumfale. Panium continuă până la crucea din versetul șaisprezece. Petru în Panium este chiar înaintea istoriei în trei pași a sărbătorii trâmbițelor, a înălțării și a ispășirii din Leviticul douăzeci și trei. Petru se află în cele treizeci de zile ale instruirii speciale a preotului.

Simon becomes Peter at Panium, and has one step at the mount before the triumphal entry. The triumphal entry illustrates the parable of the ten virgins. Only five enter into the marriage, and the five days between the threefold waymark and Pentecost is the beginning of the triumphal entry. It begins at the feast of trumpets, but that waymark consists of a combination of three waymarks. As a single waymark they identify the attack upon Nashville with the feast of trumpets. The message of the Midnight Cry will have just been confirmed and the procession of the five wise virgins begins the process that leads to the death, burial and resurrection of the cross, which is the Sunday law.

Simon devine Petru la Panium și mai are un pas pe munte înainte de intrarea triumfală. Intrarea triumfală ilustrează parabola celor zece fecioare. Numai cinci intră la nuntă, iar cele cinci zile dintre reperul triplu și Cincizecime reprezintă începutul intrării triumfale. Ea începe la sărbătoarea trâmbițelor, dar acel reper constă dintr-o combinație de trei repere. Ca un singur reper, ele identifică atacul asupra Nashville cu sărbătoarea trâmbițelor. Mesajul Strigătului de la Miezul Nopții tocmai va fi fost confirmat, iar procesiunea celor cinci fecioare înțelepte începe procesul care conduce la moartea, îngroparea și învierea crucii, care este legea duminicală.

Peter is in Panium when he corrects the prediction of the fireballs of Nashville, and before the feast of trumpets is sounded at the fulfillment of the prediction. He must of prophetic necessity first go to the mount, for the mount was before the triumphal entry. Before Abraham went to the mount his name was changed, and Peter’s name was changed at Panium, before he went to the mount. The mount is Peter’s test before the prediction of the fireballs of Nashville is fulfilled. The fulfillment is the third and litmus test where character is manifested as either joy or shame.

Petru se află în Panium când corectează predicția cu privire la mingile de foc ale Nashville-ului și înainte ca sărbătoarea trâmbițelor să fie sunată la împlinirea predicției. El trebuie, din necesitate profetică, să meargă mai întâi la munte, căci muntele a fost înaintea intrării triumfale. Înainte ca Avraam să meargă la munte, numele i-a fost schimbat, iar numele lui Petru a fost schimbat în Panium, înainte ca el să meargă la munte. Muntele este încercarea lui Petru înainte ca predicția cu privire la mingile de foc ale Nashville-ului să se împlinească. Împlinirea este a treia și turnesolul prin care caracterul se manifestă fie ca bucurie, fie ca rușine.

The line of 457 BC ends between Raphia and Panium, the covenant of chapter seventeen of Genesis aligns with Raphia and the covenant of chapter sixteen of Matthew sixteen aligns with Panium. From Panium, Peter goes to the mount, as Abraham went to the sacrifice of Isaac. The mount of Peter’s line aligns with the mount of Abraham’s time.

Linia anului 457 î.Hr. se încheie între Rafia și Panius; legământul din capitolul șaptesprezece din Geneza se aliniază cu Rafia, iar legământul din capitolul șaisprezece din Matei 16 se aliniază cu Panius. Din Panius, Petru merge la munte, așa cum Avraam a mers la jertfirea lui Isaac. Muntele din linia lui Petru se aliniază cu muntele din vremea lui Avraam.

Abraham’s waymark consisted of three days. At the triumphal entry, two disciples were sent to fetch an ass to carry Christ, and in Abraham’s line his three-day journey begins with his selection of two servants and an ass to carry the wood for the offering of Isaac. Peter’s eight- or six-day journey to the mount was three days for Abraham. Peter in Panium is before the mount and before the loosing of the ass beginning the entry into Jerusalem, which is where Abraham’s three days began. In the triumphal entry Christ stopped upon the Mount of Olives and wept for Jerusalem, thus marking the conclusion of the covenant relationship between God and ancient literal Israel. Peter’s mount is before the triumphal entry; Christ’s mount is during the triumphal entry and Abraham’s mount is at the conclusion of the entry.

Semnul de hotar al lui Avraam a constat în trei zile. La intrarea triumfală, doi ucenici au fost trimiși să aducă o măgăriță pentru a-L purta pe Hristos, iar în linia lui Avraam, călătoria sa de trei zile începe cu alegerea a doi slujitori și a unei măgărițe pentru a purta lemnele pentru jertfirea lui Isaac. Călătoria de opt sau șase zile a lui Petru spre munte a fost de trei zile pentru Avraam. Petru, în Panium, este înaintea muntelui și înaintea dezlegării măgăriței care începe intrarea în Ierusalim, care este locul unde au început cele trei zile ale lui Avraam. La intrarea triumfală, Hristos S-a oprit pe Muntele Măslinilor și a plâns pentru Ierusalim, marcând astfel încheierea relației de legământ dintre Dumnezeu și vechiul Israel literal. Muntele lui Petru este înaintea intrării triumfale; muntele lui Hristos este în timpul intrării triumfale, iar muntele lui Avraam este la încheierea intrării.

2026 is the midterm elections when the two-hundred and fiftieth year of the sixth kingdom of Bible prophecy celebrates its glorious reign. That celebration as a prophetic midpoint aligns with Antiochus the Great in 207 BC, the midpoint between Raphia and Panium that marks the end of the two hundred and fifty years from 457 BC.

2026 este anul alegerilor intermediare, când cel de-al două sute cincizecilea an al celui de-al șaselea împărății din profeția biblică își sărbătorește domnia glorioasă. Acea sărbătoare, ca punct median profetic, se aliniază cu Antioh cel Mare în 207 î.Hr., punctul median dintre Rafia și Panius, care marchează sfârșitul celor două sute cincizeci de ani socotiți din 457 î.Hr.

As we consider the four lines that consist of chapters eleven through unto chapter twenty-two that have been unsealed so far, (perhaps there are other examples) we now take up those chapters in The Desire of Ages. Chapter eleven is The Baptism, and chapter twenty-two is Imprisonment and Death of John. John is at the beginning and the ending, and chapter seventeen, the middle chapter is Nicodemus.

Pe măsură ce luăm în considerare cele patru linii care constau din capitolele unsprezece până la capitolul douăzeci și doi, care au fost desigilate până acum, (poate că există și alte exemple), ne îndreptăm acum spre acele capitole din Hristos, Lumina lumii. Capitolul unsprezece este Botezul, iar capitolul douăzeci și doi este Întemnițarea și moartea lui Ioan. Ioan se află la început și la sfârșit, iar capitolul șaptesprezece, capitolul din mijloc, este Nicodim.

> “Nicodemus had come to the Lord thinking to enter into a discussion with Him, but Jesus laid bare the foundation principles of truth. He said to Nicodemus, It is not theoretical knowledge you need so much as spiritual regeneration. You need not to have your curiosity satisfied, but to have a new heart. You must receive a new life from above before you can appreciate heavenly things. Until this change takes place, making all things new, it will result in no saving good for you to discuss with Me My authority or My mission.

> „Nicodim venise la Domnul gândindu-se să intre într-o discuție cu El, dar Isus a dezvăluit principiile fundamentale ale adevărului. El i-a spus lui Nicodim: Nu de cunoștință teoretică ai nevoie atât de mult, cât de regenerare spirituală. Nu ai nevoie să-ți fie satisfăcută curiozitatea, ci să ai o inimă nouă. Trebuie să primești o viață nouă de sus, înainte de a putea aprecia lucrurile cerești. Până când această schimbare va avea loc, făcând toate lucrurile noi, nu-ți va fi de niciun folos mântuitor să discuți cu Mine despre autoritatea Mea sau despre misiunea Mea.”

> “Nicodemus had heard the preaching of John the Baptist concerning repentance and baptism, and pointing the people to One who should baptize with the Holy Spirit. He himself had felt that there was a lack of spirituality among the Jews, that, to a great degree, they were controlled by bigotry and worldly ambition. He had hoped for a better state of things at the Messiah’s coming. Yet the heart-searching message of the Baptist had failed to work in him conviction of sin. He was a strict Pharisee, and prided himself on his good works. He was widely esteemed for his benevolence and his liberality in sustaining the temple service, and he felt secure of the favor of God. He was startled at the thought of a kingdom too pure for him to see in his present state.” The Desire of Ages, 171.

> „Nicodim auzise propovăduirea lui Ioan Botezătorul cu privire la pocăință și botez și cum îndrepta el poporul spre Acela care avea să boteze cu Duhul Sfânt. El însuși simțise că între iudei exista o lipsă de spiritualitate, că, într-o mare măsură, ei erau stăpâniți de bigotism și de ambiție lumească. El sperase într-o stare de lucruri mai bună la venirea lui Mesia. Totuși, mesajul cercetător al inimii al Botezătorului nu reușise să producă în el convingerea păcatului. El era un fariseu strict și se mândrea cu faptele sale bune. Era larg prețuit pentru binefacerea și dărnicia sa în susținerea slujbei de la templu și se simțea sigur de favoarea lui Dumnezeu. A fost tulburat la gândul unei împărății prea curate pentru ca el să o poată vedea în starea sa de atunci.” Hristos, Lumina lumii, 171.

The midpoint in The Desire of Ages is found in the line of Nicodemus, who represents the last call to Adventism in the line of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. He represents a class who heard the message of the forerunner of Christ, but who were unaware of their Laodicean condition.

Punctul de mijloc din Hristos, Lumina lumii se găsește în linia lui Nicodim, care reprezintă ultima chemare către adventism în linia sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii. El reprezintă o categorie care a auzit mesajul înaintemergătorului lui Hristos, dar care nu era conștientă de starea sa laodiceană.

> “In the interview with Nicodemus, Jesus unfolded the plan of salvation, and His mission to the world. In none of His subsequent discourses did He explain so fully, step by step, the work necessary to be done in the hearts of all who would inherit the kingdom of heaven. At the very beginning of His ministry He opened the truth to a member of the Sanhedrin, to the mind that was most receptive, and to an appointed teacher of the people. But the leaders of Israel did not welcome the light. Nicodemus hid the truth in his heart, and for three years there was little apparent fruit.” The Desire of Ages, 176.

> „În convorbirea cu Nicodim, Isus a desfășurat planul de mântuire și misiunea Sa față de lume. În niciuna dintre cuvântările Sale ulterioare nu a explicat atât de deplin, pas cu pas, lucrarea care trebuia să fie săvârșită în inimile tuturor acelora care aveau să moștenească împărăția cerurilor. Chiar la începutul lucrării Sale, El a descoperit adevărul unui membru al Sinedriului, minții celei mai receptive și unui învățător rânduit al poporului. Dar conducătorii lui Israel n-au primit lumina. Nicodim a ascuns adevărul în inima sa, iar timp de trei ani au fost puține roade vădite.” Hristos, Lumina lumii, 176.

John’s message and his baptism of Christ represented the first angel’s message of fearing God. John’s message was the Laodicean message of justification by faith and that message was empowered at Christ’s baptism, just as was the message of Jones and Waggoner was the message to Laodicea in 1888. The baptism of Christ and 1888 typified the arrival of the message to Laodicea at 9/11, which ends at the midpoint between Raphia and Panium.

Mesajul lui Ioan și botezul lui Hristos au reprezentat solia primului înger de a vă teme de Dumnezeu. Mesajul lui Ioan era solia laodiceană a îndreptățirii prin credință, iar această solie a fost înzestrată cu putere la botezul lui Hristos, după cum și solia lui Jones și Waggoner a fost solia pentru Laodicea în 1888. Botezul lui Hristos și anul 1888 au prefigurat sosirea soliei către Laodicea la 11 septembrie, care se încheie la punctul de mijloc dintre Rafia și Paniu.

Nicodemus means “victory of the people,” and justification by faith is the sealing message that arrived with the message of John, was empowered at the baptism and defined by Nicodemus midnight encounter with Christ. Chapter twenty-two describes the death of John producing a recognition by his disciples of the ensign that would be lifted up and draw all men to Himself. The baptism was both 9/11 and July 18, 2020 unto December 31, 2023, for the baptism illustrates death (2020), burial (three and a half days) and the resurrection (December 31, 2023). Then the midnight encounter where the victory of the people is illustrated as being born again, from the blindness of Laodicea unto the twenty-twenty vision of a Philadelphian. Then the works of Christ are set forth as the lifting up of the ensign.

Nicodim înseamnă „biruința poporului”, iar îndreptățirea prin credință este solia de pecetluire care a sosit odată cu solia lui Ioan, a fost împuternicită la botez și definită prin întâlnirea de la miezul nopții a lui Nicodim cu Hristos. Capitolul douăzeci și doi descrie moartea lui Ioan, care a produs, în rândul ucenicilor săi, o recunoaștere a stindardului care avea să fie înălțat și să-i atragă pe toți oamenii la Sine. Botezul a fost atât 11 septembrie, cât și 18 iulie 2020 până la 31 decembrie 2023, căci botezul ilustrează moartea (2020), îngroparea (trei zile și jumătate) și învierea (31 decembrie 2023). Apoi urmează întâlnirea de la miezul nopții, unde biruința poporului este ilustrată ca fiind nașterea din nou, de la orbirea Laodiceei la vederea douăzeci-douăzeci a unui Filadelfian. Apoi lucrările lui Hristos sunt prezentate ca înălțarea stindardului.

For Abraham the works of Christ in the line of John aligns with the sacrifice of Isaac. For Peter the line ends at Caesarea by the sea, Caesarea Maritima at the ninth hour, where the cross calls all men to the victory of justification by faith, which is the message of the third angel. The message of the third angel is the message of the third woe of Islam that arrived at 9/11 in Balaam’s first encounter with the ass of Islam, then a doubling of strikes against the literal glorious land on October 7, 2023, and then the second strike at Nashville as Balaam navigates the ass of Islam through the vineyards of the ancient literal and modern spiritual glorious land. The third strike is the earthquake of the soon coming Sunday law. There Isaac is offered, there the disciples of John, a symbol of the great multitude who are given the white robes of martyrdom, heard and saw the works of the ensign. The midpoints of Genesis, Matthew and The Desire of Ages identify the sealing of the one hundred and forty-four thousand and the calling of the Gentiles.

Pentru Avraam, lucrările lui Hristos pe linia lui Ioan se aliniază cu jertfirea lui Isaac. Pentru Petru, linia se încheie la Cezareea de lângă mare, Caesarea Maritima, la ceasul al nouălea, unde crucea îi cheamă pe toți oamenii la biruința îndreptățirii prin credință, care este solia celui de-al treilea înger. Solia celui de-al treilea înger este solia celei de-a treia vai a islamului, care a sosit la 11 septembrie, în prima întâlnire a lui Balaam cu măgărița islamului, apoi o dublare a loviturilor împotriva țării glorioase literale, la 7 octombrie 2023, iar apoi a doua lovitură la Nashville, pe măsură ce Balaam călăuzește măgărița islamului prin viile vechii țări glorioase literale și ale modernei țări glorioase spirituale. A treia lovitură este cutremurul legii duminicale care va veni curând. Acolo este adus Isaac ca jertfă; acolo ucenicii lui Ioan, un simbol al marii mulțimi căreia i se dau hainele albe ale martirajului, au auzit și au văzut lucrările steagului. Punctele de mijloc ale Genezei, ale lui Matei și ale lucrării Hristos, Lumina lumii identifică sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii și chemarea neamurilor.

The explanation given by Christ to Nicodemus was the work of the wind, though its work is unseen.

Explicația dată de Hristos lui Nicodim a fost lucrarea vântului, deși lucrarea lui este nevăzută.

> “Nicodemus was still perplexed, and Jesus used the wind to illustrate His meaning: ‘The wind bloweth where it listeth, and thou hearest the sound thereof, but canst not tell whence it cometh, and whither it goeth: so is everyone that is born of the Spirit.”

> „Nicodim era încă nedumerit, iar Isus a folosit vântul pentru a ilustra înțelesul cuvintelor Sale: «Vântul suflă încotro voiește, și-i auzi vuietul, dar nu știi de unde vine, nici încotro merge: tot așa este cu oricine este născut din Duhul.»”

> “The wind is heard among the branches of the trees, rustling the leaves and flowers; yet it is invisible, and no man knows whence it comes or whither it goes. So with the work of the Holy Spirit upon the heart. It can no more be explained than can the movements of the wind. A person may not be able to tell the exact time or place, or to trace all the circumstances in the process of conversion; but this does not prove him to be unconverted. By an agency as unseen as the wind, Christ is constantly working upon the heart. Little by little, perhaps unconsciously to the receiver, impressions are made that tend to draw the soul to Christ. These may be received through meditating upon Him, through reading the Scriptures, or through hearing the word from the living preacher. Suddenly, as the Spirit comes with more direct appeal, the soul gladly surrenders itself to Jesus. By many this is called sudden conversion; but it is the result of long wooing by the Spirit of God,—a patient, protracted process.

> „Vântul se aude printre ramurile copacilor, foșnind frunzele și florile; totuși, el este nevăzut și nimeni nu știe de unde vine sau încotro merge. Tot astfel este și cu lucrarea Duhului Sfânt asupra inimii. Ea nu poate fi explicată mai mult decât pot fi explicate mișcările vântului. Este posibil ca o persoană să nu poată spune timpul sau locul exact și nici să nu poată urmări toate împrejurările din procesul convertirii; însă aceasta nu dovedește că ea este neconvertită. Printr-o lucrare la fel de nevăzută ca vântul, Hristos lucrează neîncetat asupra inimii. Puțin câte puțin, poate fără ca cel ce o primește să-și dea seama, se produc impresii care tind să atragă sufletul la Hristos. Acestea pot fi primite prin meditarea asupra Lui, prin citirea Scripturilor sau prin auzirea Cuvântului din gura predicatorului viu. Deodată, când Duhul vine cu un apel mai direct, sufletul se predă cu bucurie lui Isus. De mulți, aceasta este numită convertire bruscă; dar ea este rezultatul unei îndelungate curteniri din partea Duhului lui Dumnezeu,—un proces răbdător și prelungit.”

> “While the wind is itself invisible, it produces effects that are seen and felt. So the work of the Spirit upon the soul will reveal itself in every act of him who has felt its saving power. When the Spirit of God takes possession of the heart, it transforms the life. Sinful thoughts are put away, evil deeds are renounced; love, humility, and peace take the place of anger, envy, and strife. Joy takes the place of sadness, and the countenance reflects the light of heaven. No one sees the hand that lifts the burden, or beholds the light descend from the courts above. The blessing comes when by faith the soul surrenders itself to God. Then that power which no human eye can see creates a new being in the image of God.” The Desire of Ages, 172, 173.

> „Deși vântul însuși este invizibil, el produce efecte care se văd și se simt. Tot astfel, lucrarea Duhului asupra sufletului se va face cunoscută în fiecare faptă a aceluia care a simțit puterea Lui mântuitoare. Când Duhul lui Dumnezeu ia în stăpânire inima, El transformă viața. Gândurile păcătoase sunt îndepărtate, faptele rele sunt părăsite; iubirea, smerenia și pacea iau locul mâniei, invidiei și certurilor. Bucuria ia locul tristeții, iar înfățișarea reflectă lumina cerului. Nimeni nu vede mâna care ridică povara și nici nu privește lumina coborând din curțile de sus. Binecuvântarea vine atunci când, prin credință, sufletul se predă lui Dumnezeu. Atunci, acea putere pe care niciun ochi omenesc nu o poate vedea creează o ființă nouă după chipul lui Dumnezeu.” Hristos, Lumina lumii, 172, 173.

At 9/11 the latter rain began to sprinkle. At 9/11 Islam, represented as the “east wind” in Bible prophecy arrived as the sealing of the one hundred and forty-four thousand began. The latter rain, which is a message represented as the “golden oil” that descends from Zechariah’s two golden pipes, began the calling of Laodicean Seventh-day Adventists unto repentance. The wind of the Holy Spirit began its work of teaching all things that are written, and employing the message of Jeremiah’s old paths to speak to the hearts of blind Laodiceans. The work of the Holy Spirit represented to Nicodemus explained more fully, the “step by step,” “work necessary to be done in the hearts of all who would inherit the kingdom of heaven.” The process was compared to the work of the wind by Christ, and the process occurs during the period of “the east wind,” that arrived at 9/11. Isaiah addresses this same period in terms of the rough wind.

La 11 septembrie a început să stropească ploaia târzie. La 11 septembrie, islamul, reprezentat în profeția biblică drept „vântul de răsărit”, a sosit pe când începea sigilarea celor o sută patruzeci și patru de mii. Ploaia târzie, care este un mesaj reprezentat drept „untdelemnul de aur” ce se coboară prin cele două țevi de aur din Zaharia, a început chemarea adventiștilor de ziua a șaptea laodiceeni la pocăință. Vântul Duhului Sfânt și-a început lucrarea de a învăța toate lucrurile care sunt scrise și de a folosi mesajul cărărilor vechi din Ieremia pentru a vorbi inimilor laodiceenilor orbi. Lucrarea Duhului Sfânt, reprezentată lui Nicodim și explicată mai pe deplin, „pas cu pas”, ca fiind „lucrarea necesară care trebuie să fie făcută în inimile tuturor acelora care vor moșteni împărăția cerului”. Procesul a fost comparat de Hristos cu lucrarea vântului, iar procesul are loc în perioada „vântului de răsărit”, care a sosit la 11 septembrie. Isaia se adresează acestei aceleiași perioade în termenii vântului aspru.

> In measure, when it shooteth forth, thou wilt debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind. By this therefore shall the iniquity of Jacob be purged; and this is all the fruit to take away his sin; when he maketh all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder, the groves and images shall not stand up. Isaiah 27:8, 9.

> Cu măsură, când va odrăsli, Te vei certa cu el; El Își oprește vântul Său aspru în ziua vântului de răsărit. De aceea, prin aceasta, nelegiuirea lui Iacov va fi ispășită; și acesta este tot rodul: îndepărtarea păcatului lui; când va face toate pietrele altarului ca niște pietre de var sfărâmate, dumbrăvile și chipurile cioplite nu vor mai rămâne în picioare. Isaia 27:8, 9.

All the prophets align with one another in the latter days, and Isaiah’s “rough wind” is John’s winds of strife that are held in check during the sealing of the one hundred and forty-four thousand. Isaiah’s rough wind is the east wind that is “stayed” in Isaiah’s testimony, and held in check in John’s. John’s winds of strife are held while God’s people are sealed, and Isaiah’s east wind is identified as the period when “the iniquity of Jacob” is “purged.” The Hebrew word “purged” means atoned for. John’s sealing is the same as Ezekiel chapter nine and is the same as the purging of Jacob’s iniquity. The angel who goes through Jerusalem placing a mark upon those that sigh and cry is the angel who ascends from the “east.”

Toți prorocii sunt în armonie unul cu altul în zilele de pe urmă, iar „vântul aspru” al lui Isaia este același cu vânturile de vrajbă ale lui Ioan, care sunt ținute în frâu în timpul sigilării celor o sută patruzeci și patru de mii. Vântul aspru al lui Isaia este vântul de răsărit care este „oprit” în mărturia lui Isaia și ținut în frâu în cea a lui Ioan. Vânturile de vrajbă ale lui Ioan sunt ținute pe loc în timp ce poporul lui Dumnezeu este sigilat, iar vântul de răsărit al lui Isaia este identificat ca perioada când „nelegiuirea lui Iacov” este „ispășită”. Cuvântul ebraic tradus prin „ispășită” înseamnă că s-a făcut ispășire pentru ea. Sigilarea din Ioan este aceeași cu cea din Ezechiel, capitolul nouă, și este aceeași cu curățirea nelegiuirii lui Iacov. Îngerul care trece prin Ierusalim punând un semn asupra celor care suspină și gem este îngerul care se înalță de la „răsărit”.

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> Și după aceste lucruri am văzut patru îngeri stând în cele patru colțuri ale pământului, ținând cele patru vânturi ale pământului, ca vântul să nu sufle peste pământ, nici peste mare, nici peste vreun copac. Și am văzut un alt înger suindu-se dinspre răsărit, având sigiliul Dumnezeului celui viu; și a strigat cu glas tare către cei patru îngeri, cărora le fusese dat să vatăme pământul și marea, zicând: Nu vătămați pământul, nici marea, nici copacii, până nu vom pecetlui pe frunțile lor pe robii Dumnezeului nostru. Apocalipsa 7:1–3.

The angel is Christ and He ascended at the end of forty days of teaching the disciples face to face in the Pentecostal season, and He ascends at the feast of trumpets in Leviticus twenty-three at the end of the thirty days of face-to-face teaching with the priests who are represented by the number thirty.

Îngerul este Hristos, iar El S-a înălțat la sfârșitul celor patruzeci de zile în care i-a învățat pe ucenici față către față, în perioada Cincizecimii; și El Se înalță la sărbătoarea trâmbițelor din Leviticul douăzeci și trei, la sfârșitul celor treizeci de zile de învățătură față către față cu preoții, care sunt reprezentați prin numărul treizeci.

2026 is the midterm elections, and the elections have already been confirmed as prophetic waymarks. Without the Democrats stealing the election of 2020 Trump would not have fulfilled the enigma of Rome. The enigma of Rome being that it is eighth and is of the seven. That enigma identifies Trump as the representative of the image of the beast, who always comes up eighth, yet is of the seven. In Daniel seven, three of pagan Rome’s ten horns needed to be removed for the little horn to ascend. There papal Rome came up as the eighth among seven other horns, yet it came forth from pagan Rome, for it was to be of the seven. In Daniel eight the Medo-Persian empire was represented by two horns, then Greece was a single horn, that when broken produced four horns, thus before Rome arrives there have been seven horns, and the little horn of Rome is the eighth. There are other witnesses to the fact that Rome always comes up eighth and is of the seven, but the enigma’s primary point of reference is Revelation chapter seventeen.

Anul 2026 este anul alegerilor de la jumătatea mandatului, iar alegerile au fost deja confirmate ca repere profetice. Fără ca democrații să fi furat alegerile din 2020, Trump nu ar fi împlinit enigma Romei. Enigma Romei fiind aceea că ea este a opta și este dintre cele șapte. Acea enigmă îl identifică pe Trump ca reprezentant al chipului fiarei, care întotdeauna se ridică al optulea, și totuși este dintre cei șapte. În Daniel șapte, trei dintre cele zece coarne ale Romei păgâne trebuiau să fie îndepărtate pentru ca cornul cel mic să se înalțe. Acolo, Roma papală s-a ridicat ca a opta între alte șapte coarne, și totuși a ieșit din Roma păgână, căci trebuia să fie dintre cele șapte. În Daniel opt, imperiul medo-persan era reprezentat prin două coarne, apoi Grecia era un singur corn, care, atunci când a fost frânt, a produs patru coarne; astfel, înainte ca Roma să apară, au existat șapte coarne, iar cornul cel mic al Romei este al optulea. Există și alți martori ai faptului că Roma se ridică întotdeauna a opta și este dintre cele șapte, însă punctul principal de referință al enigmei este capitolul șaptesprezece din Apocalipsa.

> And here is the mind which hath wisdom. The seven heads are seven mountains, on which the woman sitteth. And there are seven kings: five are fallen, and one is, and the other is not yet come; and when he cometh, he must continue a short space. And the beast that was, and is not, even he is the eighth, and is of the seven, and goeth into perdition. Revelation 17:9–11.

> Și aici este mintea care are înțelepciune. Cele șapte capete sunt șapte munți, pe care șade femeia. Și sunt șapte împărați: cinci au căzut, unul este, iar celălalt încă n-a venit; și, când va veni, trebuie să rămână puțină vreme. Și fiara care era și nu mai este, chiar ea este al optulea, și este dintre cei șapte, și merge la pierzare. Apocalipsa 17:9–11.

The stolen election of 2020 identified an election as a prophetic waymark. A second witness to this fact is with President Carter. Reagan was the first of the presidents that lead to Trump being the eighth that is of the seven, as he forms an image of Rome. Reagan was the first of the line of eight presidents since the time of the end in 1989. 1989 was fulfilled in Daniel eleven, verses one through four, and it sets forth the testimony of the richest president. Reagan was preceded by the worst President in history up to that point. Carter left office with a crisis of Islam unresolved. Forty-seven years later and Trump is currently resolving the problem left to Reagan by the Democrat Carter. Because the first and alpha Reagan was a Republican typifying a Republican at the ending and omega, Trump would also need to inherit a crisis of Islam created by the previous Democrat president, who would of prophetic necessity be the worst president in history up to that point. Obama, of course fulfilled all those prophetic characteristics, and so did Biden. In order for Reagan to typify the last, he also had to typify not only the eighth, but also the sixth. In doing so the Lion of the tribe of Judah had to control the elections to secure a progression of failed presidencies that preceded Trump in both instances. The elections are a prophetic waymark, and 2026 is the midterms for the president that is the eighth that is of the seven.

Alegerile furate din 2020 au identificat o alegere ca waymark profetic. O a doua mărturie a acestui fapt se află la președintele Carter. Reagan a fost primul dintre președinții care conduc la Trump, cel de-al optulea care este dintre cei șapte, întrucât el formează o imagine a Romei. Reagan a fost primul din linia celor opt președinți de la timpul sfârșitului din 1989. Anul 1989 s-a împlinit în Daniel unsprezece, versetele unu până la patru, și el prezintă mărturia celui mai bogat președinte. Reagan a fost precedat de cel mai rău președinte din istorie până la acel moment. Carter a părăsit funcția cu o criză a islamului nerezolvată. Patruzeci și șapte de ani mai târziu, Trump rezolvă în prezent problema lăsată lui Reagan de democratul Carter. Deoarece primul și alfa, Reagan, a fost republican, prefigurând un republican la sfârșit și omega, Trump trebuia, de asemenea, să moștenească o criză a islamului creată de președintele democrat precedent, care, prin necesitate profetică, avea să fie cel mai rău președinte din istorie până la acel moment. Obama, desigur, a împlinit toate aceste caracteristici profetice, și la fel și Biden. Pentru ca Reagan să-l prefigureze pe cel din urmă, el trebuia, de asemenea, să prefigureze nu doar pe al optulea, ci și pe al șaselea. Făcând aceasta, Leul din seminția lui Iuda a trebuit să controleze alegerile pentru a asigura o succesiune de președinții eșuate care l-au precedat pe Trump în ambele situații. Alegerile sunt un waymark profetic, iar 2026 reprezintă alegerile de la mijlocul mandatului pentru președintele care este al optulea dintre cei șapte.

The two-hundred and fifty year line of the United States began in 1776 and culminates in 2026. The two-hundred and fifty year line of 457 BC culminated in 207 BC, between verses eleven and fifteen, the battles of Raphia and Panium. Raphia is prophetically aligned with Genesis seventeen covenant of circumcision, and Panium is prophetically aligned with Matthew sixteen’s covenant of the one hundred and forty-four thousand. 2026, aligns with 207 BC, between verses eleven and fifteen—between Raphia and Panium, which is also between God’s first covenant with a chosen people and God’s last covenant with a chosen people.

Linia de două sute cincizeci de ani a Statelor Unite a început în 1776 și culminează în 2026. Linia de două sute cincizeci de ani a anului 457 î.Hr. a culminat în 207 î.Hr., între versetele unsprezece și cincisprezece, bătăliile de la Rafia și Panium. Rafia este aliniată profetic cu legământul circumciziei din Geneza șaptesprezece, iar Panium este aliniat profetic cu legământul celor o sută patruzeci și patru de mii din Matei șaisprezece. 2026 se aliniază cu 207 î.Hr., între versetele unsprezece și cincisprezece — între Rafia și Panium, care este, de asemenea, între primul legământ al lui Dumnezeu cu un popor ales și ultimul legământ al lui Dumnezeu cu un popor ales.

The two-hundred and fifty year lines that end at the midpoint of 207 BC and 2026 align with the two-hundred and fifty year line of persecution that began when the city of Rome burned in the year 64. Beginning there, seven years of warning of the coming destruction, by a strange man were proclaimed to the inhabitants of Jerusalem. When the year seventy arrived and Jerusalem was destroyed God’s church was scattered and they spread the gospel to the entire world. At the same time that the church of Ephesus was proclaiming the Pentecostal message of the resurrection, the persecution represented by the church of Smyrna began, for the two churches of prophetic necessity would run parallel for a period of time. Paul was a leader of the prophetic church of Ephesus, yet he penned of both histories.

Liniile de două sute cincizeci de ani care se încheie la punctul de mijloc al anului 207 î.Hr. și al anului 2026 se aliniază cu linia de două sute cincizeci de ani a persecuției care a început atunci când cetatea Romei a ars în anul 64. Începând de acolo, șapte ani de avertizare cu privire la nimicirea ce avea să vină au fost proclamați locuitorilor Ierusalimului de către un om ciudat. Când a sosit anul șaptezeci și Ierusalimul a fost nimicit, biserica lui Dumnezeu a fost împrăștiată, iar ei au răspândit Evanghelia în întreaga lume. În același timp în care biserica din Efes proclama mesajul penticostal al învierii, a început persecuția reprezentată de biserica din Smirna, căci, din necesitate profetică, cele două biserici aveau să meargă în paralel pentru o perioadă de timp. Pavel a fost un conducător al bisericii profetice din Efes, totuși el a scris despre ambele istorii.

> Persecutions, afflictions, which came unto me at Antioch, at Iconium, at Lystra; what persecutions I endured: but out of them all the Lord delivered me. Yea, and all that will live godly in Christ Jesus shall suffer persecution. 2 Timothy 3:11, 12.

> Prigonirile, suferințele care au venit peste mine la Antiohia, la Iconiu, la Listra; câte prigoniri am răbdat; dar din toate m-a izbăvit Domnul. Da, și toți cei ce voiesc să trăiască cu evlavie în Hristos Isus vor fi prigoniți. 2 Timotei 3:11, 12.

A.T. Jones identifies the two-hundred and fifty year period that begins in the year 64 and ends at the Edict of Milan in 313. For those years persecution against God’s people was carried on by pagan Rome, but the message to the church in Smyrna identified ten days, that represent the very worst persecution of that period.

A.T. Jones identifică perioada de două sute cincizeci de ani care începe în anul 64 și se încheie cu Edictul de la Milano, în 313. În decursul acelor ani, persecuția împotriva poporului lui Dumnezeu a fost dusă mai departe de Roma păgână, însă mesajul către biserica din Smirna menționa zece zile, care reprezintă cea mai cumplită persecuție din acea perioadă.

> Fear none of those things which thou shalt suffer: behold, the devil shall cast some of you into prison, that ye may be tried; and ye shall have tribulation ten days: be thou faithful unto death, and I will give thee a crown of life. Revelation 2:10.

> Nu te teme nicidecum de lucrurile pe care ai să le suferi: iată că diavolul va arunca pe unii dintre voi în temniță, ca să fiți încercați; și veți avea un necaz de zece zile: fii credincios până la moarte, și-ți voi da cununa vieții. Apocalipsa 2:10.

That period of persecution represented by the Emperor Diocletian was for ten years, beginning in 303 and ending in 313, when the Emperor Constantine the Great was ruling, as he would be at the first Sunday law of 321, and when he divided Rome into east and west in 330. 313 was prophetically marked by the diplomatic marriage in Milan when Emperor Constantine (ruler of the West) arranged the marriage of his half-sister, Flavia Julia Constantia to Licinius, the emperor who controlled the eastern (or soon-to-be eastern) part of the Roman Empire. The marriage was symbolically ended when Constantine divided the kingdom into east and west in 330.

Acea perioadă de persecuție reprezentată de împăratul Dioclețian a durat zece ani, începând în 303 și încheindu-se în 313, când domnea împăratul Constantin cel Mare, așa cum avea să domnească și la prima lege duminicală din 321, și când a împărțit Roma în răsărit și apus în 330. Anul 313 a fost marcat profetic de căsătoria diplomatică de la Milano, când împăratul Constantin (conducătorul Apusului) a aranjat căsătoria surorii sale vitrege, Flavia Julia Constantia, cu Licinius, împăratul care controla partea răsăriteană (sau care urma curând să devină răsăriteană) a Imperiului Roman. Căsătoria a fost încheiată în mod simbolic atunci când Constantin a împărțit împărăția în răsărit și apus în 330.

Nero’s 250-year period begins with a seven-year period that begins and ends with a siege that typifies the end of the world. At the end of the period there was a distinct ten years of persecution. The period began in the time of Ephesus, then covered the history of Smyrna until Constantine’s church of compromise, when the church of Pergamos arrived in 313.

Perioada de 250 de ani a lui Nero începe cu o perioadă de șapte ani care începe și se încheie cu un asediu ce prefigurează sfârșitul lumii. La sfârșitul perioadei a existat un interval distinct de zece ani de persecuție. Perioada a început în vremea Efesului, apoi a cuprins istoria Smirnei până la biserica de compromis a lui Constantin, când biserica Pergamului a apărut în 313.

Those seventeen years from 313 to 330 find their counterpoint in the history of Raphia and Panium, where the battle of 217 BC and the battle of 200 BC are separated by seventeen years. At the battle of Raphia, Ptolemy prevailed, but he would be dead and gone before the battle of Panium. Yet he reigned for seventeen years from 221 BC unto 204 BC. Three lines of 250 years tied together by three seventeens force the consideration that 313 aligns with 2026.

Acei șaptesprezece ani, de la 313 la 330, își găsesc contrapunctul în istoria Raphiei și a Paniumului, unde bătălia din 217 î.Hr. și bătălia din 200 î.Hr. sunt despărțite de șaptesprezece ani. La bătălia de la Raphia, Ptolemeu a biruit, dar avea să fie mort și dispărut înainte de bătălia de la Panium. Totuși, el a domnit timp de șaptesprezece ani, din 221 î.Hr. până în 204 î.Hr. Trei linii de 250 de ani, legate împreună prin trei perioade de câte șaptesprezece ani, impun luarea în considerare a faptului că 313 se aliniază cu 2026.

313 was a distinct transition from persecution unto compromise, thus marking 313 as a symbol of a change of some prophetic nature that was typified by the change from Smyrna to Pergamos. The first step was represented by a diplomatic marriage that ended in divorce seventeen years later. The second step was the first Sunday law. Inspiration informs us that the Sunday law is preceded by a progressive step by step process that includes Sunday laws that precede the Sunday law defined as forcing you to observe Sunday and also persecuting you for observing God’s seventh-day Sabbath.

313 a fost o tranziție distinctă de la persecuție la compromis, marcând astfel anul 313 ca un simbol al unei schimbări de natură profetică, prefigurată prin trecerea de la Smirna la Pergam. Primul pas a fost reprezentat de o căsătorie diplomatică, încheiată prin divorț șaptesprezece ani mai târziu. Al doilea pas a fost prima lege duminicală. Inspirația ne informează că legea duminicală este precedată de un proces progresiv, pas cu pas, care include legi duminicale ce preced Legea duminicală definită ca obligându-te să păzești duminica și, de asemenea, persecutându-te pentru păzirea Sabatului zilei a șaptea al lui Dumnezeu.

> “If the reader would understand the agencies to be employed in the soon-coming contest, he has but to trace the record of the means which Rome employed for the same object in ages past. If he would know how papists and Protestants united will deal with those who reject their dogmas, let him see the spirit which Rome manifested toward the Sabbath and its defenders.

> „Dacă cititorul ar înțelege agențiile ce urmează să fie folosite în conflictul care vine curând, nu are decât să urmărească raportul mijloacelor pe care Roma le-a folosit pentru același scop în veacurile trecute. Dacă ar ști cum se vor purta, uniți, papiștii și protestanții cu aceia care le resping dogmele, să vadă spiritul pe care Roma l-a manifestat față de Sabat și de apărătorii lui.

> “Royal edicts, general councils, and church ordinances sustained by secular power were the steps by which the pagan festival attained its position of honor in the Christian world. The first public measure enforcing Sunday observance was the law enacted by Constantine. (A.D. 321.) This edict required townspeople to rest on ‘the venerable day of the sun,’ but permitted countrymen to continue their agricultural pursuits. Though virtually a heathen statute, it was enforced by the emperor after his nominal acceptance of Christianity.” The Great Controversy, 573, 574.

> „Edictele împărătești, conciliile generale și rânduielile bisericești susținute de puterea seculară au fost treptele prin care sărbătoarea păgână și-a dobândit poziția de onoare în lumea creștină. Prima măsură publică ce impunea păzirea duminicii a fost legea promulgată de Constantin. (A.D. 321.) Acest edict cerea locuitorilor orașelor să se odihnească în «venerabila zi a soarelui», dar le îngăduia oamenilor de la țară să-și continue lucrările agricole. Deși, în fapt, era un statut păgân, el a fost pus în aplicare de împărat după acceptarea sa nominală a creștinismului.” Tragedia veacurilor, 573, 574.

The Edict of Milan in 313, was the “royal edict” that was followed by “general councils and church ordinances sustained by secular power were the steps.” These were progressive steps which led to the first Sunday law in 321. One of those steps is “church ordinances,” such as Sunday observance, “sustained by secular power.” The period of 1888 identifies a series of Sunday laws introduced into the Senate by Senator Blair that never went anywhere, but during the same history several states were passing state enforced Sunday laws. These two witnesses identify 313 as a waymark where “royal edicts,” such as an executive order would mark a transition in the history of the earth beast, who is destined to speak as a dragon.

Edictul de la Milano din 313 a fost „edictul regal”, după care au urmat „concilii generale și rânduieli bisericești susținute de puterea seculară, care au fost pașii”. Aceștia au fost pași progresivi care au condus la prima lege duminicală, în 321. Unul dintre acești pași este reprezentat de „rânduielile bisericești”, precum păzirea duminicii, „susținute de puterea seculară”. Perioada anului 1888 identifică o serie de legi duminicale introduse în Senat de senatorul Blair, care nu au ajuns nicăieri, însă, în aceeași istorie, mai multe state adoptau legi duminicale impuse la nivel de stat. Acești doi martori identifică anul 313 ca pe un reper, în care „edicte regale”, precum un ordin executiv, ar marca o tranziție în istoria fiarei pământului, care este destinată să vorbească asemenea unui balaur.

When the United States speaks as a dragon it ends as the sixth kingdom of Bible prophecy, and it does by speaking the same as it did in the beginning of its reign as the sixth kingdom. In 1798, the United States passed the Alien and Sedition Acts, that typified the Sunday law. The Alien and Sedition Acts of 1798 were the third of three steps that began in 1776 with the Declaration of Independence followed by the Constitution in 1789. Those three steps align with 313, 321 and 330.

Când Statele Unite vorbesc ca un dragon, ele se încheie ca a șasea împărăție a profeției biblice și fac aceasta vorbind la fel cum au făcut la începutul domniei lor ca a șasea împărăție. În 1798, Statele Unite au adoptat Legile privitoare la străini și la sedițiune, care au prefigurat legea duminicală. Legile privitoare la străini și la sedițiune din 1798 au constituit al treilea din trei pași care au început în 1776 cu Declarația de Independență, urmată de Constituție în 1789. Acești trei pași se aliniază cu 313, 321 și 330.

1776, 1789 and 1798 were all actions that are defined as speaking, for inspiration informs us that the “speaking of the nation is the action of its legislative and judicial authorities.” 313, 321 and 330 are all waymarks associated with Constantine the Great. The ending of ancient literal Israel, both the northern and southern kingdoms, is symbolized as a divorce, which is what is represented by 330. A divorce between east and west in a marriage that began seventeen years before, at the marriage of the Edict of Milan. At the Sunday law the United States will have filled up its cup of probationary time and it will be divorced from God in terms of its prophetic purpose, as typified by the land flowing with milk and honey for ancient Israel. Inspiration says national apostasy is followed by national ruin. That happens when God divorces the glorious land as represented by the year 330. From the marriage of 313 unto the first in a series of escalating Sunday laws in 321 unto the divorce of 330. 1776 aligns with 313, and 1789 aligns with 321 and 1798 aligns with 330.

1776, 1789 și 1798 au fost toate acțiuni care sunt definite ca vorbire, căci Inspirația ne informează că „vorbirea națiunii este acțiunea autorităților ei legislative și judiciare.” 313, 321 și 330 sunt toate repere profetice asociate cu Constantin cel Mare. Sfârșitul vechiului Israel literal, atât al împărăției de nord, cât și al celei de sud, este simbolizat ca un divorț, iar aceasta este ceea ce reprezintă anul 330. Un divorț între est și vest într-o căsătorie care începuse cu șaptesprezece ani mai înainte, la căsătoria reprezentată de Edictul de la Milano. La legea duminicală, Statele Unite își vor fi umplut cupa timpului lor de probă și vor fi divorțate de Dumnezeu în ceea ce privește scopul lor profetic, așa cum a fost prefigurat de țara în care curge lapte și miere pentru Israelul antic. Inspirația spune că apostazia națională este urmată de ruină națională. Aceasta se întâmplă atunci când Dumnezeu divorțează țara cea slăvită, așa cum este reprezentată prin anul 330. De la căsătoria din 313 până la prima dintr-o serie de legi duminicale tot mai severe, în 321, și până la divorțul din 330. 1776 se aliniază cu 313, iar 1789 se aliniază cu 321, iar 1798 se aliniază cu 330.

330 is also the fulfillment of the 360 years since the battle of Actium in 31 BC. Actium was Rome’s third obstacle and thus typifies the Sunday law where modern Rome conquers its second and third obstacles. At the waymark of 330 the battle of Panium joins the battle of Actium. The battle of Raphia in 217 BC aligns with the Ukrainian war in 2014, then in 2015 Trump launched his first presidential campaign, 2020 both horns of the earth beast were slain, 2023 they were both resurrected. 2024 the test of the foundations began and in 2025 the prophetic alliance of the eighth president and his papal counterpart were marked by their mutual inaugurations.

330 este, de asemenea, împlinirea celor 360 de ani de la bătălia de la Actium din 31 î.Hr. Actium a fost al treilea obstacol al Romei și, prin urmare, prefigurează legea duminicală, unde Roma modernă își cucerește al doilea și al treilea obstacol. La waymark-ul din 330, bătălia de la Panium se unește cu bătălia de la Actium. Bătălia de la Raphia din 217 î.Hr. se aliniază cu războiul ucrainean din 2014, apoi, în 2015, Trump și-a lansat prima campanie prezidențială; în 2020, ambele coarne ale fiarei pământului au fost ucise; în 2023, amândouă au fost înviate. În 2024 a început testul temeliilor, iar în 2025 alianța profetică a celui de-al optulea președinte și a omologului său papal a fost marcată de inaugurările lor reciproce.

We will continue these things in the next article.

Vom continua aceste lucruri în articolul următor.

Back to Articles