Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Fifty-Five

Cartea lui Daniel - Numărul o sută cincizeci și cinci

Unveiling Daniel’s Last Vision: A Parallel Journey of the Wise Virgins

Dezvăluirea vedeniei celei din urmă a lui Daniel: O călătorie paralelă a fecioarelor înțelepte

Author

Jeff Pippenger

Published

March 24, 2024

Formats

PDF
Word

We have begun our consideration of Daniel’s last vision by identifying Daniel as a symbol of God’s last day covenant people, and we have used the first verse in conjunction with the last chapter to begin to identify the prophetic characteristics of those last day people represented by Belteshazzar. God’s last day covenant people represent the Millerites of the movement of the first angel, and the one hundred and forty-four thousand of the movement of the third angel. The Millerites fulfilled the parable of the ten virgins, and that parable is repeated to the very letter in the last days.

Am început examinarea ultimei viziuni a lui Daniel, identificându-l pe Daniel ca simbol al poporului legământului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, și am folosit primul verset împreună cu ultimul capitol pentru a începe să identificăm caracteristicile profetice ale acelui popor al zilelor de pe urmă reprezentat prin Beltșațar. Poporul legământului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă îi reprezintă pe milleriți din mișcarea primului înger și pe cei o sută patruzeci și patru de mii din mișcarea celui de-al treilea înger. Milleriții au împlinit parabola celor zece fecioare, iar acea parabolă se repetă întocmai, până la ultima literă, în zilele de pe urmă.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> Mi se indică adesea pilda celor zece fecioare, dintre care cinci erau înțelepte, iar cinci nechibzuite. Această pildă a fost și va fi împlinită întocmai, după literă, căci are o aplicare specială pentru timpul acesta și, asemenea soliei îngerului al treilea, a fost împlinită și va continua să fie adevăr prezent până la încheierea timpului. Review and Herald, 19 august 1890.

The experience of both movements of the last days, is the experience of Adventism.

Experiența ambelor mișcări din zilele de pe urmă este experiența Adventismului.

> “The parable of the ten virgins of Matthew 25 also illustrates the experience of the Adventist people.” The Great Controversy, 393.

> "Pilda celor zece fecioare din Matei 25 ilustrează, de asemenea, experiența poporului adventist." Tragedia veacurilor, 393.

The Millerites represented the movement of the first angel, and their experience was also represented by the church of Philadelphia. In 1856, the Philadelphian Millerite movement transitioned to the Laodicean movement, and in the rebellion of 1863, it further transitioned into the Laodicean Seventh-day Adventist church.

Milleriții au reprezentat mișcarea primului înger, iar experiența lor a fost, de asemenea, reprezentată de Biserica din Filadelfia. În 1856, mișcarea millerită filadelfiană a trecut la mișcarea laodiceană, iar în timpul rebeliunii din 1863, s-a transformat în Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană.

The one hundred and forty-four thousand represent the movement of the third angel, and their experience was also represented by the church of Philadelphia. In 1989, the book of Daniel was unsealed to the Laodicean Seventh-day Adventist church, and on September 11, 2001, the Laodicean Adventist movement began, and in July of 2023, the transition back to the Philadelphian movement arrived.

Cei o sută patruzeci și patru de mii reprezintă mișcarea celui de-al treilea înger, iar experiența lor a fost, de asemenea, reprezentată de Biserica din Filadelfia. În 1989, cartea lui Daniel a fost desigilată pentru Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană, iar la 11 septembrie 2001 a început mișcarea adventistă laodiceană, iar în iulie 2023 a sosit tranziția înapoi la mișcarea filadelfiană.

Belteshazzar, or Daniel represents the Philadelphian movement of the last days, that repeats the Philadelphian movement of the Millerites “to the very letter.” The first verse of the last vision represents those last day people, and the last testimony of the last vision must agree with the first testimony of the last vision. The purification process of Daniel chapter twelve identifies the increase of knowledge, and the two classes that are thereby produced. Belteshazzar is the ultimate representation of the wise of the last days. In Daniel chapter twelve there are at least five prophetic truths that were anchors for the Millerite movement, which must be repeated in the movement of the third angel.

Belteșațar, sau Daniel, reprezintă mișcarea filadelfiană a vremurilor din urmă, care repetă mișcarea filadelfiană a milleriților până la ultima literă. Primul verset al ultimei viziuni îi reprezintă pe acei oameni ai vremurilor din urmă, iar ultima mărturie a ultimei viziuni trebuie să concorde cu prima mărturie a ultimei viziuni. Procesul de curățire din Daniel, capitolul doisprezece, identifică sporirea cunoștinței și cele două clase care rezultă astfel. Belteșațar este reprezentarea supremă a celor înțelepți ai vremurilor din urmă. În Daniel, capitolul doisprezece, există cel puțin cinci adevăruri profetice care au constituit ancore pentru mișcarea millerită, care trebuie să fie repetate în mișcarea celui de-al treilea înger.

The first is the purification process that produces two classes of worshippers, and therefore fulfills the parable of the ten virgins in both the beginning and ending movements.

Cel dintâi este procesul de purificare care dă naștere la două clase de închinători și, prin urmare, împlinește pilda celor zece fecioare atât în mișcarea de început, cât și în cea de încheiere.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. . .. And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:4, 9, 10.

> Tu însă, Daniele, închide cuvintele și pecetluiește cartea până la vremea sfârșitului; mulți vor cutreiera încoace și încolo, iar cunoașterea va spori. … Și el a zis: Mergi în drumul tău, Daniele; căci cuvintele sunt închise și pecetluite până la vremea sfârșitului. Mulți vor fi curățiți, albiți și încercați; dar cei răi vor face nelegiuire; și niciunul dintre cei răi nu va pricepe, iar cei înțelepți vor pricepe. Daniel 12:4, 9, 10.

The distinction between the wise and the wicked (foolish), is based upon their understanding (mentally dividing) the increase of knowledge that is opened up at the time of the end, either in 1798 for the Millerites, or 1989 for the one hundred and forty-four thousand. God’s people are required to know that Adventism is the experience of the parable of the ten virgins, for without that understanding they will not seek to understand when the “time of the end” for the final generation arrived, or what was the message that was then unsealed. Without the understanding that the Adventist experience is a three-step testing process, based upon a progressive development of truth, which leads to a “life-or-death” outcome it is impossible to recognize the high calling of every Seventh-day Adventist. Belteshazzar represents a people who know they went through the purification process represented as being “purified, made white, and tried.” That very three-step purification process is specifically identified as the work of the Holy Spirit.

Deosebirea dintre cei înțelepți și cei nelegiuiți (nebuni) se întemeiază pe felul în care ei înțeleg (împart mental) sporirea cunoașterii care se deschide la vremea sfârșitului, fie în 1798 pentru Milleriți, fie în 1989 pentru cei o sută patruzeci și patru de mii. Poporului lui Dumnezeu i se cere să știe că Adventismul este experiența pildei celor zece fecioare, căci fără acea înțelegere nu va căuta să înțeleagă când a sosit „vremea sfârșitului” pentru generația finală sau care a fost solia desigilată atunci. Fără înțelegerea că experiența adventistă este un proces de testare în trei etape, întemeiat pe o dezvoltare progresivă a adevărului, care conduce la un deznodământ „viață sau moarte”, este imposibil de recunoscut înalta chemare a fiecărui Adventist de Ziua a Șaptea. Belteșațar reprezintă un popor care știe că a trecut prin procesul de curățire reprezentat ca fiind „curățiți, albiți și încercați”. Chiar acel proces de curățire în trei etape este identificat în mod specific ca lucrarea Duhului Sfânt.

> Nevertheless I tell you the truth; It is expedient for you that I go away: for if I go not away, the Comforter will not come unto you; but if I depart, I will send him unto you. And when he is come, he will reprove the world of sin, and of righteousness, and of judgment: Of sin, because they believe not on me; Of righteousness, because I go to my Father, and ye see me no more; Of judgment, because the prince of this world is judged. I have yet many things to say unto you, but ye cannot bear them now. Howbeit when he, the Spirit of truth, is come, he will guide you into all truth: for he shall not speak of himself; but whatsoever he shall hear, that shall he speak: and he will show you things to come. John 16:7–13.

> Totuși, Eu vă spun adevărul: vă este de folos să Mă duc; căci, dacă nu Mă duc, Mângâietorul nu va veni la voi; iar dacă Mă duc, vi-L voi trimite. Iar când va veni, El va convinge lumea cu privire la păcat, la dreptate și la judecată: cu privire la păcat, pentru că nu cred în Mine; cu privire la dreptate, pentru că Mă duc la Tatăl și nu Mă veți mai vedea; cu privire la judecată, pentru că stăpânitorul acestei lumi este judecat. Mai am încă multe să vă spun, dar acum nu le puteți purta. Însă, când va veni El, Duhul adevărului, vă va călăuzi în tot adevărul; căci nu va vorbi de la Sine, ci va vorbi tot ceea ce va auzi; și vă va arăta cele ce au să vină. Ioan 16:7-13.

The work of the Holy Spirit in guiding the wise virgins into “all truth,” requires that He reproves, which means to admonish or convict, the world of sin, righteousness and judgment, which is the very same three steps that produces either a wise or foolish virgin in Daniel chapter twelve. The message that Jesus identified as the work of the Holy Spirit is the “oil,” that reveals the distinction between the wise and the wicked in Daniel twelve. God’s last day people must understand the increase of knowledge for their generation, and that knowledge includes their recognition that they are either foolish or wise virgins in the parable of Matthew chapter twenty-five.

Lucrarea Duhului Sfânt de a călăuzi fecioarele înțelepte în «tot adevărul» cere ca El să mustre — adică să avertizeze sau să convingă de vinovăție — lumea în ce privește păcatul, neprihănirea și judecata; aceștia sunt aceiași trei pași care produc fie o fecioară înțeleaptă, fie una nechibzuită, în Daniel capitolul doisprezece. Mesajul pe care Isus l-a identificat drept lucrarea Duhului Sfânt este «untdelemnul» care descoperă distincția dintre cei înțelepți și cei răi în Daniel capitolul doisprezece. Poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă trebuie să înțeleagă sporirea cunoștinței pentru generația lor, iar această cunoștință include recunoașterea că ei sunt fie fecioare nechibzuite, fie înțelepte, în pilda din Matei capitolul douăzeci și cinci.

> “John was shown these things in holy vision. He saw the company represented by the five wise virgins, with their lamps trimmed and burning, and he exclaimed in rapture, ‘Here is the patience of the saints; here are they that keep the commandments of God and the faith of Jesus. And I heard a voice from heaven saying unto me, Write, Blessed are the dead which die in the Lord from henceforth: Yea, saith the Spirit, that they may rest from their labors; and their works do follow them.’

> Aceste lucruri i-au fost arătate lui Ioan într-o vedenie sfântă. El a văzut adunarea reprezentată de cele cinci fecioare înțelepte, cu candelele lor pregătite și arzând, și a exclamat în răpire: „Aici este răbdarea sfinților; aici sunt cei care păzesc poruncile lui Dumnezeu și credința lui Isus. Și am auzit un glas din cer zicându-mi: Scrie: Fericiți de acum înainte cei ce mor în Domnul: Da, zice Duhul, ca să se odihnească de ostenelile lor; iar faptele lor îi urmează.”

> “Many who heard the first and second angels’ messages thought they would live to see Christ coming in the clouds of heaven. Had all who claimed to believe the truth acted their part as wise virgins, the message would ere this have been proclaimed to every nation, kindred, tongue, and people. But five were wise and five were foolish. The truth should have been proclaimed by the ten virgins, but only five had made the provision essential to join that company who walked in the light that had come to them. The third angel’s message was needed. This proclamation was to be made. Many who went forth to meet the Bridegroom under the messages of the first and second angels, refused the third angel’s message, the last testing message to be given to the world.

> Mulți dintre cei care au auzit soliile primului și celui de-al doilea înger au crezut că vor trăi să-L vadă pe Hristos venind pe norii cerului. Dacă toți cei ce pretindeau că cred adevărul și-ar fi împlinit partea ca fecioarele înțelepte, solia ar fi fost până acum proclamată fiecărui neam, seminție, limbă și popor. Dar cinci erau înțelepte și cinci neînțelepte. Adevărul ar fi trebuit să fie proclamat de cele zece fecioare, dar numai cinci făcuseră pregătirea esențială pentru a se alătura acelei cete care umbla în lumina care le venise. Era necesară solia celui de-al treilea înger. Această proclamare trebuia făcută. Mulți dintre cei care au ieșit în întâmpinarea Mirelui sub soliile primului și celui de-al doilea înger au refuzat solia celui de-al treilea înger, ultima solie de încercare care urma să fie dată lumii.

> “A similar work will be accomplished when that other angel, represented in Revelation 18, gives his message. The first, second, and third angels’ messages will need to be repeated. The call will be given to the church, ‘Come out of her, My people, that ye be not partakers of her sins.’ ‘Babylon, the great, is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. For all nations have drunk of the wine of the wrath of her fornication, and the kings of the earth have committed fornication with her, and the merchants of the earth are waxed rich through the abundance of her delicacies…. Come out of her, My people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues: for her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ [Revelation 18:2–5].

> O lucrare asemănătoare va fi împlinită atunci când acel alt înger, reprezentat în Apocalipsa 18, își va rosti solia. Soliile primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger vor trebui repetate. Chemarea va fi adresată bisericii: „Ieșiți din mijlocul ei, poporul Meu, ca să nu fiți părtași la păcatele ei.” „Babilonul cel mare a căzut, a căzut și a ajuns locaș al demonilor, și închisoare a oricărui duh necurat, și închisoare a oricărei păsări necurate și urâte. Căci toate neamurile au băut din vinul mâniei desfrânării ei, și împărații pământului au curvit cu ea, iar negustorii pământului s-au îmbogățit din belșugul desfătărilor ei.... Ieșiți din mijlocul ei, poporul Meu, ca să nu fiți părtași la păcatele ei și să nu primiți din urgiile ei: căci păcatele ei au ajuns până la cer, și Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei” [Apocalipsa 18:2-5].

> “Take each verse of this chapter, and read it carefully, especially the last two: ‘And the light of a candle shall shine no more at all in thee; and the voice of the bridegroom and of the bride shall be heard no more at all in thee: for thy merchants were the great men of the earth; for by thy sorceries were all nations deceived. And in her was found the blood of prophets, and of saints, and of all that were slain upon the earth.’

> Luați fiecare verset din acest capitol și citiți-l cu luare-aminte, îndeosebi pe ultimele două: "Și lumina unei candele nu va mai străluci nicidecum în tine; și glasul mirelui și al miresei nu se va mai auzi nicidecum în tine; căci negustorii tăi erau mai-marii pământului; căci prin vrăjitoriile tale au fost amăgite toate neamurile. Și în ea s-a găsit sângele profeților și al sfinților și al tuturor celor ce au fost uciși pe pământ."

> “The parable of the ten virgins was given by Christ Himself, and every specification should be carefully studied. A time will come when the door will be shut. We are represented either by the wise or the foolish virgins. We cannot now distinguish, nor have we authority to say, who are wise and who foolish. There are those who hold the truth in unrighteousness, and these appear outwardly like the wise.” Manuscript Releases, volume 16, 270.

> Pilda celor zece fecioare a fost rostită de Însuși Hristos, iar fiecare amănunt ar trebui studiat cu grijă. Va veni un timp când ușa va fi închisă. Suntem reprezentați fie de fecioarele înțelepte, fie de cele neînțelepte. Acum nu putem deosebi, și nici nu avem autoritatea de a spune, cine sunt cele înțelepte și cine cele neînțelepte. Sunt unii care țin adevărul în nedreptate, iar aceștia par pe dinafară asemenea celor înțelepte. Manuscript Releases, volumul 16, 270.

As Adventists who are to call men and women out of Babylon at the soon-coming Sunday law, we “are represented either by the wise or the foolish virgins.” The company that John saw “represented by the five wise virgins, with their lamps trimmed and burning,” who John further identified as those who possess “the patience of the saints,” and who “keep the commandments of God and the faith of Jesus” are the one hundred and forty-four thousand who are required to keep God’s commandments, exercise the faith of Jesus, and know they are the virgins in the parable of Matthew twenty-five. Not only do they need to understand that they are either wise or foolish virgins, but they must repeat the experience represented by Daniel as being “purified, made white and tried.”

Ca adventiști care urmează să-i cheme pe bărbați și pe femei să iasă din Babilon, odată cu iminenta lege duminicală, noi „suntem reprezentați fie de fecioarele înțelepte, fie de cele nechibzuite.” Cei pe care Ioan i-a văzut „reprezentați de cele cinci fecioare înțelepte, cu candelele lor pregătite și aprinse”, pe care Ioan i-a identificat în continuare drept aceia care au „răbdarea sfinților” și care „păzesc poruncile lui Dumnezeu și credința lui Isus”, sunt cei o sută patruzeci și patru de mii, care sunt datori să păzească poruncile lui Dumnezeu, să exercite credința lui Isus și să știe că ei sunt fecioarele din pilda din Matei douăzeci și cinci. Nu numai că trebuie să înțeleagă că sunt fie fecioare înțelepte, fie fecioare nechibzuite, ci trebuie să repete experiența pe care Daniel o reprezintă ca fiind „curățiți, albiți și lămuriți.”

> And they sung as it were a new song before the throne, and before the four beasts, and the elders: and no man could learn that song but the hundred and forty and four thousand, which were redeemed from the earth. These are they which were not defiled with women; for they are virgins. These are they which follow the Lamb whithersoever he goeth. These were redeemed from among men, being the firstfruits unto God and to the Lamb. And in their mouth was found no guile: for they are without fault before the throne of God. Revelation 14:3–5.

> Și cântau ca un cânt nou înaintea tronului și înaintea celor patru făpturi vii și a bătrânilor; și nimeni nu putea să învețe cântarea aceea decât cei o sută patruzeci și patru de mii, care au fost răscumpărați de pe pământ. Aceștia sunt cei care nu s-au întinat cu femei; căci sunt feciori. Aceștia sunt cei ce urmează Mielului oriunde merge El. Aceștia au fost răscumpărați dintre oameni, fiind pârgă pentru Dumnezeu și pentru Miel. Și în gura lor nu s-a găsit viclenie; căci sunt fără vină înaintea tronului lui Dumnezeu. Apocalipsa 14:3-5.

There are at least five truths represented in Daniel chapter twelve, which are truths associated with the Millerite movement of the first angel, that will be repeated and understood more fully by the movement of the one hundred and forty-four thousand. One of those truths is the three-step purification process associated with the parable of the ten virgins. The first truth William Miller understood in terms of prophetic time, was the “seven times,” of Leviticus twenty-six, and that truth is identified in Daniel twelve, and it is the first truth of Millerite history that is there mentioned.

În capitolul doisprezece din Daniel sunt reprezentate cel puțin cinci adevăruri, adevăruri asociate cu mișcarea millerită a primului înger, care vor fi repetate și înțelese mai deplin de mișcarea celor o sută patruzeci și patru de mii. Unul dintre aceste adevăruri este procesul de purificare în trei etape, asociat cu pilda celor zece fecioare. Primul adevăr pe care William Miller l-a înțeles în termenii timpului profetic a fost „cele șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase, iar acel adevăr este identificat în Daniel doisprezece și este primul adevăr din istoria millerită care este menționat acolo.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. Then I Daniel looked, and, behold, there stood other two, the one on this side of the bank of the river, and the other on that side of the bank of the river. And one said to the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, How long shall it be to the end of these wonders? And I heard the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, when he held up his right hand and his left hand unto heaven, and sware by him that liveth for ever that it shall be for a time, times, and an half; and when he shall have accomplished to scatter the power of the holy people, all these things shall be finished. And I heard, but I understood not: then said I, O my Lord, what shall be the end of these things? And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:4–10.

> Iar tu, Daniele, închide cuvintele și pecetluiește cartea până la vremea sfârșitului; mulți vor alerga încoace și încolo și cunoștința va crește. Atunci eu, Daniel, am privit, și iată, stăteau alți doi, unul pe malul acesta al râului, iar celălalt pe malul celălalt al râului. Și unul a zis către bărbatul îmbrăcat în in, care era deasupra apelor râului: Cât va mai fi până la sfârșitul acestor minuni? Și l-am auzit pe bărbatul îmbrăcat în in, care era deasupra apelor râului, când și-a ridicat mâna dreaptă și mâna stângă spre cer și a jurat pe Cel ce trăiește în veci că va fi pentru o vreme, vremuri și o jumătate de vreme; și când va fi sfărâmat puterea poporului celui sfânt, toate aceste lucruri se vor sfârși. Și am auzit, dar n-am înțeles; atunci am zis: O, Domnul meu, care va fi sfârșitul acestor lucruri? El a zis: Du-te, Daniele, căci cuvintele sunt închise și pecetluite până la vremea sfârșitului. Mulți vor fi curățiți, albiți și lămuriți; dar cei răi vor face răul; și niciunul dintre cei răi nu va înțelege; iar cei înțelepți vor înțelege. Daniel 12:4-10.

This passage begins with the book of Daniel being sealed up until the time of the end, and the passage concludes with the book of Daniel being sealed up to the time of the end. Between the first and last sealings of Daniel’s words, the sworn testimony of “Him, that liveth forever,” was “that it shall be for a time, times, and an half; and when he shall have accomplished to scatter the power of the holy people, all these things shall be finished.”

Acest pasaj începe cu pecetluirea cărții lui Daniel până la vremea sfârșitului, iar pasajul se încheie cu pecetluirea cărții lui Daniel până la vremea sfârșitului. Între prima și ultima pecetluire a cuvintelor lui Daniel, mărturia jurată a "Aceluia care trăiește în veci" a fost: "că va fi pentru o vreme, vremi și o jumătate de vreme; și, când va fi adus la capăt risipirea puterii poporului sfânt, toate aceste lucruri se vor sfârși."

The One who provided this sworn testimony was the One who was upon the waters, clothed in linen. Daniel saw an angel on one bank of the Hiddekel River and another angel on the other bank, and one of those angel’s asked a question, which the One upon the waters answered. The question was, “How long?” This is the same first two words of the question asked in verse thirteen of Daniel chapter eight.

Cel care a dat această mărturie sub jurământ era Cel ce se afla deasupra apelor, îmbrăcat în veșminte de in. Daniel a văzut un înger pe un mal al râului Hiddekel și un alt înger pe celălalt mal, iar unul dintre acei îngeri a pus o întrebare, la care Cel de deasupra apelor a răspuns. Întrebarea a fost: "Până când?" Sunt aceleași prime două cuvinte ale întrebării puse în versetul treisprezece al capitolului opt din Daniel.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Apoi am auzit pe un sfânt vorbind, iar un alt sfânt i-a zis acelui sfânt care vorbea: Până când va ține vedenia privitoare la jertfa necurmată și la fărădelegea pustiirii, spre a da la călcare în picioare atât sanctuarul, cât și oștirea? Iar el mi-a zis: Până la două mii trei sute de zile; apoi sanctuarul va fi curățit. Daniel 8:13, 14.

The same prophetic structure is found in both conversations, except that in chapter eight, Daniel is by the Ulai River, and not the Hiddekel River. In chapter eight an angel (saint) “said unto that certain saint which spake, how long.” The Hebrew word translated as “that certain saint,” is the Hebrew word “Palmoni,” meaning the Wonderful Numberer, or the Numberer of Secrets. In chapter eight Jesus (the Wonderful Numberer) was speaking, and another saint asked Jesus (that certain saint), “how long.”

Aceeași structură profetică se regăsește în ambele convorbiri, cu excepția faptului că, în capitolul opt, Daniel se află lângă râul Ulai, și nu lângă râul Hiddekel. În capitolul opt, un înger (sfânt) a zis către acel sfânt anume care vorbea: „Până când?” Cuvântul ebraic tradus prin „acel sfânt anume” este cuvântul ebraic „Palmoni”, care înseamnă „Minunatul Numărător” sau „Numărătorul Tainelor”. În capitolul opt, Isus (Minunatul Numărător) vorbea, iar un alt sfânt L-a întrebat pe Isus (acel sfânt anume): „Până când?”

In chapter twelve, the One who is standing on the water is asked by an angel who was on one of the banks of the Hiddekel River, “how long.” These two passages must be considered together, line upon line. The first question of chapter eight is “how long is the vision concerning the trampling down of the sanctuary and host, that is accomplished first by paganism, and then by papalism?” The question of chapter twelve is, “how long shall it be to the end of these wonders.” The sworn answer is then given by Palmoni, the Wonderful Numberer who was clothed in linen and standing upon the waters, “it shall be for a time, times, and an half; and when he shall have accomplished to scatter the power of the holy people, all these things shall be finished.”

În capitolul doisprezece, Cel care stă deasupra apei este întrebat de un înger care se afla pe unul dintre malurile Râului Hiddekel: „Până când?” Aceste două pasaje trebuie luate împreună, rând după rând. Prima întrebare a capitolului opt este: „Până când va fi vedenia privitoare la călcarea în picioare a sanctuarului și a oștirii, înfăptuită mai întâi prin păgânism, iar apoi prin papalitate?” Întrebarea din capitolul doisprezece este: „Cât va mai fi până la sfârșitul acestor minuni?” Răspunsul dat prin jurământ este apoi rostit de Palmoni, Minunatul Numărător, care era îmbrăcat în in și stătea deasupra apelor: „Va fi o vreme, vremuri și o jumătate de vreme; și când va fi dusă la capăt risipirea puterii poporului sfânt, toate aceste lucruri se vor sfârși.”

The questions of the Ulai and Hiddekel Rivers are “how long shall be the vision of the scattering of God’s people that is accomplished by paganism and then papalism as they trample down the sanctuary and host?” The answer is the trampling down ends in 1798, when the work of Palmoni in raising up the Millerite temple begins, and then ends forty-six years later in 1844 when the sanctuary was to be cleansed.

Întrebările râurilor Ulai și Hiddekel sunt: «Până când va dura viziunea împrăștierii poporului lui Dumnezeu, care este înfăptuită de păgânism și apoi de papalitate, pe măsură ce acestea calcă în picioare sanctuarul și oștirea?» Răspunsul este că această călcare în picioare se încheie în 1798, când începe lucrarea lui Palmoni de ridicare a templului milerit, iar această lucrare se încheie patruzeci și șase de ani mai târziu, în 1844, când sanctuarul avea să fie curățit.

In chapter twelve Daniel heard the conversation, “but I understood not.” Daniel expressed a desire to understand, as represented by him asking Christ. “O my Lord, what shall be the end of these things?” His expression of desire to understand represented the desire of the wise virgins to understand, for the entire dialogue was placed between the two references of the book of Daniel being sealed to the time of the end. Daniel represented the desire placed upon William Miller to understand the truth which was unsealed in 1798, and the first truth he was led to recognize was the trampling down of the sanctuary and host, first by paganism and then papalism during the period when the power of the holy people was scattered in fulfillment of the “seven times,” of Leviticus twenty-six.

În capitolul doisprezece, Daniel a auzit convorbirea, „dar n-am înțeles.” Daniel și-a exprimat dorința de a înțelege, fapt reprezentat de întrebarea adresată lui Hristos: „O, Domnul meu, care va fi sfârșitul acestor lucruri?” Această exprimare a dorinței de a înțelege reprezenta dorința fecioarelor înțelepte de a înțelege, căci întregul dialog era încadrat între cele două mențiuni ale sigilării cărții lui Daniel până la vremea sfârșitului. Daniel reprezenta dorința pusă asupra lui William Miller de a înțelege adevărul care a fost desigilat în 1798, iar primul adevăr pe care a fost condus să-l recunoască a fost călcarea în picioare a sanctuarului și a oștirii, mai întâi de către păgânism și apoi de către papalitate, în perioada în care puterea poporului sfânt a fost risipită, în împlinirea «de șapte ori» din Leviticul douăzeci și șase.

Miller’s desire to know the truth is represented by Daniel’s desire, but Miller’s understanding was incomplete. Daniel represents Miller’s desire, and Belteshazzar represents those that have a complete understanding of the thing and the vision. There are at least five important truths that were part of the experience of the Millerites in chapter twelve of Daniel, that will find a parallel counterpart in the history of the one hundred and forty-four thousand. One is that they fulfilled and understood that they were fulfilling the parable of the ten virgins, with its three-step testing process, and the other is that they understand the foundation stone of the “seven times,” of Leviticus chapter twenty-six.

Dorința lui Miller de a cunoaște adevărul este reprezentată de dorința lui Daniel, dar înțelegerea lui Miller era incompletă. Daniel reprezintă dorința lui Miller, iar Belteșațar îi reprezintă pe aceia care au o înțelegere deplină a cuvântului și a vedeniei. Există cel puțin cinci adevăruri importante, care au făcut parte din experiența milleriților, din capitolul doisprezece al lui Daniel, și care își vor găsi un corespondent paralel în istoria celor o sută patruzeci și patru de mii. Unul dintre acestea este că ei au împlinit și au înțeles că împlineau pilda celor zece fecioare, cu procesul ei de încercare în trei etape, iar un altul este că ei înțeleg piatra de temelie a „celor șapte vremi”, din capitolul douăzeci și șase al Leviticului.

We will continue this study in our next article.

Vom continua acest studiu în următorul nostru articol.

> “‘Then shall the kingdom of heaven be likened unto ten virgins, which took their lamps, and went forth to meet the bridegroom. And five of them were wise, and five were foolish. They that were foolish took their lamps, and took no oil with them; but the wise took oil in their vessels with their lamps. While the bridegroom tarried, they all slumbered and slept. And at midnight there was a cry made, Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him. Then all those virgins arose, and trimmed their lamps. And the foolish said unto the wise, Give us of your oil; for our lamps are gone out. But the wise answered, saying, Not so; lest there be not enough for us and you: but go ye rather to them that sell, and buy for yourselves. And while they went to buy, the bridegroom came; and they that were ready went in with him to the marriage: and the door was shut. Afterward came also the other virgins, saying, Lord, Lord, open to us. But he answered and said, Verily I say unto you, I know you not. Watch therefore; for ye know neither the day nor the hour wherein the Son of man cometh.’

> Atunci Împărăția cerurilor se va asemăna cu zece fecioare care, luându-și candelele, au ieșit în întâmpinarea mirelui. Și cinci dintre ele erau înțelepte, iar cinci neînțelepte. Cele neînțelepte și-au luat candelele, dar n-au luat cu ele untdelemn; pe când cele înțelepte, împreună cu candelele, au luat untdelemn în vasele lor. Întârziind mirele, au ațipit toate și au adormit. Iar la miezul nopții s-a făcut strigare: Iată, mirele vine; ieșiți-i în întâmpinare. Atunci toate acele fecioare s-au ridicat și și-au pregătit candelele. Și cele neînțelepte au zis celor înțelepte: Dați-ne din untdelemnul vostru, căci ni se sting candelele. Dar cele înțelepte, răspunzând, au zis: Nicidecum, ca nu cumva să nu ne ajungă nici nouă, nici vouă; mai bine mergeți la cei ce vând și cumpărați pentru voi înșivă. Pe când se duceau ele să cumpere, a venit mirele; și cele ce erau gata au intrat cu el la nuntă, și ușa s-a închis. După aceea au venit și celelalte fecioare, zicând: Doamne, Doamne, deschide-ne. Dar el, răspunzând, a zis: Adevărat zic vouă: nu vă cunosc. Vegheați, așadar, fiindcă nu știți nici ziua, nici ceasul în care va veni Fiul Omului.

> “We are now living in a most perilous time, and not one of us should be tardy in seeking a preparation for the coming of Christ. Let none follow the example of the foolish virgins, and think that it will be safe to wait until the crisis comes before gaining a preparation of character to stand in that time. It will be too late to seek for the righteousness of Christ when the guests are called in and examined. Now is the time to put on the righteousness of Christ,—the wedding garment that will fit you to enter into the marriage supper of the Lamb. In the parable, the foolish virgins are represented as begging for oil, and failing to receive it at their request. This is symbolic of those who have not prepared themselves by developing a character to stand in a time of crisis. It is as if they should go to their neighbors and say, Give me your character, or I shall be lost. Those that were wise could not impart their oil to the flickering lamps of the foolish virgins. Character is not transferable. It is not to be bought or sold; it is to be acquired. The Lord has given to every individual an opportunity to obtain a righteous character through the hours of probation; but he has not provided a way by which one human agent may impart to another the character which he has developed by going through hard experiences, by learning lessons from the great Teacher, so that he can manifest patience under trial, and exercise faith so that he can remove mountains of impossibility. It is impossible to impart the fragrance of love,—to give to another gentleness, tact, and perseverance. It is impossible for one human heart to pour into another the love of God and humanity.

> Trăim acum într-un timp cât se poate de primejdios, și niciunul dintre noi nu ar trebui să zăbovească în a căuta o pregătire pentru venirea lui Hristos. Să nu urmeze nimeni pilda fecioarelor neînțelepte și să creadă că va fi în siguranță să aștepte până vine criza, înainte de a dobândi o pregătire a caracterului pentru a sta în picioare în acel timp. Va fi prea târziu să cauți neprihănirea lui Hristos când oaspeții vor fi chemați înăuntru și cercetați. Acum este timpul să îmbraci neprihănirea lui Hristos - haina de nuntă care te va face în stare să intri la cina nunții Mielului. În pildă, fecioarele neînțelepte sunt înfățișate implorând untdelemn și fără a-l primi, deși îl cer. Aceasta simbolizează pe aceia care nu s-au pregătit prin dezvoltarea unui caracter capabil să stea în picioare într-un timp de criză. Este ca și cum s-ar duce la vecinii lor și ar spune: "Dă-mi caracterul tău, altfel voi pieri." Cele înțelepte nu puteau să dea din untdelemnul lor pentru candelele pâlpâitoare ale fecioarelor neînțelepte. Caracterul nu este transferabil. Nu se cumpără și nu se vinde; se dobândește. Domnul a dat fiecărui individ prilejul de a dobândi un caracter neprihănit în ceasurile timpului de probă; dar nu a prevăzut o cale prin care un agent omenesc să poată împărtăși altuia caracterul pe care l-a dezvoltat trecând prin experiențe grele, învățând lecții de la Marele Învățător, astfel încât să manifeste răbdare sub încercare și să exercite o credință în stare să mute munții imposibilului. Este imposibil să împărtășești mireasma dragostei - să dăruiești altuia blândețe, tact și perseverență. Este imposibil ca o inimă omenească să toarne într-o alta dragostea față de Dumnezeu și față de oameni.

> “But the day is coming, and it is close upon us, when every phase of character will be revealed by special temptation. Those who remain true to principle, who exercise faith to the end, will be those who have proved true under test and trial during the previous hours of their probation, and have formed characters after the likeness of Christ. It will be those who have cultivated close acquaintance with Christ, who, through his wisdom and grace, are partakers of the divine nature. But no human being can give to another, heart-devotion and noble qualities of mind, and supply his deficiencies with moral power. We can each do much for each other by giving to men a Christlike example, thus influencing them to go to Christ for the righteousness without which they cannot stand in the judgment. Men should prayerfully consider the important matter of character-building, and frame their characters after the divine model.” The Youth Instructor, January 16, 1896.

> Dar ziua vine și este aproape de noi, când fiecare latură a caracterului va fi dată pe față prin ispite deosebite. Cei care rămân credincioși principiilor, care își exercită credința până la sfârșit, vor fi aceia care s-au dovedit adevărați în probă și încercare în ceasurile anterioare ale perioadei lor de probă și și-au format caractere după chipul lui Hristos. Aceia vor fi cei care au cultivat o strânsă legătură cu Hristos, care, prin înțelepciunea și harul Său, sunt părtași naturii divine. Dar niciun om nu poate dărui altuia devotamentul inimii și nobile calități ale minții, nici să-i suplinească lipsurile cu putere morală. Fiecare dintre noi poate face mult pentru ceilalți, oferindu-le oamenilor un exemplu asemenea lui Hristos, influențându-i astfel să meargă la Hristos pentru neprihănirea fără de care nu pot sta în picioare la judecată. Oamenii ar trebui să chibzuiască în duh de rugăciune asupra importantei chestiuni a zidirii caracterului și să-și plămădească caracterele după modelul divin. The Youth Instructor, 16 ianuarie 1896.

Back to Articles