Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Forty

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană - Numărul Patruzeci

Number Forty

Numărul patruzeci

Author

Jeff Pippenger

Published

February 3, 2026

Formats

PDF
Word

Peter was symbolically at Caesarea Philippi at the third hour, on his way to Caesarea Maritima and the ninth hour. According to Matthew and Mark, six days later, Peter, James and John were at the Mount of Transfiguration. Luke says eight days, between Panium and the Mount. From the gates of hell, at Caesarea Philippi to the death of the cross, with a stop along the way at the Mount of Transfiguration. Three steps from Panium to the Sunday law. Caesarea at the beginning, the Mount in the middle, and Caesarea at the end. Hell at the beginning, death at the end, with God’s glory in the middle. An alpha rebellion represented by the gates of hell and an omega rebellion represented by the death of the Son of God.

Petru era, în chip simbolic, la Cezareea lui Filip, la ceasul al treilea, îndreptându-se spre Cezareea Maritimă și ceasul al nouălea. Potrivit lui Matei și Marcu, după șase zile, Petru, Iacov și Ioan se aflau pe Muntele Schimbării la Față. Luca menționează opt zile, între Panium și Munte. De la porțile iadului, la Cezareea lui Filip, până la moarte de cruce, cu un popas pe drum la Muntele Schimbării la Față. Trei pași de la Panium până la legea duminicală. Cezareea la început, Muntele la mijloc și Cezareea la sfârșit. Iadul la început, moartea la sfârșit, cu slava lui Dumnezeu la mijloc. O răzvrătire alfa, reprezentată de porțile iadului, și o răzvrătire omega, reprezentată de moartea Fiului lui Dumnezeu.

Caesarea Philippi is the foundation, for it was there that Christ identified the Rock on which He would build His church. The Mount of Transfiguration is the second step, where the temple is finished and the capstone is placed. The third step of judgment at the cross followed after.

Cezareea lui Filip este temelia, căci acolo Hristos a identificat Stânca pe care avea să-Și zidească Biserica. Muntele Schimbării la Față este treapta a doua, unde templul este desăvârșit și piatra de coronament este așezată. A urmat apoi treapta a treia, a judecății, la cruce.

> And he said unto them, Verily I say unto you, That there be some of them that stand here, which shall not taste of death, till they have seen the kingdom of God come with power. And after six days Jesus taketh with him Peter, and James, and John, and leadeth them up into an high mountain apart by themselves: and he was transfigured before them. And his raiment became shining, exceeding white as snow; so as no fuller on earth can white them. And there appeared unto them Elias with Moses: and they were talking with Jesus.

> Și le-a zis: Adevărat vă spun că sunt unii dintre cei ce stau aici care nu vor gusta moartea până nu vor vedea împărăția lui Dumnezeu venind cu putere. Iar după șase zile, Iisus i-a luat cu Sine pe Petru, pe Iacov și pe Ioan și i-a suit deoparte, numai pe ei, pe un munte înalt; și S-a schimbat la față înaintea lor. Iar veșmintele Lui au devenit strălucitoare, albe ca zăpada, atât de albe încât niciun înălbitor pe pământ nu le poate albi așa. Și li s-au arătat Ilie împreună cu Moise; și vorbeau cu Iisus.

> And Peter answered and said to Jesus, Master, it is good for us to be here: and let us make three tabernacles; one for thee, and one for Moses, and one for Elias.

> Iar Petru, răspunzând, a zis lui Iisus: Învățătorule, bine este nouă să fim aici; să facem trei colibe: una Ție, una lui Moise și una lui Ilie.

> For he wist not what to say; for they were sore afraid. And there was a cloud that overshadowed them: and a voice came out of the cloud, saying, This is my beloved Son: hear him. And suddenly, when they had looked round about, they saw no man any more, save Jesus only with themselves. And as they came down from the mountain, he charged them that they should tell no man what things they had seen, till the Son of man were risen from the dead. And they kept that saying with themselves, questioning one with another what the rising from the dead should mean. Mark 9:1–10.

> Căci el nu știa ce să spună; căci erau cuprinși de mare frică. Și s-a făcut un nor care i-a umbrit, și din nor a venit un glas, zicând: „Acesta este Fiul Meu cel iubit; pe El să-L ascultați.” Și îndată, privind împrejur, nu au mai văzut pe nimeni, decât pe Iisus singur, cu ei. Și pe când se coborau de pe munte, le-a poruncit să nu spună nimănui cele ce văzuseră, până când Fiul Omului va învia din morți. Și au păstrat cuvântul acesta între ei, întrebându-se unii pe alții ce ar însemna învierea din morți. Marcu 9:1-10.

At the mount, Peter proposes to erect a tabernacle for Moses, Christ and Elijah.

Pe munte, Petru propune să ridice un cort pentru Moise, Hristos și Ilie.

> “Moses passed through death, but Michael came down and gave him life before his body had seen corruption. Satan tried to hold the body, claiming it as his; but Michael resurrected Moses and took him to heaven. Satan railed bitterly against God, denouncing Him as unjust in permitting his prey to be taken from him; but Christ did not rebuke His adversary, though it was through his temptation that the servant of God had fallen. He meekly referred him to His Father, saying, ‘The Lord rebuke thee.’

> Moise a trecut prin moarte, dar Mihail a coborât și i-a redat viața înainte ca trupul lui să fi văzut stricăciunea. Satana a încercat să rețină trupul, reclamându-l ca al său; dar Mihail l-a înviat pe Moise și l-a dus în cer. Satana a rostit cuvinte amare împotriva lui Dumnezeu, denunțându-L ca nedrept pentru că a îngăduit să-i fie luată prada; dar Hristos nu Și-a mustrat potrivnicul, deși prin ispita lui căzuse slujitorul lui Dumnezeu. El, cu blândețe, l-a trimis la Tatăl Său, zicând: „Domnul să te mustre.”

> “Jesus had told His disciples that there were some standing with Him who should not taste of death till they should see the kingdom of God come with power. At the transfiguration this promise was fulfilled. The countenance of Jesus was there changed and shone like the sun. His raiment was white and glistening. Moses was present to represent those who will be raised from the dead at the second appearing of Jesus. And Elijah, who was translated without seeing death, represented those who will be changed to immortality at Christ’s second coming and will be translated to heaven without seeing death. The disciples beheld with astonishment and fear the excellent majesty of Jesus and the cloud that overshadowed them, and heard the voice of God in terrible majesty, saying, ‘This is My beloved Son; hear Him.’” Early Writings, 164.

> „Isus le spusese ucenicilor Săi că dintre cei care stăteau împreună cu El erau unii care nu vor gusta moartea până când vor vedea împărăția lui Dumnezeu venind cu putere. La Schimbarea la Față această făgăduință s-a împlinit. Acolo, chipul lui Isus a fost schimbat și strălucea ca soarele. Veșmântul Său era alb și strălucitor. Moise era de față pentru a-i reprezenta pe aceia care vor fi înviați dintre morți la a doua arătare a lui Isus. Iar Ilie, care a fost mutat fără să vadă moartea, îi reprezenta pe aceia care vor fi schimbați în nemurire la a doua venire a lui Hristos și vor fi mutați la cer fără să vadă moartea. Ucenicii au privit cu uimire și cu teamă slăvita maiestate a lui Isus și norul care i-a umbrit, și au auzit glasul lui Dumnezeu, în maiestate înfricoșătoare, zicând: «Acesta este Fiul Meu preaiubit; pe El să-L ascultați».” Scrieri timpurii, 164.

The Mount of Transfiguration identifies three tabernacles. The tabernacle of Moses at the beginning of ancient Israel, the tabernacle of Christ as represented by His incarnation and the tabernacle that is the one hundred and forty-four thousand as represented by Elijah. The one hundred and forty-four thousand are those who do not taste of death, until they see the Second Coming of Christ. The Mount is identifying the point where the seal is impressed upon the one hundred and forty-four thousand.

Muntele Schimbării la Față identifică trei corturi. Cortul lui Moise la începutul Israelului antic; cortul lui Hristos, așa cum este reprezentat de întruparea Sa; și cortul celor o sută patruzeci și patru de mii, așa cum este reprezentat de Ilie. Cei o sută patruzeci și patru de mii sunt aceia care nu vor gusta moartea, până când vor vedea A Doua Venire a lui Hristos. Muntele identifică momentul în care pecetea este pusă asupra celor o sută patruzeci și patru de mii.

The tabernacle of the one hundred and forty-four thousand is raised up in the antitypical feast of Tabernacles. The Mount identifies those who do not taste death, and sets forth three witnesses that when they see the glory of God in the mount, it is the antitypical feast of Tabernacles.

Tabernacolul celor o sută patruzeci și patru de mii este ridicat în Sărbătoarea antitipică a Corturilor. Muntele îi identifică pe cei care nu vor gusta moartea și rânduiește trei martori că, atunci când aceștia văd slava lui Dumnezeu pe munte, este Sărbătoarea antitipică a Corturilor.

They are raised up as the tabernacle of Elijah, that began to be reared up in 2023, when both Moses and Elijah were resurrected. First the foundation was laid, that is the only foundation that can be laid, and that foundation is Christ, the corner and foundation stone. Then the capstone is placed, which represents the sealing of the one hundred and forty-four thousand as represented at the Mount of Transfiguration. At the Mount Peter, James and John represent those who actually do not taste of death. Peter later recorded that the kingdom of priests is those who have tasted that the Lord is good, and who were a spiritual house. They tasted life, so they do not taste death.

Ei sunt ridicați ca cortul lui Ilie, care a început să fie ridicat în 2023, când atât Moise, cât și Ilie au fost înviați. Întâi s-a pus temelia, care este singura temelie ce poate fi pusă, iar acea temelie este Hristos, piatra din capul unghiului și piatra de temelie. Apoi se așază piatra cea din vârf, care reprezintă pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii, așa cum a fost reprezentată pe Muntele Schimbării la Față. Pe munte, Petru, Iacov și Ioan îi reprezintă pe cei care, în adevăr, nu gustă moartea. Petru a consemnat mai târziu că împărăția de preoți este alcătuită din cei care au gustat că Domnul este bun și care erau o casă duhovnicească. Ei au gustat viața, de aceea nu gustă moartea.

> If so be ye have tasted that the Lord is gracious. To whom coming, as unto a living stone, disallowed indeed of men, but chosen of God, and precious, Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. Wherefore also it is contained in the scripture, Behold, I lay in Sion a chief corner stone, elect, precious: and he that believeth on him shall not be confounded. 1 Peter 2:3–6.

> Dacă ați gustat într-adevăr că Domnul este bun. Apropiindu-vă de El, ca de o piatră vie, lepădată într-adevăr de oameni, dar aleasă de Dumnezeu și de mare preț, și voi, ca niște pietre vii, sunteți zidiți, ca să fiți o casă duhovnicească, o preoție sfântă, spre a aduce jertfe duhovnicești, bineplăcute lui Dumnezeu prin Isus Hristos. De aceea este și scris în Scriptură: Iată, pun în Sion o piatră din capul unghiului, aleasă, de mare preț; și cine crede în El nu va fi dat de rușine. 1 Petru 2:3-6.

The word translated as “confounded” means “to be ashamed.” The remnant is represented by Peter, and their joy is contrasted with those who rejected the latter rain message. A key of the one hundred and forty-four thousand, for Peter was given the “keys” to the kingdom, is the “chief corner stone” that was laid in Sion. That stone is marvelous in the eyes of the righteous, and a stone of stumbling to the drunkards of Ephraim.

Cuvântul redat prin „confounded” înseamnă „a fi rușinat”. Rămășița este reprezentată de Petru, iar bucuria lor este pusă în contrast cu a celor care au respins solia ploii târzii. O cheie cu privire la cei o sută patruzeci și patru de mii — căci lui Petru i s-au dat „cheile” împărăției — este „piatra din capul unghiului” care a fost pusă în Sion. Acea piatră este minunată în ochii celor drepți și o piatră de poticnire pentru bețivii lui Efraim.

> The stone which the builders refused is become the head stone of the corner. This is the Lord’s doing; it is marvellous in our eyes. Psalms 118:22, 23.

> Piatra pe care au lepădat-o ziditorii a ajuns piatra din capul unghiului. Aceasta este lucrarea Domnului; este minunată în ochii noștri. Psalmul 118:22, 23.

Jesus commented on these verses in the conclusion of the parable of the vineyard.

Isus a comentat asupra acestor versete în concluzia pildei viei.

> Jesus saith unto them, Did ye never read in the scriptures, The stone which the builders rejected, the same is become the head of the corner: this is the Lord’s doing, and it is marvellous in our eyes? Therefore say I unto you, The kingdom of God shall be taken from you, and given to a nation bringing forth the fruits thereof. And whosoever shall fall on this stone shall be broken: but on whomsoever it shall fall, it will grind him to powder. And when the chief priests and Pharisees had heard his parables, they perceived that he spake of them. But when they sought to lay hands on him, they feared the multitude, because they took him for a prophet. Matthew 21:42–46.

> Iisus le-a zis: N-ați citit niciodată în Scripturi: „Piatra pe care au lepădat-o ziditorii, aceasta a ajuns în capul unghiului; de la Domnul s-a făcut aceasta și este minunată în ochii noștri”? De aceea vă spun: Împărăția lui Dumnezeu va fi luată de la voi și dată unui neam care va aduce roadele ei. Și oricine va cădea peste piatra aceasta se va sfărâma; iar pe oricine va cădea ea, îl va zdrobi în pulbere. Iar când arhiereii și fariseii au auzit pildele Lui, au înțeles că despre ei vorbea. Dar, căutând să pună mâna pe El, se temeau de mulțimi, pentru că mulțimile Îl socoteau proroc. Matei 21:42-46.

Whoever accepts the foundational message, shall be broken, for the Rock is Christ, and the work of the gospel is to humble the human into the dust.

Cine primește mesajul fundamental va fi zdrobit, căci Stânca este Hristos, iar lucrarea evangheliei este să-l smerească pe om până în pulbere.

> “What is justification by faith? It is the work of God in laying the glory of man in the dust, and doing for man that which it is not in his power to do for himself. When men see their own nothingness, they are prepared to be clothed with the righteousness of Christ. When they begin to praise and exalt God all the day long, then by beholding they are becoming changed into the same image. What is regeneration? It is revealing to man what is his own real nature, that in himself he is worthless.” Manuscript Releases, volume 20, 117.

> „Ce este îndreptățirea prin credință? Este lucrarea lui Dumnezeu de a așeza slava omului în țărână și de a face pentru om ceea ce nu este în puterea lui să facă pentru sine. Când oamenii își văd propria nimicnicie, sunt pregătiți să fie îmbrăcați cu neprihănirea lui Hristos. Când încep să-L laude și să-L înalțe pe Dumnezeu toată ziua, atunci, privind, sunt schimbați în același chip. Ce este regenerarea? Este a-i descoperi omului care este propria lui natură reală, și anume că, în sine însuși, este fără valoare.” Manuscript Releases, volumul 20, 117.

Whoever rejects the foundation stone is destroyed, as was the case with ancient Israel in fulfillment of Jesus’ application of the parable of the vineyard. The Jews rejected Christ, they also rejected Moses, for if they had believed Moses, they would have also believed Christ. They rejected God’s law, teaching for doctrine the commandments of men. Christ, Moses and the Law are all symbols of foundations, and Christ is the only foundation that can be laid, but Christ as the foundation is represented with many symbols. Moses and the Law are both illustrations of this fact. Christ is the only foundation, but this only means that the other foundations in His prophetic Word are simply symbols of some aspect of His character.

Oricine respinge piatra de temelie este nimicit, așa cum s-a întâmplat cu Israelul din vechime, în împlinirea aplicării pildei viei de către Isus. Iudeii L-au respins pe Hristos; L-au respins și pe Moise, căci, dacă l-ar fi crezut pe Moise, L-ar fi crezut și pe Hristos. Au respins Legea lui Dumnezeu, învățând ca învățătură poruncile oamenilor. Hristos, Moise și Legea sunt toate simboluri ale temeliilor, iar Hristos este singura temelie care poate fi așezată; totuși, Hristos, ca temelie, este reprezentat prin multe simboluri. Moise și Legea sunt ambele ilustrații ale acestui fapt. Hristos este singura temelie, dar aceasta înseamnă doar că celelalte temelii din Cuvântul Său profetic sunt pur și simplu simboluri ale unui anumit aspect al caracterului Său.

> For other foundation can no man lay than that is laid, which is Jesus Christ. 1 Corinthians 3:11.

> Căci altă temelie nimeni nu poate pune decât cea pusă, adică Isus Hristos. 1 Corinteni 3:11.

Jesus is the Word, and as such the rules within His Word represent Himself. This is why Sister White records that the Ten Commandments are a transcript of Christ’s character. He is the First and the Last, and when represented in this fashion it identifies that Christ always illustrates the end of a thing, with the beginning of a thing. As the Word, He is also “Truth,” and truth is a prophetic framework. He is the Lion of the tribe of Judah when He seals and unseals His Word. He is also the corner stone that becomes the cap stone. The corner stone is simply an illustration of Him as the foundation, or the first letter of the Hebrew word “truth.” The cap stone is the crowning work on the temple, and when aligned with the framework of truth, the cap stone is twenty-two times more powerful than the corner stone. What is marvelous in the eyes of those who have tasted that the Lord is good, is how the principles of the framework of truth aligned with the corner and cap stone identifies one of the prophetic keys that were given to Peter.

Isus este Cuvântul, iar ca atare rânduielile cuprinse în Cuvântul Său Îl reprezintă pe El Însuși. De aceea Sora White consemnează că Cele Zece Porunci sunt o transcriere a caracterului lui Hristos. El este Cel dintâi și Cel de pe urmă, iar când este reprezentat în acest chip, se arată că Hristos ilustrează întotdeauna sfârșitul unui lucru prin începutul lui. Ca Cuvânt, El este și „Adevăr”, iar adevărul este un cadru profetic. El este Leul din seminția lui Iuda când Își pecetluiește și Își desigilează Cuvântul. El este, de asemenea, piatra de colț care devine piatra de coronament. Piatra de colț este pur și simplu o ilustrare a Lui ca temelie, sau a primei litere a cuvântului ebraic „adevăr”. Piatra de coronament este lucrarea de încununare a templului, iar, când este aliniată cu cadrul adevărului, piatra de coronament este de douăzeci și două de ori mai puternică decât piatra de colț. Ceea ce este minunat în ochii celor ce au gustat că bun este Domnul este felul în care principiile cadrului adevărului, aliniate cu piatra de colț și piatra de coronament, identifică una dintre cheile profetice care i-au fost date lui Petru.

The alpha first letter is one, but the omega last letter is twenty-two. Miller’s jewels shine as the sun, but when the dirt brush man assembled the jewels, they were ten times brighter. The recognition that the end of a prophetic line is the same, but more powerful than the beginning of a prophetic lines is “marvelous.” It is an element of Christ’s character; it is one of the keys given to Peter to bind the one hundred and forty-four thousand.

Alfa este întâia literă, iar Omega este a douăzeci și doua. Nestematele lui Miller strălucesc ca soarele, dar când omul cu peria de praf a adunat nestematele, ele au fost de zece ori mai strălucitoare. Recunoașterea faptului că sfârșitul unei linii profetice este la fel, dar mai puternic decât începutul aceleiași linii profetice este „minunată”. Este un element al caracterului lui Hristos; este una dintre cheile date lui Petru pentru a-i lega pe cei o sută patruzeci și patru de mii.

Peter’s “spiritual house” is the casket of William Miller’s dream and also Malachi’s storehouse of tithes and offerings. When the windows of heaven are opened; one class is cast out of the room, and the other class is cast into the casket and given the white linen uniforms of God’s triumphant church.

„Casa duhovnicească” a lui Petru este cufărul din visul lui William Miller și, totodată, vistieria pentru zeciuieli și daruri din Maleahi. Când se deschid ferestrele cerului, o clasă este aruncată afară din încăpere, iar cealaltă clasă este aruncată în cufăr și i se dau uniformele de in alb ale Bisericii triumfătoare a lui Dumnezeu.

> “Solemnly and publicly the people of Judah had pledged themselves to obey the law of God. But when the influence of Ezra and Nehemiah was for a time withdrawn, there were many who departed from the Lord. Nehemiah had returned to Persia. During his absence from Jerusalem, evils crept in that threatened to pervert the nation. Idolaters not only gained a foothold in the city, but contaminated by their presence the very precincts of the temple. Through intermarriage, a friendship had been brought about between Eliashib the high priest and Tobiah the Ammonite, Israel’s bitter enemy. As a result of this unhallowed alliance, Eliashib had permitted Tobiah to occupy an apartment connected with the temple, which heretofore had been used as a storeroom for tithes and offerings of the people.

> În chip solemn și public, poporul lui Iuda se legase prin jurământ să se supună Legii lui Dumnezeu. Dar când influența lui Ezra și a lui Neemia a lipsit pentru o vreme, mulți s-au depărtat de Domnul. Neemia se întorsese în Persia. În absența lui din Ierusalim, s-au strecurat rele care amenințau să pervertească poporul. Închinătorii la idoli nu numai că și-au făcut loc în cetate, ci au și întinat, prin prezența lor, însăși incinta templului. Prin căsătorii mixte, se legase o prietenie între Eliașib, marele preot, și Tobia Amonitul, dușmanul înverșunat al lui Israel. Ca urmare a acestei alianțe nelegiuite, Eliașib îi îngăduise lui Tobia să ocupe o încăpere din anexele templului, care până atunci fusese folosită drept depozit pentru zeciuielile și darurile poporului.

> “Because of the cruelty and treachery of the Ammonites and Moabites toward Israel, God had declared through Moses that they should be forever shut out from the congregation of His people. See Deuteronomy 23:3–6. In defiance of this word, the high priest had cast out the offerings stored in the chamber of God’s house, to make a place for this representative of a proscribed race. Greater contempt for God could not have been shown than to confer such a favor on this enemy of God and His truth.

> Din pricina cruzimii și perfidiei amoniților și moabiților față de Israel, Dumnezeu declarase prin Moise că ei trebuiau să fie pentru totdeauna excluși din adunarea poporului Său. Vezi Deuteronomul 23:3–6. În sfidarea acestui cuvânt, marele preot aruncase afară ofrandele păstrate în odaia Casei lui Dumnezeu, pentru a face loc acestui reprezentant al unui neam proscris. Nu s-ar fi putut arăta un dispreț mai mare față de Dumnezeu decât acela de a-i acorda o asemenea favoare acestui vrăjmaș al lui Dumnezeu și al adevărului Său.

> “On returning from Persia, Nehemiah learned of the bold profanation and took prompt measures to expel the intruder. ‘It grieved me sore,’ he declares; ‘therefore I cast forth all the household stuff of Tobiah out of the chamber. Then I commanded, and they cleansed the chambers: and thither brought I again the vessels of the house of God, with the meat offering and the frankincense.’

> La întoarcerea din Persia, Neemia a luat cunoștință de profanarea îndrăzneață și a luat măsuri grabnice pentru a-l izgoni pe intrus. „M-a mâhnit adânc”, declară el; „de aceea am aruncat afară toate lucrurile casei lui Tobia din încăpere. Apoi am poruncit și au curățit încăperile; și acolo am adus iarăși vasele casei lui Dumnezeu, împreună cu jertfa de mâncare și tămâia.”

> “Not only had the temple been profaned, but the offerings had been misapplied. This had tended to discourage the liberalities of the people. They had lost their zeal and fervor, and were reluctant to pay their tithes. The treasuries of the Lord’s house were poorly supplied; many of the singers and others employed in the temple service, not receiving sufficient support, had left the work of God to labor elsewhere.

> Nu numai că templul fusese profanat, ci și darurile fuseseră întrebuințate în mod necuvenit. Aceasta avusese tendința de a descuraja dărnicia poporului. Își pierduseră râvna și fervoarea și ezitau să aducă zeciuiala. Vistieriile casei Domnului erau slab îndestulate; mulți dintre cântăreți și alții rânduiți în slujba templului, neprimind o întreținere îndestulătoare, părăsiseră lucrarea lui Dumnezeu pentru a lucra în altă parte.

> “Nehemiah set to work to correct these abuses. He gathered together those who had left the service of the Lord’s house, ‘and set them in their place.’ This inspired the people with confidence, and all Judah brought ‘the tithe of the corn and the new wine and the oil.’ Men who ‘were counted faithful’ were made ‘treasurers over the treasuries,’ ‘and their office was to distribute unto their brethren.’” Prophets and Kings, 669, 670.

> Neemia a purces la îndreptarea acestor abuzuri. I-a adunat laolaltă pe cei care părăsiseră slujba Casei Domnului „și i-a pus la locul lor”. Aceasta a insuflat poporului încredere, iar tot Iuda a adus „zeciuiala din grâu, din must și din untdelemn”. Bărbați care „erau socotiți vrednici de încredere” au fost numiți „ispravnici peste cămări”, „iar datoria lor era să împartă fraților lor”. Profeți și regi, 669, 670.

When Nehemiah “cast out Tobiah,” he was prefiguring Christ casting the money-changers out of the very same temple. It wasn’t simply the temple, but the very room in the temple where the tithes were stored. When Eliakim the Philadelphian replaced Shebna the Laodicean, Shebna was the treasurer that was cast into a far field.

Când Neemia „l-a izgonit pe Tobia”, Îl prefigura pe Hristos izgonindu-i pe schimbătorii de bani din chiar același templu. Nu era vorba doar de templu, ci de însăși încăperea din templu în care erau păstrate zeciuielile. Când Eliakim cel filadelfian l-a înlocuit pe Șebna cel laodicean, Șebna era vistiernicul care a fost aruncat într-un câmp îndepărtat.

> Thus saith the Lord God of hosts, Go, get thee unto this treasurer, even unto Shebna, which is over the house, and say, What hast thou here? and whom hast thou here, that thou hast hewed thee out a sepulchre here, as he that heweth him out a sepulchre on high, and that graveth an habitation for himself in a rock? Behold, the Lord will carry thee away with a mighty captivity, and will surely cover thee. He will surely violently turn and toss thee like a ball into a large country: there shalt thou die, and there the chariots of thy glory shall be the shame of thy lord’s house. And I will drive thee from thy station, and from thy state shall he pull thee down.

> Așa zice Domnul, Dumnezeul oștirilor: Du-te la acest vistiernic, chiar la Șebna, mai-marele casei, și spune: Ce ai tu aici? și pe cine ai tu aici, de ți-ai cioplit aici un mormânt, ca unul care își cioplește un mormânt pe înălțime și își sapă o locuință într-o stâncă? Iată, Domnul te va duce departe într-o robie puternică și, negreșit, te va acoperi. Negreșit te va răsuci cu violență și te va azvârli, ca pe o minge, într-o țară întinsă: acolo vei muri, și acolo carele gloriei tale vor fi rușinea casei stăpânului tău. Și te voi izgoni din dregătoria ta, iar din starea ta te va doborî.

> And it shall come to pass in that day, that I will call my servant Eliakim the son of Hilkiah: And I will clothe him with thy robe, and strengthen him with thy girdle, and I will commit thy government into his hand: and he shall be a father to the inhabitants of Jerusalem, and to the house of Judah. And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open.

> În ziua aceea voi chema pe slujitorul Meu, Eliacim, fiul lui Hilchia; îl voi îmbrăca cu veşmântul tău, îl voi încinge cu brâul tău şi voi încredinţa cârmuirea ta în mâna lui; şi el va fi un tată pentru locuitorii Ierusalimului şi pentru casa lui Iuda. Cheia casei lui David o voi pune pe umărul lui; el va deschide şi nimeni nu va închide; şi va închide şi nimeni nu va deschide.

> And I will fasten him as a nail in a sure place; and he shall be for a glorious throne to his father’s house. And they shall hang upon him all the glory of his father’s house, the offspring and the issue, all vessels of small quantity, from the vessels of cups, even to all the vessels of flagons. In that day, saith the Lord of hosts, shall the nail that is fastened in the sure place be removed, and be cut down, and fall; and the burden that was upon it shall be cut off: for the Lord hath spoken it. Isaiah 22:15–22.

> Și îl voi fixa ca un cui într-un loc sigur; și va fi un tron de slavă pentru casa tatălui său. Și de el va atârna toată slava casei tatălui său: vlăstarele și odraslele, toate vasele de mică măsură, de la cupe până la toate urcioarele. În ziua aceea, zice Domnul oștirilor, cuiul care este fixat în locul sigur va fi scos, va fi retezat și va cădea; și povara care era pe el va fi înlăturată, căci Domnul a vorbit. Isaia 22:15-22.

In the day that Shebna the foolish Laodicean is cast out, Eliakim is given the government of the church triumphant. When Christ cleanses the temple of the one hundred and forty-four thousand, from the rubbish that has covered up the precious jewels, He identifies that He would “cover” those represented by Shebna. Before the windows of heaven were opened the jewels were covered with rubbish, and when the rubbish is cast out, the rubbish is then covered with shame. William Miller’s dream is identifying the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

În ziua în care Șebna, laodiceanul nesăbuit, este aruncat afară, lui Eliacim i se încredințează conducerea bisericii triumfătoare. Când Hristos curățește templul celor o sută patruzeci și patru de mii de gunoiul care a acoperit nestematele de preț, El arată că îi va "acoperi" pe cei reprezentați de Șebna. Înainte ca ferestrele cerului să fie deschise, nestematele erau acoperite cu gunoi, iar când gunoiul este aruncat afară, gunoiul este apoi acoperit de rușine. Visul lui William Miller identifică pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii.

The casket, is Malachi’s storehouse, Peter’s spiritual house and the tabernacle of Elijah that Peter wished to build. The dirt brush man illustrates the sealing of the one hundred and forty-four thousand when He casts the jewels into the box. Malachi identifies the test that proves that God’s people have truly returned unto Him.

Caseta este vistieria lui Maleahi, casa duhovnicească a lui Petru și cortul lui Ilie pe care Petru a dorit să-l ridice. Omul cu mătura ilustrează pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii, când El aruncă nestematele în cutie. Maleahi identifică testul care dovedește că poporul lui Dumnezeu s-a întors cu adevărat la El.

> Then they that feared the Lord spake often one to another: and the Lord hearkened, and heard it, and a book of remembrance was written before him for them that feared the Lord, and that thought upon his name. And they shall be mine, saith the Lord of hosts, in that day when I make up my jewels; and I will spare them, as a man spareth his own son that serveth him. Then shall ye return, and discern between the righteous and the wicked, between him that serveth God and him that serveth him not. Malachi 3:16–18.

> Atunci cei ce se temeau de Domnul vorbeau adesea unul cu altul; iar Domnul a luat aminte și a ascultat, și s-a scris înaintea Lui o carte de aducere-aminte pentru cei ce se temeau de Domnul și care cugetau la Numele Lui. Ei vor fi ai Mei, zice Domnul oștirilor, în ziua când Îmi voi strânge giuvaerurile; și îi voi cruța, cum cruță un om pe fiul său care Îi slujește. Atunci vă veți întoarce și veți deosebi între cel drept și cel rău, între cel ce Îi slujește lui Dumnezeu și cel ce nu Îi slujește. Maleahi 3:16-18.

Return is a key word in the passage, for God calls on His people to return unto Him, but He also challenges those people to test Him, by returning tithes and offerings, and there is also a time when the righteous will “return,” and in so doing, they will “discern” between the wise and the foolish. Those who feared the Lord, and who thought upon His name are those that are to be the ensign of the one hundred and forty-four thousand.

Întoarcerea este un cuvânt-cheie în pasaj, căci Dumnezeu Își cheamă poporul să se întoarcă la El, dar El, de asemenea, le cere acelor oameni să-L pună la încercare, prin înapoierea zeciuielilor și a darurilor; și este, de asemenea, un timp când cei drepți se vor „întoarce”, iar, făcând astfel, vor „discerni” între cei înțelepți și cei neînțelepți. Cei care s-au temut de Domnul și au cugetat la Numele Lui sunt aceia care urmează să fie stindardul celor o sută patruzeci și patru de mii.

The fear of the Lord is the first test, so when verse sixteen says, “then” they that feared the Lord, it is pointing back into the prophetic narrative.

Frica de Domnul este primul test; prin urmare, când versetul șaisprezece spune: „atunci cei ce se temeau de Domnul”, aceasta face trimitere înapoi în narațiunea profetică.

> Your words have been stout against me, saith the Lord. Yet ye say, What have we spoken so much against thee? Ye have said, It is vain to serve God: and what profit is it that we have kept his ordinance, and that we have walked mournfully before the Lord of hosts? And now we call the proud happy; yea, they that work wickedness are set up; yea, they that tempt God are even delivered. Malachi 3:13–15.

> Cuvintele voastre au fost aspre împotriva Mea, zice Domnul. Însă voi ziceți: „Ce am rostit noi atât de mult împotriva Ta?” Ați zis: „Degeaba Îi slujim lui Dumnezeu; și ce folos este că am păzit rânduiala Lui și că am umblat cu jale înaintea Domnului oștirilor?” Și acum îi numim fericiți pe cei trufași; da, cei ce lucrează nelegiuirea sunt înălțați; da, cei ce-L ispitesc pe Dumnezeu chiar sunt izbăviți. Maleahi 3:13-15.

Malachi says, “and now we call the proud happy.” The drunkards of Ephraim are called the “crown of pride” and they are happy when they think Moses and Elijah, the two prophets that tormented them were dead. They were so happy, that they sent gifts to one another.

Maleahi spune: „și acum îi numim fericiți pe cei trufași”. Bețivii lui Efraim sunt numiți „cununa mândriei” și se bucură când cred că Moise și Ilie, cei doi profeți care îi chinuiau, au murit. Au fost atât de bucuroși, încât și-au trimis daruri unii altora.

> And their dead bodies shall lie in the street of the great city, which spiritually is called Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified. And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. Revelation 11:8–10.

> Iar trupurile lor moarte vor zăcea pe ulița cetății celei mari, care, în înțeles duhovnicesc, se numește Sodoma și Egiptul, unde a fost răstignit și Domnul nostru. Și cei dintre popoare, seminții, limbi și neamuri vor vedea trupurile lor moarte trei zile și jumătate și nu vor îngădui ca trupurile lor moarte să fie puse în morminte. Și cei ce locuiesc pe pământ se vor bucura de ei, se vor veseli și își vor trimite daruri unii altora, pentru că acești doi proroci i-au chinuit pe cei ce locuiesc pe pământ. Apocalipsa 11:8-10.

The proud are happy from July 18, 2020 on through 2023. On July 18, 2020 the message was “stout” against the “Lord.” On July 18, 2020 we did not recognize how terribly we had spoken against God and His Word. Disappointed we entered the tarrying time as represented by the lament of “It is vain to serve God: and what profit is it that we have kept his ordinance, and that we have walked mournfully before the Lord of hosts?” This is parallel to Jeremiah’s lament, when he illustrates the first disappointment.

Cei trufași sunt fericiți de la 18 iulie 2020 până în 2023. La 18 iulie 2020, mesajul a fost „aspru” împotriva „Domnului”. La 18 iulie 2020 nu am recunoscut cât de cumplit vorbisem împotriva lui Dumnezeu și a Cuvântului Său. Dezamăgiți, am intrat în vremea de zăbovire, așa cum este reprezentată de plângerea: „Este zadarnic să slujim lui Dumnezeu; și ce folos că am păzit orânduiala Lui și că am umblat cu jale înaintea Domnului oștirilor?” Aceasta este paralelă cu plângerea lui Ieremia, când ilustrează întâia dezamăgire.

> I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Jeremiah 15:17, 18.

> Nu am stat în adunarea batjocoritorilor, nici nu m-am bucurat; am stat singur din pricina mâinii Tale, căci m-ai umplut de indignare. De ce este durerea mea necurmată, iar rana mea de nevindecat, care nu voiește să se vindece? Vei fi Tu pentru mine, cu totul, ca un mincinos și ca niște ape care seacă? Ieremia 15:17, 18.

Our words were stout with the prediction of July 18, 2020, and we did not then know how badly we had rebelled. At the disappointment the tarrying time was underway, while one class mourned and the other class rejoiced. In that context Malachi states:

Cuvintele noastre au fost aspre cu privire la prevestirea din 18 iulie 2020, iar atunci nu știam cât de grav ne răzvrătiserăm. În momentul dezamăgirii, timpul întârzierii era în desfășurare, în vreme ce o clasă jelea, iar cealaltă se bucura. În acel context, Maleahi afirmă:

> Then they that feared the Lord spake often one to another: and the Lord hearkened, and heard it, and a book of remembrance was written before him for them that feared the Lord, and that thought upon his name. And they shall be mine, saith the Lord of hosts, in that day when I make up my jewels; and I will spare them, as a man spareth his own son that serveth him.

> Atunci cei ce se temeau de Domnul vorbeau adesea unul cu altul; iar Domnul a luat aminte și a auzit, și o carte de aducere-aminte a fost scrisă înaintea Lui pentru cei ce se temeau de Domnul și care cugetau la Numele Său. Ei vor fi ai Mei, zice Domnul oștirilor, în ziua când Îmi voi aduna giuvaierurile; și îi voi cruța, așa cum un om își cruță propriul său fiu care îi slujește.

> Then shall ye return, and discern between the righteous and the wicked, between him that serveth God and him that serveth him not. Malachi 3:16–18.

> Atunci vă veţi întoarce şi veţi discerne între cel drept şi cel rău, între cel ce slujeşte lui Dumnezeu şi cel ce nu-I slujeşte. Maleahi 3:16-18.

In 2024, the foundational test represented as the fear of the Lord arrived. Two classes were manifested in that test, and the group that made up the two classes had been often talking to one another on regular zoom meetings, throughout the three and a half days. The Lord listened to their discussions. The class who feared the Lord thought upon His name; Palmoni, the Lion of the tribe of Judah, the Alpha and Omega, the Truth, the Word, the Wonderful Linguist, the corner and cap stone, the Lamb, the Heavenly High Priest, the Temple, the Rock. Those who made it into that book are to be jewels upon the crown representing the ensign of the kingdom of glory. When He makes up those jewels, then they return, and discern between the righteous and the wicked. When He casts the jewels into the casket, it is then discerned who is foolish and who is wise.

În 2024 a sosit testul de temelie, reprezentat prin frica de Domnul. În acel test s-au manifestat două clase, iar grupul care alcătuia cele două clase a vorbit adesea unii cu alții în întâlniri regulate pe Zoom, pe parcursul celor trei zile și jumătate. Domnul le-a ascultat discuțiile. Clasa care se temea de Domnul a cugetat la Numele Său: Palmoni, Leul din seminția lui Iuda, Alfa și Omega, Adevărul, Cuvântul, Minunatul Lingvist, piatra din unghi și piatra din capul unghiului, Mielul, Marele Preot ceresc, Templul, Stânca. Cei care au intrat în acea carte vor fi nestemate pe coroana care reprezintă stindardul împărăției slavei. Când El alcătuiește acele nestemate, atunci ei se întorc și deosebesc între cel drept și cel rău. Când El aruncă nestematele în casetă, atunci se discerne cine este nebun și cine este înțelept.

Malachi records:

Maleahi consemnează:

> Return unto me, and I will return unto you,

> Întoarceți-vă la Mine, și Mă voi întoarce la voi,

> But ye said, Wherein shall we return?

> Dar voi aţi zis: În ce să ne întoarcem?

> Bring ye all the tithes into the storehouse, that there may be meat in mine house, and prove me now herewith, saith the Lord of hosts, if I will not open you the windows of heaven, and pour you out a blessing, that there shall not be room enough to receive it.

> Aduceți toate zeciuielile în casa vistieriei, ca să fie hrană în casa Mea, și puneți-Mă acum la încercare prin aceasta, zice Domnul oștirilor, dacă nu voi deschide pentru voi ferestrele cerului și nu voi revărsa peste voi o binecuvântare, încât să nu mai fie loc s-o primiți.

The storehouse is the casket and the tithes are the wise virgins. The storehouse is God’s Word placed into a new framework of truth. The jewels that get cast into that casket are the truths associated with the message of the Midnight Cry. The tithes were kept in a specific room in the temple, as identified in Nehemiah’s cleansing. The casket and the storehouse, or Peter spiritual house represents God’s temple and the jewels represent human temples who are joined with Divinity in the secret place of the Most High. The human messengers cannot be separated from the Divine message. The jewels are both God’s messengers and they are also the message they proclaim. Inspiration often identifies the message and the messenger combined.

Vistieria este cufărul, iar zeciuielile sunt fecioarele înțelepte. Vistieria este Cuvântul lui Dumnezeu așezat într-un nou cadru al adevărului. Nestematele care sunt așezate în acel cufăr sunt adevărurile asociate cu mesajul Strigătului de la miezul nopții. Zeciuielile erau păstrate într-o odaie anume din templu, așa cum se arată în curățirea făcută de Neemia. Cufărul și vistieria, sau casa duhovnicească a lui Petru, reprezintă templul lui Dumnezeu, iar nestematele reprezintă templele omenești care sunt unite cu Divinitatea în locul tainic al Celui Preaînalt. Solii omenești nu pot fi separați de mesajul Divin. Nestematele sunt atât solii lui Dumnezeu, cât și mesajul pe care îl proclamă. Inspirația identifică adesea mesajul și solul laolaltă.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth. Christ declares to His followers: ‘Ye are the light of the world.’ To every soul that accepts Jesus the cross of Calvary speaks: ‘Behold the worth of the soul: “Go ye into all the world, and preach the gospel to every creature.’” Nothing is to be permitted to hinder this work. It is the all-important work for time; it is to be far-reaching as eternity. The love that Jesus manifested for the souls of men in the sacrifice which He made for their redemption, will actuate all His followers.” Testimonies, volume 5, 455.

> Dumnezeu a chemat Biserica Sa în vremea aceasta, așa cum a chemat pe Israelul de odinioară, să stea ca o lumină pe pământ. Prin tăietorul puternic al adevărului, soliile primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger, El i-a despărțit de biserici și de lume, pentru a-i aduce într-o apropiere sacră de Sine. I-a făcut depozitarii Legii Sale și le-a încredințat marile adevăruri profetice pentru timpul acesta. Asemenea oracolelor sfinte încredințate Israelului de odinioară, acestea sunt o încredințare sfântă care trebuie comunicată lumii. Cei trei îngeri din Apocalipsa 14 îi reprezintă pe cei care primesc lumina soliilor lui Dumnezeu și pornesc ca agenții Săi pentru a face să răsune avertizarea în lung și în latul pământului. Hristos declară urmașilor Săi: „Voi sunteți lumina lumii.” Fiecărui suflet care Îl primește pe Isus, crucea de pe Calvar îi vorbește: «Iată valoarea sufletului: „Duceți-vă în toată lumea și propovăduiți Evanghelia la orice făptură.”» Nimic nu trebuie îngăduit să împiedice această lucrare. Este lucrarea de cea mai mare însemnătate pentru timp; ea trebuie să fie de o întindere pe măsura veșniciei. Dragostea pe care Isus a manifestat-o pentru sufletele oamenilor în jertfa pe care a adus-o pentru răscumpărarea lor îi va însufleți pe toți urmașii Săi. Mărturii, volumul 5, 455.

We will begin to draw together these concepts in the next article.

Vom începe să reunim aceste concepte în articolul următor.

> “During the last fifty years of my life, I have had precious opportunities to obtain an experience. I have had an experience in the first, second, and third angels’ messages. The angels are represented as flying in the midst of heaven, proclaiming to the world a message of warning, and having a direct bearing upon the people living in the last days of this earth’s history. No one hears the voice of these angels, for they are a symbol to represent the people of God who are working in harmony with the universe of heaven. Men and women, enlightened by the Spirit of God and sanctified through the truth, proclaim the three messages in their order.

> În ultimii cincizeci de ani ai vieții mele, am avut ocazii prețioase de a dobândi experiență. Am dobândit experiență în privința soliei primului înger, a celui de-al doilea și a celui de-al treilea. Îngerii sunt reprezentați ca zburând în mijlocul cerului, proclamând lumii un mesaj de avertizare și având incidență directă asupra oamenilor care trăiesc în ultimele zile ale istoriei acestui pământ. Nimeni nu aude vocea acestor îngeri, căci ei sunt un simbol menit să reprezinte poporul lui Dumnezeu care lucrează în armonie cu universul ceresc. Bărbați și femei, luminați de Duhul lui Dumnezeu și sfințiți prin adevăr, proclamă cele trei solii în ordinea lor.

> “I have acted a part in this solemn work. Nearly all my Christian experience is interwoven with it. There are those now living who have an experience similar to my own. They have recognized the truth unfolding for this time; they have kept in step with the great Leader, the Captain of the Lord’s host.

> Am avut un rol în această lucrare solemnă. Aproape întreaga mea experiență creștină este strâns împletită cu ea. Există astăzi unii care au o experiență asemănătoare cu a mea. Ei au recunoscut adevărul care se descoperă pentru acest timp; au mers în pas cu Marele Conducător, Căpetenia oștirii Domnului.

> “In the proclamation of the messages, every specification of prophecy has been fulfilled. Those who were privileged to act a part in proclaiming these messages have gained an experience which is of the highest value to them; and now when we are amid the perils of these last days, when voices will be heard on every side saying, ‘Here is Christ,’ ‘Here is truth’; while the burden of many is to unsettle the foundation of our faith which has led us from the churches and from the world to stand as a peculiar people in the world, like John our testimony will be borne:

> În proclamarea soliilor, fiecare punct al profeției a fost împlinit. Cei care au avut privilegiul de a lua parte la proclamarea acestor solii au dobândit o experiență de cea mai înaltă valoare pentru ei; și acum, când ne găsim în mijlocul primejdiilor acestor zile din urmă, când se vor auzi din toate părțile glasuri zicând: „Iată Hristos”, „Iată adevărul”; în vreme ce povara multora este să zdruncine temelia credinței noastre, care ne-a desprins de biserici și de lume ca să stăm ca un popor deosebit în lume, asemenea lui Ioan, mărturia noastră va fi depusă:

> “‘That which was from the beginning, which we have heard, which we have seen with our eyes, which we have looked upon, and our hands have handled, of the Word of life;… that which we have seen and heard declare we unto you, that ye also may have fellowship with us.’

> 'Ceea ce era de la început, ceea ce am auzit, ceea ce am văzut cu ochii noștri, ceea ce am privit și ceea ce au pipăit mâinile noastre, privitor la Cuvântul vieții;... ceea ce am văzut și am auzit, aceea vă vestim, pentru ca și voi să aveți comuniune cu noi.'

> “I testify the things which I have seen, the things which I have heard, the things which my hands have handled of the Word of life. And this testimony I know to be of the Father and the Son. We have seen and do testify that the power of the Holy Ghost has accompanied the presentation of the truth, warning with pen and voice, and giving the messages in their order. To deny this work would be to deny the Holy Ghost, and would place us in that company who have departed from the faith, giving heed to seducing spirits.

> Mărturisesc cele ce am văzut, cele ce am auzit, cele ce mâinile mele au pipăit cu privire la Cuvântul vieții. Și știu că această mărturie este de la Tatăl și de la Fiul. Am văzut și mărturisim că puterea Duhului Sfânt a însoțit prezentarea adevărului, avertizând prin condei și prin glas și dând mesajele în ordinea lor. A tăgădui această lucrare ar însemna a tăgădui pe Duhul Sfânt și ne-ar așeza în ceata celor care s-au depărtat de la credință, dând ascultare duhurilor înșelătoare.

> “The enemy will set everything in operation to uproot the confidence of the believers in the pillars of our faith in the messages of the past, which have placed us upon the elevated platform of eternal truth, and which have established and given character to the work. The Lord God of Israel has led out His people, unfolding to them truth of heavenly origin. His voice has been heard, and is still heard, saying, Go forward from strength to strength, from grace to grace, from glory to glory. The work is strengthening and broadening, for the Lord God of Israel is the defense of His people.

> Vrăjmașul va pune în mișcare toate mijloacele pentru a dezrădăcina încrederea credincioșilor în stâlpii credinței noastre, exprimați în soliile trecutului, care ne-au așezat pe platforma înălțată a adevărului veșnic și care au statornicit și au conferit caracter lucrării. Domnul Dumnezeu al lui Israel Și-a călăuzit poporul, descoperindu-i adevăr de origine cerească. Glasul Său a fost auzit și încă se aude, zicând: Înaintați din putere în putere, din har în har, din slavă în slavă. Lucrarea se întărește și se lărgește, căci Domnul Dumnezeu al lui Israel este apărarea poporului Său.

> “Those who have a hold of the truth theoretically, with their fingertips as it were, who have not brought its principles into the inner sanctuary of the soul, but have kept the vital truth in the outer court, will see nothing sacred in the past history of this people which has made them what they are, and has established them as earnest, determined, missionary workers in the world.

> Cei care au doar o înțelegere teoretică a adevărului, ca și cum l-ar atinge doar cu vârful degetelor, care nu au adus principiile lui în sanctuarul lăuntric al sufletului, ci au păstrat adevărul vital în curtea exterioară, nu vor vedea nimic sacru în istoria trecută a acestui popor, care i-a făcut să fie ceea ce sunt și i-a așezat ca lucrători misionari plini de râvnă și hotărâți în lume.

> “The truth for this time is precious, but those whose hearts have not been broken by falling on the rock Christ Jesus, will not see and understand what is truth. They will accept that which pleases their ideas, and will begin to manufacture another foundation than that which is laid. They will flatter their own vanity and esteem, thinking that they are capable of removing the pillars of our faith, and replacing them with pillars they have devised.

> Adevărul pentru timpul acesta este de mare preț, dar cei ale căror inimi nu au fost zdrobite prin căderea peste Stânca, Hristos Isus, nu vor vedea și nu vor înțelege ce este adevărul. Vor primi ceea ce le este pe plac, potrivit cu ideile lor, și vor începe să pună o altă temelie decât aceea care a fost pusă. Își vor măguli propria vanitate și părere de sine, socotind că sunt în stare să înlăture stâlpii credinței noastre și să-i înlocuiască cu stâlpi pe care i-au născocit ei înșiși.

> “This will continue to be as long as time shall last. Anyone who has been a close student of the Bible will see and understand the solemn position of those who are living in the closing scenes of this earth’s history. They will feel their own inefficiency and weakness, and will make it their first business to have not merely a form of godliness, but a vital connection with God. They will not dare to rest until Christ is formed within, the hope of glory. Self will die; pride will be expelled from the soul, and they will have the meekness and gentleness of Christ.” Notebook Leaflets, 60, 61.

> Aceasta va continua atâta vreme cât va dăinui timpul. Oricine a fost un cercetător atent al Bibliei va vedea și va înțelege poziția solemnă a celor care trăiesc în scenele de încheiere ale istoriei acestui pământ. Își vor simți propria neputință și slăbiciune și vor face din prima lor grijă nu să aibă doar o formă de evlavie, ci o legătură vie cu Dumnezeu. Nu vor îndrăzni să se odihnească până când Hristos va lua chip în ei, nădejdea slavei. Eul va muri; mândria va fi izgonită din suflet, iar ei vor avea blândețea și bunătatea lui Hristos. Notebook Leaflets, 60, 61.

Back to Articles