Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Forty-Nine

Cartea lui Daniel - Numărul o sută patruzeci și nouă

The Mystery of God Revealed: Uniting Divinity and Humanity

Taina lui Dumnezeu revelată: unirea dumnezeirii și a umanității

Author

Jeff Pippenger

Published

March 21, 2024

Formats

PDF
Word

We have been considering the history represented in verse forty of Daniel chapter eleven. We are now addressing the internal line of history within the verse which represents the history of the Protestant horn of the earth beast. We are employing the joining of Ezekiel’s two sticks in chapter thirty-seven as the point of reference to identify the mystery of God, by Christ in joining His divinity with humanity when the third angel arrives. Line upon line, the message of the mystery of God that John identified as finishing during the sounding of the seventh trumpet, was specifically sent to Laodicea by the apostle Paul. Ezekiel, John and Paul’s testimony aligns with the same mystery of God that was represented in the message of Jones and Waggoner in 1888, which was the message to Laodicea.

Am analizat istoria reprezentată în versetul patruzeci din capitolul unsprezece al cărții lui Daniel. Ne ocupăm acum de linia internă a istoriei din cadrul versetului, care reprezintă istoria cornului protestant al fiarei care se ridică din pământ. Folosim îmbinarea celor două toiege ale lui Ezechiel din capitolul treizeci și șapte ca punct de referință pentru a identifica taina lui Dumnezeu, anume unirea făcută de Hristos a dumnezeirii Sale cu omenirea, la sosirea celui de-al treilea înger. Rând după rând, mesajul tainei lui Dumnezeu, pe care Ioan l-a identificat ca încheindu-se în timpul sunării celei de-a șaptea trâmbițe, a fost trimis în mod specific Laodiceei de apostolul Pavel. Mărturia lui Ezechiel, a lui Ioan și a lui Pavel este în acord cu aceeași taină a lui Dumnezeu care a fost reprezentată în mesajul lui Jones și Waggoner din 1888, care a fost mesajul către Laodiceea.

> For I would that ye knew what great conflict I have for you, and for them at Laodicea, and for as many as have not seen my face in the flesh; That their hearts might be comforted, being knit together in love, and unto all riches of the full assurance of understanding, to the acknowledgment of the mystery of God, and of the Father, and of Christ; In whom are hid all the treasures of wisdom and knowledge. Colossians 2:1–3.

> Căci doresc să știți ce mare luptă port pentru voi și pentru cei din Laodiceea, și pentru toți câți nu mi-au văzut fața în trup; pentru ca inimile lor să fie mângâiate, fiind strâns unite în dragoste, și să ajungă la toate bogățiile deplinei încredințări a înțelegerii, spre cunoașterea tainei lui Dumnezeu, a Tatălui și a lui Hristos; în care sunt ascunse toate comorile înțelepciunii și ale cunoașterii. Coloseni 2:1-3.

The work of atonement, of joining the two sticks of divinity and humanity began when the third angel arrived, but Paul is addressing the final and perfect fulfillment of the joining of the two sticks which is the mystery of God. He therefore identifies the message as the message to Laodicea that first arrived in 1856, and then was repeated in 1888, and then found its perfect fulfillment on September 11, 2001. Paul identifies the temple in a twofold nature, when he presented the mystery of God, which was to be finished in the sounding of the seventh trumpet. He divides that mystery into a head and a body.

Lucrarea ispășirii, a unirii celor două toiaguri ale dumnezeirii și umanității a început când a sosit al treilea înger, dar Pavel abordează împlinirea finală și desăvârșită a unirii celor două toiaguri, care este taina lui Dumnezeu. Prin urmare, el identifică mesajul drept mesajul către Laodiceea, care a sosit mai întâi în 1856, apoi a fost repetat în 1888, iar apoi și-a găsit împlinirea desăvârșită la 11 septembrie 2001. Pavel identifică templul într-o dublă natură, când a prezentat taina lui Dumnezeu, care urma să se încheie la sunarea celei de-a șaptea trâmbițe. El împarte acea taină în cap și trup.

> And he is the head of the body, the church: who is the beginning, the firstborn from the dead; that in all things he might have the preeminence. For it pleased the Father that in him should all fulness dwell; And, having made peace through the blood of his cross, by him to reconcile all things unto himself; by him, I say, whether they be things in earth, or things in heaven. And you, that were sometime alienated and enemies in your mind by wicked works, yet now hath he reconciled In the body of his flesh through death, to present you holy and unblameable and unreproveable in his sight: If ye continue in the faith grounded and settled, and be not moved away from the hope of the gospel, which ye have heard, and which was preached to every creature which is under heaven; whereof I Paul am made a minister; Who now rejoice in my sufferings for you, and fill up that which is behind of the afflictions of Christ in my flesh for his body’s sake, which is the church: Whereof I am made a minister, according to the dispensation of God which is given to me for you, to fulfil the word of God. Colossians 1:18–25.

> El este Capul trupului, al Bisericii: El, care este începutul, Cel întâi-născut dintre cei morți, pentru ca în toate să aibă întâietatea. Căci Tatăl a binevoit ca în El să locuiască toată plinătatea; și, făcând pace prin sângele crucii Lui, prin El să împace cu Sine toate lucrurile: prin El, zic, fie cele de pe pământ, fie cele din ceruri. Iar pe voi, care odinioară erați înstrăinați și vrăjmași în cuget prin faptele voastre rele, El v-a împăcat acum, în trupul Lui de carne, prin moarte, ca să vă înfățișeze sfinți, fără prihană și de neînvinuit înaintea Lui; dacă rămâneți întemeiați și statornici în credință și nu vă abateți de la nădejdea Evangheliei, pe care ați auzit-o și care a fost propovăduită oricărei făpturi de sub cer, al cărei slujitor am fost făcut eu, Pavel. Mă bucur acum în suferințele mele pentru voi și, în trupul meu, împlinesc ce lipsește suferințelor lui Hristos, pentru trupul Lui, care este Biserica. Slujitor al ei am fost făcut, după isprăvnicia lui Dumnezeu care mi-a fost dată pentru voi, ca să împlinesc Cuvântul lui Dumnezeu. Coloseni 1:18-25.

Christ is the head, which is to have preeminence in all things, and His church is the body. Together the head and the body represent the combination of divinity with humanity, and another important fact is also identified. The relation of the head and the body, is that the head is to have the preeminence over the body. With mankind, who were created in God’s image, the higher powers (the head), are to have rulership over the lower powers (the body.) Together they form one being, or in the terminology of the temple which John was to measure, they represent the holy place (humanity, the body), and the Most Holy Place (divinity, the head). How these two are joined together into “one stick”, or one body is the work of “at-One-ment.” Paul continues:

Hristos este Capul, care trebuie să aibă întâietate în toate lucrurile, iar Biserica Sa este Trupul. Împreună, Capul și Trupul reprezintă îmbinarea divinității cu umanitatea; totodată, se evidențiază și un alt fapt important. Relația dintre Cap și Trup este că, față de Trup, Capul trebuie să aibă întâietatea. În cazul omenirii, creată după chipul lui Dumnezeu, puterile superioare (capul) trebuie să aibă stăpânire peste puterile inferioare (trupul). Împreună ele formează o singură ființă; sau, în terminologia templului pe care Ioan avea să-l măsoare, ele reprezintă Locul Sfânt (umanitatea, trupul) și Locul Preasfânt (divinitatea, capul). Modul în care aceste două sunt unite într-„un singur toiag”, sau într-un singur trup, este lucrarea „at-One-ment”. Pavel continuă:

> Whereof I am made a minister, according to the dispensation of God which is given to me for you, to fulfil the word of God; Even the mystery which hath been hid from ages and from generations, but now is made manifest to his saints: To whom God would make known what is the riches of the glory of this mystery among the Gentiles; which is Christ in you, the hope of glory: Whom we preach, warning every man, and teaching every man in all wisdom; that we may present every man perfect in Christ Jesus: Whereunto I also labour, striving according to his working, which worketh in me mightily. Colossians 1:25–29.

> A căreia slujitor am fost făcut, potrivit iconomiei lui Dumnezeu care mi-a fost dată pentru voi, ca să aduc la împlinire Cuvântul lui Dumnezeu; adică taina care a fost ascunsă din veacuri și din generații, dar acum a fost arătată sfinților Săi; cărora Dumnezeu a binevoit să le facă cunoscut care este bogăția slavei acestei taine între Neamuri; care este Hristos în voi, nădejdea slavei: pe Care Îl vestim, admonestând pe fiecare om și învățând pe fiecare om în toată înțelepciunea, ca să înfățișăm pe fiecare om desăvârșit în Hristos Isus; pentru aceasta mă și ostenesc, luptându-mă potrivit lucrării Lui, care lucrează în mine cu putere. Coloseni 1:25-29.

The perfection of the one hundred and forty-four thousand, which presents “every man perfect in Christ” is the “mystery of God,” which is the combination of divinity with humanity, or as Paul states it, is “Christ in” humanity “the hope of glory.” In the days of the sounding of the Seventh Trumpet that mystery is accomplished. When Ezekiel identifies that joining, he employs two sticks, one for the northern kingdom and one for the southern kingdom to identify the symbolic link, which represents the temple by the number “forty-six.” The stick of the symbolic link of “forty-six,” is to be joined with the symbolic link of “two hundred and twenty.”

Desăvârșirea celor o sută patruzeci și patru de mii, care prezintă «pe fiecare om desăvârșit în Hristos», este «taina lui Dumnezeu», care este îmbinarea dumnezeirii cu omenirea, sau, după cum o spune Pavel, este «Hristos în» omenire, «nădejdea slavei». În zilele sunării Trâmbiței a Șaptea, acea taină este împlinită. Când Ezechiel identifică acea unire, el folosește două toiege, unul pentru regatul de nord și unul pentru regatul de sud, pentru a identifica legătura simbolică, care reprezintă templul prin numărul «patruzeci și șase». Toiagul legăturii simbolice de «patruzeci și șase» urmează să fie unit cu legătura simbolică de «două sute douăzeci».

Two hundred and twenty is the symbol of divinity combined with humanity. From the publishing of the King James Bible in 1611, unto the first presentation of Miller’s message in 1831 and thereafter the publishing of the message in 1833 in the Vermont Telegraph, is two hundred and twenty years. Miller’s message was the formalization of the increase of knowledge that was derived from the Bible, when the book of Daniel was unsealed in 1798. At the beginning date of 1611, there was a divine document published and at the ending date of 1831 there was a human publication based upon the divine truth that was unsealed in 1798.

Două sute douăzeci este simbolul divinității unită cu umanitatea. De la publicarea Bibliei King James în 1611, până la prima prezentare a mesajului lui Miller în 1831, iar apoi la publicarea mesajului în 1833, în Vermont Telegraph, sunt două sute douăzeci de ani. Mesajul lui Miller a fost formalizarea creșterii cunoștinței derivate din Biblie, când cartea lui Daniel a fost desigilată în 1798. La data de început, 1611, a fost publicat un document divin, iar la data de încheiere, 1831, a fost publicată o lucrare umană întemeiată pe adevărul divin desigilat în 1798.

Those three dates represent not only two hundred and twenty years, but also the structure of the Hebrew word “Truth”, which is created by combining the first, thirteenth and last letters of the Hebrew alphabet to create the word “Truth.” A divine publication at the beginning and a human publication at the ending, and 1798 represents an increase of knowledge which would manifest a class of wicked persons who rejected that knowledge, and thus represented the thirteenth letter, which is a symbol of rebellion. That link of two hundred and twenty years was established in the movement of the first angel, and the movement of the third angel provides a second witness.

Cele trei date reprezintă nu doar două sute douăzeci de ani, ci și structura cuvântului ebraic „Adevăr”, care este creată prin combinarea primei, a treisprezecea și a ultimei litere ale alfabetului ebraic, pentru a forma cuvântul „Adevăr”. O publicare divină la început și o publicare umană la încheiere, iar 1798 reprezintă o sporire a cunoașterii, care avea să pună în evidență o clasă de oameni nelegiuiți care au respins acea cunoaștere și, astfel, reprezenta litera a treisprezecea, care este un simbol al rebeliunii. Acea legătură de două sute douăzeci de ani a fost stabilită în mișcarea primului înger, iar mișcarea celui de-al treilea înger oferă un al doilea martor.

In 1776, the divine document, the Declaration of Independence, was published and two hundred and twenty years later, in 1996, a human document The Time of the End magazine was published. The human document was derived from the increase of knowledge that was produced at the time of the end in 1989, which, as with 1798, produced a rebellion to the divine message represented by the Declaration of Independence. The increase of knowledge in 1996, identified the future for America as it loses the freedom and independence it had declared in 1776 at the soon coming Sunday law. This provides a second witness that the number two hundred and twenty represents the combination of divinity with humanity, and that second witness was set forth with the signature of “Truth,” and was represented by a first witness in the history of the first angel (the first), and the second witness in the history of the third angel (the last).

În 1776, documentul divin, Declarația de Independență, a fost publicat, iar două sute douăzeci de ani mai târziu, în 1996, a fost publicat un document omenesc, revista The Time of the End. Acest document omenesc a derivat din sporirea cunoștinței care s-a produs la timpul sfârșitului în 1989, sporire care, la fel ca în 1798, a produs o răzvrătire împotriva mesajului divin reprezentat de Declarația de Independență. Sporirea cunoștinței din 1996 a identificat viitorul Americii, pe măsură ce își pierde libertatea și independența pe care le declarase în 1776, la apropiata lege duminicală. Aceasta furnizează un al doilea martor că numărul două sute douăzeci reprezintă îmbinarea divinității cu umanitatea, iar acel al doilea martor a fost consfințit prin semnătura „Adevăr” și a fost reprezentat de un prim martor în istoria primului înger (cel dintâi) și de un al doilea martor în istoria celui de-al treilea înger (cel de pe urmă).

1776 also marked the beginning of a period that preceded the actual beginning of the earth beast as the sixth kingdom of Bible prophecy. In that preparation period the signature of truth was once again identified by 1776, marking the beginning of the United States, and 1798 marking the beginning of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy. In the middle of that beginning and ending history, 1789 marked the center letter as thirteen colonies ratified the Constitution. Each of the three dates represent the “speaking” of the United States; with the Declaration of Independence in 1776, the Constitution in 1789, and the Alien and Sedition Acts in 1798. That history represents twenty-two years, which is a tithe or a tenth of two hundred and twenty, so it also represents a symbol of the combination of Divinity with humanity.

1776 a marcat, de asemenea, începutul unei perioade care a precedat începutul propriu-zis al fiarei pământului ca a șasea împărăție a profeției biblice. În acea perioadă de pregătire, semnătura adevărului a fost din nou identificată: 1776, marcând începutul Statelor Unite, și 1798, marcând începutul Statelor Unite ca a șasea împărăție a profeției biblice. La mijlocul acelei istorii dintre început și sfârșit, 1789 a marcat litera centrală, întrucât treisprezece colonii au ratificat Constituția. Fiecare dintre cele trei date reprezintă „vorbirea” Statelor Unite; prin Declarația de Independență în 1776, prin Constituție în 1789 și prin Legile Străinilor și ale Sedițiunii în 1798. Acea istorie reprezintă douăzeci și doi de ani, care este o zeciuială sau a zecea parte din două sute douăzeci, astfel că ea reprezintă, de asemenea, un simbol al îmbinării Divinității cu umanitatea.

Its representation is of the history of the earth beast who is portrayed as beginning as a lamb (divinity), and ending as a dragon (humanity). 1776 begins with the Declaration of Independence marking divinity and the Alien and Sedition Acts represent humanity, and in those twenty-two years that preceded the beginning of the earth beast’s reign as the sixth kingdom of Bible prophecy, the transition from the lamb to the dragon is typified.

Această reprezentare este istoria fiarei pământului, care este înfățișată ca începând ca un miel (divinitate) și sfârșind ca un balaur (umanitate). 1776 începe cu Declarația de Independență, care marchează divinitatea; Actele privind Străinii și Sedițiunea reprezintă umanitatea. În acei douăzeci și doi de ani care au precedat începutul domniei fiarei pământului ca a șasea împărăție a profeției biblice, este tipificată trecerea de la miel la balaur.

The beginning of the twenty-five hundred and twenty years of judgment against the southern kingdom of Judah, is connected with the beginning of the twenty-three hundred years of Daniel chapter eight, verse fourteen. The trampling down of the sanctuary and host in Judah began in 677 BC, and the twenty-three hundred year prophecy began two hundred and twenty years later in 457 BC. The stick of the southern kingdom of Judah is linked with the symbol of forty-six to the northern kingdom, and also linked to the twenty-three hundred years by the link of two-hundred and twenty.

Începutul celor două mii cinci sute douăzeci de ani de judecată împotriva împărăției de sud a lui Iuda este legat de începutul celor două mii trei sute de ani din Daniel, capitolul opt, versetul paisprezece. Călcarea în picioare a sanctuarului și a oștirii din Iuda a început în 677 î.Hr., iar profeția celor două mii trei sute de ani a început două sute douăzeci de ani mai târziu, în 457 î.Hr. Lemnul împărăției de sud a lui Iuda este legat de împărăția de nord prin simbolul numărului patruzeci și șase și este, de asemenea, legat de cei două mii trei sute de ani prin legătura numărului două sute douăzeci.

Paul claimed to be the minister of the dispensation of God, and then defined the dispensation he was a minister of as the mystery of God, which is Christ in you the hope of glory. He further addresses this truth when writing to Timothy.

Pavel a afirmat că este slujitor al iconomiei lui Dumnezeu și apoi a definit iconomia a cărei slujitor era ca fiind taina lui Dumnezeu, care este Hristos în voi, nădejdea slavei. El abordează în continuare acest adevăr când îi scrie lui Timotei.

> And without controversy great is the mystery of godliness: God was manifest in the flesh, justified in the Spirit, seen of angels, preached unto the Gentiles, believed on in the world, received up into glory. 1 Timothy 3:16.

> Și, fără îndoială, mare este taina evlaviei: Dumnezeu S-a arătat în trup, a fost îndreptățit în Duhul, a fost văzut de îngeri, a fost propovăduit printre neamuri, a fost crezut în lume, a fost înălțat în slavă. 1 Timotei 3:16.

Paul here says that the mystery of godliness is God manifest in the flesh. God is the Head, and the flesh is the body. The mystery of godliness is Christ in the believer, it is the joining of divinity with humanity. Paul also uses the metaphor of marriage as did Hosea.

Pavel spune aici că taina evlaviei este Dumnezeu arătat în trup. Dumnezeu este Capul, iar carnea este trupul. Taina evlaviei este Hristos în credincios; ea este unirea dumnezeirii cu umanitatea. Pavel folosește de asemenea metafora căsătoriei, așa cum a făcut și Osea.

> For we are members of his body, of his flesh, and of his bones. For this cause shall a man leave his father and mother, and shall be joined unto his wife, and they two shall be one flesh. This is a great mystery: but I speak concerning Christ and the church. Ephesians 5:30–32.

> Căci noi suntem mădulare ale trupului Lui, din carnea Lui și din oasele Lui. Pentru această pricină va lăsa omul pe tatăl său și pe mama sa și se va lipi de soția sa, iar ei doi vor fi un singur trup. Taina aceasta este mare; însă eu vorbesc cu privire la Hristos și la Biserică. Efeseni 5:30-32.

In chapter thirty-seven, when Ezekiel identifies the covenant of the last days, which is the renewed covenant with those identified as the one hundred and forty-four thousand, he provides an illustration of the joining of two sticks. Those two sticks, line upon line, include Hosea and Paul’s marriage metaphor. When they were joined together, they were to be no more two nations, but one nation, forever.

În capitolul treizeci și șapte, când Ezechiel identifică legământul zilelor de pe urmă, care este legământul reînnoit cu cei identificați drept cei o sută patruzeci și patru de mii, el oferă o ilustrare a unirii celor două toiege. Aceste două toiege, rând după rând, cuprind metafora căsătoriei la Osea și la Pavel. Când au fost unite laolaltă, nu aveau să mai fie două neamuri, ci un singur neam, pe vecie.

> And I will make them one nation in the land upon the mountains of Israel; and one king shall be king to them all: and they shall be no more two nations, neither shall they be divided into two kingdoms any more at all: Neither shall they defile themselves any more with their idols, nor with their detestable things, nor with any of their transgressions: but I will save them out of all their dwelling places, wherein they have sinned, and will cleanse them: so shall they be my people, and I will be their God. Ezekiel 37:22, 23.

> Și îi voi face un singur neam în țară, pe munții lui Israel; și un singur împărat va fi împărat pentru ei toți; și nu vor mai fi două neamuri, nici nu vor mai fi împărțiți în două împărății niciodată. Nici nu se vor mai pângări cu idolii lor, nici cu urâciunile lor, nici cu vreo una dintre fărădelegile lor; ci îi voi mântui din toate locurile locuirii lor în care au păcătuit și îi voi curăți; astfel vor fi poporul Meu, iar Eu voi fi Dumnezeul lor. Ezechiel 37:22, 23.

The joining together of Ezekiel identifies when they are no more divided, nor do they sin any longer, when they are cleansed, and when God is their only God, and they have only one king. On October 22, the Messenger of the Covenant suddenly came to the temple to “cleanse” His people. He came to receive a kingdom, whose people according to Peter were then to be a kingdom of priests and kings. On that date the bridegroom also came to the marriage, which is the mystery Paul and Hosea identify, which represents the combination of divinity with humanity. John identifies that the mystery, which Paul identifies as “Christ in you, the hope of glory,” would be finished in the days of the sounding of the seventh angel.

Unirea din Ezechiel identifică momentul când ei nu mai sunt dezbinați, nici nu mai păcătuiesc, când sunt curățiți și când Dumnezeu este singurul lor Dumnezeu, iar ei au un singur împărat. La 22 octombrie, Solul Legământului a venit deodată la templu pentru a-Și „curăți” poporul. El a venit să primească o împărăție, al cărei popor, potrivit lui Petru, trebuia atunci să fie o împărăție de preoți și regi. În acea zi, mirele a venit de asemenea la nuntă, care este taina pe care o identifică Pavel și Osea, și care reprezintă unirea divinității cu umanitatea. Ioan arată că această taină, pe care Pavel o identifică drept „Hristos în voi, nădejdea slavei”, avea să se încheie în zilele sunării celui de-al șaptelea înger.

> But in the days of the voice of the seventh angel, when he shall begin to sound, the mystery of God should be finished, as he hath declared to his servants the prophets. Revelation 10:7.

> Dar în zilele când se va auzi glasul îngerului al șaptelea, când va începe să sune din trâmbiță, taina lui Dumnezeu se va sfârși, după cum a vestit El robilor Săi, prorocilor. Apocalipsa 10:7.

The seventh angel is the third woe, which arrived on September 11, 2001. The seventh angel began to sound when the third angel arrived in the history of 1844, and onward, but the rebellion of 1863 prevented the work from being finished. The third angel arrived and the seventh trumpet began to sound again on September 11, 2001, and this time the “mystery of God” is to be “finished.” That “mystery” is the combination of divinity with humanity, which produces the one hundred and forty-four thousand, who then become God’s ensign and army. For this reason, chapter thirty-seven of Ezekiel, begins with Ezekiel being taken to a valley of dead dry bones. Those bones represent Laodicean Adventism on September 11, 2001, and for this reason Paul addresses his gospel of the mystery of God to the Laodiceans.

Al șaptelea înger este al treilea vai, care a sosit la 11 septembrie 2001. Al șaptelea înger a început să sune odată cu sosirea celui de-al treilea înger în istoria anului 1844 și de atunci înainte, dar răzvrătirea din 1863 a împiedicat ca lucrarea să fie încheiată. Al treilea înger a sosit, iar a șaptea trâmbiță a început din nou să sune la 11 septembrie 2001, iar de data aceasta „taina lui Dumnezeu” urmează să fie „încheiată”. Acea „taină” este îmbinarea divinității cu umanitatea, care dă naștere celor o sută patruzeci și patru de mii, care apoi devin stindardul și oștirea lui Dumnezeu. Din acest motiv, capitolul treizeci și șapte din Ezechiel începe prin faptul că Ezechiel este dus într-o vale de oase moarte și uscate. Acele oase reprezintă adventismul laodicean la 11 septembrie 2001, și din acest motiv Pavel le adresează laodicienilor evanghelia tainei lui Dumnezeu.

> For I would that ye knew what great conflict I have for you, and for them at Laodicea, and for as many as have not seen my face in the flesh; That their hearts might be comforted, being knit together in love, and unto all riches of the full assurance of understanding, to the acknowledgment of the mystery of God, and of the Father, and of Christ; In whom are hid all the treasures of wisdom and knowledge. Colossians 2:1–3.

> Căci doresc să știți ce mare luptă port pentru voi și pentru cei din Laodiceea, și pentru toți câți nu mi-au văzut fața în trup; pentru ca inimile lor să fie mângâiate, fiind strâns unite în dragoste, și să ajungă la toate bogățiile deplinei încredințări a înțelegerii, spre cunoașterea tainei lui Dumnezeu, a Tatălui și a lui Hristos; în care sunt ascunse toate comorile înțelepciunii și ale cunoașterii. Coloseni 2:1-3.

This is also the description Sister White associates with the dead dry bones of Ezekiel.

Aceasta este, de asemenea, descrierea pe care Sora White o asociază cu oasele moarte și uscate din Ezechiel.

> “But not only does this simile of the dry bones apply to the world, but also to those who have been blessed with great light; for they also are like the skeletons of the valley. They have the form of men, the framework of the body; but they have not spiritual life. But the parable does not leave the dry bones merely knit together into the forms of men; for it is not enough that there is symmetry of limb and feature. The breath of life must vivify the bodies, that they may stand upright, and spring into activity. These bones represent the house of Israel, the church of God, and the hope of the church is the vivifying influence of the Holy Spirit. The Lord must breathe upon the dry bones, that they may live.

> Dar această asemănare a oaselor uscate nu se aplică numai lumii, ci și celor care au fost binecuvântați cu o mare lumină; căci și ei sunt asemenea scheletelor din vale. Au forma oamenilor, osatura trupului; dar nu au viață spirituală. Însă pilda nu lasă oasele uscate doar închegate în forme de oameni; căci nu este de ajuns să existe simetrie a mădularelor și a trăsăturilor. Suflarea vieții trebuie să însuflețească trupurile, pentru ca ele să stea în picioare și să intre în activitate. Aceste oase reprezintă casa lui Israel, biserica lui Dumnezeu, iar nădejdea bisericii este influența vivificatoare a Duhului Sfânt. Domnul trebuie să sufle peste oasele uscate, pentru ca ele să trăiască.

> “The Spirit of God, with its vivifying power, must be in every human agent, that every spiritual muscle and sinew may be in exercise. Without the Holy Spirit, without the breath of God, there is torpidity of conscience, loss of spiritual life. Many who are without spiritual life have their names on the church records, but they are not written in the Lamb’s book of life. They may be joined to the church, but they are not united to the Lord. They may be diligent in the performance of a certain set of duties, and may be regarded as living men; but many are among those who have ‘a name that thou livest, and art dead.’

> Duhul lui Dumnezeu, cu puterea Sa dătătoare de viață, trebuie să fie în fiecare om, pentru ca fiecare mușchi și tendon spiritual să fie în exercițiu. Fără Duhul Sfânt, fără suflarea lui Dumnezeu, există torpoare a conștiinței, pierderea vieții spirituale. Mulți care sunt fără viață spirituală au numele înscrise în registrele bisericii, dar nu sunt scriși în cartea vieții Mielului. Pot fi alipiți de biserică, dar nu sunt uniți cu Domnul. Pot fi sârguincioși în îndeplinirea unei anumite serii de datorii și pot fi socotiți oameni vii; dar mulți se numără printre aceia cărora li se spune: 'ai numele că trăiești și ești mort.'

> “Unless there is genuine conversion of the soul to God; unless the vital breath of God quickens the soul to spiritual life; unless the professors of truth are actuated by heaven-born principle, they are not born of the incorruptible seed which liveth and abideth forever. Unless they trust in the righteousness of Christ as their only security; unless they copy His character, labor in His spirit, they are naked, they have not on the robe of His righteousness. The dead are often made to pass for the living; for those who are working out what they term salvation after their own ideas, have not God working in them to will and to do of His good pleasure.

> Dacă nu există o convertire autentică a sufletului la Dumnezeu; dacă suflarea de viață a lui Dumnezeu nu însuflețește sufletul la viața spirituală; dacă mărturisitorii adevărului nu sunt însuflețiți de un principiu născut din cer, ei nu sunt născuți din sămânța nepieritoare, care trăiește și rămâne în veac. Dacă nu se încred în neprihănirea lui Hristos ca singurul lor temei de siguranță; dacă nu-I reproduc caracterul, nu lucrează în duhul Său, sunt goi, nu poartă haina neprihănirii Sale. Cei morți sunt adesea socotiți vii; căci aceia care își lucrează, după propriile lor idei, ceea ce numesc ei mântuire, nu-L au pe Dumnezeu lucrând în ei, ca ei să voiască și să lucreze, după buna Lui plăcere.

> “This class is well represented by the valley of dry bones Ezekiel saw in vision.” Review and Herald, January 17, 1893.

> "Această clasă este bine reprezentată de valea oaselor uscate pe care Ezechiel a văzut-o în viziune." Review and Herald, 17 ianuarie 1893.

The Laodicean message was first presented to Adventism in 1856, the very year the Lord opened up the advancing light of the “seven times” of Leviticus chapter twenty-six. The message of 1856, consisting of an internal message calling for repentance, and an external message of prophecy, was rejected in 1863. The Laodicean message of the mystery of “Christ in you, the hope of glory”, was repeated in 1888 by Elders Jones and Waggoner, and that message was also identified as the message to Laodicea by Sister White.

Solia laodiceană a fost prezentată pentru prima dată adventismului în 1856, chiar în anul în care Domnul a descoperit lumina crescândă a celor «șapte vremuri» din capitolul douăzeci și șase al Leviticului. Solia din 1856, alcătuită dintr-o solie internă care chema la pocăință și dintr-o solie externă de profeție, a fost respinsă în 1863. Solia laodiceană a tainei «Hristos în voi, nădejdea slavei» a fost repetată în 1888 de prezbiterii Jones și Waggoner, iar acea solie a fost, de asemenea, identificată drept solia către Laodicea de către Sora White.

Line upon line, Ezekiel chapter thirty-seven begins with Ezekiel being spiritually conveyed to September 11, 2001, where he is given a view of Laodicean Adventism, who are dead in sins and trespasses. He is told to give two distinct prophetic messages. The first produces a joining together, but the bodies are still dead. The second prophecy calls for the message of the “four winds” to breathe life into the bones. The message of the four winds is the sealing message of the one hundred and forty-four thousand which identifies four angels holding the four winds. Sister White identifies those four winds as an “angry horse”, seeking to break loose, for it is being restrained. The angry horse of Islam is seeking to break loose and bring death and destruction in its path, as it did on September 11, 2001, and it will be released again at the soon coming Sunday law.

Rând după rând, capitolul treizeci și șapte din Ezechiel începe cu Ezechiel fiind purtat în duh la 11 septembrie 2001, unde i se dă o viziune a adventismului laodicean, mort în păcate și fărădelegi. I se poruncește să dea două solii profetice distincte. Prima produce o adunare laolaltă, dar trupurile sunt încă moarte. A doua profeție cheamă ca mesajul „celor patru vânturi” să insufle viață în oase. Mesajul celor patru vânturi este solia de pecetluire a celor o sută patruzeci și patru de mii, care identifică patru îngeri care țin cele patru vânturi. Sora White identifică acele patru vânturi ca pe un „cal mânios”, care caută să se dezlănțuie, fiindcă este reținut. Calul mânios al Islamului caută să se dezlănțuie și să aducă moarte și distrugere în urma lui, așa cum a făcut la 11 septembrie 2001, și va fi eliberat din nou odată cu apropiata lege duminicală.

That message brings the dead bodies into a unified army that is standing upon its feet. That unified army is brought to its feet in response to the message of the seventh angel, for in the days of the sounding of the seventh angel, the mystery of the one hundred and forty-four thousand’s marriage with Christ will be accomplished.

Acel mesaj adună trupurile moarte într-o oaste unită, care stă în picioare. Acea oaste unită este adusă în picioare ca răspuns la mesajul îngerului al șaptelea, căci, în zilele sunării celui de-al șaptelea înger, taina căsătoriei celor o sută patruzeci și patru de mii cu Hristos va fi împlinită.

Then Ezekiel is shown the joining of two sticks that become one nation. Those two sticks are the northern kingdom of Israel, and the southern kingdom of Judah, which are joined together as one nation at the conclusion of their mutual scattering periods of twenty-five hundred and twenty years. Their mutual conclusion produces a spiritual temple, represented by the forty-six years at the beginning and at the ending of the mutual scattering times.

Apoi lui Ezechiel i se arată unirea a două bucăți de lemn care devin un singur neam. Aceste două bucăți de lemn sunt regatul de nord al lui Israel și regatul de sud al lui Iuda, care sunt unite într-un singur neam la încheierea perioadelor lor reciproce de risipire, de două mii cinci sute douăzeci de ani. Încheierea lor reciprocă produce un templu spiritual, reprezentat de cei patruzeci și șase de ani la începutul și la sfârșitul perioadelor reciproce de risipire.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “‘And they rose early in the morning, and went forth into the wilderness of Tekoa: and as they went forth, Jehoshaphat stood and said, Hear me, O Judah, and ye inhabitants of Jerusalem; Believe in the Lord your God, so shall ye be established; believe his prophets, so shall ye prosper. 2 Chronicles 20:20.’

> 'Și s-au sculat dis-de-dimineață și au ieșit în pustiul Tekoa; iar pe când ieșeau, Iehosafat a stat în picioare și a zis: Ascultați-mă, o, Iuda, și voi, locuitori ai Ierusalimului; Credeți în Domnul, Dumnezeul vostru, și veți fi statorniciți; credeți în proorocii Lui și veți propăși. 2 Cronici 20:20.'

> ““Believe in the Lord your God, so shall ye be established; believe his prophets, so shall ye prosper.’

> "Credeţi în Domnul, Dumnezeul vostru, şi veţi fi întăriţi; credeţi în prorocii Lui şi veţi propăşi."

> “Isaiah 8:20. ‘To the law and to the testimony; if they speak not according to this word, it is because there is no light in them.’

> Isaia 8:20. 'La lege și la mărturie; dacă nu vorbesc potrivit acestui cuvânt, este pentru că nu este în ei nicio lumină.'

> “Two texts are here set before God’s people: two conditions for success. The law spoken by Jehovah himself, and the spirit of prophecy, are the two sources of wisdom to guide His people in every experience. Deuteronomy 4:6. ‘This is your wisdom and your understanding in the sight of the nations, who shall say, Surely this great nation is a wise and understanding people.’

> Două texte sunt aici așezate înaintea poporului lui Dumnezeu: două condiții ale succesului. Legea rostită de Însuși Iehova și duhul profeției sunt cele două izvoare de înțelepciune menite să călăuzească poporul Său în orice împrejurare. Deuteronom 4:6. "Aceasta este înțelepciunea voastră și priceperea voastră înaintea neamurilor, care vor zice: Cu adevărat acest mare neam este un popor înțelept și priceput."

> “The law of God and the Spirit of Prophecy go hand in hand to guide and counsel the church, and whenever the church has recognized this by obeying His law, the spirit of prophecy has been sent to guide her in the way of truth.

> Legea lui Dumnezeu și Duhul Profeției merg mână în mână pentru a călăuzi și a sfătui Biserica, iar ori de câte ori Biserica a recunoscut aceasta prin ascultarea de Legea Sa, duhul profeției a fost trimis să o călăuzească pe calea adevărului.

> “Revelation 12:17. ‘And the dragon was wroth with the woman, and went to make war with the remnant of her seed, which keep the commandments of God, and have the testimony of Jesus Christ.’ This prophecy points out clearly that the remnant church will acknowledge God in His law and will have the prophetic gift. Obedience to the law of God, and the spirit of prophecy has always distinguished the true people of God, and the test is usually given on present manifestations.

> Apocalipsa 12:17. „Și balaurul s-a mâniat pe femeie și s-a dus să facă război cu rămășița sămânței ei, care păzesc poruncile lui Dumnezeu și au mărturia lui Isus Hristos.” Această profeție arată în mod limpede că biserica rămășiței Îl va recunoaște pe Dumnezeu în Legea Sa și va avea darul profetic. Ascultarea de Legea lui Dumnezeu și duhul profeției au caracterizat întotdeauna adevăratul popor al lui Dumnezeu, iar încercarea este, de obicei, dată cu privire la manifestările prezente.

> “In Jeremiah’s day the people had no question about the message of Moses, Elijah, or Elisha, but they did question and put aside the message sent of God to Jeremiah until its force and power was wasted and there was no remedy but for God to carry them away into captivity.

> În vremea lui Ieremia, poporul nu punea la îndoială mesajul lui Moise, al lui Ilie sau al lui Elisei, dar a pus la îndoială și a respins mesajul trimis de Dumnezeu lui Ieremia, până când tăria și puterea lui au fost irosite și nu mai era tămăduire decât ca Dumnezeu să-i ducă în robie.

> “Likewise in the days of Christ the people had learned that Jeremiah’s message was true, and they persuaded themselves to believe that if they had lived in the days of their fathers they would have accepted his message, but at the same time they were rejecting Christ’s message, of whom all the prophets had written.

> Tot astfel, în zilele lui Hristos, poporul învățase că mesajul lui Ieremia fusese adevărat și se încredințase că, dacă ar fi trăit în zilele părinților lor, i-ar fi acceptat mesajul; însă, în același timp, respingea mesajul lui Hristos, despre care scriseseră toți profeții.

> “As the third angel’s message arose in the world, which is to reveal the law of God to the church in its fullness and power, the prophetic gift was also immediately restored. This gift has acted a very prominent part in the development and carrying forward of this message.

> Odată cu apariția în lume a soliei îngerului al treilea, al cărei scop este să reveleze bisericii legea lui Dumnezeu în plinătatea și puterea ei, darul profetic a fost de asemenea imediat restaurat. Acest dar a avut un rol foarte proeminent în dezvoltarea și înaintarea acestei solii.

> “As differences of opinion have arisen in reference to interpretations of Scriptures and methods of labor, calculated to unsettle the faith of believers in the message and lead to disunion in the work, the spirit of prophecy has always thrown light on the situation. It has always brought union of thought and harmony of action to the body of believers. In every crisis that has arisen in the development of the message and the growth of the work, those who have stood firmly by the law of God and the light of the Spirit of prophecy have triumphed and the work has prospered in their hands.” Loma Linda Messages, 34.

> Deoarece au apărut diferențe de opinie cu privire la interpretările Scripturilor și metodele de lucrare, menite să zdruncine credința credincioșilor în mesaj și să ducă la dezbinare în lucrare, duhul profeției a aruncat întotdeauna lumină asupra situației. Ea a adus întotdeauna unitate de gândire și armonie în acțiune trupului credincioșilor. În fiecare criză care a apărut în dezvoltarea mesajului și în creșterea lucrării, cei care au stat neclintiți de partea legii lui Dumnezeu și a luminii Duhului profeției au triumfat, iar lucrarea a propășit în mâinile lor. Loma Linda Messages, 34.

Back to Articles