Article

# The Eighth is of the Seven - Number One

Cea de-a opta este din numărul celor șapte - Numărul unu

Miller’s Two Rome’s

Cele două Rome ale lui Miller

Author

Jeff Pippenger

Published

September 13, 2023

Formats

PDF
Word

William Miller based his prophetic message upon the framework of two desolating powers, which he correctly identified as pagan Rome and papal Rome.

William Miller și-a întemeiat mesajul profetic pe cadrul a două puteri pustiitoare, pe care le-a identificat corect drept Roma păgână și Roma papală.

> “William Miller, when applying his hermeneutic, noticed in the various apocalyptic passages a recurring theme of controversy between the people of God and their enemies. In his analysis of the persecuting powers of God’s people throughout the ages he developed the concept of the two abominations, defined as paganism (the first abomination) symbolizing the persecuting force outside the church, and the papacy (the second abomination) representing the persecuting power within the church. It was the motif of the two abominations that characterized most of his following prophetic interpretations.” P. Gerard Damsteegt, Foundations of the Seventh-day Adventist Message and Mission, 22.

> William Miller, aplicând metoda sa hermeneutică, a observat în diferitele pasaje apocaliptice o temă recurentă a controversei dintre poporul lui Dumnezeu și vrăjmașii săi. În analiza sa a puterilor care au prigonit poporul lui Dumnezeu de-a lungul veacurilor, el a dezvoltat conceptul celor două urâciuni, definite ca păgânismul (prima urâciune), simbolizând forța prigonitoră din afara bisericii, și papalitatea (a doua urâciune), reprezentând puterea prigonitoră din interiorul bisericii. Motivul celor două urâciuni a caracterizat majoritatea interpretărilor sale profetice ulterioare. P. Gerard Damsteegt, Foundations of the Seventh-day Adventist Message and Mission, 22.

The theologians of Adventism acknowledge the fact that Miller’s framework of prophetic application was the two desolating powers of paganism and papalism, even if they only consider it as an analysis of Millerite history, and not as a truth that was given him by God.

Teologii adventismului recunosc faptul că cadrul lui Miller de aplicare profetică consta în cele două puteri pustiitoare ale păgânismului și ale papalității, chiar dacă ei îl consideră doar o analiză a istoriei milerite și nu un adevăr care i-a fost dat lui de Dumnezeu.

> “God sent His angel to move upon the heart of a farmer who had not believed the Bible, to lead him to search the prophecies. Angels of God repeatedly visited that chosen one, to guide his mind and open to his understanding prophecies which had ever been dark to God’s people. The commencement of the chain of truth was given to him, and he was led on to search for link after link, until he looked with wonder and admiration upon the Word of God. He saw there a perfect chain of truth. That Word which he had regarded as uninspired now opened before his vision in its beauty and glory. He saw that one portion of Scripture explains another, and when one passage was closed to his understanding, he found in another part of the Word that which explained it. He regarded the sacred Word of God with joy and with the deepest respect and awe.” Early Writings, 230.

> Dumnezeu a trimis pe îngerul Său să lucreze asupra inimii unui fermier care nu crezuse în Biblie, ca să-l conducă la cercetarea profețiilor. Îngerii lui Dumnezeu l-au vizitat în repetate rânduri pe acel ales, pentru a-i călăuzi mintea și a-i deschide înțelegerea asupra profețiilor care fuseseră întotdeauna întunecate pentru poporul lui Dumnezeu. Începutul lanțului adevărului i-a fost dat și a fost călăuzit să caute verigă după verigă, până când a privit cu uimire și admirație la Cuvântul lui Dumnezeu. A văzut acolo un lanț desăvârșit al adevărului. Acel Cuvânt pe care îl socotise neinspirat i s-a deschis acum înaintea vederii sale în frumusețea și slava sa. A văzut că o parte a Scripturii o explică pe alta, iar când un pasaj îi era închis înțelegerii, găsea în altă parte a Cuvântului ceea ce îl explica. El a privit Cuvântul sacru al lui Dumnezeu cu bucurie și cu cea mai adâncă reverență și teamă sfântă. Scrieri timpurii, 230.

“His angel” is identified directly as Gabriel by Sister White.

„Îngerul Său” este identificat în mod direct drept Gabriel de către Sora White.

> “The words of the angel, ‘I am Gabriel, that stand in the presence of God,’ show that he holds a position of high honor in the heavenly courts. When he came with a message to Daniel, he said, ‘There is none that holdeth with me in these things, but Michael [Christ] your Prince.’ Daniel 10:21. Of Gabriel the Saviour speaks in the Revelation, saying that ‘He sent and signified it by His angel unto His servant John.’ Revelation 1:1. And to John the angel declared, ‘I am a fellow servant with thee and with thy brethren the prophets.’ Revelation 22:9, R.V. Wonderful thought—that the angel who stands next in honor to the Son of God is the one chosen to open the purposes of God to sinful men.” The Desire of Ages, 99.

> Cuvintele îngerului: „Eu sunt Gabriel, care stau înaintea lui Dumnezeu”, arată că el deține o poziție de mare onoare în curțile cerești. Când a venit cu un mesaj la Daniel, a spus: „Nu este nimeni care să stea alături de mine în aceste lucruri, afară de Mihail [Hristos], prințul vostru.” Daniel 10:21. Despre Gabriel vorbește Mântuitorul în Apocalipsă, spunând că „El a trimis și a făcut-o cunoscută prin îngerul Său robului Său Ioan.” Apocalipsa 1:1. Iar lui Ioan îngerul i-a declarat: „Eu sunt împreună-slujitor cu tine și cu frații tăi, prorocii.” Apocalipsa 22:9, R.V. Gând minunat: îngerul care este următorul în cinste după Fiul lui Dumnezeu este cel ales să deschidă oamenilor păcătoși planurile lui Dumnezeu. Dorința veacurilor, 99.

“Wonderful thought—that the angel who stands next in honor to the Son of God is the one chosen to open the purposes of God” to William Miller’s mind. Not only Gabriel, but angels in the plural guided his understanding of the prophecies “which had ever been dark to God’s people.” Gabriel and other angels led Miller through the Bible consecutively from Genesis onward. He therefore was led to the longest time prophecy in the Bible, which is the “seven times” (twenty-five hundred and twenty years) of Leviticus twenty-six, well before he was led to the twenty-three hundred days of Daniel chapter eight and verse fourteen.

„Gând minunat — că îngerul care stă pe treapta următoare în cinste după Fiul lui Dumnezeu este cel ales să deschidă planurile lui Dumnezeu” pentru mintea lui William Miller. Nu numai Gabriel, ci îngeri, la plural, i-au călăuzit înțelegerea profețiilor „care fuseseră întotdeauna întunecate pentru poporul lui Dumnezeu.” Gabriel și alți îngeri l-au condus pe Miller prin Biblie în mod consecutiv, începând cu Geneza. Astfel, a fost condus la cea mai lungă profeție de timp din Biblie, care este „cele șapte vremuri” (două mii cinci sute douăzeci de ani) din Levitic douăzeci și șase, cu mult înainte de a fi condus la cele două mii trei sute de zile din Daniel capitolul opt, versetul paisprezece.

> “I then devoted myself to prayer and to the reading of the word. I determined to lay aside all my prepossessions, to thoroughly compare Scripture with Scripture, and to pursue its study in a regular and methodical manner. I commenced with Genesis, and read verse by verse, proceeding no faster than the meaning of the several passages should be so unfolded, as to leave me free from embarrassment respecting any mysticism or contradictions. Whenever I found anything obscure, my practice was to compare it with all collateral passages; and by the help of CRUDEN, I examined all the texts of Scripture in which were found any of the prominent words contained in any obscure portion. Then by letting every word have its proper bearing on the subject of the text, if my view of it harmonized with every collateral passage in the Bible, it ceased to be a difficulty. In this way I pursued the study of the Bible, in my first perusal of it, for about two years, and was fully satisfied that it is its own interpreter. I found that by a comparison of Scripture with history, all the prophecies, as far as they have been fulfilled, had been fulfilled literally; that all the various figures, metaphors, parables, similitudes, etc. of the Bible, were either explained in their immediate connection, or the terms in which they were expressed were defined in other portions of the word, and when thus explained, are to be literally understood in accordance with such explanation. I was thus satisfied that the Bible is a system of revealed truths, so clearly and simply given, that the “wayfaring man, though a fool, need not err therein.’ …

> M-am consacrat atunci rugăciunii și citirii Cuvântului. Am hotărât să las la o parte toate preconcepțiile mele, să compar temeinic Scriptura cu Scriptura și să mă dedic studiului ei într-o manieră regulată și metodică. Am început cu Geneza și am citit vers cu vers, înaintând numai pe măsura în care sensul diferitelor pasaje se deslușea într-atât încât să mă lase fără nedumerire cu privire la orice misticism sau contradicții. Ori de câte ori găseam ceva obscur, obiceiul meu era să-l compar cu toate pasajele paralele; și, cu ajutorul lui CRUDEN, cercetam toate textele Scripturii în care se găseau vreunii dintre termenii principali cuprinși în vreo porțiune obscură. Apoi, lăsând fiecărui cuvânt ponderea sa proprie asupra subiectului textului, dacă înțelegerea mea armoniza cu fiecare pasaj paralel din Biblie, chestiunea înceta să mai fie o dificultate. În felul acesta am urmărit studiul Bibliei, la prima mea parcurgere a ei, timp de aproximativ doi ani, și am fost pe deplin încredințat că ea este propriul ei interpret. Am constatat că, prin compararea Scripturii cu istoria, toate profețiile, în măsura în care au fost împlinite, au fost împlinite în mod literal; că toate feluritele figuri, metafore, pilde, asemănări etc. din Biblie sunt fie explicate în legătura lor imediată, fie termenii în care sunt exprimate sunt definiți în alte porțiuni ale Cuvântului, iar, când sunt astfel explicate, trebuie înțelese în mod literal, potrivit unei asemenea explicații. Am fost astfel încredințat că Biblia este un sistem de adevăruri revelate, atât de clar și de simplu dat, încât "drumețul, măcar că este nebun, să nu se rătăcească în ea." ...

> “From a farther study of the Scriptures, I concluded that the seven times of Gentile supremacy must commence when the Jews ceased to be an independent nation at the captivity of Manasseh, which the best chronologers assigned to B. C. 677; that the 2300 days commenced with the seventy weeks, which the best chronologers dated from B. C. 457; and that the 1335 days commencing with the taking away of the daily, and the setting up of the abomination that maketh desolate, Daniel chapter seven verse eleven, were to be dated from the setting up of the Papal supremacy, after the taking away of Pagan abominations, and which, according to the best historians I could consult, should be dated from about A. D. 508. Reckoning all these prophetic periods from the several dates assigned by the best chronologers for the events from which they should evidently be reckoned, they all would terminate together, about A. D. 1843. I was thus brought, in 1818, at the close of my two years study of the Scriptures, to the solemn conclusion, that in about twenty-five years from that time all the affairs of our present state would be wound up…” William Miller’s Apology and Defense, 6, 12.

> Dintr-un studiu ulterior al Scripturilor, am ajuns la concluzia că cele șapte vremi ale supremației neamurilor trebuie să înceapă când iudeii au încetat să mai fie o națiune independentă, la robia lui Manase, pe care cei mai buni cronologi au atribuit-o anului 677 î.Hr.; că cele 2300 de zile au început odată cu cele șaptezeci de săptămâni, pe care cei mai buni cronologi le-au datat din 457 î.Hr.; și că cele 1335 de zile, începând cu înlăturarea necurmatului și așezarea urâciunii pustiirii, Daniel, capitolul șapte, versetul unsprezece, trebuiau să fie datate de la instaurarea supremației papale, după înlăturarea urâciunilor păgâne, și care, potrivit celor mai buni istorici pe care i-am putut consulta, ar trebui datată de pe la anul 508 d.Hr. Socotind toate aceste perioade profetice cu începere de la diferitele date atribuite de cei mai buni cronologi evenimentelor de la care, în mod evident, trebuie socotite, toate s-ar încheia deodată, pe la anul 1843 d.Hr. Astfel am fost adus, în 1818, la încheierea celor doi ani de studiu al Scripturilor, la concluzia solemnă că, în aproximativ douăzeci și cinci de ani de la acea vreme, toate cele privitoare la starea noastră prezentă aveau să fie încheiate... Apologia și apărarea lui William Miller, 6, 12.

The rule of first mention establishes that the first thing mentioned is of the greatest importance, and the first thing mentioned in Revelation chapter one verse one is the communication process that the Father employs as He gives a message to Jesus, who in turn gives it to His angel, which then gives it to a prophet that then writes it out and sends it to the churches. When Adventism rejected the work and discoveries of William Miller, they not only rejected their foundations, but they also rejected the very communication process which led Miller to in his understandings, and they rejected the process which is the only avenue for men to understand the Revelation of Jesus Christ that is opened up just before probation closes.

Regula primei mențiuni stabilește că primul lucru menționat este de cea mai mare însemnătate, iar primul lucru menționat în Apocalipsa, capitolul întâi, versetul întâi, este procesul de comunicare pe care Tatăl îl folosește atunci când transmite un mesaj lui Isus, care, la rândul Său, îl dă îngerului Său, care apoi îl transmite unui profet, iar acesta îl consemnează în scris și îl trimite bisericilor. Când Adventismul a respins lucrarea și descoperirile lui William Miller, nu numai că și-a respins temeliile, ci a respins procesul de comunicare însuși care l-a condus pe Miller la înțelegerile sale, și a respins procesul care este singura cale prin care oamenii pot înțelege Descoperirea lui Isus Hristos, care este deschisă chiar înainte de închiderea timpului de probă.

Miller was led to understand that the seven times of Leviticus commenced in 677BC. It was not until 1856 that the Lord used Hiram Edson to identify that the scattering of the seven times was also carried out against the northern ten tribes of Israel. The Lord was attempting to develop the understanding of the seven times in agreement with, but well beyond Miller’s foundational discovery of the seven times. But in 1856 the light presented by Hiram Edson came mysteriously to an end, for the eighth article in the series ended with the words of James White, then the Editor of the Review and Herald, “To be continued.” It was to be “continued” but not until post September 11, 2001 when the Lord led his people to the “old paths” and ultimately to the unfinished series of articles penned by Hiram Edson.

Miller a fost călăuzit să înțeleagă că cele șapte vremi din Levitic au început în anul 677 î.Hr. Abia în 1856 Domnul l-a folosit pe Hiram Edson pentru a identifica faptul că împrăștierea celor șapte vremi a fost, de asemenea, îndreptată împotriva celor zece triburi din nord ale lui Israel. Domnul încerca să dezvolte înțelegerea celor șapte vremi în acord cu, dar mult dincolo de descoperirea fundamentală a lui Miller privitoare la cele șapte vremi. Însă în 1856 lumina prezentată de Hiram Edson s-a întrerupt, în chip misterios, căci al optulea articol din serie se încheia cu cuvintele lui James White, pe atunci editorul Review and Herald: «Va urma.» Ea trebuia să fie «continuată», dar nu până după 11 septembrie 2001, când Domnul Și-a călăuzit poporul pe «cărările cele vechi» și, în cele din urmă, la seria neterminată de articole scrisă de Hiram Edson.

We are not currently addressing the rebellion that began shortly after the great disappointment, but to simply point out that even though Miller was led to the “seven times” of Leviticus twenty-six, it is clear that the Lord purposed to increase the initial understanding of the seven times beyond Miller’s foundational understanding of the subject. He chose Hiram Edson, the same servant from that very history that He had previously chosen to give the vision of Christ moving into the Most Holy Place on October 23, 1844.

Nu abordăm acum răzvrătirea care a început la scurt timp după Marea Dezamăgire, ci doar subliniem că, deși Miller a fost călăuzit către „șapte vremuri” din Leviticul douăzeci și șase, este limpede că Domnul a rânduit să sporească înțelegerea inițială a celor șapte vremuri dincolo de înțelegerea de temelie a lui Miller asupra subiectului. El l-a ales pe Hiram Edson, același slujitor din chiar acea istorie, pe care îl alesese mai înainte pentru a-i da viziunea lui Hristos intrând în Sfânta Sfintelor la 23 octombrie 1844.

This is why I used the Adventist theologian’s words to acknowledge that the framework for all of Miller’s prophetic applications was based upon his understanding of the two desolating powers that in the book of Daniel are represented as the “daily” (paganism), which is always associated with either the “transgression” or “abomination,” both representing different aspects of the desolating power of papalism. Miller’s foundational understanding of the Roman powers has greatly increased since the history he represents.

Iată de ce am folosit cuvintele teologului adventist pentru a recunoaște că cadrul tuturor aplicațiilor profetice ale lui Miller era întemeiat pe înțelegerea sa a celor două puteri pustiitoare care, în cartea lui Daniel, sunt reprezentate astfel: „necurmatul” (păgânismul), acesta fiind întotdeauna asociat fie cu „nelegiuirea”, fie cu „urâciunea”, ambele reprezentând aspecte diferite ale puterii pustiitoare a papalismului. Înțelegerea fundamentală a lui Miller cu privire la puterile romane a sporit în mare măsură de la epoca istorică pe care o reprezintă încoace.

The angels of God, including Gabriel, led Miller to the understandings he proclaimed. Those understandings included the prophecies he proclaimed, the rules of biblical interpretation he used and also the framework that allowed him to organize the prophecies correctly. Miller was given the framework that the two desolating powers addressed in Daniel were pagan Rome and papal Rome. Future for America was led to the framework of the three desolating powers of the dragon, the beast and false prophet.

Îngerii lui Dumnezeu, inclusiv Gabriel, l-au călăuzit pe Miller către înțelegerile pe care le-a proclamat. Aceste înțelegeri includeau profețiile pe care le-a proclamat, regulile de interpretare biblică pe care le-a folosit, precum și cadrul care i-a permis să organizeze corect profețiile. Lui Miller i s-a dat cadrul potrivit căruia cele două puteri pustiitoare la care se referă Daniel erau Roma păgână și Roma papală. Future for America a fost călăuzită către cadrul celor trei puteri pustiitoare ale balaurului, fiarei și profetului mincinos.

> And I saw three unclean spirits like frogs come out of the mouth of the dragon, and out of the mouth of the beast, and out of the mouth of the false prophet. For they are the spirits of devils, working miracles, which go forth unto the kings of the earth and of the whole world, to gather them to the battle of that great day of God Almighty. Revelation 16:13, 14.

> Și am văzut ieșind din gura balaurului, din gura fiarei și din gura prorocului mincinos trei duhuri necurate, ca niște broaște. Căci ele sunt duhuri ale demonilor, săvârșind minuni, care se duc la împărații pământului și ai întregii lumi, ca să-i adune la bătălia zilei celei mari a lui Dumnezeu Cel Atotputernic. Apocalipsa 16:13, 14.

Future for America’s framework is built upon Miller’s work, but goes beyond where his work left off. Adventism left his framework and returned to the theology of apostate Protestantism and Rome. The same line of prophecy is taken up in the book of Revelation that is began in the book of Daniel.

Cadrul doctrinar al Future for America se întemeiază pe lucrarea lui Miller, dar depășește punctul în care aceasta s-a încheiat. Adventismul a părăsit cadrul lui Miller și a revenit la teologia protestantismului apostat și a Romei. Același fir profetic, început în cartea lui Daniel, este reluat în cartea Apocalipsei.

> “Revelation is a sealed book, but it is also an opened book. It records marvelous events that are to take place in the last days of this earth’s history. The teachings of this book are definite, not mystical and unintelligible. In it the same line of prophecy is taken up as in Daniel. Some prophecies God has repeated, thus showing that importance must be given to them. The Lord does not repeat things that are of no great consequence.” Manuscript Releases, volume 9, 8.

> Apocalipsa este o carte pecetluită, dar este și o carte deschisă. Ea consemnează evenimente minunate care urmează să aibă loc în zilele din urmă ale istoriei acestui pământ. Învățăturile acestei cărți sunt bine definite, nu mistice și ininteligibile. În ea este reluată aceeași linie profetică precum în Daniel. Pe unele profeții, Dumnezeu le-a repetat, arătând astfel că trebuie acordată importanță acestora. Domnul nu repetă lucruri care nu au mare însemnătate. Manuscript Releases, volumul 9, 8.

Miller could not grasp the prophecies of the book of Revelation, for the line of paganism and papalism that is so firmly identified in Daniel is expanded in the book of Revelation to include the next persecuting power to arrive on the stage of prophetic history.

Miller nu a putut pătrunde profețiile cărții Apocalipsei, căci linia păgânismului și a papalității, atât de ferm identificată în cartea lui Daniel, este extinsă în cartea Apocalipsei pentru a include următoarea putere persecutorie care avea să intre pe scena istoriei profetice.

> “Through paganism, and then through the Papacy, Satan exerted his power for many centuries in an effort to blot from the earth God’s faithful witnesses. Pagans and papists were actuated by the same dragon spirit. They differed only in that the Papacy, making a pretense of serving God, was the more dangerous and cruel foe. Through the agency of Romanism, Satan took the world captive. The professed church of God was swept into the ranks of this delusion, and for more than a thousand years the people of God suffered under the dragon’s ire. And when the Papacy, robbed of its strength, was forced to desist from persecution, John beheld a new power coming up to echo the dragon’s voice, and carry forward the same cruel and blasphemous work. This power, the last that is to wage war against the church and the law of God, was symbolized by a beast with lamblike horns. The beasts preceding it had risen from the sea, but this came up out of the earth, representing the peaceful rise of the nation which is symbolized. The ‘two horns like a lamb’ well represent the character of the United States Government, as expressed in its two fundamental principles, Republicanism and Protestantism. These principles are the secret of our power and prosperity as a nation. Those who first found an asylum on the shores of America rejoiced that they had reached a country free from the arrogant claims of popery and the tyranny of kingly rule. They determined to establish a government upon the broad foundation of civil and religious liberty.

> Prin păgânism, iar apoi prin Papalitate, Satana și-a exercitat puterea vreme de multe secole, într-un efort de a șterge de pe pământ pe martorii credincioși ai lui Dumnezeu. Păgânii și papistașii erau însuflețiți de același duh al balaurului. Ei se deosebeau doar prin aceea că Papalitatea, prefăcându-se că Îi slujește lui Dumnezeu, era vrăjmașul mai primejdios și mai crud. Prin intermediul romanismului, Satana a luat lumea în robie. Biserica care pretindea că este a lui Dumnezeu a fost târâtă în rândurile acestei amăgiri, iar mai bine de o mie de ani poporul lui Dumnezeu a suferit sub mânia balaurului. Iar când Papalitatea, lipsită de puterea ei, a fost constrânsă să înceteze prigoana, Ioan a văzut ridicându-se o nouă putere, menită să facă ecou glasului balaurului și să ducă mai departe aceeași lucrare crudă și blasfemiatoare. Această putere, ultima care avea să poarte război împotriva bisericii și a legii lui Dumnezeu, a fost simbolizată printr-o fiară cu coarne ca de miel. Fiarele dinaintea ei se ridicaseră din mare, dar aceasta se ridica din pământ, reprezentând ridicarea pașnică a națiunii simbolizate. „Două coarne ca de miel” reprezintă cu fidelitate caracterul Guvernului Statelor Unite, așa cum este exprimat în cele două principii fundamentale ale sale, republicanismul și protestantismul. Aceste principii sunt secretul puterii și prosperității noastre ca națiune. Cei care au găsit pentru întâia oară un azil pe țărmurile Americii s-au bucurat că ajunseseră într-o țară liberă de pretențiile arogante ale papalității și de tirania domniei regale. Ei au hotărât să întemeieze un guvern pe temelia largă a libertății civile și religioase.

> “But the stern tracing of the prophetic pencil reveals a change in this peaceful scene. The beast with lamblike horns speaks with the voice of a dragon, and ‘exerciseth all the power of the first beast before him.’ Prophecy declares that he will say to them that dwell on the earth that they should make an image to the beast, and that ‘he causeth all, both small and great, rich and poor, free and bond, to receive a mark in their right hand, or in their foreheads; and that no man might buy or sell, save he that had the mark, or the name of the beast, or the number of his name.’ Thus Protestantism follows in the steps of the Papacy.” Signs of the Times, November 1, 1899.

> Dar trăsătura aspră a condeiului profetic dezvăluie o schimbare în această scenă pașnică. Fiara cu coarne ca de miel vorbește cu glas de balaur și "își exercită toată puterea fiarei dintâi înaintea ei." Profeția declară că el va spune celor ce locuiesc pe pământ să facă un chip al fiarei și că "îi face pe toți, mici și mari, bogați și săraci, liberi și robi, să primească un semn în mâna lor dreaptă sau pe fruntea lor; și ca nimeni să nu poată cumpăra sau vinde, decât cel ce are semnul, sau numele fiarei, sau numărul numelui ei." Astfel, protestantismul calcă pe urmele papalității. Signs of the Times, 1 noiembrie 1899.

For Miller the sea beast and earth beast of Revelation thirteen represented pagan Rome followed by papal Rome. Miller also attempted to apply his framework to Revelation seventeen, but the healing of the deadly wound of the papacy, the prophetic role of the United States and the United Nations were outside the divine framework that had been given him by angels. For him the beast that came up out of the earth in Revelation thirteen was the papacy.

Pentru Miller, fiara din mare și fiara din pământ din Apocalipsa 13 reprezentau Roma păgână, urmată de Roma papală. Miller a încercat de asemenea să aplice cadrul său la Apocalipsa 17, dar vindecarea rănii de moarte a papalității, rolul profetic al Statelor Unite și al Națiunilor Unite erau în afara cadrului divin care îi fusese dat de îngeri. Pentru el, fiara care se ridică din pământ în Apocalipsa 13 era papalitatea.

Miller was the messenger that was to be used to remove the mantle of Protestantism from the hands of the professed Protestants that had come out of the Dark Ages. The period when the United States would speak as a dragon, when Republicanism turned into a democracy and apostate Protestantism would combine with the apostate government and repeat the combination of church and state that is the image of the papacy was still future to his day. For that reason, he attempted to place the book of Revelation into the divine framework he had been given by angels.

Miller a fost solul care urma să fie folosit pentru a lua mantia protestantismului din mâinile protestanților de nume care ieșiseră din Evul Mediu Întunecat. Perioada în care Statele Unite aveau să vorbească precum un balaur, când republicanismul se transforma în democrație, iar protestantismul apostat avea să se unească cu guvernul apostat și să repete alianța dintre biserică și stat, care este chipul papalității, era încă viitoare în zilele lui. De aceea, el a încercat să așeze cartea Apocalipsei în cadrul divin care îi fusese dat de îngeri.

He was chosen to understand the increase of knowledge that was produced in 1798 when the Ulai River vision of Daniel eight and nine was unsealed. Future for America was to understand the vision of the Hiddekel River of Daniel chapters ten through twelve that was unsealed in 1989, when, as described in Daniel eleven, verse forty, the countries representing the former Soviet Union were swept away by the papacy and the United States.

El a fost ales să înțeleagă sporirea cunoașterii care s-a produs în 1798, când viziunea de la râul Ulai din Daniel, capitolele opt și nouă, a fost desigilată. Future for America urma să înțeleagă viziunea de la râul Hiddekel din Daniel, capitolele zece până la douăsprezece, care a fost desigilată în 1989, când, așa cum este descris în Daniel unsprezece, versetul patruzeci, statele care reprezentau fosta Uniune Sovietică au fost măturate de către papalitate și de către Statele Unite.

The framework that was given by angels to Future for America was based upon the identification of, and application of prophecy in the context of the three-fold union of the dragon, the beast and false prophet.

Cadrul care a fost dat de îngeri lui Future for America a fost întemeiat pe identificarea și aplicarea profeției în contextul triplei uniri a balaurului, fiarei și profetului mincinos.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.” Testimonies to Ministers, 112.

> "Lumina pe care Daniel a primit-o de la Dumnezeu a fost dată în mod deosebit pentru aceste zile din urmă. Vedeniile pe care le-a văzut pe malurile Ulaiului și ale Hidechelului, marile râuri ale Șinearului, sunt acum în curs de împlinire, iar toate evenimentele prevestite se vor împlini în curând." Mărturii pentru slujitori, 112.

The Millerites presented the first and second angel’s message, announcing the opening of the judgment. Future for America is presenting the third angel’s message.

Mileriții au prezentat soliile primului și ale celui de-al doilea înger, anunțând începerea judecății. Future for America prezintă solia celui de-al treilea înger.

> I have planted, Apollos watered; but God gave the increase. So then neither is he that planteth any thing, neither he that watereth; but God that giveth the increase. Now he that planteth and he that watereth are one: and every man shall receive his own reward according to his own labour. For we are labourers together with God: ye are God’s husbandry, ye are God’s building. According to the grace of God which is given unto me, as a wise masterbuilder, I have laid the foundation, and another buildeth thereon. But let every man take heed how he buildeth thereupon. For other foundation can no man lay than that is laid, which is Jesus Christ. 1 Corinthians 3:6–11.

> Eu am sădit, Apolo a udat; dar Dumnezeu a dat creșterea. Așadar, nici cel ce sădește nu este nimic, nici cel ce udă, ci Dumnezeu, care dă creșterea. Cel ce sădește și cel ce udă sunt una, iar fiecare își va primi răsplata după osteneala lui. Căci noi suntem împreună-lucrători cu Dumnezeu; voi sunteți ogorul lui Dumnezeu, clădirea lui Dumnezeu. După harul lui Dumnezeu care mi-a fost dat, ca un meșter zidar înțelept am pus temelia, iar altul zidește pe ea. Dar fiecare să ia seama cum zidește pe ea. Căci nimeni nu poate pune o altă temelie decât cea care a fost pusă, care este Iisus Hristos. 1 Corinteni 3:6-11.

To correctly present the third angel’s message you must also present the first two angels’ messages, for we are informed that there cannot be a third without a first and second. The first and second messages are the foundation and the third is the capstone, but the third message will never deny or contradict the first and second. If it does it is not the genuine message.

Pentru a prezenta corect solia celui de-al treilea înger, trebuie prezentate și soliile primilor doi îngeri, căci ni se spune că nu poate exista solia a treia fără solia întâi și solia a doua. Solia întâi și solia a doua sunt temelia, iar solia a treia este piatra de încununare; însă solia a treia nu va tăgădui și nu va contrazice niciodată pe prima și pe a doua. Dacă o face, nu este solia autentică.

> “The first and second messages were given in 1843 and 1844, and we are now under the proclamation of the third; but all three of the messages are still to be proclaimed. It is just as essential now as ever before that they shall be repeated to those who are seeking for the truth. By pen and voice we are to sound the proclamation, showing their order, and the application of the prophecies that bring us to the third angel’s message. There cannot be a third without the first and second. These messages we are to give to the world in publications, in discourses, showing in the line of prophetic history the things that have been and the things that will be.” Selected Messages, book 2, 104, 105.

> Primele două solii au fost date în 1843 și 1844, iar acum ne aflăm sub proclamarea celei de-a treia; însă toate cele trei solii trebuie încă să fie proclamate. Este la fel de esențial ca oricând ca ele să fie repetate celor care caută adevărul. Prin condei și prin viu grai trebuie să facem să răsune proclamarea, arătând ordinea lor și aplicarea profețiilor care ne aduc la solia îngerului al treilea. Nu poate exista o a treia fără prima și a doua. Aceste solii trebuie să le dăm lumii prin publicații, prin cuvântări, arătând, pe linia istoriei profetice, lucrurile care au fost și lucrurile care vor fi. Solii alese, cartea a doua, 104, 105.

There is a very nice observation of Millerite history and our history. The Millerites were the beginning and we are the end. They presented and lived the first and second angel’s messages. We present the third angel. Their unsealed message (the Ulai vision) is found in two chapters of Daniel, and ours (the Hiddekel vision) is found in three chapters. They identified the first and second woes, and lived within the fulfillment of the second woe. We identify and live within the fulfillment of the third woe. Their framework of prophetic application was pagan Rome (the dragon) and papal Rome (the beast). Our framework for prophetic application is modern Rome as a three-fold beast.

Există o observație foarte frumoasă cu privire la istoria Mileriților și la istoria noastră. Mileriții au fost începutul, iar noi suntem sfârșitul. Ei au prezentat și au trăit soliile primului și ale celui de-al doilea înger. Noi îl prezentăm pe îngerul al treilea. Mesajul lor desigilat (vedenia Ulai) se află în două capitole din Daniel, iar al nostru (vedenia Hiddekel) în trei capitole. Ei au identificat primul și al doilea vai și au trăit în cadrul împlinirii celui de-al doilea vai. Noi identificăm și trăim în cadrul împlinirii celui de-al treilea vai. Cadrul lor de aplicare profetică era Roma păgână (balaurul) și Roma papală (fiara). Cadrul nostru de aplicare profetică este Roma modernă ca fiară tripartită.

As we begin to consider the characteristic of papal Rome in chapter seventeen of Revelation being the eighth that is of the seven it is worthwhile to consider what the Millerites understood of Rome during the foundational history. The third angel will have additional light, but that light will never contradict established truth.

Pe măsură ce începem să analizăm caracteristica Romei papale din capitolul al șaptesprezecelea din Apocalipsa lui Ioan, aceea de a fi cel de-al optulea, care este dintre cei șapte, este de folos să luăm în considerare ceea ce au înțeles mileriții despre Roma în timpul istoriei de temelie. Îngerul al treilea va avea lumină suplimentară, dar acea lumină nu va contrazice niciodată adevărul stabilit.

Daniel chapter two, seven, eight, eleven and twelve identify Rome, among other powers. We are considering Rome’s two phases prior to 1798; pagan and papal as the framework for Miller’s prophetic applications. Miller and the pioneers identify that “the robbers of thy people” in Daniel chapter eleven and verse fourteen represents Rome.

Capitolele doi, șapte, opt, unsprezece și doisprezece din Daniel identifică, între alte puteri, Roma. Considerăm cele două faze ale Romei anterioare anului 1798 — păgână și papală — drept cadru pentru aplicațiile profetice ale lui Miller. Miller și pionierii identifică faptul că „jefuitorii poporului tău” din Daniel, capitolul unsprezece, versetul paisprezece, reprezintă Roma.

> And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall. Daniel 11:14.

> Și în acele vremuri mulți se vor ridica împotriva împăratului de la miazăzi; de asemenea, tâlhari din poporul tău se vor înălța ca să împlinească vedenia; dar vor cădea. Daniel 11:14.

There are at least two important points to consider within this verse. The word “vision” in the verse is one of two Hebrew words in the book of Daniel that are translated as “vision.” One of the Hebrew words translated as “vision” is châzôn, and means a dream, or a prophecy or a vision. The word châzôn identifies prophetic history, or a period of time, and it is found ten times in Daniel and always translated as “vision.”

În acest verset sunt de luat în considerare cel puțin două puncte importante. Termenul „vedenie” din verset corespunde unuia dintre cele două cuvinte ebraice din Cartea lui Daniel care sunt traduse prin „vedenie”. Unul dintre cuvintele ebraice traduse prin „vedenie” este châzôn și înseamnă un vis, sau o profeție, ori o vedenie. Cuvântul châzôn desemnează istoria profetică, sau o perioadă de timp, și apare de zece ori în Cartea lui Daniel, fiind întotdeauna tradus prin „vedenie”.

The other Hebrew word that is also translated as “vision” is mar-eh’ and means appearance. The word mar-eh’ is identifying a singular sight, a point in time. The Hebrew word mar-eh’ is found thirteen times in Daniel and it is translated as “vision” six times, four times as “countenance,” twice as “appearance” and once as “well favored.”

Celălalt cuvânt ebraic, care este tradus de asemenea prin "vedenie", este mar-eh' și înseamnă apariție. Cuvântul mar-eh' desemnează o apariție singulară, un punct în timp. Cuvântul ebraic mar-eh' se întâlnește de treisprezece ori în Daniel și este tradus de șase ori prin "vedenie", de patru ori prin "înfățișare", de două ori prin "apariție" și o dată prin "frumos la chip".

The robbers of thy people represent Rome and it is therefore the prophetic subject of Rome that establishes the prophetic “vision” in the book of Daniel. For this reason, it is important to understand the significance of Rome as a prophetic symbol.

Jefuitorii poporului tău reprezintă Roma și, prin urmare, tema profetică a Romei este cea care determină „vedenia” profetică din cartea lui Daniel. Din acest motiv, este important să înțelegem semnificația Romei ca simbol profetic.

Prophetic logic demands that the word “vision” representing prophetic history is the same “vision” that is addressed in the book of Revelation, for inspiration identifies that Daniel and Revelation are the same book, that they complement each other, that they bring each other to perfection and that the same line of prophecy that is located in Daniel is taken up in the Revelation. Those points set forth in the Spirit of Prophecy have already been included in this series of articles, so I won’t include them again. I will add another point that we have also already included from Sister White. That point is that all the books of the Bible meet and end in the book of Revelation. The “vision” of prophetic history (châzôn) that is found in Daniel and is established with the prophetic subject of Rome, represents the vision of prophetic history throughout the Bible. All the books of the Bible meet and end in the Revelation and God never contradicts Himself. Never! If you think He has, you are misunderstanding something. The very same Hebrew word (châzôn) is also translated as vision in the book of Proverbs.

Logica profetică cere ca termenul "vedenie", care reprezintă istoria profetică, să fie aceeași "vedenie" la care se face referire în cartea Apocalipsei, căci inspirația identifică faptul că Daniel și Apocalipsa sunt una și aceeași carte, că se completează reciproc, că se desăvârșesc una pe cealaltă și că aceeași linie a profeției care se află în Daniel este reluată în Apocalipsă. Acele puncte prezentate în Spiritul Profetic au fost deja incluse în această serie de articole, așa că nu le voi mai include. Voi adăuga încă un punct, pe care l-am inclus deja, de la Sora White. Acest punct este că toate cărțile Bibliei se întâlnesc și se încheie în cartea Apocalipsei. "Vedenia" istoriei profetice (châzôn) care se găsește în Daniel și este stabilită prin subiectul profetic al Romei reprezintă vedenia istoriei profetice de-a lungul întregii Biblii. Toate cărțile Bibliei se întâlnesc și se încheie în Apocalipsă, iar Dumnezeu nu Se contrazice niciodată. Niciodată! Dacă crezi că a făcut-o, înseamnă că înțelegi greșit ceva. Același cuvânt ebraic (châzôn) este tradus, de asemenea, ca "vedenie" în cartea Proverbelor.

> Where there is no vision, the people perish: but he that keepeth the law, happy is he. Proverbs 29:18.

> Când nu este descoperire, poporul piere; dar cel ce păzește Legea este fericit. Proverbe 29:18.

That is the first point to consider about the verse. If we misunderstand Rome, then we cannot establish the vision of prophetic history. That fact essentially defines the efforts of Jesuits and others throughout history who have introduced counterfeit theology to destroy the prophetic subject of Rome. As we consider the foundational understanding of Rome, we should bear this in mind.

Acesta este primul aspect de luat în considerare cu privire la verset. Dacă înțelegem greșit Roma, atunci nu putem stabili viziunea istoriei profetice. Acest fapt definește, în esență, eforturile depuse de-a lungul istoriei de iezuiți și de alții, care au introdus o teologie contrafăcută pentru a distruge subiectul profetic al Romei. Pe măsură ce luăm în considerare înțelegerea fundamentală a Romei, ar trebui să avem aceasta în vedere.

> “Those who become confused in their understanding of the word, who fail to see the meaning of antichrist, will surely place themselves on the side of antichrist. There is no time now for us to assimilate with the world. Daniel is standing in his lot and in his place. The prophecies of Daniel and of John are to be understood. They interpret each other. They give to the world truths which everyone should understand. These prophecies are to be witness in the world. By their fulfillment in these last days, they will explain themselves.” Kress Collection, 105.

> Cei care devin confuzi în înțelegerea cuvântului, care nu reușesc să vadă semnificația antihristului, cu siguranță se vor așeza de partea antihristului. Nu este acum vreme pentru noi să ne asimilăm cu lumea. Daniel stă la sorțul lui și la locul lui. Profețiile lui Daniel și ale lui Ioan trebuie înțelese. Ele se interpretează reciproc. Ele dau lumii adevăruri pe care fiecare ar trebui să le înțeleagă. Aceste profeții trebuie să fie o mărturie în lume. Prin împlinirea lor în aceste zile de pe urmă, ele se vor explica singure. Colecția Kress, 105.

If you fail to see the meaning of antichrist (Rome) you will join Rome, and this warning is placed within the context of being able to or not being able to understand the books of Daniel and Revelation. The Millerites built the foundational understanding of Adventism upon their identification of Rome. They understood that Rome was represented by two desolating powers, that both were phases of Rome, but they were not at a place in history to see Rome as a three-fold union as represented in the book of Revelation. Daniel is therefore the foundation represented by the Millerites and Revelation is the capstone represented by Future for America. There is another point from Daniel eleven verse fourteen which we wish to identify.

Dacă nu reușești să vezi semnificația antihristului (Roma), te vei alătura Romei, iar acest avertisment este încadrat în contextul capacității sau incapacității de a înțelege cărțile lui Daniel și Apocalipsa. Milleriții au clădit înțelegerea fundamentală a adventismului pe baza identificării Romei. Ei au înțeles că Roma era reprezentată de două puteri pustiitoare, că amândouă erau faze ale Romei, dar nu se aflau într-un moment al istoriei în care să vadă Roma ca o uniune tripartită, așa cum este reprezentată în cartea Apocalipsei. Prin urmare, Daniel este temelia reprezentată de milleriți, iar Apocalipsa este piatra de boltă reprezentată de Future for America. Mai există un alt punct din Daniel unsprezece, versetul paisprezece, pe care dorim să-l identificăm.

Miller and the pioneers understood that the image of Nebuchadnezzar’s dream represented the four kingdoms of Babylon, Medo-Persia, Greece and Rome. They could not see beyond the fourth kingdom, for they understood that papal Rome was simply a second phase of Rome and therefore that the fourth kingdom had ended in 1798. From their vantage point of history the only prophetic waymark left was the Second Coming of Christ, where the rock that was cut out of the mountain would strike the feet of the image. The Millerites recognized prophetic distinctions between pagan and papal Rome, but being forced to align 1798 with Christ’s return they could see no further than four kingdoms.

Miller și pionierii au înțeles că chipul din visul lui Nebucadnețar reprezenta cele patru împărății: Babilonul, Medo-Persia, Grecia și Roma. Ei nu puteau vedea dincolo de a patra împărăție, întrucât înțelegeau că Roma papală era doar o a doua fază a Romei și, prin urmare, că a patra împărăție se încheiase în 1798. Din perspectiva lor istorică, singurul reper profetic rămas era A Doua Venire a lui Hristos, când piatra tăiată din munte avea să lovească picioarele chipului. Milleriții recunoșteau distincții profetice între Roma păgână și Roma papală, dar, fiind constrânși să alinieze 1798 cu revenirea lui Hristos, nu puteau vedea mai departe de patru împărății.

> “We have come to a time when God’s sacred work is represented by the feet of the image in which the iron was mixed with the miry clay. God has a people, a chosen people, whose discernment must be sanctified, who must not become unholy by laying upon the foundation wood, hay, and stubble. Every soul who is loyal to the commandments of God will see that the distinguishing feature of our faith is the seventh-day Sabbath. If the government would honor the Sabbath as God has commanded, it would stand in the strength of God and in defense of the faith once delivered to the saints. But statesmen will uphold the spurious sabbath, and will mingle their religious faith with the observance of this child of the papacy, placing it above the Sabbath which the Lord has sanctified and blessed, setting it apart for man to keep holy, as a sign between Him and His people to a thousand generations. The mingling of churchcraft and statecraft is represented by the iron and the clay. This union is weakening all the power of the churches. This investing the church with the power of the state will bring evil results. Men have almost passed the point of God’s forbearance. They have invested their strength in politics, and have united with the papacy. But the time will come when God will punish those who have made void His law, and their evil work will recoil upon themselves.” Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1168.

> Am ajuns la un timp când lucrarea sfântă a lui Dumnezeu este reprezentată de picioarele chipului în care fierul era amestecat cu lutul cleios. Dumnezeu are un popor, un popor ales, al cărui discernământ trebuie sfințit, care nu trebuie să se pângărească așezând pe temelie lemn, fân și trestie. Fiecare suflet loial poruncilor lui Dumnezeu va vedea că trăsătura distinctivă a credinței noastre este Sabatul zilei a șaptea. Dacă guvernul ar onora Sabatul așa cum a poruncit Dumnezeu, ar sta în puterea lui Dumnezeu și în apărarea credinței care a fost dată sfinților odată pentru totdeauna. Dar oamenii de stat vor susține sabatul fals și își vor amesteca credința religioasă cu păzirea acestui copil al papalității, așezându-l deasupra Sabatului pe care Domnul l-a sfințit și l-a binecuvântat și l-a pus deoparte pentru ca omul să-l păzească sfânt, ca semn între El și poporul Său, până la o mie de generații. Amestecarea cârmuirii bisericești cu cea de stat este reprezentată de fier și lut. Această unire slăbește întreaga putere a bisericilor. Această înzestrare a bisericii cu puterea statului va avea urmări rele. Oamenii au depășit aproape limita îngăduinței lui Dumnezeu. Și-au investit puterea în politică și s-au unit cu papalitatea. Dar va veni vremea când Dumnezeu îi va pedepsi pe cei care au desființat Legea Sa, iar lucrarea lor rea se va întoarce asupra lor înșiși. Comentariul Biblic Adventist de Ziua a Șaptea, volumul 4, 1168.

Revelation seventeen is the last identification of the kingdoms of Bible prophecy, and it identifies that seven kingdoms have fallen and that the eighth kingdom is the three-fold union of modern Rome. If the first reference to the kingdoms of Bible prophecy is Daniel chapter two, and it most certainly is; then the last reference should be illustrated by the first reference. How can the four kingdoms of Daniel chapter two agree with eight kingdoms in Revelation seventeen?

Apocalipsa, capitolul șaptesprezece, reprezintă ultima identificare a împărățiilor profeției biblice și arată că șapte împărății au căzut, iar a opta împărăție este uniunea tripartită a Romei moderne. Dacă prima referință la împărățiile profeției biblice se află în Daniel, capitolul doi — și, fără îndoială, așa este —, atunci cea din urmă ar trebui să fie ilustrată prin cea dintâi. Cum se pot armoniza cele patru împărății din Daniel, capitolul doi, cu cele opt împărății din Apocalipsa, capitolul șaptesprezece?

Remember therefore as we proceed, the Millerites could not see prophetic events beyond their history. The message they understood and proclaimed identified the Second Coming of Christ as the next waymark of prophetic history. But if the Millerite understanding of Rome as the symbol that establishes the vision of prophetic history and also Daniel chapter two are both Millerite foundational truths, how can this agree with the eight kingdoms of chapter seventeen of Revelation?

Așadar, pe măsură ce înaintăm, să reținem că milleriții nu puteau vedea evenimentele profetice dincolo de istoria lor. Mesajul pe care l-au înțeles și l-au proclamat a identificat A Doua Venire a lui Hristos drept următorul reper al istoriei profetice. Dar dacă atât înțelegerea millerită a Romei ca simbol care stabilește viziunea istoriei profetice, cât și capitolul al doilea din Daniel sunt adevăruri fundamentale millerite, cum se poate aceasta armoniza cu cele opt împărății din capitolul șaptesprezece al Apocalipsei?

If you are uncertain if the image of Daniel two is foundational, all you need to do is consider the 1843 and 1850 pioneer charts. Both have the image of Daniel two portrayed upon them. Just as significantly is that Ellen White identifies that both charts were made by God’s direction and by His design.

Dacă aveți îndoieli că chipul din Daniel 2 este de temelie, nu aveți decât să luați în considerare hărțile pionierilor din 1843 și 1850. Ambele înfățișează chipul din Daniel 2. La fel de semnificativ este faptul că Ellen White afirmă că ambele hărți au fost făcute prin îndrumarea lui Dumnezeu și după planul Său.

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.” Early Writings, 74, 75.

> Am văzut că diagrama din 1843 a fost întocmită sub călăuzirea mâinii Domnului și că nu trebuia să fie modificată; că cifrele erau așa cum El le-a voit; că mâna Sa era peste ele și a ascuns o greșeală în unele dintre cifre, astfel încât nimeni n-a putut s-o vadă, până când mâna Sa a fost ridicată. Scrieri timpurii, 74, 75.

Of the 1850 chart she stated:

Cu privire la diagrama din 1850, ea a declarat:

> “I saw that God was in the publishment of the chart by Brother Nichols. I saw that there was a prophecy of this chart in the Bible, and if this chart is designed for God’s people, if it [is] sufficient for one it is for another, and if one needed a new chart painted on a larger scale, all need it just as much.” Manuscript Releases, volume 13, 359.

> Am văzut că Dumnezeu a fost în lucrarea de publicare a tabloului de către fratele Nichols. Am văzut că în Biblie era o profeție despre acest tablou și că, dacă acest tablou este destinat poporului lui Dumnezeu, dacă el [este] suficient pentru unul, este și pentru altul; iar dacă cineva are nevoie de un nou tablou pictat la o scară mai mare, toți au nevoie de el în aceeași măsură. Manuscript Releases, volumul 13, 359.

There is an ancient proverb from the world that states, “Error has many paths, but truth has only one.” There are several various errors that have been employed to prevent people from recognizing that modern Rome in Revelation seventeen is the eighth head that is of the seven. One of those errors which is employed by the theologians of Adventism is a misrepresentation of the kingdoms of history. I am not here referring to the kingdoms of Bible prophecy, these are two different designations. The kingdoms of Bible prophecy are established upon the first mention in Daniel chapter two, but there were kingdoms of history that preceded Babylon. Ellen White clearly identifies who the kingdoms of history were, but the theologians of Adventism ignore the inspired testimony and create a sequence of kingdoms of history that clouds the understanding that Rome always comes up eighth and is of the seven. Yet it is Rome that establishes the vision.

Există un vechi proverb al lumii care spune: „Eroarea are multe căi, dar adevărul are doar una.” Există mai multe erori de diferite feluri care au fost folosite pentru a-i împiedica pe oameni să recunoască faptul că Roma modernă, în Apocalipsa, capitolul șaptesprezece, este capul al optulea, care este dintre cei șapte. Una dintre aceste erori, pe care o folosesc teologii Adventismului, este o denaturare a împărățiilor istoriei. Nu mă refer aici la împărățiile profeției biblice; acestea sunt două desemnări diferite. Împărățiile profeției biblice sunt stabilite pe baza primei mențiuni în Daniel, capitolul doi, însă au existat împărății ale istoriei care au precedat Babilonul. Ellen White identifică în mod clar care au fost împărățiile istoriei, dar teologii Adventismului ignoră mărturia inspirată și creează o succesiune a împărățiilor istoriei care obscurează înțelegerea faptului că Roma apare întotdeauna a opta și este dintre cei șapte. Și totuși, Roma este cea care stabilește viziunea.

The theologians of Adventism and apostate Protestantism suggest that the kingdoms of history were Egypt, Assyria, Babylon, Medo-Persia, Greece, Rome and on. Sister White informs us that there is a third kingdom of history, which they choose to leave out. Are they leaving out that kingdom, or are they leaving out the Spirit of Prophecy? Both.

Teologii adventismului și ai protestantismului apostat sugerează că împărățiile istoriei au fost Egiptul, Asiria, Babilonul, Medo-Persia, Grecia, Roma și așa mai departe. Sora White ne informează că există o a treia împărăție în istorie, pe care ei aleg să o omită. Omit ei acea împărăție sau îl omit pe Duhul Profeției? Amândouă.

> “The history of nations that one after another have occupied their allotted time and place, unconsciously witnessing to the truth of which they themselves knew not the meaning, speaks to us. To every nation and to every individual of today God has assigned a place in His great plan. Today men and nations are being measured by the plummet in the hand of Him who makes no mistake. All are by their own choice deciding their destiny, and God is overruling all for the accomplishment of His purposes.

> Istoria națiunilor care, una după alta, și-au ocupat timpul și locul ce le-au fost rânduite, mărturisind fără să-și dea seama adevărul al cărui înțeles ei înșiși nu-l cunoșteau, ne vorbește. Fiecărei națiuni și fiecărui om de astăzi, Dumnezeu le-a rânduit un loc în marele Său plan. Astăzi oamenii și națiunile sunt măsurați cu firul cu plumb din mâna Celui ce nu greșește. Toți, prin propria alegere, își hotărăsc destinul, iar Dumnezeu stăpânește peste toate spre împlinirea scopurilor Sale.

> “The history which the great I AM has marked out in His word, uniting link after link in the prophetic chain, from eternity in the past to eternity in the future, tells us where we are today in the procession of the ages, and what may be expected in the time to come. All that prophecy has foretold as coming to pass, until the present time, has been traced on the pages of history, and we may be assured that all which is yet to come will be fulfilled in its order.

> Istoria pe care Marele EU SUNT a trasat-o în Cuvântul Său, unind verigă după verigă în lanțul profetic, de la veșnicia trecută până la veșnicia viitoare, ne arată unde ne aflăm astăzi în șirul veacurilor și ce poate fi așteptat în vremea ce urmează. Tot ceea ce profeția a vestit că se va împlini, până în prezent, a fost consemnat pe paginile istoriei, și putem fi încredințați că tot ceea ce încă urmează să vină se va împlini în ordinea sa.

> “The final overthrow of all earthly dominions is plainly foretold in the word of truth. In the prophecy uttered when sentence from God was pronounced upon the last king of Israel is given the message: ‘Thus saith the Lord God; Remove the diadem, and take off the crown: … exalt him that is low, and abase him that is high. I will overturn, overturn, overturn, it: and it shall be no more, until He come whose right it is; and I will give it Him.’ Ezekiel 21:26, 27.

> Răsturnarea finală a tuturor stăpânirilor pământești este limpede prevestită în cuvântul adevărului. În profeția rostită când Dumnezeu a pronunțat sentința asupra ultimului împărat al lui Israel este transmis mesajul: „Așa zice Domnul Dumnezeu: Înlăturați diadema și luați jos coroana: ... înălțați pe cel smerit și smeriți pe cel înălțat. O voi răsturna, o voi răsturna, o voi răsturna; și nu va mai fi, până va veni Cel căruia i se cuvine dreptul; și I-o voi da Lui.” Ezechiel 21:26, 27.

> “The crown removed from Israel passed successively to the kingdoms of Babylon, Medo-Persia, Greece, and Rome. God says, ‘It shall be no more, until He come whose right it is; and I will give it Him.’

> Coroana luată de la Israel a trecut, pe rând, la împărățiile Babilonului, Medo-Persiei, Greciei și Romei. Dumnezeu spune: 'Nu va mai fi, până când va veni Cel Căruia i se cuvine; și Lui i-o voi da.'

> “That time is at hand. Today the signs of the times declare that we are standing on the threshold of great and solemn events. Everything in our world is in agitation. Before our eyes is fulfilling the Saviour’s prophecy of the events to precede His coming: ‘Ye shall hear of wars and rumors of wars…. Nation shall rise against nation, and kingdom against kingdom: and there shall be famines, and pestilences, and earthquakes, in divers places.’ Matthew 24:6, 7.

> Este aproape timpul acela. Astăzi semnele vremurilor mărturisesc că ne aflăm pe pragul unor evenimente mari și solemne. Totul în lumea noastră este în frământare. Sub ochii noștri se împlinește profeția Mântuitorului cu privire la evenimentele care vor preceda venirea Sa: "Veți auzi de războaie și vești de războaie.... Un neam se va ridica împotriva altui neam și o împărăție împotriva altei împărății; și vor fi foamete, molime și cutremure de pământ, în felurite locuri." Matei 24:6, 7.

> “The present is a time of overwhelming interest to all living. Rulers and statesmen, men who occupy positions of trust and authority, thinking men and women of all classes, have their attention fixed upon the events taking place about us. They are watching the strained, restless relations that exist among the nations. They observe the intensity that is taking possession of every earthly element, and they recognize that something great and decisive is about to take place—that the world is on the verge of a stupendous crisis.

> Prezentul este un timp de interes covârșitor pentru toți cei vii. Conducători și oameni de stat, bărbați care ocupă poziții de încredere și de autoritate, bărbați și femei cu judecată din toate clasele sociale, și-au fixat atenția asupra evenimentelor care au loc în jurul nostru. Ei urmăresc relațiile încordate și neliniștite care există între națiuni. Observă intensitatea care pune stăpânire pe fiecare element pământesc și recunosc că ceva mare și hotărâtor este pe cale să aibă loc — că lumea se află pe pragul unei crize colosale.

> “Angels are now restraining the winds of strife, that they may not blow until the world shall be warned of its coming doom; but a storm is gathering, ready to burst upon the earth; and when God shall bid His angels loose the winds, there will be such a scene of strife as no pen can picture.

> Îngerii rețin acum vânturile vrajbei, ca ele să nu sufle până când lumea va fi avertizată despre pieirea ce vine asupra ei; dar o furtună se adună, gata să se dezlănțuie asupra pământului; iar când Dumnezeu va porunci îngerilor Săi să dezlege vânturile, va fi o asemenea scenă de vrajbă cum niciun condei nu o poate zugrăvi.

> “The Bible, and the Bible only, gives a correct view of these things. Here are revealed the great final scenes in the history of our world, events that already are casting their shadows before, the sound of their approach causing the earth to tremble and men’s hearts to fail them for fear.” Education, 178–180.

> Biblia, și numai Biblia, oferă o perspectivă corectă asupra acestor lucruri. Aici sunt revelate marile scene finale din istoria lumii noastre, evenimente care deja își aruncă umbrele înainte, iar sunetul apropierii lor face pământul să se cutremure și inimile oamenilor să se topească de frică. Educație, 178-180.

This passage has much light for our time, but what I want to point out is that Sister White clearly identifies that the kingdom of history that preceded Babylon was Israel, not Assyria. The kingdoms of history that is used by theologians leave out Israel as a kingdom of history, in spite of the power and glory that was established during the reign of king Solomon, and in spite of inspiration’s direct testimony through Ezekiel and Ellen White that the crown of Israel passed to Babylon.

Acest pasaj aduce multă lumină pentru timpul nostru, însă ceea ce doresc să subliniez este că Sora White identifică limpede împărăția istorică ce a precedat Babilonul ca fiind Israel, nu Asiria. Împărățiile istoriei folosite de teologi îl omit pe Israel ca împărăție istorică, în pofida puterii și slavei care au fost stabilite în timpul domniei împăratului Solomon și în pofida mărturiei directe a inspirației, prin Ezechiel și Ellen White, că coroana Israelului a trecut la Babilon.

If we apply the inspired commentary to the kingdoms of history, we find that Israel needs to be counted among those kingdoms. Israel, Assyria and Egypt are kingdoms of history that preceded the first kingdom of Bible prophecy which was Babylon. Therefore, the fourth kingdom of “history” was Babylon, the fifth was Medo-Persia, the sixth was Greece, the seventh was pagan Rome, and the eighth was papal Rome, which was of the seven for it represents the second phase of pagan Rome. With the kingdoms of history papal Rome is the eighth, and is of the seven.

Dacă aplicăm comentariul inspirat asupra împărățiilor istoriei, constatăm că Israel trebuie socotit între acele împărății. Israel, Asiria și Egiptul sunt împărății ale istoriei care au precedat prima împărăție a profeției biblice, care a fost Babilonul. Prin urmare, a patra împărăție a „istoriei” a fost Babilonul, a cincea a fost Medo-Persia, a șasea a fost Grecia, a șaptea a fost Roma păgână, iar a opta a fost Roma papală, care era dintre cele șapte, căci reprezintă a doua fază a Romei păgâne. În cadrul împărățiilor istoriei, Roma papală este a opta și este dintre cele șapte.

In Daniel seven we have the kingdoms of Bible prophecy represented by beasts. Babylon is the lion that was followed by the bear of Medo-Persia. The third was Greece as the leopard, and then Rome as the “dreadful and terrible” beast that had “iron teeth.” The terrible beast in agreement with the image of Daniel two is Rome, the fourth kingdom of Bible prophecy.

În Daniel capitolul șapte avem împărățiile profeției biblice reprezentate prin fiare. Babilonul este leul, care a fost urmat de ursul Medo-Persiei. A treia a fost Grecia, ca leopardul, iar apoi Roma, ca fiara „înfricoșătoare și grozavă” care avea „dinți de fier”. Fiara înfricoșătoare, în concordanță cu chipul din Daniel capitolul doi, este Roma, a patra împărăție a profeției biblice.

The Millerites understood the fourth kingdom to be Rome, so they understood the characteristics of the terrible beast as such, and simply applied all the prophetic characteristics of the beast unto the fourth kingdom. They saw the distinction between pagan Rome and papal Rome in the passage, but could not see a fifth kingdom of Bible prophecy, for they correctly used the first mention of the kingdoms of Bible prophecy as their point of reference. But the distinction between the two Rome’s is in the passage, which allows us to consider the distinction between the two Rome’s as representing two kingdoms. But this is not the point we are considering.

Milleriții au înțeles că a patra împărăție este Roma; prin urmare, au înțeles caracteristicile fiarei înfricoșătoare ca atare și au aplicat pur și simplu toate caracteristicile profetice ale fiarei asupra celei de-a patra împărății. Ei au văzut distincția dintre Roma păgână și Roma papală în pasaj, dar nu puteau vedea o a cincea împărăție în profeția biblică, căci au folosit în mod corect prima mențiune a împărățiilor din profeția biblică drept punct de referință. Însă distincția dintre cele două Rome se află în pasaj, ceea ce ne permite să considerăm distincția dintre cele două Rome ca reprezentând două împărății. Totuși, acesta nu este punctul pe care îl avem în vedere.

> Thus he said, The fourth beast shall be the fourth kingdom upon earth, which shall be diverse from all kingdoms, and shall devour the whole earth, and shall tread it down, and break it in pieces. And the ten horns out of this kingdom are ten kings that shall arise: and another shall rise after them; and he shall be diverse from the first, and he shall subdue three kings. And he shall speak great words against the most High, and shall wear out the saints of the most High, and think to change times and laws: and they shall be given into his hand until a time and times and the dividing of time. But the judgment shall sit, and they shall take away his dominion, to consume and to destroy it unto the end. Daniel 7:23–26.

> Astfel a zis: A patra fiară va fi a patra împărăție pe pământ, care va fi deosebită de toate împărățiile și va devora tot pământul, îl va călca în picioare și îl va sfărâma. Iar cele zece coarne ale acestei împărății sunt zece regi care se vor ridica; și un altul se va ridica după ei; el va fi deosebit de cei dintâi și va supune trei regi. El va rosti cuvinte mari împotriva Celui Preaînalt și va asupri pe sfinții Celui Preaînalt și va socoti să schimbe vremurile și legea; și ei vor fi dați în mâna lui până la o vreme, două vremi și jumătatea unei vremi. Dar se va ține judecata și i se va lua stăpânirea, ca să fie mistuită și nimicită până la sfârșit. Daniel 7:23-26.

The fourth kingdom in Daniel two is Rome. The ten horns represent the ten nations that represent the kingdom of pagan Rome, and before papal Rome would take control of the world in 538, three of those kingdoms would be removed, or plucked up. Then the “little” “horn” of verse eight with “eyes like the eyes of man, and a mouth speaking great things,” would arise. If we have ten horns in the fourth kingdom and three are removed in order for the “little horn” to replace those three horns, then when the three horns are removed it leaves seven horns, and the little horn is the eighth, for Rome always comes up eighth and is of the seven. There is much light concerning Rome in its two phases in this chapter, but we are simply here providing a second witness that prophetically as well as historically, Rome comes up eighth and is of the seven.

A patra împărăție din Daniel, capitolul doi, este Roma. Cele zece coarne reprezintă cele zece națiuni care reprezintă împărăția Romei păgâne, iar înainte ca Roma papală să preia stăpânirea asupra lumii în anul 538, trei dintre acele regate aveau să fie înlăturate, sau smulse din rădăcină. Atunci „micul” „corn” din versetul opt, cu „ochi ca ochii de om și o gură care vorbea lucruri mari”, avea să se ridice. Dacă avem zece coarne în a patra împărăție și trei sunt înlăturate pentru ca „micul corn” să le înlocuiască pe acele trei coarne, atunci, când cele trei coarne sunt înlăturate, rămân șapte coarne, iar micul corn este al optulea, căci Roma se ridică întotdeauna a opta și este din cei șapte. Există multă lumină cu privire la Roma în cele două faze ale ei în acest capitol, dar aici oferim doar un al doilea martor că, atât profetic, cât și istoric, Roma se ridică a opta și este din cei șapte.

In chapter eight we find the enlargement of chapter seven. The chapter once again identifies the kingdoms of Bible prophecy but leaves off the first kingdom of Babylon for when Daniel received the vision of chapter eight it was very close to the end of Babylon. In the chapter Medo-Persia is represented by a ram that had two horns. Greece is represented by a goat with one horn that is broken and produces four horns out of the broken horn. Then a “little horn” follows after Greece, and once again the little horn is representing Rome. Though Rome was not a direct descendant from the empire of Greece, the passage portrays the little horn as coming out of one of the four horns that arose in the Greek kingdom after the first horn—representing Alexander the Great—was broken. Rome was not a descendant of the Greeks, but it began its conquering of the world from the area of Greece, and in that sense, it came out of one of those four horns.

În capitolul opt găsim amplificarea capitolului șapte. Capitolul identifică din nou împărățiile profeției biblice, dar omite prima împărăție, Babilonul, căci, atunci când Daniel a primit vedenia din capitolul opt, Babilonul era foarte aproape de sfârșit. În acest capitol, Imperiul medo-persan este reprezentat de un berbec cu două coarne. Grecia este reprezentată de un țap cu un singur corn, care este frânt, iar din cornul frânt ies patru coarne. Apoi, după Grecia, urmează un „corn mic” și, din nou, cornul mic reprezintă Roma. Deși Roma nu a fost un succesor direct al imperiului grec, pasajul înfățișează cornul mic ca ieșind din unul dintre cele patru coarne care s-au ridicat în regatul grec după ce primul corn — reprezentându-l pe Alexandru cel Mare — a fost frânt. Roma nu a fost un succesor al grecilor, dar și-a început cucerirea lumii din regiunea Greciei și, în acest sens, a ieșit din unul dintre acele patru coarne.

We therefore find in chapter eight a second witness to chapter seven. Medo-Persia had two horns, Greece had one and thereafter four more horns. That equals seven horns before Rome’s as the little horn came out of one of Greece’s four horns. Two plus one plus four equals seven, then Rome, the little horn, is the eighth and it is of the seven. It is worth noting that in this passage that identifies that Rome comes out of one of the Greek horns is one of the greatest prophetic arguments that Miller and his co-laborers had to meet in their history.

Găsim, așadar, în capitolul opt, o a doua mărturie pentru capitolul șapte. Medo-Persia avea două coarne, Grecia avea un corn, iar după aceea încă patru coarne. Aceasta înseamnă șapte coarne înainte de cel al Romei, întrucât cornul cel mic a ieșit din unul dintre cele patru coarne ale Greciei. Două plus unu plus patru fac șapte; apoi Roma, cornul cel mic, este al optulea și este din cei șapte. Este demn de remarcat că acest pasaj, care identifică faptul că Roma iese din unul dintre coarnele grecești, constituie unul dintre cele mai mari argumente profetice cu care Miller și colaboratorii săi au trebuit să se confrunte în istoria lor.

The Protestants of that history insisted that the little horn of Rome could not be Rome, for the prophecy identifies that the little horn came out from one of the four Grecian horns. They therefore argued that the little horn represented Antiochus Epiphanes who was one of the Seleucid kings that carried on through history after the division of Alexander the Great’s demise. The argument of Millerite history over this issue was so great that on the 1843 chart the argument against the Protestant teaching that was based upon the fact that Daniel saw the little horn come out from one of the four Grecian horns and therefore could not identify Rome, for Rome did not descend from Greece. The argument impacted all the passages in Daniel where Rome is identified. The Protestant position included that the “robbers of thy people” in verse fourteen of Daniel eleven had to be Antiochus Epiphanes. The Millerites therefore included upon the chart that Sister White identified was “directed by the hand of the Lord and should not be altered,” a reference to Antiochus Epiphanes identifying why he could not have been that fourth kingdom. Does Rome establish the vision of prophetic history or did a Seleucid king that died over a hundred years before Christ was born represent the power that stood up against Christ at his crucifixion?

Protestanții din acea vreme insistau că micul corn atribuit Romei nu putea fi Roma, căci profeția arată că micul corn a ieșit din unul dintre cele patru coarne grecești. Prin urmare, susțineau că micul corn îl reprezenta pe Antioh Epifanes, care a fost unul dintre regii seleucizi ce au continuat în istorie după împărțirea ce a urmat morții lui Alexandru cel Mare. Disputa din istoria millerită pe această chestiune a fost atât de mare, încât pe harta din 1843 a fost inclus argumentul împotriva învățăturii protestante, întemeiat pe faptul că Daniel a văzut micul corn ieșind din unul dintre cele patru coarne grecești și, prin urmare, nu putea identifica Roma, deoarece Roma nu descindea din Grecia. Acest argument a influențat toate pasajele din Daniel în care este identificată Roma. Poziția protestantă includea ideea că „tâlharii poporului tău” din versetul paisprezece al capitolului unsprezece din Daniel trebuiau să fie Antioh Epifanes. Milleriții au inclus, așadar, pe harta pe care Sora White a declarat că era „călăuzită de mâna Domnului și nu trebuia să fie modificată”, o referință la Antioh Epifanes, arătând de ce el nu putea fi acea a patra împărăție. Este Roma cea care stabilește viziunea istoriei profetice sau a reprezentat un rege seleucid, care a murit cu peste o sută de ani înainte de nașterea lui Hristos, puterea care s-a ridicat împotriva lui Hristos la răstignirea Sa?

The question that could be raised is, why was Daniel shown Rome coming out of one of the Grecian horns, if Rome was not a direct descendant of Greece? The answer is that the beginning of Rome’s rise to power began in that region which had formerly been Greek territory, but why was the prophecy portrayed in such a way to allow for that confusion?

Întrebarea care s-ar putea pune este: de ce i s-a arătat lui Daniel Roma ieșind din unul dintre coarnele grecești, dacă Roma nu era o urmașă directă a Greciei? Răspunsul este că începutul ascensiunii Romei la putere își are obârșia în acea regiune care odinioară fusese teritoriu grec, dar de ce a fost profeția înfățișată în așa fel încât să lase loc acelei confuzii?

At least one answer, beyond the importance of noting where Rome began to rise, is that the enigma of Rome always coming up eighth and being of the seven is answered by Rome being associated with the territory of Greece, in order to retain the enigma’s point of Rome being of the seven. The enigma is that important, though the Millerites could never had understood that concept from their vantage point in history. The fact that all the references upon not only the 1843, but also the 1850 chart are illustrations of subjects that are directly addressed in God’s prophetic Word, except for the one reference that emphasizes that Antiochus Epiphanes is not the power that stood against Christ, makes the addition to the chart very significant. How sad is it that when Adventism left their foundations, they find themselves today teaching that the power of verse fourteen of Daniel eleven is Antiochus Epiphanes and not Rome! They now teach what the Millerites opposed so strongly that they represented that controversy upon the 1843 chart!

Cel puțin un răspuns, dincolo de importanța observării locului din care a început ascensiunea Romei, este acesta: enigma potrivit căreia Roma apare întotdeauna a opta și totuși este dintre cei șapte se lămurește prin asocierea Romei cu teritoriul Greciei, pentru a păstra sensul enigmei că Roma este dintre cei șapte. Atât de importantă este această enigmă, deși milleriții nu ar fi putut nicicând înțelege acel concept din perspectiva lor în istorie. Faptul că toate referințele de pe diagrama din 1843, dar și de pe cea din 1850, sunt ilustrații ale unor subiecte tratate direct în Cuvântul profetic al lui Dumnezeu, cu excepția acelei singure referințe care subliniază că Antioh Epifan nu este puterea care s-a ridicat împotriva lui Hristos, face ca adaosul la diagramă să fie deosebit de semnificativ. Cât de trist este că, atunci când Adventismul și-a părăsit temeliile, a ajuns astăzi să învețe că puterea din versetul paisprezece din Daniel unsprezece este Antioh Epifan și nu Roma! Ei învață acum ceea ce milleriții au combătut atât de puternic, încât au reprezentat acea controversă pe diagrama din 1843!

The kingdoms of history identify that Rome comes up eighth and is of the seven. The “little horn” in chapter seven that speaks “great words against the Most High” comes up eighth and is of the seven. The horns of chapter eight identify that Rome comes up eighth and is of the seven.

Împărățiile istoriei indică faptul că Roma se ridică a opta și este dintre cele șapte. "Cornul cel mic" din capitolul șapte, care rostește "cuvinte mari împotriva Celui Preaînalt", se ridică al optulea și este dintre cele șapte. Coarnele din capitolul opt indică faptul că Roma se ridică a opta și este dintre cele șapte.

In the next article we will consider how modern Rome, as represented in Revelation seventeen comes up eighth and is of the seven. We will then return to Daniel two and identify why Daniel two’s four kingdoms, which is the first mention of the kingdoms of Bible prophecy, is in agreement with Revelation seventeen’s eight kingdoms.

În articolul următor vom examina modul în care Roma modernă, așa cum este reprezentată în Apocalipsa capitolul șaptesprezece, apare ca al optulea și este dintre cei șapte. Apoi ne vom întoarce la Daniel capitolul doi și vom identifica de ce cele patru împărății din Daniel capitolul doi, care reprezintă prima mențiune a împărățiilor profeției biblice, sunt în acord cu cele opt împărății din Apocalipsa capitolul șaptesprezece.

Back to Articles