Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Forty-One

Cartea lui Daniel - Numărul o sută patruzeci și unu

Unveiling the Prophetic Significance of the Papacy’s Return and the Eighth President

Dezvăluirea semnificației profetice a revenirii papalității și a celui de-al optulea președinte

Author

Jeff Pippenger

Published

March 17, 2024

Formats

PDF
Word

We are currently looking very closely at the prophetic characteristics of the history where the papacy returns to the throne of the earth as the eighth head, that is of the seven heads. We are doing so, in order to carefully identify the prophetic characteristics of the history when the eighth president, that is of the seven presidents, fulfills the formation of the image of the papal beast. We have begun our considerations of these truths with Mount Carmel and Herod’s birthday. Both sacred illustrations represent the soon-coming Sunday law in the United States, which is also represented in verse forty-one of Daniel chapter eleven.

În prezent analizăm cu mare atenție caracteristicile profetice ale istoriei în care papalitatea revine la tronul pământului ca al optulea cap, adică dintre cele șapte capete. Procedăm astfel pentru a identifica cu atenție caracteristicile profetice ale istoriei în care al optulea președinte, adică dintre cei șapte președinți, aduce la îndeplinire formarea chipului fiarei papale. Ne-am început considerațiile cu privire la aceste adevăruri cu Muntele Carmel și cu ziua de naștere a lui Irod. Ambele ilustrații sacre reprezintă iminenta lege duminicală din Statele Unite, care este de asemenea reprezentată în versetul patruzeci și unu al capitolului unsprezece din Daniel.

> He shall enter also into the glorious land, and many countries shall be overthrown: but these shall escape out of his hand, even Edom, and Moab, and the chief of the children of Ammon. Daniel 11:41.

> Va intra și în țara cea minunată, iar multe țări vor cădea; însă aceștia vor scăpa din mâna lui: Edom, Moab și căpetenia copiilor lui Amon. Daniel 11:41.

The counterfeit king of the north enters the glorious land in the verse. The glorious land in the history of ancient Israel was the land of Judah, and it was represented as a land flowing with milk and honey, and for this reason, among others, it was glorious. It was glorious because Christ chose its capital city Jerusalem, as the place of His temple, and the city where he chose to place His name.

În versetul respectiv, împăratul fals de la miazănoapte intră în Țara cea slăvită. Țara cea slăvită, în istoria Israelului antic, era țara lui Iuda și era descrisă ca o țară în care curge lapte și miere și, din acest motiv, între altele, era slăvită. Era slăvită pentru că Hristos a ales capitala ei, Ierusalimul, ca loc al Templului Său și ca cetatea în care a ales să-Și pună Numele.

> Since the day that I brought forth my people out of the land of Egypt I chose no city among all the tribes of Israel to build an house in, that my name might be there; neither chose I any man to be a ruler over my people Israel: But I have chosen Jerusalem, that my name might be there; and have chosen David to be over my people Israel. 2 Chronicles 6:5, 6.

> Din ziua când am scos pe poporul Meu din țara Egiptului, n-am ales nicio cetate dintre toate semințiile lui Israel în care să se zidească o casă, pentru ca Numele Meu să fie acolo; nici n-am ales vreun om ca să fie cârmuitor peste poporul Meu Israel. Ci am ales Ierusalimul, pentru ca Numele Meu să fie acolo, și pe David l-am ales să fie peste poporul Meu Israel. 2 Cronici 6:5, 6.

The literal land of Judah was the glorious land for literal ancient Israel, and the United States is the spiritual land of Judah, the glorious land for spiritual modern Israel.

Pământul lui Iuda, în sens literal, a fost țara slăvită pentru Israelul antic, în sens literal, iar Statele Unite sunt pământul lui Iuda, în sens spiritual, țara slăvită pentru Israelul spiritual modern.

> “When the land which the Lord provided as an asylum for His people, that they might worship Him according to the dictates of their own consciences, the land over which for long years the shield of Omnipotence has been spread, the land which God has favored by making it the depository of the pure religion of Christ,—when that land shall, through its legislators, abjure the principles of Protestantism, and give countenance to Romish apostasy in tampering with God’s law,—it is then that the final work of the man of sin will be revealed.” Signs of the Times, June 12, 1893.

> „Când țara pe care Domnul a rânduit-o ca adăpost pentru poporul Său, pentru ca ei să I se închine potrivit dictatelor propriei conștiințe, țara peste care, de-a lungul multor ani, s-a întins scutul Atotputerniciei, țara pe care Dumnezeu a favorizat-o făcând-o depozitara religiei curate a lui Hristos, — când acea țară va abjura, prin legislatorii ei, principiile protestantismului și va da încuviințare apostaziei romane în alterarea legii lui Dumnezeu, — atunci se va descoperi lucrarea finală a omului fărădelegii.” Signs of the Times, 12 iunie 1893.

After the counterfeit king of the north conquered the king of the south (the former Soviet Union), in verse forty, in 1989, it then conquers the glorious land (the United States). In verse forty-one the word “countries” is a supplied word, and is not fully accurate, for at the Sunday law, the “many” who are overthrown are a class of people who knew the distinction between the seventh-day Sabbath and the day of the sun, before the Sunday law arrived.

După ce împăratul fals de la miazănoapte l-a cucerit pe împăratul de la miazăzi (fosta Uniune Sovietică), în versetul patruzeci, în 1989, el cucerește apoi Țara cea minunată (Statele Unite). În versetul patruzeci și unu, cuvântul „țări” este un cuvânt adăugat și nu este pe deplin exact, căci, la legea duminicală, „mulți” care sunt biruiți reprezintă o clasă de oameni care cunoșteau deosebirea dintre Sabatul zilei a șaptea și ziua soarelui, înainte ca legea duminicală să intre în vigoare.

> “The change of the Sabbath is the sign or mark of the authority of the Roman church. Those who, understanding the claims of the fourth commandment, choose to observe the false Sabbath in the place of the true, are thereby paying homage to that power by which alone it is commanded. The mark of the beast is the papal Sabbath, which has been accepted by the world in the place of the day of God’s appointment.

> Schimbarea Sabatului este semnul sau pecetea autorității Bisericii Romei. Cei care, înțelegând cerințele poruncii a patra, aleg să păzească Sabatul fals în locul celui adevărat, aduc astfel omagiu acelei puteri de către care, și numai de către ea, este poruncit acesta. Semnul fiarei este Sabatul papal, care a fost acceptat de lume în locul zilei rânduite de Dumnezeu.

> “But the time to receive the mark of the beast, as designated in prophecy, has not yet come. The testing time has not yet come. There are true Christians in every church, not excepting the Roman Catholic communion. None are condemned until they have had the light and have seen the obligation of the fourth commandment. But when the decree shall go forth enforcing the counterfeit Sabbath, and when the loud cry of the third angel shall warn men against the worship of the beast and his image, the line will be clearly drawn between the false and the true. Then those who still continue in transgression will receive the mark of the beast in their foreheads or in their hands.

> Dar vremea de a primi semnul fiarei, așa cum este rânduită în profeție, încă nu a sosit. Timpul încercării încă nu a venit. Există creștini adevărați în fiecare biserică; nici comuniunea romano-catolică nu face excepție. Nimeni nu este condamnat până când nu a primit lumina și nu a înțeles îndatorirea poruncii a patra. Dar când va fi emis decretul de impunere a sabatului contrafăcut și când strigătul cel tare al celui de-al treilea înger va avertiza oamenii împotriva închinării fiarei și chipului ei, granița va fi trasată limpede între fals și adevărat. Atunci cei care încă stăruie în călcarea Legii vor primi semnul fiarei pe frunțile lor sau pe mâinile lor.

> “With rapid steps we are approaching this period. When Protestant churches shall unite with the secular power to sustain a false religion, for opposing which their ancestors endured the fiercest persecution, then will the papal Sabbath be enforced by the combined authority of church and state. There will be a national apostasy, which will end only in national ruin.” Bible Training School, February 2, 1913.

> Cu pași repezi ne apropiem de această perioadă. Când bisericile protestante se vor uni cu puterea seculară pentru a susține o religie falsă, împotriva căreia strămoșii lor au îndurat cea mai crâncenă prigoană, atunci Sabatul papal va fi impus de autoritatea unită a bisericii și a statului. Va avea loc o apostazie națională, care nu se va sfârși decât prin ruină națională. Bible Training School, 2 februarie 1913.

The class of “many” who are overthrown at the soon-coming Sunday law, are those who will be held accountable to the light of the Sabbath, which is the light that is given for that time, which is a turning point, and a crisis in the history of both the church and the nations. That class is the church of Laodicean Adventism that has reached their conclusion of wandering in the wilderness of rebellion. It is there that they are spewed out of the mouth of the Lord for eternity. Laodicean Adventism are those who were called unto the light of the third angel, either at the first Kadesh in the history of 1844, unto 1863, or at the second Kadesh in the history of 2001, unto the Sunday law.

Clasa „multora” care vor fi răsturnați la legea duminicală ce vine în curând este alcătuită din aceia care vor fi trași la răspundere potrivit luminii Sabatului, care este lumina dată pentru acel timp, constituind un punct de cotitură și o criză în istoria atât a bisericii, cât și a națiunilor. Acea clasă este biserica adventismului laodicean, care a ajuns la capătul rătăcirii sale în pustia răzvrătirii. Acolo sunt vărsați din gura Domnului pentru veșnicie. Adventismul laodicean îi cuprinde pe aceia care au fost chemați la lumina îngerului al treilea, fie la primul Cadeș, în istoria de la 1844 până în 1863, fie la al doilea Cadeș, în istoria de la 2001 până la legea duminicală.

> And he saith unto him, Friend, how camest thou in hither not having a wedding garment? And he was speechless. Then said the king to the servants, Bind him hand and foot, and take him away, and cast him into outer darkness; there shall be weeping and gnashing of teeth. For many are called, but few are chosen. Matthew 22:12–14.

> Și i-a zis: Prietene, cum ai intrat aici fără haină de nuntă? Iar el a amuțit. Atunci împăratul a zis slujitorilor: Legați-l de mâini și de picioare, luați-l și aruncați-l în întunericul de afară; acolo va fi plânsul și scrâșnirea dinților. Căci mulți sunt chemați, dar puțini sunt aleși. Matei 22:12-14.

The voice of the third angel, either in 1844, or 2001, was a call unto the wedding. The “many” that are overthrown at the Sunday law, are the “many” who rejected the wedding garment of Christ’s righteousness, and instead become part of the marriage party of the ten kings unto the whore of Rome. For that marriage, a person can keep their own garments, for all they need to take away their reproach is to be called by the surname of the whore that reigns over the ten kings.

Glasul celui de-al treilea înger, fie în 1844, fie în 2001, a fost o chemare la nuntă. „Mulții” care sunt răsturnați la legea duminicală sunt „mulții” care au respins haina de nuntă a neprihănirii lui Hristos și, în schimb, devin parte a alaiului de nuntă al celor zece împărați cu desfrânata Romei. Pentru acea nuntă, o persoană își poate păstra propriile veșminte, căci tot ce îi trebuie, pentru ca să i se ia ocara, este să fie chemată cu numele desfrânatei care domnește peste cei zece împărați.

> And in that day seven women shall take hold of one man, saying, We will eat our own bread, and wear our own apparel: only let us be called by thy name, to take away our reproach. Isaiah 4:1.

> Și în ziua aceea, șapte femei vor apuca un singur bărbat și vor zice: Vom mânca pâinea noastră și vom purta hainele noastre; numai lasă-ne să fim numite cu numele tău, ca să ne fie luată ocara. Isaia 4:1.

They failed the first dietary test, for they chose to eat their own bread, instead of the bread of heaven. They failed the second test where they were to glorify God by manifesting His character, but they chose instead to wear their own garments. They failed the third litmus test, for they manifested the name (character) of the beast, for they chose to reject the name (character) of Christ. The purpose that Nimrod built a city (state), and a tower (church), in the first mention of Babylon, was that he might make himself a name.

Au eșuat la prima probă alimentară, căci au ales să mănânce pâinea lor, în locul pâinii din cer. Au eșuat la a doua probă, în care trebuiau să-L proslăvească pe Dumnezeu prin manifestarea caracterului Său, dar au ales în schimb să poarte propriile lor veșminte. Au eșuat la a treia probă hotărâtoare, căci au manifestat numele (caracterul) fiarei, întrucât au ales să respingă numele (caracterul) lui Hristos. Scopul pentru care Nimrod a zidit o cetate (stat) și un turn (biserică), la prima mențiune a Babilonului, a fost acela de a-și face un nume.

> And they said, Go to, let us build us a city and a tower, whose top may reach unto heaven; and let us make us a name, lest we be scattered abroad upon the face of the whole earth. Genesis 11:4.

> Și au zis: Haidem, să ne zidim o cetate și un turn al cărui vârf să ajungă până la cer; și să ne facem un nume, ca nu cumva să fim împrăștiați pe toată fața pământului. Geneza 11:4.

Name is a symbol of character, and the prophetic character of the eighth beast, that is of the seven, is the twofold nature of the combination of Church (tower) and State (city). In the crisis of the last days men will separate into two classes.

Numele este un simbol al caracterului, iar caracterul profetic al celei de-a opta fiare, adică al celei care este din cele șapte, este natura dublă a combinației dintre Biserică (turn) și Stat (cetate). În criza zilelor de pe urmă, oamenii se vor împărți în două clase.

> “There can be only two classes. Each party is distinctly stamped, either with the seal of the living God, or with the mark of the beast or his image. Each son and daughter of Adam chooses either Christ or Barabbas as his general. And all who place themselves on the side of the disloyal are standing under Satan’s black banner, and are charged with rejecting and despitefully using Christ. They are charged with deliberately crucifying the Lord of life and glory.” Review and Herald, January 30, 1900.

> Nu pot fi decât două clase. Fiecare tabără este în mod distinct însemnată, fie cu pecetea Dumnezeului celui viu, fie cu semnul fiarei sau al icoanei ei. Fiecare fiu și fiecare fiică a lui Adam Îl alege pe Hristos sau pe Baraba drept general. Iar toți cei care se plasează de partea celor neloiali stau sub steagul negru al lui Satana și sunt învinuiți de respingerea lui Hristos și de tratarea Lui cu dispreț. Sunt învinuiți că Îl răstignesc în mod deliberat pe Domnul vieții și al slavei. Review and Herald, 30 ianuarie 1900.

One class will represent the image of the beast, and the other class will represent the image of Christ. One will be wearing Christ’s wedding garment, and the other class will be wearing “their own apparel.” One class will be eating the heavenly diet, and the other will be eating their “own bread.” The class that eats their own bread, and retains their own apparel, represent the “many” who were called by the voice of the third angel, and they are the “many” who are overthrown at the soon-coming Sunday law. Their attempt to redeem their lost condition when their characters are manifested at the crisis of the Sunday law is the false hope that if they can accept the name of the whore of Rome, that doing so will take away their “reproach.”

O clasă va reprezenta chipul fiarei, iar cealaltă clasă va reprezenta chipul lui Hristos. Una va purta haina de nuntă a lui Hristos, iar cealaltă clasă va purta "propria lor îmbrăcăminte". O clasă va mânca hrana cerească, iar cealaltă va mânca "propria lor pâine". Clasa care mănâncă propria lor pâine și își păstrează propria lor îmbrăcăminte îi reprezintă pe "mulții" care au fost chemați de glasul celui de-al treilea înger, și ei sunt "mulții" care vor fi doborâți de legea duminicală ce vine în curând. Încercarea lor de a-și răscumpăra starea pierdută atunci când caracterele lor sunt manifestate în criza legii duminicale este nădejdea falsă că, dacă pot accepta numele curvei Romei, făcând astfel li se va lua "ocara".

At that time, the few who are chosen are lifted up as the ensign of the one hundred and forty-four thousand, and there is then another group in verse forty-one who then “escape” the hand of the counterfeit king of the north. The Hebrew word translated as “escape,” in verse forty-one, means to escape as if by slipperiness, and the definition conveys the idea of holding a bar of soap in the water, and due to the slipperiness of the soap, it slips out of your hand. The primary element of the definition of the word, when it is employed in the Hebrew language is that whatever it is that escapes, is something that had, prior to the escape, been under the control of whatever it escapes from.

În vremea aceea, puținii care sunt aleși sunt înălțați ca stindard al celor o sută patruzeci și patru de mii, iar apoi, în versetul patruzeci și unu, mai este un alt grup care „scapă” din mâna falsului rege de la miazănoapte. Cuvântul ebraic tradus prin „a scăpa”, în versetul patruzeci și unu, înseamnă a scăpa ca prin alunecare, iar definiția transmite ideea de a ține în apă o bucată de săpun care, din pricina faptului că săpunul este alunecos, îți alunecă din mână. Elementul principal al definiției cuvântului, atunci când este folosit în limba ebraică, este că ceea ce scapă este ceva care, înainte de a scăpa, se afla sub controlul acelui ceva de sub care scapă.

In verse forty-one, the threefold union of the dragon, the beast and false prophet is accomplished.

În versetul patruzeci și unu, tripla unire a balaurului, fiarei și profetului mincinos se înfăptuiește.

> “The Protestants of the United States will be foremost in stretching their hands across the gulf to grasp the hand of Spiritualism; they will reach over the abyss to clasp hands with the Roman power; and under the influence of this threefold union, this country will follow in the steps of Rome in trampling on the rights of conscience.” The Great Controversy, 588.

> Protestanții din Statele Unite vor fi cei dintâi care își vor întinde mâna peste prăpastie pentru a-și da mâna cu spiritismul; își vor întinde mâna peste abis pentru a-și da mâna cu puterea Romei; iar sub influența acestei uniuni întreite, această țară va călca pe urmele Romei, călcând în picioare drepturile conștiinței.

When the United States joins hands with the United Nations, and the papacy at the Sunday law, there is a group of people who have previously been in the hand of the papacy, who then “escape” from the counterfeit king of the north’s hand. Those people were previously held in the grasp of the papal power. Those people are represented at Herod’s birthday party by John the Baptist, who was then in the captivity of the Roman dungeons, awaiting death or deliverance. The class of people who escape the captivity of the papacy at the Sunday law, are represented by three tribes, and thus symbolize the threefold makeup of modern Babylon.

Când Statele Unite își dau mâna cu Națiunile Unite și cu papalitatea, la momentul legii duminicale, există un grup de oameni care au fost mai înainte în mâna papalității, care apoi „scapă” din mâna împăratului de la miazănoapte contrafăcut. Acei oameni fuseseră mai înainte ținuți în strânsoarea puterii papale. Acei oameni sunt reprezentați la ospățul zilei de naștere a lui Irod de Ioan Botezătorul, care se afla atunci în captivitatea temnițelor romane, așteptând moartea sau izbăvirea. Clasa de oameni care scapă din robia papalității la legea duminicală este reprezentată de trei seminții și, astfel, simbolizează alcătuirea întreită a Babilonului modern.

At that very time, the second voice of Revelation chapter eighteen, calls those people to flee out of Babylon, that they not partake of her judgments that are then to begin. That second voice, is the voice of Christ, but it represents the voice of the one hundred and forty-four thousand who are then proclaiming the third angels’ message with a loud voice. When those who escape the hand (a symbol of submission), they escape the hand of the counterfeit king of the north, and they then find the hand of the true king of the north.

Chiar în acel timp, a doua voce din capitolul optsprezece al Apocalipsei îi cheamă pe acei oameni să fugă din Babilon, pentru ca să nu fie părtași la judecățile ei care urmează atunci să înceapă. Acea a doua voce este vocea lui Hristos, dar ea reprezintă vocea celor o sută patruzeci și patru de mii, care atunci vestesc cu glas tare solia îngerului al treilea. Atunci când aceia scapă de mâna (un simbol al supunerii) falsului împărat de la miazănoapte, ei găsesc apoi mâna adevăratului împărat de la miazănoapte.

At Mount Carmel the prophets of Baal were slain, and as the masculine false deity they represent the State, and the prophets of Ashtaroth represent the Church. Elijah slew the prophets of Baal, thus identifying the end of the sixth kingdom, though the religion of apostate Protestantism as represented by Salome, was still represented. Salome, Apostate Protestantism, as Salome, seduces Herod, and the ten kings agree to enter into a Church and State alliance with the eighth head, that was of the seven heads. Salome is the one who the incestuous Herod lusts after in his heart.

Pe Muntele Carmel au fost uciși profeții lui Baal, iar Baal, ca zeitate falsă masculină, reprezintă Statul, iar profeții lui Aștarot reprezintă Biserica. Ilie i-a ucis pe profeții lui Baal, marcând astfel sfârșitul celei de-a șasea împărății, deși religia protestantismului apostat, așa cum este reprezentată de Salomeea, era încă reprezentată. Salomeea, Protestantismul apostat, în ipostaza Salomeei, îl seduce pe Irod, iar cei zece regi consimt să intre într-o alianță între Biserică și Stat cu capul al optulea, care era dintre cele șapte capete. Salomeea este aceea pe care Irod cel incestuos o poftește în inima lui.

> But I say unto you, That whosoever looketh on a woman to lust after her hath committed adultery with her already in his heart. Matthew 5:28.

> Dar Eu vă spun că oricine se uită la o femeie ca s-o poftească a și preacurvit cu ea în inima lui. Matei 5:28.

Herod’s incestuous lust in his heart, joined their flesh together in his heart, and he therefore became one with Salome.

Pofta incestuoasă a lui Irod în inima lui le-a împreunat carnea în inima lui și astfel el a devenit una cu Salomeea.

> Therefore shall a man leave his father and his mother, and shall cleave unto his wife: and they shall be one flesh. Genesis 2:24.

> De aceea va lăsa bărbatul pe tatăl său și pe mama sa și se va alipi de soția sa și vor fi un singur trup. Geneza 2:24.

At Herod’s birthday party, Herod and Salome became united, and Herod, who was typified by Ahab, is the head of the ten kings of the northern kingdom. At the soon coming Sunday law, the sixth kingdom of the earth beast ends when the horns that had become one horn representing the combination of the horns of Church and State (the image of the beast), is slain by Elijah. Salome then seduces Herod, becomes one with him, and convinces him to give half his kingdom (the world-wide State) to her mother (the world-wide Church). Salome has then taken control of Ahab and his ten tribes, for the ten kings all agree with each other.

La ospățul de ziua de naștere a lui Irod, Irod și Salomeea s-au unit, iar Irod, care era preînchipuit de Ahab, este capul celor zece împărați ai împărăției de la miazănoapte. La apropiata lege duminicală, a șasea împărăție a fiarei din pământ se încheie când cornul alcătuit din coarnele contopite, reprezentând unirea coarnelor Bisericii și ale Statului (chipul fiarei), este nimicit de Ilie. Apoi, Salomeea îl seduce pe Irod, devine una cu el și îl convinge să dea jumătate din împărăția lui (Statul mondial) mamei sale (Bisericii mondiale). Atunci Salomeea a preluat controlul asupra lui Ahab și asupra celor zece seminții ale lui, căci cei zece împărați sunt toți de acord între ei.

> And the ten horns which thou sawest are ten kings, which have received no kingdom as yet; but receive power as kings one hour with the beast. These have one mind, and shall give their power and strength unto the beast. Revelation 17:12, 13.

> Și cele zece coarne pe care le-ai văzut sunt zece împărați, care n-au primit încă împărăție; ci vor primi putere ca împărați, pentru un ceas, împreună cu fiara. Aceștia au un singur gând și își vor da fiarei puterea și tăria lor. Apocalipsa 17:12, 13.

The beast they give their power and strength unto is the beast that the whore rides upon. The beast represents the character of the image, which is the combination of Church and State, with the woman (Church) in control of the relationship, for it is a Latin marriage, where the surname is the name of the wife, and where the woman rules over the man, in rebellion against the true marriage relationship.

Fiara căreia îi dau puterea și tăria lor este fiara pe care o călărește desfrânata. Fiara reprezintă caracterul icoanei, care este combinația dintre Biserică și Stat, cu femeia (Biserica) deținând controlul asupra relației, căci este o căsătorie latină, în care numele de familie este cel al soției și în care femeia stăpânește peste bărbat, în răzvrătire împotriva adevăratei rânduieli a căsătoriei.

> Unto the woman he said, I will greatly multiply thy sorrow and thy conception; in sorrow thou shalt bring forth children; and thy desire shall be to thy husband, and he shall rule over thee. Genesis 3:16.

> Către femeie a zis: Voi înmulți foarte mult suferința ta și zămislirea ta; în dureri vei naște copii; și dorința ta va fi către bărbatul tău, iar el va stăpâni peste tine. Geneza 3:16.

The ten kings are of one mind, and one heart.

Cei zece împărați sunt de un singur cuget și de o singură inimă.

> “Revelation 17:13–14 quoted. ‘These have one mind.’ There will be a universal bond of union, one great harmony, a confederacy of Satan’s forces. ‘And shall give their power and strength unto the beast.’ Thus is manifested the same arbitrary, oppressive power against religious liberty, freedom to worship God according to the dictates of conscience, as was manifested by the papacy, when in the past it persecuted those who dared to refuse to conform with the religious rites and ceremonies of Romanism.

> Apocalipsa 17:13-14, citat. «Aceștia au un singur cuget.» Va exista o legătură universală de unire, o mare armonie, o confederație a forțelor lui Satana. «Și își vor da puterea și tăria fiarei.» Astfel se manifestă aceeași putere arbitrară și asupritoare împotriva libertății religioase, a libertății de a I se închina lui Dumnezeu potrivit dictatelor conștiinței, așa cum a fost manifestată de papalitate, când, în trecut, i-a persecutat pe cei care au îndrăznit să refuze conformarea la riturile și ceremoniile religioase ale romanismului.

> “In the warfare to be waged in the last days there will be united, in opposition to God’s people, all the corrupt powers that have apostatized from allegiance to the law of Jehovah. In this warfare the Sabbath of the fourth commandment will be the great point at issue; for in the Sabbath commandment the great Law-giver identifies Himself as the Creator of the heavens and the earth.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, 983.

> „În lupta care se va da în zilele de pe urmă se vor uni, în opoziție față de poporul lui Dumnezeu, toate puterile corupte care au apostaziat de la credincioșia față de legea lui Iehova. În această luptă, Sabatul poruncii a patra va fi marele punct în controversă; căci în porunca Sabatului Marele Dătător al Legii Se identifică pe Sine ca Creatorul cerurilor și al pământului.” Comentariul biblic adventist de ziua a șaptea, 983.

The ten kings, whose leader is Ahab, or Herod, have been seduced by Salome, the daughter of Herodias. The United Nations, who at the Sunday law is seduced by Salome, the false religion of apostate Protestantism, and who was formerly the sixth kingdom of Bible prophecy, takes control of the kingdom of ten kings, who all agree to give half their kingdom unto the religion of Catholicism. They make this unanimous decision, for all the kings were seduced by Salome’s seductive dance. They agree to place their united strength into the work of killing those represented by John the Baptist.

Cei zece regi, al căror conducător este Ahab, sau Irod, au fost seduși de Salomeea, fiica Irodiadei. Organizația Națiunilor Unite, care, la legea duminicală, este sedusă de Salomeea, religia falsă a protestantismului apostat, și care mai înainte fusese a șasea împărăție a profeției biblice, preia controlul asupra împărăției celor zece regi, care toți sunt de acord să dea jumătate din împărăția lor religiei catolice. Ei iau această hotărâre în unanimitate, căci toți regii au fost seduși de dansul seducător al Salomeei. Ei sunt de acord să-și pună puterea unită în lucrarea de a-i ucide pe cei reprezentați de Ioan Botezătorul.

The beast (the United Nations) is governed by a premier king (the daughter of Jezebel). Jezebel had directed her daughter to initiate the adulterous and incestuous relationship with Herod and the other kings, for she is the mother of harlots. She is the pimp of her own daughter. Herod, Ahab and the United Nations were seduced by the false prophet, who is the United States. The United States, ceases to be the sixth kingdom when the prophets of Baal were slain, and the prophets of Ashtaroth (Salome) immediately become the governing power of the seventh kingdom, as it duplicates in the world, what it just accomplished in the United States.

Fiara (Națiunile Unite) este cârmuită de un rege de rang întâi (fiica Izabelei). Izabela își îndrumase fiica să inițieze relația adulteră și incestuoasă cu Irod și cu ceilalți regi, căci ea este mama desfrânatelor. Ea este proxeneta propriei ei fiice. Irod, Ahab și Națiunile Unite au fost seduși de profetul mincinos, adică Statele Unite. Statele Unite încetează să mai fie a șasea împărăție atunci când prorocii lui Baal au fost uciși, iar prorocii Astartei (Salomeea) devin îndată puterea conducătoare a celei de-a șaptea împărății, pe măsură ce în lume se reproduce ceea ce tocmai s-a înfăptuit în Statele Unite.

The beast is the kings who are in a relationship with the whore’s daughter, and the whore is the woman that rules over the beast. Jesus illustrates the end of a thing, with the beginning of a thing. Just as Revelation chapter seventeen’s illustration of eight kingdoms unsealed the eight kingdoms of Daniel chapter two, the beast and the woman that rides upon the beast unseals another prophetic truth, that is based upon the first representing the last.

Fiara este alcătuită din împărații care sunt în legătură cu fiica desfrânatei, iar desfrânata este femeia care stăpânește peste fiară. Iisus ilustrează sfârșitul unui lucru prin începutul unui lucru. Așa cum ilustrarea celor opt împărății din capitolul șaptesprezece al Apocalipsei a desigilat cele opt împărății din capitolul al doilea al lui Daniel, fiara și femeia care stă călare pe fiară desigilează un alt adevăr profetic, întemeiat pe faptul că întâiul îl reprezintă pe cel de pe urmă.

Revelation chapter seventeen is the last reference to the kingdoms of Bible prophecy, and therefore demands that Daniel chapter two, which is the first reference to the kingdoms of Bible prophecy, of prophetic necessity must also represent eight kingdoms, of which the eighth kingdom was of the seven. So too, the judgment of the woman and the beast she rides upon in chapter seventeen, must be represented in the first judgment of the whore in 1798.

Apocalipsa, capitolul șaptesprezece, este ultima referire la împărățiile profeției biblice și, prin urmare, impune ca Daniel, capitolul doi, care este prima referire la împărățiile profeției biblice, prin necesitate profetică, să reprezinte de asemenea opt împărății, dintre care cea de-a opta împărăție a fost dintre cele șapte. Tot astfel, judecata femeii și a fiarei pe care ea o călărește din Apocalipsa, capitolul șaptesprezece, trebuie să fie reprezentată în prima judecată a desfrânatei din 1798.

The angel informed John at the opening of chapter seventeen, that he was going to show the judgment of the great whore and of the beast she rides upon. The first time the whore was judged has been correctly understood as 1798 when the papacy received its deadly wound, and the time of the end arrived. Yet when a “time of the end” is represented in prophetic history there are always two waymarks symbolized by people. The birth of Aaron and his brother Moses was the time of the end in that history. Those two waymarks typified the birth of John the Baptist, and sixth months later his cousin Jesus, thus marking the time of the end for that history. At the end of the seventy-year captivity, which typifies the time of the end in 1798, Darius and his nephew Cyrus are the two waymarks of the time of the end. Together, they typify Reagan and Bush the first, in the time of the end of 1989.

Îngerul l-a înștiințat pe Ioan, la începutul capitolului șaptesprezece, că avea să-i arate judecata desfrânatei celei mari și a fiarei pe care ea o călărește. Prima dată când desfrânata a fost judecată a fost corect înțeleasă ca fiind anul 1798, când papalitatea a primit rana ei de moarte, iar timpul sfârșitului a sosit. Totuși, când un „timp al sfârșitului” este reprezentat în istoria profetică, există întotdeauna două repere simbolizate prin persoane. Nașterea lui Aaron și a fratelui său, Moise, a fost timpul sfârșitului în acea istorie. Acele două repere au tipificat nașterea lui Ioan Botezătorul și, șase luni mai târziu, pe vărul său Isus, marcând astfel timpul sfârșitului pentru acea istorie. La sfârșitul robiei de șaptezeci de ani, care tipifică timpul sfârșitului din 1798, Dariu și nepotul său Cirus sunt cele două repere ale timpului sfârșitului. Împreună, ei îi tipifică pe Reagan și pe Bush cel dintâi, în timpul sfârșitului din 1989.

1798, which was the time of the end when the book of Daniel was unsealed in Millerite history, identified the prophetic death of the political element of the beast of Catholicism. Napoleon’s general Berthier walked right into the Vatican, arrested the pope and ended the political authority of the beast of Catholicism. A year later, in 1799, the woman who had ridden that beast through the centuries, represented by the pope, died in captivity. The judgment of the whore, includes the judgment upon the beast she employed to govern the nations. Revelation chapter seventeen identifies both the judgment of the beast, and also the whore who rules over and rides upon the beast.

În anul 1798 — care a fost timpul sfârșitului, când, în istoria millerită, cartea lui Daniel a fost desigilată — a fost identificată moartea profetică a elementului politic al fiarei catolicismului. Generalul lui Napoleon, Berthier, a pătruns chiar în Vatican, l-a arestat pe papă și a pus capăt autorității politice a fiarei catolicismului. Un an mai târziu, în 1799, femeia care călărise acea fiară de-a lungul veacurilor, reprezentată de papă, a murit în captivitate. Judecata desfrânatei include judecata asupra fiarei de care s-a folosit pentru a cârmui neamurile. Capitolul șaptesprezece din Apocalipsa identifică atât judecata asupra fiarei, cât și desfrânata care domnește peste fiară și o călărește.

> “The world is filled with storm and war and variance. Yet under one head—the papal power—the people will unite to oppose God in the person of His witnesses.” Testimonies, volume 7, 182.

> „Lumea este plină de furtună, război și dezbinare. Totuși, sub o singură căpetenie — puterea papală — oamenii se vor uni pentru a I se împotrivi lui Dumnezeu în persoana martorilor Săi.” Mărturii, volumul 7, 182.

The eighth head, that is of the seven, is the papal power that reigns over the beast that is made up of ten kings who are governed by the daughter of the whore who rides upon the beast. The elements of the eighth kingdom, that is of the seven must be seen in the eighth and last president, who is of the seven presidents, when the image of the beast is formed within the United States. The combination of the apostate horns of Republicanism and Protestantism must have a “head” that rules over the image of the beast, and that ruler will be a dictator extraordinaire.

Al optulea cap, care este dintre cele șapte, este puterea papală care domnește peste fiara alcătuită din zece regi, care sunt cârmuiți de fiica desfrânatei ce călărește fiara. Elementele celei de-a opta împărății, care este dintre cele șapte, trebuie să se vadă în al optulea și ultimul președinte, care este dintre cei șapte președinți, atunci când chipul fiarei se formează în Statele Unite. Combinația coarnelor apostate ale republicanismului și ale protestantismului trebuie să aibă un "cap" care domnește peste chipul fiarei, iar acel conducător va fi un dictator extraordinar.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> A Song or Psalm of Asaph. Keep not thou silence, O God: hold not thy peace, and be not still, O God. For, lo, thine enemies make a tumult: and they that hate thee have lifted up the head. They have taken crafty counsel against thy people, and consulted against thy hidden ones. They have said, Come, and let us cut them off from being a nation; that the name of Israel may be no more in remembrance. For they have consulted together with one consent: they are confederate against thee: The tabernacles of Edom, and the Ishmaelites; of Moab, and the Hagarenes; Gebal, and Ammon, and Amalek; the Philistines with the inhabitants of Tyre; Assur also is joined with them: they have holpen the children of Lot. Selah. Psalms 83:1–8.

> O cântare, un psalm al lui Asaf. Nu tăcea, Dumnezeule; nu păstra tăcerea și nu rămâne nemișcat, Dumnezeule. Căci, iată, dușmanii Tăi fac vuiet, și cei ce Te urăsc își ridică capul. Au ținut sfat viclean împotriva poporului Tău și s-au sfătuit împotriva celor ascunși ai Tăi. Au zis: Veniți și să-i nimicim ca neam, pentru ca numele lui Israel să nu mai fie pomenit. Căci s-au sfătuit laolaltă, într-un cuget; s-au unit împotriva Ta: corturile lui Edom și ismaeliții; Moab și hagarenii; Gebal, Amon și Amalec; filistenii împreună cu locuitorii Tirului; și Asur s-a unit, de asemenea, cu ei: i-au ajutat pe fiii lui Lot. Selah. Psalmi 83:1-8.

Back to Articles