Article

# Cartea lui Daniel - Numărul doi

Păgânism

Author

Jeff Pippenger

Published

November 23, 2023

Formats

PDF
Word

Intenționez să demonstrez cum „de șapte ori” din Leviticul douăzeci și șase este „ascuns la vedere” în cartea lui Daniel, identificând totodată că a fost ascuns prin intermediul instrumentelor umane pe care Dumnezeu le-a folosit în prezentarea „pietrei” peste care se poticnește în cartea lui Daniel. A urma lumina acestei prezentări necesită „integritate”. Definiția integrității pe care o propun ar fi: consecvență în propriile acțiuni, valori, metode și principii. O asemenea integritate ar impune să aderăm la ceea ce este revelat în Cuvântul lui Dumnezeu, chiar și atunci când ceea ce este revelat nu este în acord cu ideile omenești care contrazic Cuvântul lui Dumnezeu.

> Integritatea riguroasă trebuie prețuită de fiecare elev. Fiecare minte să se aplece cu atenție plină de reverență asupra Cuvântului revelat al lui Dumnezeu. Lumină și har le vor fi date celor care astfel se supun lui Dumnezeu. Ei vor vedea lucruri minunate din Legea Sa. Mari adevăruri care au zăcut nebăgate în seamă și nevăzute încă din ziua Cincizecimii urmează să strălucească din Cuvântul lui Dumnezeu în puritatea lor originară. Celor care Îl iubesc cu adevărat pe Dumnezeu, Duhul Sfânt le va descoperi adevăruri care s-au șters din minte și, de asemenea, le va descoperi adevăruri cu totul noi. Cei care mănâncă trupul și beau sângele Fiului lui Dumnezeu vor aduce din cărțile lui Daniel și Apocalipsa adevăr inspirat de Duhul Sfânt. Ei vor pune în mișcare forțe care nu pot fi înăbușite. Buzele copiilor vor fi deschise ca să proclame tainele care au fost ascunse minților oamenilor. Domnul a ales lucrurile nebune ale acestei lumi ca să-i facă de rușine pe cei înțelepți și lucrurile slabe ale lumii ca să-i facă de rușine pe cei puternici. Fundamentele educației creștine, 474.

Un exemplu simplu, care ilustrează atât eroarea omenească prezentă în Cartea lui Daniel, cât și refuzul de a se conforma Cuvântului lui Dumnezeu, poate fi găsit în cuvântul tradus ca „daily” în capitolul opt din Daniel. Integritatea ar cere ca, dacă Ellen White a comentat asupra acelui cuvânt, așa cum o face, atunci, ca Adventiști de Ziua a Șaptea care mărturisim că susținem Spiritul Profeției, să folosim în mod automat comentariul ei asupra acelui cuvânt pentru a ne ghida înțelegerea.

> Atunci am văzut, cu privire la „Necurmatul”, că termenul „jertfă” a fost adăugat de înțelepciunea omenească și nu aparține textului; și că Domnul a dat înțelegerea corectă a acestuia celor care au proclamat strigătul orei judecății. Când exista unitate, înainte de 1844, aproape toți erau uniți asupra înțelegerii corecte a „Necurmatului”; dar de la 1844 încoace, în mijlocul confuziei, au fost îmbrățișate alte vederi, iar întunericul și confuzia au urmat. Review and Herald, 1 noiembrie 1850.

Am putea zăbovi îndelung asupra acestor două propoziții, căci, atunci când au fost în cele din urmă incluse în cartea Early Writings, redactorii umani au inserat o definiție eronată a celor afirmate; dar aceasta este o altă poveste. Pentru scopurile noastre dorim pur și simplu să evidențiem două puncte relevante. Primul punct este că sora White spune: „cuvântul «jertfă» a fost adăugat de înțelepciunea omului și nu aparține textului.”

> Atunci am auzit pe un sfânt vorbind, iar un alt sfânt a zis acelui sfânt care vorbea: «Până când va fi vedenia cu privire la jertfa necurmată și la fărădelegea pustiirii, pentru ca atât sfântul Locaș, cât și oștirea să fie date spre călcare în picioare?» Daniel 8:13.

Versetul anterior este întrebarea care provoacă răspunsul din versetul paisprezece, iar acel răspuns reprezintă stâlpul central și temelia Adventismului. Și chiar în întrebarea care produce acea mare lumină, reprezentată drept stâlpul central al Adventismului, suntem informați că înțelepciunea omenească a comis o eroare prin introducerea unui cuvânt suplimentar în traducerea versetului.

Există, la propriu, sute de cuvinte adăugate în traducerea Bibliei KJV din 1611, dar există o singură ocazie în care Dumnezeu identifică vreunul dintre acele sute de cuvinte adăugate ca fiind eronat. Și este limpede că a fost o eroare produsă de latura umană a îmbinării dintre omenesc și divin, care a produs Cuvântul lui Dumnezeu. Mai semnificativ este că nu ar fi fost nevoie de niciun comentariu inspirat cu privire la cuvântul adăugat "sacrifice" dacă acesta n-ar fi fost ceva care să producă o înțelegere greșită a versetului. Este evident că produce o astfel de înțelegere, căci comentariul inspirat nu doar identifică faptul că acel cuvânt nu ar trebui să fie acolo, ci afirmă, de asemenea, că "those who gave the judgment hour cry," au primit de la Domnul "the correct view" asupra "the daily". Integritatea cere să folosim acele două propoziții întocmai cum sunt formulate.

Cei care au înălțat strigătul orei judecății au identificat «necurmatul» ca simbol care reprezintă păgânismul sau Roma păgână, în funcție de contextul în care apare. Cuvântul tradus prin «necurmat» apare de cinci ori în cartea lui Daniel; și în toate cele cinci ocurențe apare ca substantiv. Cuvântul apare de o sută și patru ori în Cuvântul lui Dumnezeu, iar de nouăzeci și nouă de ori este folosit ca adjectiv; însă în cartea lui Daniel, și numai acolo, este folosit ca substantiv. Cei care au tradus Biblia King James au întâlnit cuvântul de nouăzeci și nouă de ori ca adjectiv; așa încât, când au ajuns la cartea lui Daniel, au încercat să-l redea ca adjectiv, pentru a se armoniza cu toate celelalte dăți când apărea ca adjectiv. Pentru aceasta, au adăugat cuvântul «jertfă». Dar Dumnezeu, prin Ellen White, a spus că trebuie omis cuvântul «jertfă», ceea ce ar însemna că «necurmatul» trebuie înțeles ca substantiv.

Cei care se opun sfatului lui Dumnezeu cu privire la acest cuvânt în cadrul Adventismului îl definesc drept simbol al slujirii lui Hristos în sanctuarul ceresc, însă cei care au proclamat strigătul orei judecății l-au definit corect drept păgânism. Astăzi, Adventismul folosește un simbol al unei puteri satanice pentru a-L reprezenta pe Hristos!

Prin logică omenească eronată, adevărata înțelegere a termenului tradus ca „the daily” a fost ascunsă Adventismului. Adventiștii care își fundamentează studiul profetic pe subiecte care apar aleator, de-a lungul anilor, în lecțiunile trimestriale ale Școlii de Sabat sorb trândav „Kool-Aid”-ul servit prin acele trimestriale, „Kool-Aid” care este apoi confirmat de pastori care, ei înșiși, nu au integritatea necesară pentru a îngădui vreun aport din partea comentariilor Sorei White pe această temă.

Istoria controversei cu privire la „the daily” a atins punctul de cotitură în jurul anului 1911, când sora White a afirmat în mod direct că cei care respinseseră înțelegerea pionierilor, potrivit căreia „the daily” era păgânismul, și care învățau că „the daily” reprezenta slujirea lui Hristos în sanctuar, își primiseră înțelegerea de la „îngeri care au fost izgoniți din cer” (20 MR 17).

Adevărul despre „Necurmatul” a fost identificat în mod clar de Sora White, iar ea învață că „îngeri sfinți” au călăuzit mintea lui William Miller și că „îngeri izgoniți din cer” călăuzesc mințile acelora care învață că „Necurmatul” reprezintă lucrarea lui Hristos în sanctuarul ceresc. Adevărul despre „Necurmatul”, așa cum a fost prezentat de cei care au dat strigarea orei judecății, a fost descoperit de William Miller.

> Am citit mai departe și n-am putut găsi niciun alt loc în care [necurmatul] să fie întâlnit, decât în Daniel. Atunci [cu ajutorul unei concordanțe] am luat acele cuvinte care stăteau în legătură cu el: „a lua;” „el va lua necurmatul;” „de la vremea când necurmatul va fi luat,” etc. Am citit mai departe și am crezut că nu voi găsi nicio lumină asupra textului; în cele din urmă am ajuns la 2 Tes. ii, 7, 8. „Căci taina fărădelegii lucrează deja; numai că cel ce acum oprește va opri până va fi dat la o parte, și atunci se va descoperi acel nelegiuit,” etc. Și când am ajuns la acel text, O, cât de limpede și glorios s-a arătat adevărul! Iată-l! Acesta este necurmatul! Ei bine, acum, ce înțelege Pavel prin „cel ce acum oprește”, sau împiedică? Prin „omul fărădelegii” și „cel nelegiuit” se înțelege Papismul. Ei bine, ce anume împiedică Papismul să fie descoperit? Desigur, este Păgânismul; așadar, „necurmatul” trebuie să însemne Păgânismul. Manualul Celui de-al Doilea Advent, 66.

Ceea ce este cu adevărat cutremurător în privința descoperirii lui Miller că „necurmata” reprezenta păgânismul este locul unde a găsit adevărul. L-a găsit în pasajul din scrierile apostolului Pavel, în care Pavel nu numai că o definește drept păgânism, ci este și pasajul care arată că aceia care n-au primit dragostea adevărului primesc o amăgire puternică. Acceptarea „necurmatei” ca simbol al lucrării lui Hristos în sanctuar (definiție provenită de la îngeri izgoniți din cer) este simbolul acelora din Adventism care nu au integritatea necesară pentru a împărți drept Cuvântul adevărului și, prin urmare, sunt deja sortiți să primească o amăgire puternică.

Nu doresc să deviez de la punctul pe care căutăm să-l identificăm. Punctul constă în aceea că „șapte vremuri”, care sunt identificate în aceeași vedenie în care se află „necurmatul”, au fost ascunse de mâini omenești, deși rămân la vedere. Aceasta a fost pur și simplu un exemplu facil al modului în care o eroare umană de traducere, săvârșită cu multe veacuri în urmă, apoi manipulată în mințile oamenilor de către îngerii izgoniți din cer, este folosită astăzi, în acest timp crucial chiar înaintea crizei finale de la sfârșitul lumii, pentru a orbi mințile față de adevărul care, de fapt, se află la vedere.

În perioada anului 1910, răzvrătirea legată de „the daily” abia se contura; W. W. Prescott și A. G. Daniells erau în fruntea lucrării satanice de respingere a înțelegerii fundamentale a „the daily”. Articolul de mai jos este o scrisoare din chiar acea vreme, în care Sora White abordează concepția satanică potrivit căreia „the daily” din cartea lui Daniel reprezintă lucrarea de sanctuar a lui Hristos. Atunci, cei doi promovau ideea de a interveni în vechile cărți ale pionierilor și de a schimba înțelegerea pionierilor, înlocuind-o cu noua lor definiție satanică. Nădăjduiesc că vom da dovadă de integritate pe măsură ce citim articolul.

> În această etapă a experienței noastre, nu trebuie ca mințile noastre să fie abătute de la lumina specială dată [nouă] spre a fi luată în considerare la adunarea importantă a conferinței noastre. Și era acolo fratele Daniells, asupra minții căruia lucra vrăjmașul; iar mintea ta și mintea presbiterului Prescott erau lucrate de îngerii care fuseseră izgoniți din cer. Lucrarea lui Satana era să vă abată mințile, pentru ca să fie aduse iote și frânturi de slovă pe care Domnul nu v-a inspirat să le aduceți. Ele nu erau esențiale. Dar aceasta însemna mult pentru cauza adevărului. Iar ideile minților voastre, dacă ați putea fi abătuți spre iote sau frânturi de slovă, sunt o lucrare urzită de Satana. Să corectați lucruri mărunte în cărțile scrise, socotiți că ar însemna să faceți o mare lucrare. Dar mi s-a poruncit: Tăcerea este elocventă.

> Trebuie să spun: Încetați cu vânarea de cusururi. Dacă acest scop al diavolului ar putea fi înfăptuit, atunci [vi] se pare [că] lucrarea voastră ar fi socotită ca fiind cea mai minunată în conceperea ei. Planul vrăjmașului era să adune toate trăsăturile presupus stârnitoare de obiecții acolo unde toate clasele de minți nu cădeau de acord.

> Și atunci ce? Însăși lucrarea care îi place diavolului s-ar împlini. Li s-ar oferi celor din afară, care nu sunt ai credinței noastre, o prezentare tocmai pe placul lor, menită să cultive trăsături de caracter ce ar pricinui mare confuzie și ar răpi clipele de aur care ar trebui folosite cu râvnă pentru a aduce înaintea poporului marea solie. Expunerile pe orice subiect asupra căruia am lucrat nu ar putea toate să se armonizeze, iar rezultatul ar fi acela de a produce confuzie în mintea credincioșilor și a necredincioșilor. Aceasta este chiar ceea ce Satana a plănuit să se petreacă — orice lucru care ar putea fi exagerat drept neînțelegere.

> Citiți Ezechiel, capitolul 28. Acum, iată aici o lucrare măreață, în care duhuri străine își pot face simțită prezența. Dar Domnul are o lucrare de împlinit spre mântuirea sufletelor pe cale de pierzare; iar locurile pe care Satana, deghizat, le-ar putea ocupa, aducând confuzie în rândurile noastre, le va umple în chip desăvârșit, iar toate acele mici deosebiri vor deveni mărite, proeminente.

> Și mi s-a arătat de la început că Domnul nu i-a încredințat povara acestei lucrări nici prezbiterului Daniells, nici prezbiterului Prescott. Să fie aduse în joc vicleniile lui Satana? Oare acest „Daily” să fie o chestiune atât de mare încât să fie introdus pentru a zăpăci mințile și a împiedica înaintarea lucrării în această perioadă importantă? Nu trebuie, oricum ar sta lucrurile. Acest subiect nu trebuie introdus, căci duhul care ar pătrunde ar fi aspru și constrângător, iar Lucifer veghează asupra fiecărei mișcări. Instrumentele satanice și-ar începe lucrarea și s-ar aduce confuzie în rândurile noastre. Nu aveți nicio chemare să scormoniți după deosebiri de opinie care nu sunt o chestiune de probă; tăcerea voastră este însă elocventă. Am toată această chestiune limpede înaintea mea. Dacă diavolul ar putea să implice pe oricare dintre ai noștri în aceste subiecte, așa cum a plănuit să facă, cauza lui Satana ar triumfa. Acum, fără întârziere, lucrarea trebuie să fie asumată și să nu se exprime nicio deosebire de opinie.

> Satan ar insufla acelor oameni care au ieșit dintre noi să se unească cu îngerii răi și să întârzie lucrarea noastră pe chestiuni neînsemnate, și câtă bucurie [ar fi acolo] în tabăra vrăjmașului. Strângeți-vă laolaltă, strângeți-vă laolaltă. Fie ca orice divergență să fie îngropată. Lucrarea noastră acum este să consacrăm întreaga noastră putere fizică și cea a nervilor creierului pentru a înlătura aceste divergențe din cale și ca toți să ne armonizăm. Dacă lui Satan i s-ar îngădui, cu marea sa înțelepciune nesfințită, să capete cel mai mic punct de sprijin, [s-ar bucura].

> Acum, când am văzut cum lucrați, mintea mea a cuprins întreaga situație și urmările, dacă ați merge înainte și le-ați oferi celor care au plecat de la noi cel mai mic prilej de a aduce confuzie în rândurile noastre. Lipsa dumneavoastră de înțelepciune ar fi tocmai după voia Satanei. Proclamația dumneavoastră răsunătoare nu a fost sub inspirația Duhului Sfânt. Mi s-a poruncit să vă spun că a căuta cusururi în scrierile unor oameni care au fost călăuziți de Dumnezeu nu este inspirat de Dumnezeu. Iar dacă aceasta este înțelepciunea pe care prezbiterul Daniells ar da-o poporului, în niciun caz să nu-i dați o funcție oficială, căci el nu poate raționa de la cauză la efect. Tăcerea dumneavoastră asupra acestui subiect este înțelepciunea dumneavoastră. Acum, tot ceea ce seamănă cu a căuta cusururi în publicațiile unor oameni care nu mai sunt în viață nu este lucrarea pe care Dumnezeu v-a încredințat-o vreunuia dintre voi. Căci, dacă acești oameni — prezbiterii Daniells și Prescott — ar fi urmat instrucțiunile date pentru lucrarea în orașe, ar fi fost mulți, foarte mulți, convinși de adevăr și convertiți, bărbați capabili care [acum] se află în poziții unde nu vor putea fi niciodată ajunși.

> Întreaga lume trebuie privită ca o singură mare familie. Iar când aveți un asemenea izvor al cunoașterii din care să vă adăpați, de ce ați lăsat lumea să piară ani de-a rândul, având la îndemână mărturiile date de Domnul nostru Isus Hristos? Adevărata religie ne învață să-i privim pe fiecare bărbat și pe fiecare femeie ca pe o persoană căreia îi putem face bine.

> Aceasta a fost tipărită de mulți ani: «O minte echilibrată», mărturie adresată Presbiterului Andrews. Mintea poate fi cultivată pentru a deveni o putere de a ști când să vorbească și ce poveri să ia asupra sa și să le poarte, căci Hristos este Învățătorul tău. Și m-am temut foarte mult pentru tine [când te-am văzut] exaltându-ți propria înțelepciune și urmând o cale menită să aducă divergențe de opinie. Domnul cheamă bărbați înțelepți care pot să-și păstreze tăcerea când [este] înțelepciune pentru ei să facă astfel. Dacă vrei să fii un om întreg, ai nevoie de sfințire prin Isus Hristos. Acum este o lucrare abia începută, și să se vadă înțelepciunea în fiecare slujitor, în fiecare președinte al [unei] conferințe. Dar aici era o lucrare de care trebuia să te apuci cu ani în urmă, unde era nevoie să-ți ridici glasul chiar pentru această lucrare. Hristos a dat întregului Său popor îndrumări speciale cu privire la ceea ce trebuie să facă și la lucrurile pe care nu trebuie să le facă. Și ne-a mai rămas puțin timp ca să înfăptuim dreptatea Domnului. Poți să înțelegi calea Domnului. Am văzut intenția ta de a duce lucrurile după propria ta întocmire, după ce ai fost așezat ca președinte. Ai crezut că vei face lucruri minunate, care ar fi fost o lucrare pe care Dumnezeu nu ți-o încredințase să o faci. Acum, lucrarea ta nu este să asuprești, ci să înlături, pe cât este cu putință, orice nevoie, dacă Domnul te-a primit să slujești. Dar ai dat, chiar de timpuriu, dovadă că înțelepciunea și judecata sfințită nu au fost manifestate de tine. Ai scos în prim-plan lucruri care nu ar fi fost primite decât dacă Domnul ar fi dat lumină.

> Mi s-a dat învățătură că astfel de mișcări pripite nu ar fi trebuit făcute, cum ar fi aceea de a vă alege pe dumneavoastră președinte al conferinței chiar pentru încă un an. Dar Domnul interzice orice alte astfel de măsuri pripite până când chestiunea este adusă înaintea Domnului în rugăciune; și, întrucât v-a parvenit mesajul că lucrarea Domnului care apasă asupra președintelui este o responsabilitate de cea mai mare solemnitate, nu aveați niciun drept moral să izbucniți așa cum ați făcut-o cu privire la subiectul „Daily” și să presupuneți că influența dumneavoastră ar hotărî chestiunea. Acolo era Elder Haskell, care a purtat responsabilități grele, iar Elder Irwin, împreună cu încă câțiva bărbați pe care i-aș putea menționa, poartă responsabilități grele.

> Unde era respectul vostru pentru bărbații în vârstă? Ce autoritate ați putut exercita fără a-i aduna pe toți bărbații cu răspundere ca să cântărească pricina? Dar să cercetăm acum pricina. Trebuie acum să reconsiderăm dacă este judecata Domnului, având în vedere lucrarea care a fost neglijată, ca voi să vă arătați zelul ducând lucrarea încă un an. Dacă ar fi să duceți lucrarea încă un an, cu sprijinul care se va alătura vouă, ar trebui să aibă loc o schimbare în voi și în Presbiterul Prescott. Și smeriți-vă inimile înaintea lui Dumnezeu. Domnul va trebui să vadă în voi o dovadă a unei experiențe diferite, căci dacă vreodată oamenii au avut nevoie să fie reconvertiți în acest [timp], [sunt] Presbiterul Daniells și Presbiterul Prescott.

> Ar trebui aleși șapte bărbați care sunt bărbați înțelepți și care, prin lucrarea harului lui Dumnezeu, [dau] dovadă [de] o reconvertire. Căci orice bărbați care sunt atât de orbiți încât nu pot raționa de la cauză la efect, încât i-ar ignora pe bărbații care au purtat responsabilitățile lucrării și pe acești președinți de conferințe, [ca] bărbații [care] duc lucrarea de peste doi ani să fie trecuți cu vederea și să aibă loc o asemenea consecință impulsivă, încât bărbații ar neglija chiar lucrarea ținută înaintea lor de ani de zile — a lucra orașele — și să nu [fie] acordată deloc, sau doar foarte puțină, atenție bătrânilor pentru sfat, ci să proclame lucrurile pe care aleg să le dea poporului, poartă în sine mărturia că acei bărbați sunt nesiguri pentru a li se încredința o lucrare atât de măreață și minunată.

> Hristos nu este mort. El nu va îngădui niciodată ca lucrarea Sa să fie dusă înainte în felul acesta straniu. Lăsați cărțile în pace. Dacă vreo schimbare este esențială, Dumnezeu va asigura o armonie consecventă în acea schimbare, dar când un mesaj a fost încredințat oamenilor, însoțit de marile responsabilități implicate, Dumnezeu cere o credincioșie care să lucreze prin dragoste și să curețe sufletul. Presbiterii Daniells și Prescott au amândoi nevoie de reconvertire. O lucrare stranie a pătruns și nu este în armonie cu lucrarea pe care Hristos a venit în lumea noastră să o împlinească; iar toți cei cu adevărat convertiți vor lucra lucrările lui Hristos.

> Noi toți trebuie să ducem la îndeplinire lucrarea care Îl va proslăvi pe Tatăl. Am ajuns la momentul de criză—fie să ne conformăm caracterului lui Isus Hristos chiar în acest timp de pregătire, fie să nu încercăm acest lucru. Presbiter Daniells, să nu te socotești îndreptățit să-ți ridici glasul, așa cum ai procedat în împrejurări asemănătoare. Și înțelege: președintele unei conferințe nu este un stăpân. El lucrează în colaborare cu bărbații înțelepți care ocupă poziția de președinți, pe care Dumnezeu i-a acceptat. El nu are libertatea să se atingă de scrierile din cărțile tipărite provenite din condeiele pe care Dumnezeu le-a acceptat. Ei nu mai sunt îndreptățiți să dețină cârmuirea, decât dacă arată mai puțin din puterea conducătoare, dominatoare. Criza a sosit, căci Dumnezeu va fi dezonorat.

> „Cum privește Domnul asupra cetăților nelucrate? Hristos este în cer. Acum recunoașterea ei trebuie să fie: «Nu există nicio stăpânire împărătească. Și acum este criza acestei lumi. Acum Eu sunt Puterea de a salva sau de a nimici. Acum este vremea când destinul tuturor este în mâinile Mele. Mi-am dat viața pentru a salva lumea. Și „Eu, când voi fi înălțat”, harul mântuitor pe care îl voi împărtăși va dovedi că toți aceia care vor fi modelați după asemănarea divină și vor fi una cu Mine vor lucra așa cum lucrez Eu, cu puterea Mea de har răscumpărător.» Oricine voiește, [să apuce] împreună cu frații săi să facă lucrarea care le-a fost dată s-o facă atunci când se află în locuri de răspundere sub sfatul pe care îl dă Domnul și să caute cu cea mai mare stăruință să lucreze în deplină armonie cu Acela care a iubit atât de mult lumea, încât Și-a dat viața ca jertfă deplină pentru salvarea lumii. Mă adresez slujitorilor noștri, ca atunci când intră în lucrarea din cetățile noastre să existe o solemnitate liniștită care să însoțească slujirea Cuvântului. Nu putem face impresia cuvenită asupra minții oamenilor dacă noi... [Treimea de jos a acestei pagini a fost lăsată goală.]”

> Transcriu din Jurnalul meu. Adevărul, așa cum este în Isus—vorbește despre el, adu-l în rugăciune, crede fiecare cuvânt al lui în simplitatea sa. Ce ai câștiga dacă greșelile ar fi aduse înaintea oamenilor care s-au depărtat de credință și au dat ascultare duhurilor amăgitoare, oameni care nu demult erau împreună cu noi în credință? Vei sta de partea diavolului? Îndreaptă-ți atenția spre câmpurile nelucrate. O lucrare mondială stă înaintea noastră. Mi-au fost date reprezentări cu privire la John Kellogg.

> Un personaj foarte atrăgător reprezenta ideile argumentelor specioase pe care le expunea, sentimente diferite de adevărul biblic autentic. Iar cei care flămânzeau și însetau după ceva nou propuneau idei [atât de specioase] încât fratele Prescott era în mare primejdie. Fratele Daniells era în mare primejdie [de] a deveni cuprins de o amăgire potrivit căreia, dacă aceste sentimente ar putea fi rostite pretutindeni, ar fi ca o lume nouă.

> Da, ar fi așa, dar, în timp ce mințile lor erau astfel absorbite, mi s-a arătat că fratele Daniells și fratele Prescott țeseau în experiența lor sentimente cu o înfățișare spiritual[istă] și atrăgeau poporul nostru spre sentimente frumoase care ar înșela, dacă ar fi cu putință, chiar pe cei aleși. Trebuie să consemnez cu pana mea [faptul] că acești frați aveau să vadă defecte în ideile lor amăgitoare care ar așeza adevărul într-o stare de incertitudine; și [totuși] ei [aveau să] se evidențieze ca [și cum ar fi avut] un mare discernământ spiritual. Acum trebuie să le spun [că], atunci când mi s-a arătat această problemă, când fratele Daniells își înălța glasul ca o trâmbiță susținând ideile lui despre „Daily”, mi-au fost prezentate urmările de mai târziu. Poporul nostru era cuprins de confuzie. Am văzut rezultatul, și apoi mi s-au dat avertizări că, dacă fratele Daniells, fără a ține seama de urmări, ar fi astfel impresionat și s-ar lăsa să creadă că este sub inspirația lui Dumnezeu, scepticismul ar fi semănat pretutindeni în rândurile noastre, iar noi am ajunge în situația în care Satana și-ar purta mesajele. Necredința înrădăcinată și scepticismul ar fi semănate în mințile oamenilor, iar roade stranii ale răului ar lua locul adevărului.-Ms 67, 1910, 1-8. Manuscript Release, volume 20, 17-22.

Cei care au vestit strigătul orei judecății au primit înțelegerea corectă a „Necurmatului” din cartea lui Daniel. Prin mâinile omenești care au tradus cartea lui Daniel, și ulterior prin oameni care erau călăuziți de îngeri izgoniți din cer, înțelegerea corectă a „Necurmatului” a ajuns să fie ascunsă, deși se află la vedere. În Daniel, atunci când apare cuvântul tradus prin „Necurmatul”, nu trebuie să fie însoțit de cuvântul omenesc, adăugat ulterior, „jertfă”. În versetul treisprezece din Daniel opt găsim una dintre cele cinci dăți când acest termen apare în cartea lui Daniel. Chiar în acel verset este de asemenea identificată expresia „cele șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase, însă, prin același tip de manipulare umanistă, ea a fost ascunsă la vedere.

Vom examina acest fapt în articolul următor.

Back to Articles