Article

# The Book of Daniel - Number Twelve

Cartea lui Daniel - Numărul doisprezece

Darkness

Întuneric

Author

Jeff Pippenger

Published

December 7, 2023

Formats

PDF
Word

A word or a phrase that is doubled within the inspired word is a symbol of the second angel’s message.

Un cuvânt sau o expresie care este repetată de două ori în cuprinsul Cuvântului inspirat este un simbol al soliei celui de-al doilea înger.

> And in the second year of the reign of Nebuchadnezzar Nebuchadnezzar dreamed dreams, wherewith his spirit was troubled, and his sleep brake from him. Then the king commanded to call the magicians, and the astrologers, and the sorcerers, and the Chaldeans, for to shew the king his dreams. So they came and stood before the king. And the king said unto them, I have dreamed a dream, and my spirit was troubled to know the dream. Daniel 2:1–3.

> În al doilea an al domniei lui Nebucadnețar, Nebucadnețar a visat vise; duhul i s-a tulburat și somnul l-a părăsit. Atunci împăratul a poruncit să fie chemați magicienii, astrologii, vrăjitorii și haldeii, ca să-i arate împăratului visele sale. Ei au venit și au stat înaintea împăratului. Și împăratul le-a zis: Am visat un vis, iar duhul meu s-a tulburat dorind să cunosc visul. Daniel 2:1-3.

In the “darkness” of the night, Nebuchadnezzar dreamed of an image, but he could not recollect the dream. In a dream of the night, he dreamed of an image, but the dream of the image was as dark to his understanding as was the night when he had dreamed the dream.

În „întunericul” nopții, Nebucadnețar a visat un chip, dar nu și-a putut aduce aminte visul. Într-un vis al nopții, a visat un chip, dar visul chipului era la fel de întunecat în înțelegerea lui precum era noaptea în care visase visul.

> Then spake the Chaldeans to the king in Syriack, O king, live forever: tell thy servants the dream, and we will shew the interpretation. The king answered and said to the Chaldeans, The thing is gone from me: if ye will not make known unto me the dream, with the interpretation thereof, ye shall be cut in pieces, and your houses shall be made a dunghill. But if ye shew the dream, and the interpretation thereof, ye shall receive of me gifts and rewards and great honour: therefore shew me the dream, and the interpretation thereof. Daniel 2:4–7.

> Atunci haldeii au vorbit împăratului în aramaică: Împărate, trăiește în veci! Spune robilor tăi visul, iar noi îți vom arăta tâlcuirea lui. Împăratul a răspuns și a zis haldeilor: Lucrul mi-a scăpat din minte; dacă nu-mi veți face cunoscut visul, împreună cu tâlcuirea lui, veți fi tăiați în bucăți, iar casele voastre vor fi prefăcute într-un morman de gunoi. Dar dacă îmi veți arăta visul și tâlcuirea lui, veți primi de la mine daruri, răsplăți și mare cinste; de aceea, spuneți-mi visul și tâlcuirea lui. Daniel 2:4-7.

The test of Nebuchadnezzar’s image dream was a test designed to identify who can provide a correct prophetic description of an image that is cloaked in darkness, along with the interpretation of the dream’s content. The second angel’s message that was joined by the Midnight Cry message in Millerite history, had been typified by Elijah at the contest at Mount Carmel. It too, was a test that would manifest, not only who was the true God, but also who was the true prophet. William Miller, who Sister White directly says was typified by Elijah, represented Elijah at Mount Carmel. Yet it was not William Miller that was being represented, as much as it was the rules of prophetic interpretation that he had been led to understand. At Mount Carmel, the prophets of the male god Baal and the prophets of the female god Ashtaroth were demonstrated to be false prophets. In the history of the Millerites, the Protestant churches were demonstrated to be false prophets as typified by Mount Carmel.

Proba visului lui Nebucadneţar cu chipul era o probă menită să identifice cine poate oferi o descriere profetică corectă a unui chip învăluit în întuneric, împreună cu interpretarea conţinutului visului. Solia celui de-al doilea înger, care a fost unită cu solia Strigătului de la miezul nopţii în istoria millerită, fusese tipificată de Ilie la confruntarea de pe Muntele Carmel. Şi aceea a fost o probă care avea să manifeste nu numai cine era adevăratul Dumnezeu, ci şi cine era adevăratul profet. William Miller, despre care Sora White afirmă în mod direct că a fost tipificat de Ilie, l-a reprezentat pe Ilie la Muntele Carmel. Totuşi, nu atât William Miller era cel reprezentat, cât regulile interpretării profetice pe care fusese călăuzit să le înţeleagă. Pe Muntele Carmel, profeţii dumnezeului masculin Baal şi profeţii zeiţei Astarte au fost dovediţi a fi profeţi falşi. În istoria millerită, bisericile protestante au fost dovedite a fi profeţi falşi, aşa cum a fost tipificat la Muntele Carmel.

When the Protestant churches manifested their rejection of the rules of prophetic interpretation of William Miller, they became the daughters of Rome. Prophetically, a daughter is an image of her mother. The test that the Protestants failed in Millerite history was the test that identified and produced an image (daughter) of the beast. It is there that the horn of true Protestantism was manifested in opposition to the horn of apostate Protestantism. Nebuchadnezzar was demanding an interpretation, and in doing so, he was providentially involved with producing a manifestation of both the false and the true prophets.

Când bisericile protestante și-au manifestat respingerea regulilor de interpretare profetică ale lui William Miller, ele au devenit fiicele Romei. În mod profetic, o fiică este o imagine a mamei sale. Testul pe care protestanții nu l-au trecut în istoria milerită a fost testul care a identificat și a produs o imagine (fiică) a fiarei. Acolo s-a manifestat cornul protestantismului adevărat în opoziție față de cornul protestantismului apostat. Nebucadnețar cerea o interpretare și, făcând astfel, a fost, în mod providențial, implicat în producerea unei manifestări atât a profeților falși, cât și a profeților adevărați.

> They answered again and said, Let the king tell his servants the dream, and we will shew the interpretation of it. The king answered and said, I know of certainty that ye would gain the time, because ye see the thing is gone from me. But if ye will not make known unto me the dream, there is but one decree for you: for ye have prepared lying and corrupt words to speak before me, till the time be changed: therefore tell me the dream, and I shall know that ye can shew me the interpretation thereof. Daniel 2:7–9.

> Ei au răspuns iarăși și au zis: Să spună împăratul slujitorilor săi visul, iar noi îi vom arăta tâlcuirea. Împăratul a răspuns și a zis: Știu cu certitudine că încercați să câștigați vreme, pentru că vedeți că lucrul s-a depărtat de la mine. Dar dacă nu-mi veți face cunoscut visul, pentru voi nu este decât o singură hotărâre; căci v-ați pregătit cuvinte mincinoase și stricate, ca să le rostiți înaintea mea, până când vremea se va schimba; de aceea spuneți-mi visul, și voi ști că-mi puteți arăta tâlcuirea lui. Daniel 2:7-9.

At the conclusion of the testing periods, the distinction which had been demonstrated at Mount Carmel, and on October 22, 1844, was also illustrated in Daniel chapter two. In the three prophetic representations of Mount Carmel, Millerite history and Nebuchadnezzar’s dream of the image, the emphasis is upon correct prophetic interpretation as represented by Elijah, Miller and Daniel. The interpretation of the dream is the message that is unsealed in the history where two classes of prophets are manifested.

La încheierea perioadelor de încercare, deosebirea care fusese demonstrată pe Muntele Carmel și la 22 octombrie 1844 a fost ilustrată de asemenea în capitolul doi al cărții Daniel. În cele trei reprezentări profetice ale Muntelui Carmel, ale istoriei millerite și ale visului lui Nebucadnețar cu privire la chip, accentul cade pe interpretarea profetică corectă, așa cum este reprezentată de Ilie, Miller și Daniel. Interpretarea visului este mesajul care este desigilat în istoria în care se manifestă două clase de profeți.

> The Chaldeans answered before the king, and said, There is not a man upon the earth that can shew the king’s matter: therefore there is no king, lord, nor ruler, that asked such things at any magician, or astrologer, or Chaldean. And it is a rare thing that the king requireth, and there is none other that can shew it before the king, except the gods, whose dwelling is not with flesh. For this cause the king was angry and very furious, and commanded to destroy all the wise men of Babylon. Daniel 2:10–12.

> Caldeenii au răspuns înaintea împăratului și au zis: Nu este niciun om pe pământ care să poată face cunoscut împăratului ceea ce cere; de aceea nu este niciun împărat, nici domn, nici cârmuitor care să fi cerut asemenea lucruri de la vreun mag, sau astrolog, sau caldeean. Și lucrul pe care îl cere împăratul este rar, și nu este nimeni care să-l poată arăta înaintea împăratului, afară de zei, a căror locuință nu este între cei trupești. Pentru această pricină împăratul s-a mâniat și s-a aprins de mare furie și a poruncit să fie nimiciți toți înțelepții Babilonului. Daniel 2:10-12.

At Mount Carmel, Elijah proposed the test, and the test he proposed was not only to manifest who was the true God, but also who was the true prophet. In Daniel chapter two it is the Chaldeans that identify the test which manifested the distinction between the true and the false. They explain that the interpretation which Nebuchadnezzar is seeking can only be identified by God, and not by men. They also complained that the relationship between Nebuchadnezzar and his religious wise men was an incorrect relationship when they state that “it is a rare thing that the king requireth.” They are wishing that the king, representing the State, would keep out of the religious realm over which they have been understood to be the authorities. They are not protesting against the principles of the combination of church and state, they are protesting that Nebuchadnezzar, representing the State, is demanding to be in control of the church. They would be comfortable with a church-state relationship, if the religious leaders ruled over the state. The image of the beast test is where we decide our eternal destiny–as Nebuchadnezzar’s image dream–is a life-or-death test.

Pe Muntele Carmel, Ilie a propus proba, iar proba pe care a propus-o nu urmărea doar să arate cine era adevăratul Dumnezeu, ci și cine era adevăratul profet. În capitolul al doilea din Daniel, tocmai haldeii sunt cei care identifică proba ce a manifestat deosebirea între cel adevărat și cel fals. Ei explică faptul că tâlcuirea pe care o caută Nebucadnețar nu poate fi descoperită decât de Dumnezeu, și nu de oameni. De asemenea, se plâng că relația dintre Nebucadnețar și înțelepții lui religioși era o relație incorectă, atunci când afirmă că „este un lucru greu ceea ce cere împăratul”. Ei își doresc ca împăratul, reprezentând Statul, să nu se amestece în sfera religioasă asupra căreia ei erau socotiți drept autorități. Ei nu protestează împotriva principiilor îmbinării dintre biserică și stat; ei protestează împotriva faptului că Nebucadnețar, reprezentând Statul, pretinde să fie la cârma bisericii. Ar fi împăcați cu o relație biserică–stat, dacă liderii religioși ar conduce statul. Proba chipului fiarei, în care ne hotărâm destinul veșnic — asemenea visului despre chip al lui Nebucadnețar — este o probă de viață și de moarte.

> And the decree went forth that the wise men should be slain; and they sought Daniel and his fellows to be slain. Then Daniel answered with counsel and wisdom to Arioch the captain of the king’s guard, which was gone forth to slay the wise men of Babylon: He answered and said to Arioch the king’s captain, Why is the decree so hasty from the king? Then Arioch made the thing known to Daniel. Daniel 2:13–15.

> Și a ieșit porunca ca înțelepții să fie uciși; și i-au căutat pe Daniel și pe tovarășii săi, ca să-i ucidă. Atunci Daniel a răspuns cu chibzuință și înțelepciune lui Arioc, căpetenia gărzii regelui, care ieșise ca să-i ucidă pe înțelepții Babilonului: El a răspuns și i-a zis lui Arioc, căpetenia regelui: Pentru ce este porunca atât de pripită de la rege? Atunci Arioc i-a făcut cunoscut lui Daniel lucrul acesta. Daniel 2:13-15.

When Daniel is enlightened about the understanding of the life and death circumstances of the dream of the yet unknown image, he is representing the enlightenment of the one hundred and forty-four thousand to the fact that they are in the history of the second and visual test of the three-step testing process. But Daniel is not simply representing those who have chosen to eat the correct diet, and therefore passed the first test, but also represents the human representative that God had given special insight into biblical prophecy.

Când Daniel primește lumină pentru a înțelege circumstanțele de viață și de moarte legate de visul cu privire la chipul încă necunoscut, el reprezintă iluminarea celor o sută patruzeci și patru de mii cu privire la faptul că ei se află în istoria celei de-a doua probe, cea vizuală, din cadrul procesului de testare în trei etape. Însă Daniel nu îi reprezintă doar pe cei care au ales regimul alimentar corect și, prin urmare, au trecut prima probă, ci reprezintă, de asemenea, pe reprezentantul uman căruia Dumnezeu i-a dat o înțelegere deosebită a profeției biblice.

> As for these four children, God gave them knowledge and skill in all learning and wisdom: and Daniel had understanding in all visions and dreams. Daniel 1:17.

> Cât îi privește pe acești patru tineri, Dumnezeu le-a dat cunoștință și pricepere în toată învățătura și înțelepciunea; iar Daniel avea înțelegere în toate vedeniile și visele. Daniel 1:17.

Though the four faithful Hebrews all passed the dietary test, Daniel was selected as the messenger of visions and dreams. Daniel is representing the prophetic messenger as represented by Elijah, John the Baptist, John the Revelator, William Miller and Future for America. The prophetic messenger is never separated from the prophetic test.

Deși cei patru evrei credincioși au trecut cu toții testul alimentar, Daniel a fost ales ca mesager al vedeniilor și viselor. Daniel îl reprezintă pe mesagerul profetic, așa cum îl reprezintă Ilie, Ioan Botezătorul, Ioan Revelatorul, William Miller și Future for America. Mesagerul profetic nu este niciodată despărțit de testul profetic.

In the time of Christ, those who rejected the testimony of John, could not be benefitted by Jesus. In the Millerite history, those who rejected the first message (represented by William Miller), could not be benefitted by the second message. In both histories the faithful did not recognize where the testing process was leading to. The disciples refused to see the cross, though they were plainly told that it was to happen. The Millerites could not see the great disappointment. Daniel, when informed by Arioch of the life and death circumstances associated with Nebuchadnezzar’s image dream, did not know what the content of the dream was or where the image test was leading. All he knew was that it was a life and death situation. Daniel therefore needed time to understand the interpretation.

În vremea lui Hristos, cei care au respins mărturia lui Ioan nu au putut primi niciun folos de la Isus. În istoria milerită, cei care au respins primul mesaj (reprezentat de William Miller) nu au putut primi niciun folos din al doilea mesaj. În ambele istorii, cei credincioși nu au înțeles încotro ducea procesul de încercare. Ucenicii au refuzat să vadă crucea, deși li se spusese limpede că ea avea să vină. Mileriții nu au putut vedea Marea Dezamăgire. Daniel, când a fost înștiințat de Arioc despre împrejurările de viață și de moarte asociate cu visul lui Nebucadnețar despre chip, nu știa care era conținutul visului și nici încotro ducea proba chipului. Tot ce știa era că era o situație de viață și de moarte. De aceea, Daniel avea nevoie de timp pentru a înțelege tâlcuirea.

> Then Daniel went in, and desired of the king that he would give him time, and that he would shew the king the interpretation. Daniel 2:16.

> Atunci Daniel a intrat și a cerut împăratului să-i dea vreme și ca el să-i arate împăratului tâlcuirea. Daniel 2:16.

Daniel had manifested faith in the diet (methodology) he had decided to eat at the first test. Therefore he was given time, as were the disciples in the time of Christ. The time that was given to the disciples was the timespan of Christ’s death, burial, resurrection and his initial ascension, before He met with the disciples on the road to Emmaus, and then again in the upper room. Then at the end of the time He breathed upon them the Holy Spirit.

Daniel își manifestase credința prin regimul alimentar (metodologia) pe care hotărâse să-l urmeze la prima probă. Prin urmare, i s-a acordat un timp, la fel cum li s-a acordat și ucenicilor în vremea lui Hristos. Timpul care le-a fost dat ucenicilor a fost intervalul care a cuprins moartea lui Hristos, îngroparea, învierea și înălțarea Sa inițială, înainte ca El să Se întâlnească cu ucenicii pe drumul spre Emaus, și apoi din nou în odaia de sus. Apoi, la sfârșitul acelui timp, El a suflat peste ei Duhul Sfânt.

> And when he had said this, he breathed on them, and saith unto them, Receive ye the Holy Ghost. John 20:22.

> După ce a spus aceasta, a suflat asupra lor și le-a zis: Primiți Duhul Sfânt. Ioan 20:22.

Ezekiel prophesied and the dead bones were brought together. Then Ezekiel prophesied again and the Holy Spirit was breathed upon the newly formed bodies, and they stood up as a mighty army. When Christ breathed upon the disciples, He opened their understanding.

Ezechiel a prorocit și oasele moarte au fost aduse laolaltă. Apoi Ezechiel a prorocit din nou; Duhul Sfânt a fost insuflat peste trupurile nou formate, iar ele s-au ridicat ca o oaste puternică. Când Hristos a suflat asupra ucenicilor, le-a deschis înțelegerea.

> Then opened he their understanding, that they might understand the scriptures. Luke 24:25.

> Atunci le-a deschis înțelegerea, ca să înțeleagă Scripturile. Luca 24:25.

All the prophets are speaking of the end of the world, and Daniel is no exception. The time he requested was a period of time that he might receive enlightenment. The time of waiting for the Millerites, was from the first disappointment until they recognized that they were in the tarrying time in connection with the prophecies of Matthew chapter twenty-five and of Habakkuk chapter two. The history of the tarrying time in Millerite history was fulfilled in the time of the second angel’s message. Daniel chapter two is representing that same history, so his request for time prophetically aligns with the Millerites’ tarrying time. Therefore, Daniel’s request for time and the tarrying time of the Millerites represents the tarrying time of the one hundred and forty-four thousand, which began on July 18, 2020.

Toți profeții vorbesc despre sfârșitul lumii, iar Daniel nu face excepție. Timpul pe care l-a cerut a fost un interval de vreme pentru a primi luminare. Perioada de așteptare a milleriților a fost de la prima dezamăgire până când au recunoscut că se aflau în timpul de zăbovire, în legătură cu profețiile din Matei, capitolul douăzeci și cinci, și din Habacuc, capitolul doi. Istoria timpului de zăbovire în istoria millerită a fost împlinită în timpul soliei celui de-al doilea înger. Capitolul doi din Daniel reprezintă aceeași istorie, astfel încât cererea lui de timp se aliniază profetic cu timpul de zăbovire al milleriților. Prin urmare, cererea de timp a lui Daniel și timpul de zăbovire al milleriților reprezintă timpul de zăbovire al celor o sută patruzeci și patru de mii, care a început la 18 iulie 2020.

Daniel’s request for time to understand Nebuchadnezzar’s image dream is represented in Revelation chapter eleven as the three and a half days that the two witness lay dead in the street. In the history of the three and a half days of Revelation eleven, the three and a half days that symbolically represent a prophetic wilderness, there is a voice that cries. The human voice that is employed by the Comforter to awaken and bring the dead dry bones to life is represented by Daniel, who is given the prophetic revelation of what the dream was and what it represented. The voice crying in the wilderness has been given prophetic understanding of dreams and visions, as represented by Daniel. The voice is crying, thus identifying that he has been given the message of the Midnight Cry, and the cry is given at midnight, which represents darkness.

Cererea lui Daniel de timp pentru a înțelege visul cu chipul lui Nebucadnețar este reprezentată în capitolul unsprezece din Apocalipsă ca cele trei zile și jumătate în care cei doi martori zac morți în ulița cetății. În istoria celor trei zile și jumătate din capitolul unsprezece al Apocalipsei, trei zile și jumătate care reprezintă simbolic un pustiu profetic, se aude un glas care strigă. Glasul omenesc de care se folosește Mângâietorul pentru a trezi și a aduce la viață oasele moarte și uscate este reprezentat de Daniel, căruia i-a fost dată descoperirea profetică a ceea ce era visul și a ceea ce reprezenta el. Glasului care strigă în pustie i-a fost dată înțelegerea profetică a viselor și vedenilor, după cum este reprezentat prin Daniel. Glasul strigă, identificând astfel faptul că i-a fost încredințată solia Strigătului de la miezul nopții, iar strigătul este dat la miezul nopții, care reprezintă întunericul.

In the deepest darkness at midnight the voice (Daniel) was given understanding of a message that was cloaked in darkness. The command given to the voice (Ezekiel), is to prophesy to the dead dry bones. As he does so, the Comforter is breathed upon the dead in the street and they are “revived.” But the revival is only accomplished by prayer. Prayer is a waymark in the history of the revival of the dead dry bones that are slain in the street. Daniel prophetically represents that waymark, right at the appropriate place where the waymark is identified.

În întunericul cel mai adânc, la miezul nopții, glasului (Daniel) i s-a dat înțelegere cu privire la o solie înveșmântată în întuneric. Porunca dată glasului (Ezechiel) este să proorocească oaselor moarte și uscate. Pe când face aceasta, Mângâietorul este suflat peste morții de pe stradă, iar ei sunt „înviorați”. Dar această trezire se înfăptuiește numai prin rugăciune. Rugăciunea este o piatră de hotar în istoria trezirii oaselor moarte și uscate, ucise în stradă. Daniel reprezintă profetic acea piatră de hotar, tocmai în locul potrivit în care piatra de hotar este identificată.

> “A revival of true godliness among us is the greatest and most urgent of all our needs. To seek this should be our first work. There must be earnest effort to obtain the blessing of the Lord, not because God is not willing to bestow His blessing upon us, but because we are unprepared to receive it. Our heavenly Father is more willing to give His Holy Spirit to them that ask Him, than are earthly parents to give good gifts to their children. But it is our work, by confession, humiliation, repentance, and earnest prayer, to fulfill the conditions upon which God has promised to grant us His blessing. A revival need be expected only in answer to prayer. While the people are so destitute of God’s Holy spirit, they cannot appreciate the preaching of the Word; but when the Spirit’s power touches their hearts, then the discourses given will not be without effect. Guided by the teachings of God’s Word, with the manifestation of His Spirit, in the exercise of sound discretion, those who attend our meetings will gain a precious experience, and returning home, will be prepared to exert a healthful influence.

> O redeșteptare a adevăratei evlavii în mijlocul nostru este cea mai mare și mai urgentă dintre toate nevoile noastre. Căutarea ei ar trebui să fie lucrarea noastră cea dintâi. Trebuie depus un efort stăruitor pentru a obține binecuvântarea Domnului, nu pentru că Dumnezeu n-ar fi dispus să ne dăruiască binecuvântarea Sa, ci pentru că nu suntem pregătiți s-o primim. Tatăl nostru ceresc este mai dispus să dea Duhul Său Sfânt celor ce Îi cer, decât sunt părinții pământești să dea daruri bune copiilor lor. Însă lucrarea noastră este, prin mărturisire, smerire, pocăință și rugăciune stăruitoare, să împlinim condițiile pe temeiul cărora Dumnezeu a făgăduit să ne acorde binecuvântarea Sa. O redeșteptare trebuie așteptată numai ca răspuns la rugăciune. Câtă vreme poporul este atât de lipsit de Duhul Sfânt al lui Dumnezeu, nu poate aprecia predicarea Cuvântului; dar când puterea Duhului le atinge inimile, atunci cuvântările rostite nu vor rămâne fără efect. Călăuziți de învățăturile Cuvântului lui Dumnezeu, cu manifestarea Duhului Său și dând dovadă de o judecată sănătoasă, cei ce iau parte la adunările noastre vor dobândi o experiență de mare preț și, întorcându-se acasă, vor fi pregătiți să exercite o influență sănătoasă.

> “The old standard bearers knew what it was to wrestle with God in prayer, and to enjoy the outpouring of His Spirit. But these are passing off from the stage of action; and who are coming up to fill their places? How is it with the rising generation? Are they converted to God? Are we awake to the work that is going on in the heavenly sanctuary, or are we waiting for some compelling power to come upon the church before we shall arouse? Are we hoping to see the whole church revived? That time will never come.

> Vechii purtători de stindard știau ce înseamnă să se lupte cu Dumnezeu în rugăciune și să se bucure de revărsarea Duhului Său. Dar aceștia părăsesc scena acțiunii; iar cine se ridică să le ia locul? Cum stau lucrurile cu generația care se ridică? Sunt ei convertiți la Dumnezeu? Suntem noi treji față de lucrarea care se desfășoară în sanctuarul ceresc sau așteptăm ca vreo putere constrângătoare să vină peste biserică înainte de a ne trezi? Nădăjduim să vedem întreaga biserică trezită? Acea vreme nu va veni niciodată.

> “There are persons in the church who are not converted, and who will not unite in earnest, prevailing prayer. We must enter upon the work individually. We must pray more, and talk less. Iniquity abounds, and the people must be taught not to be satisfied with a form of godliness without the spirit and power. If we are intent upon searching our own hearts, putting away our sins, and correcting our evil tendencies, our souls will not be lifted up unto vanity; we shall be distrustful of ourselves, having an abiding sense that our sufficiency is of God.” Selected Messages, book 1, 121, 122.

> În biserică sunt persoane care nu sunt convertite și care nu se vor uni într-o rugăciune stăruitoare și biruitoare. Trebuie să ne angajăm în această lucrare în mod individual. Trebuie să ne rugăm mai mult și să vorbim mai puțin. Fărădelegea se înmulțește, iar poporul trebuie învățat să nu se mulțumească cu o formă de evlavie lipsită de duh și de putere. Dacă suntem hotărâți să ne cercetăm propriile inimi, să ne părăsim păcatele și să ne corectăm înclinațiile rele, sufletele noastre nu se vor înălța spre deșertăciune; vom fi neîncrezători în noi înșine, având simțământul statornic că destoinicia noastră este de la Dumnezeu. Solii alese, cartea 1, 121, 122.

Based upon faith in the diet that Daniel had chosen to eat, he was then brought into a visual testing process that required him to use the methodology that was represented by his diet, to first promise that his God would identify and explain the dream, and thereafter accomplish the presentation of that dream to the king. He possessed the correct diet, or the correct methodology, and then he was to visually manifest his faith by presenting the message of Nebuchadnezzar’s image dream that was in absolute “darkness.” His next action, was his visual manifestation of faith, for he then exercised the divine formula for God’s people when they find themselves in darkness.

Pe temeiul credinței în regimul alimentar pe care Daniel îl alesese pentru sine, el a fost apoi adus într-un proces de testare de ordin vizual, care îi cerea să folosească metodologia reprezentată de acel regim, pentru ca mai întâi să promită că Dumnezeul lui va identifica și va explica visul, iar apoi să ducă la îndeplinire prezentarea acelui vis înaintea împăratului. El poseda regimul alimentar corect, sau metodologia corectă, iar apoi trebuia să-și manifeste vizibil credința, prezentând mesajul visului despre chipul lui Nebucadnețar, care se afla în „întuneric” absolut. Următoarea lui acțiune a fost manifestarea vizibilă a credinței sale, căci atunci a aplicat formula divină pentru poporul lui Dumnezeu atunci când se află în întuneric.

> “The darkness of the evil one encloses those who neglect to pray. The whispered temptations of the enemy entice them to sin; and it is all because they do not make use of the privileges that God has given them in the divine appointment of prayer. Why should the sons and daughters of God be reluctant to pray, when prayer is the key in the hand of faith to unlock heaven’s storehouse, where are treasured the boundless resources of Omnipotence? Without unceasing prayer and diligent watching we are in danger of growing careless and of deviating from the right path. The adversary seeks continually to obstruct the way to the mercy seat, that we may not by earnest supplication and faith obtain grace and power to resist temptation.” Steps to Christ, 94.

> „Întunericul celui rău îi învăluie pe cei care neglijează rugăciunea. Ispitele șoptite ale vrăjmașului îi ademenesc la păcat; și toate acestea pentru că nu se folosesc de privilegiile pe care Dumnezeu li le-a dat în rânduiala divină a rugăciunii. De ce ar fi fiii și fiicele lui Dumnezeu șovăielnici să se roage, când rugăciunea este cheia din mâna credinței care deschide vistieria cerului, în care sunt tezaurizate nesfârșitele resurse ale Atotputerniciei? Fără rugăciune neîncetată și veghe stăruitoare suntem în primejdia de a deveni nepăsători și de a ne abate de la calea cea dreaptă. Vrăjmașul caută neîncetat să ne bareze calea spre scaunul harului, pentru ca nu cumva, prin rugăminte stăruitoare și credință, să dobândim har și putere ca să rezistăm ispitei.” Pași către Hristos, 94.

With the darkness of the content of Nebuchadnezzar’s dream of the night, Daniel pressed together with his three companions and prayed.

În întunecimea conținutului visului de noapte al lui Nebucadnețar, Daniel s-a strâns laolaltă cu cei trei tovarăși ai săi și s-a rugat.

> Then Daniel went to his house, and made the thing known to Hananiah, Mishael, and Azariah, his companions: That they would desire mercies of the God of heaven concerning this secret; that Daniel and his fellows should not perish with the rest of the wise men of Babylon. Then was the secret revealed unto Daniel in a night vision. Then Daniel blessed the God of heaven. Daniel answered and said, Blessed be the name of God for ever and ever: for wisdom and might are his: And he changeth the times and the seasons: he removeth kings, and setteth up kings: he giveth wisdom unto the wise, and knowledge to them that know understanding: He revealeth the deep and secret things: he knoweth what is in the darkness, and the light dwelleth with him. I thank thee, and praise thee, O thou God of my fathers, who hast given me wisdom and might, and hast made known unto me now what we desired of thee: for thou hast now made known unto us the king’s matter. Daniel 2:17–23.

> Atunci Daniel s-a dus în casa lui și a făcut cunoscut lucrul acesta lui Hanania, Mișael și Azaria, tovarășii lui: ca ei să ceară îndurări de la Dumnezeul cerurilor cu privire la această taină, pentru ca Daniel și tovarășii lui să nu piară împreună cu ceilalți înțelepți ai Babilonului. Atunci taina i-a fost descoperită lui Daniel într-o vedenie de noapte. Atunci Daniel a binecuvântat pe Dumnezeul cerurilor. Daniel a răspuns și a zis: Binecuvântat să fie Numele lui Dumnezeu din veac în veac, căci a Lui sunt înțelepciunea și puterea; El schimbă vremurile și soroacele; El înlătură împărați și așază împărați; El dă înțelepciune înțelepților și cunoștință celor ce au pricepere; El descoperă lucrurile adânci și ascunse; El știe ce este în întuneric, iar lumina locuiește cu El. Ție Îți mulțumesc și Te laud, Dumnezeul părinților mei, că mi-ai dat înțelepciune și putere și mi-ai făcut cunoscut acum ceea ce noi Ți-am cerut; căci ne-ai făcut cunoscut acum pricina împăratului. Daniel 2:17-23.

Daniel was then rewarded by Him that “knoweth what is in the darkness.” The movement for Sunday legislation is going on in darkness, and those who have made a profession of consuming the divine diet are required to recognize the formation of the image of the beast that prepares the religious and political platform for enforcing the mark of papal authority.

Daniel a fost atunci răsplătit de Acela care „cunoaște ce este în întuneric”. Mișcarea pentru legislația duminicală se desfășoară în întuneric, iar celor care au mărturisit că se hrănesc cu hrana divină li se cere să recunoască formarea icoanei fiarei, care pregătește platforma religioasă și politică pentru impunerea semnului autorității papale.

Daniel chapter two is identifying not simply the history of the second angel in Millerite history, but more directly he is illustrating the history of the second angel in the movement of the third angel. In the testing of Nebuchadnezzar’s image dream, the test of the image of the beast is represented. The prophetic steps of God’s people awakening to the life and death circumstances of the approaching Sunday law is being very specifically identified in the books of Daniel and Revelation.

Capitolul doi din Daniel nu identifică doar istoria celui de-al doilea înger în istoria millerită, ci, mai direct, ilustrează istoria celui de-al doilea înger în mișcarea celui de-al treilea înger. În proba asociată visului lui Nebucadnețar despre chip, este reprezentat testul chipului fiarei. Pașii profetici ai trezirii poporului lui Dumnezeu la circumstanțele de viață și de moarte ale apropiatei legi duminicale sunt identificați în mod foarte specific în cărțile lui Daniel și Apocalipsa.

Daniel, represents the messenger of the history where the life-or-death message of the image dream goes forth. He stands upon the diet he has come to understand, and by faith states that God can make known the vision, but he requests time. The time is the tarrying time. At the conclusion of the tarrying time, he is given knowledge of what was in Nebuchadnezzar’s dark dream, but not simply that. He not only receives understanding of the image dream, which typifies the image of the beast and its associated test, but he is also praising God at the end of the tarrying time for God “giveth wisdom unto the wise, and knowledge to them that know understanding: He revealeth the deep and secret things: he knoweth what is in the darkness, and the light dwelleth with him.”

Daniel reprezintă mesagerul istoriei în care mesajul de viață și de moarte al visului cu chipul este proclamat. El se sprijină pe regimul alimentar pe care a ajuns să-l înțeleagă și, prin credință, afirmă că Dumnezeu poate face cunoscută vedenia, dar cere timp. Acest timp este timpul zăbovirii. La încheierea timpului zăbovirii, i se dă cunoaștere despre ceea ce era în visul întunecat al lui Nebucadnețar, dar nu doar atât. Nu numai că primește înțelegere cu privire la visul cu chipul, care tipifică chipul fiarei și testul asociat acestuia, ci Îl și laudă pe Dumnezeu la sfârșitul timpului zăbovirii, pentru că Dumnezeu „dă înțelepciune înțelepților și cunoștință celor ce cunosc priceperea; El descoperă lucrurile adânci și ascunse; El știe ce este în întuneric, iar lumina locuiește cu El.”

Daniel is here placing his praise in the context that there has been an “increase of knowledge”, for he who identifies in chapter twelve that the “wise” will understand the “increase of knowledge”, and is also praising God that He had given “wisdom” and “knowledge” to “the wise.” He is directly referencing the wise virgins, and connecting his time with the tarrying time. He is placing the illustration found in chapter two directly into the perfect fulfillment of the tarrying time of Matthew twenty-five in the movement of the third angel. More significantly is the fact that the book of Revelation identifies that just before the close of probation, John was told to seal not the sayings of the prophecies of the books of Daniel and Revelation, for they are the same book.

Daniel își așază aici lauda în contextul în care a avut loc „înmulțirea cunoștinței”, căci el este cel care, în capitolul doisprezece, arată că „cei înțelepți” vor înțelege „înmulțirea cunoștinței” și Îl laudă, de asemenea, pe Dumnezeu pentru că El a dat „înțelepciune” și „cunoștință” „celor înțelepți”. El se referă în mod direct la fecioarele înțelepte și leagă timpul său de timpul zăbovirii. El așază ilustrarea din capitolul doi direct în împlinirea desăvârșită a timpului zăbovirii din Matei douăzeci și cinci, în mișcarea îngerului al treilea. Și mai semnificativ este faptul că Apocalipsa arată că, chiar înainte de închiderea timpului de probă, lui Ioan i s-a spus să nu pecetluiască cuvintele profețiilor din cărțile Daniel și Apocalipsa, fiindcă sunt una și aceeași carte.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> Și mi-a zis: Nu pecetlui cuvintele profeției acestei cărți; căci vremea este aproape. Cel ce este nedrept, să fie nedrept și mai departe; și cel ce este întinat, să fie întinat și mai departe; și cel ce este drept, să fie drept și mai departe; și cel ce este sfânt, să fie sfânt și mai departe. Apocalipsa 22:10, 11.

The time when the prophecies of Daniel and Revelation are to be unsealed is in the tarrying time of the parable of the ten virgins, and that time is represented by Daniel’s request for time. His request for time was followed by prayer, which must take place in advance of the resurrection of the dead dry bones. In the time period that the increase of knowledge and the understanding of the dream image that is cloaked in darkness was revealed, God did something else for Daniel. “He revealeth the deep and secret things.” The secret thing of the history of the Midnight Cry is the prophecy in Revelation that is unsealed just before probation closes. That “deep and secret” thing is “truth.”

Vremea când profețiile din Daniel și Apocalipsă urmează să fie desigilate este vremea zăbovirii din pilda celor zece fecioare, iar acea vreme este reprezentată de cererea de răgaz a lui Daniel. Cererea lui de răgaz a fost urmată de rugăciune, care trebuie să aibă loc înaintea învierii oaselor moarte și uscate. În perioada de timp în care au fost descoperite sporirea cunoștinței și înțelegerea chipului visului învăluit în întuneric, Dumnezeu a făcut și altceva pentru Daniel. „El descoperă lucrurile adânci și ascunse.” Lucrul secret al istoriei Strigătului de la miezul nopții este profeția din Apocalipsă care este desigilată chiar înainte de închiderea timpului de probă. Acel „adânc și ascuns” lucru este „adevărul”.

Truth becomes the prophetic key that is opened to the messenger represented by Daniel that allows the hidden history of the “seven thunders” to be recognized. The hidden history is the history of three waymarks. The first is a disappointment and the last is a disappointment as illustrated in Millerite history. The Hebrew word that is translated as “truth” was created by the “Wonderful Linguist”, through the combination of the first, thirteenth and last letter of the Hebrew alphabet. Jesus is the first and last, and He is the “truth.” The structure of the word that was created by the “Wonderful Linguist” identifies the three prophetic waymarks that are the hidden history of the “seven thunders,” that were to be sealed until Daniel asked for “time” and went to prayer.

Adevărul devine cheia profetică, care i se deschide solului reprezentat de Daniel și care face posibilă recunoașterea istoriei ascunse a «celor șapte tunete». Istoria ascunsă este istoria a trei jaloane. Primul este o dezamăgire, iar ultimul, de asemenea, o dezamăgire, așa cum este ilustrat în istoria milerită. Cuvântul ebraic tradus prin «adevăr» a fost creat de «Lingvistul Minunat», prin îmbinarea literei întâi, a celei de-a treisprezecea și a ultimei litere ale alfabetului ebraic. Isus este Cel dintâi și Cel de pe urmă, și El este «adevărul». Structura cuvântului creat de «Lingvistul Minunat» identifică cele trei jaloane profetice care constituie istoria ascunsă a «celor șapte tunete», care aveau să fie pecetluite până când Daniel a cerut «vreme» și s-a rugat.

The disappointment of July 18, 2020, was the first waymark, and it illustrates the disappointment associated with the last of three waymarks, which is the Sunday law. The middle letter, the thirteenth letter is a symbol of rebellion, and it is a symbol of the middle waymark of the hidden history of the seven thunders. The rebellion is represented by the foolish virgins at the Midnight Cry, for the Midnight Cry is the middle waymark of the three-step history of July 18, 2020, the Midnight Cry and the soon-coming Sunday law. As soon as it is midnight, time moves into the thirteenth hour, where the visible manifestation of the foolish virgins is demonstrated by their recognition that they do not have the golden oil.

Dezamăgirea din 18 iulie 2020 a constituit primul jalon și ea ilustrează dezamăgirea asociată cu ultimul dintre cele trei jaloane, și anume legea duminicală. Litera din mijloc, a treisprezecea literă, este un simbol al răzvrătirii și este un simbol al jalonului din mijloc al istoriei ascunse a celor șapte tunete. Răzvrătirea este reprezentată de fecioarele neînțelepte la Strigarea de la miezul nopții, căci Strigarea de la miezul nopții este jalonul din mijloc al istoriei în trei etape: 18 iulie 2020, Strigarea de la miezul nopții și legea duminicală care urmează în curând. Îndată ce este miezul nopții, timpul intră în cea de-a treisprezecea oră, când manifestarea vizibilă a fecioarelor neînțelepte este demonstrată prin faptul că ele recunosc că nu au untdelemnul de aur.

In the symbolic “wilderness” of the “three and a half days” of Revelation chapter eleven, God’s people are represented as being in the symbolic history of the curse of “seven times.” At the end of that period, they are to recognize that they have been scattered, that they have sinned, that their fathers have sinned, that they have been walking contrary to God and that God has been walking contrary to them. That recognition is to lead them to pray the Leviticus twenty-six prayer. That recognition that they must pray the prayer of Leviticus’s twenty-six prayer aligns prophetically with Daniel’s prayer of Daniel chapter two, and it is illustrated by Daniel’s prayer in chapter nine. The reason that Daniel prayed the Leviticus twenty-six prayer in chapter nine was based upon his recognition that he was at the end of the seventy years of Jeremiah’s prophecy of the captivity of God’s people.

În „pustiul” simbolic al „celor trei zile și jumătate” din Apocalipsa, capitolul unsprezece, poporul lui Dumnezeu este reprezentat ca aflându-se în istoria simbolică a blestemului „de șapte ori”. La sfârșitul acelei perioade, ei trebuie să recunoască faptul că au fost risipiți, că au păcătuit, că părinții lor au păcătuit, că au umblat potrivnic lui Dumnezeu și că Dumnezeu a umblat potrivnic lor. Acea recunoaștere trebuie să-i conducă la rostirea rugăciunii din Leviticul douăzeci și șase. Acea recunoaștere, că trebuie să rostească rugăciunea din Leviticul douăzeci și șase, se aliniază profetic cu rugăciunea lui Daniel din capitolul doi al cărții Daniel și este ilustrată de rugăciunea lui Daniel din capitolul nouă. Motivul pentru care Daniel a rostit rugăciunea din Leviticul douăzeci și șase în capitolul nouă s-a întemeiat pe recunoașterea faptului că se afla la sfârșitul celor șaptezeci de ani ai profeției lui Ieremia cu privire la robia poporului lui Dumnezeu.

Those same seventy years represent the history of the sealing of God’s people. Those seventy years represent the cleansing of Malachi chapter three and Christ’s two temple cleansings. They represent the history of the test of the image of the beast. That history began on September 11, 2001, and ends at the soon-coming Sunday law. At the end of that symbolic seventy-year period, Daniel seeks a “tarrying time” so he can pray. His prayer was answered when the final secret of prophecy was revealed unto him. That revelation came while God’s true Protestant people were still in the “wilderness” scattering time after July 18, 2020. At that time the “truth” was revealed to the “voice crying in the wilderness”.

Aceiași șaptezeci de ani reprezintă istoria pecetluirii poporului lui Dumnezeu. Acei șaptezeci de ani reprezintă curățirea din Maleahi capitolul trei și cele două curățiri ale templului săvârșite de Hristos. Ei reprezintă istoria testului chipului fiarei. Acea istorie a început la 11 septembrie 2001 și se încheie la iminenta lege duminicală. La sfârșitul acelui interval simbolic de șaptezeci de ani, Daniel caută un "timp de întârziere" ca să se poată ruga. Rugăciunea i-a fost ascultată când i s-a descoperit taina finală a profeției. Acea revelație a venit în timp ce adevăratul popor protestant al lui Dumnezeu se afla încă în perioada de "pustie" a împrăștierii, după 18 iulie 2020. Atunci "adevărul" a fost descoperit "glasului care strigă în pustie".

We will continue Daniel chapter two in the next article.

Vom continua cu capitolul al doilea din Daniel în articolul următor.

> And the anger of the Lord was kindled against this land, to bring upon it all the curses that are written in this book: And the Lord rooted them out of their land in anger, and in wrath, and in great indignation, and cast them into another land, as it is this day. The secret things belong unto the Lord our God: but those things which are revealed belong unto us and to our children forever, that we may do all the words of this law. Deuteronomy 29:27–29.

> Și mânia Domnului s-a aprins împotriva acestei țări, ca să aducă asupra ei toate blestemele care sunt scrise în cartea aceasta: iar Domnul i-a dezrădăcinat din țara lor, în mânie, în urgie și în mare indignare, și i-a aruncat într-o altă țară, cum este astăzi. Lucrurile ascunse sunt ale Domnului, Dumnezeul nostru, iar cele descoperite sunt ale noastre și ale copiilor noștri pe vecie, ca să împlinim toate cuvintele acestei legi. Deuteronom 29:27-29.

Back to Articles