Article

# The Book of Daniel - Number Thirty

Cartea lui Daniel - Numărul treizeci

The Hour of Fear

Ceasul fricii

Author

Jeff Pippenger

Published

December 25, 2023

Formats

PDF
Word

Belshazzar’s fear of the mysterious handwriting addresses not only his death and the end of the sixth kingdom of Bible prophecy, but also the point in prophetic history when fear takes hold of the kings of the earth. Their fear is produced by the “east wind” of Islam. Their fear is as a woman in travail, thus identifying a progressively increasing pain, which comes with more and more rapidity. The fear begins at the “hour” of Belshazzar’s feast, though it initially arrived on September 11, 2001. From then onward the winds begin to slip through the hands of the four angels who are holding them during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. The lamentation for Tyrus that Ezekiel identifies, defines Tyrus by asking the prophetic question, “What city is like Tyrus, like the destroyed in the midst of the sea?”

Frica lui Belșațar față de scrisul misterios nu se referă doar la moartea lui și la sfârșitul celui de-al șaselea regat al profeției biblice, ci și la momentul din istoria profetică atunci când frica pune stăpânire pe împărații pământului. Frica lor este produsă de „vântul de răsărit” al Islamului. Frica lor este ca a unei femei în durerile nașterii, identificând astfel o durere în creștere progresivă, care vine cu o repeziciune tot mai mare. Frica începe la „ceasul” ospățului lui Belșațar, deși a sosit inițial la 11 septembrie 2001. Din acel moment înainte, vânturile încep să scape din mâinile celor patru îngeri care le țin în timpul pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii. Lamentația pentru Tir pe care o identifică Ezechiel definește Tirul punând întrebarea profetică: „Ce cetate este ca Tirul, ca cea nimicită în mijlocul mării?”

> The ships of Tarshish did sing of thee in thy market: and thou wast replenished, and made very glorious in the midst of the seas. Thy rowers have brought thee into great waters: the east wind hath broken thee in the midst of the seas. Thy riches, and thy fairs, thy merchandise, thy mariners, and thy pilots, thy calkers, and the occupiers of thy merchandise, and all thy men of war, that are in thee, and in all thy company which is in the midst of thee, shall fall into the midst of the seas in the day of thy ruin. The suburbs shall shake at the sound of the cry of thy pilots. And all that handle the oar, the mariners, and all the pilots of the sea, shall come down from their ships, they shall stand upon the land; And shall cause their voice to be heard against thee, and shall cry bitterly, and shall cast up dust upon their heads, they shall wallow themselves in the ashes: And they shall make themselves utterly bald for thee, and gird them with sackcloth, and they shall weep for thee with bitterness of heart and bitter wailing. And in their wailing they shall take up a lamentation for thee, and lament over thee, saying, What city is like Tyrus, like the destroyed in the midst of the sea? When thy wares went forth out of the seas, thou filledst many people; thou didst enrich the kings of the earth with the multitude of thy riches and of thy merchandise. In the time when thou shalt be broken by the seas in the depths of the waters thy merchandise and all thy company in the midst of thee shall fall. All the inhabitants of the isles shall be astonished at thee, and their kings shall be sore afraid, they shall be troubled in their countenance. The merchants among the people shall hiss at thee; thou shalt be a terror, and never shalt be any more. Ezekiel 27:25–36.

> Corăbiile Tarsisului cântau despre tine în târgul tău; și ai fost umplută și făcută foarte slăvită în mijlocul mărilor. Vâslașii tăi te-au adus în ape mari; vântul de răsărit te-a sfărâmat în mijlocul mărilor. Bogățiile tale și târgurile tale, marfa ta, marinarii tăi și cârmacii tăi, calafetașii tăi și cei ce se ocupă cu negoțul tău, și toți oamenii tăi de război care sunt în tine, și toată ceata ta care este în mijlocul tău, vor cădea în mijlocul mărilor în ziua prăpădului tău. Suburbiile se vor cutremura la sunetul strigătului cârmaciilor tăi. Și toți cei ce mânuiesc vâsla, marinarii și toți cârmacii mării vor coborî din corăbiile lor, vor sta pe uscat; și își vor face glasul auzit împotriva ta și vor striga cu amărăciune, își vor arunca țărână pe cap, se vor tăvăli în cenușă; și se vor rade cu totul pentru tine și se vor încinge cu saci, și vor plânge pentru tine cu amărăciune de inimă și cu jelire amară. Și în jalea lor vor ridica o tânguire pentru tine și vor jeli peste tine, zicând: Ce cetate este ca Tirul, ca cea nimicită în mijlocul mării? Când mărfurile tale ieșeau din mări, ai umplut multe popoare; ai îmbogățit pe împărații pământului cu mulțimea bogățiilor tale și a negoțului tău. În vremea când vei fi sfărâmată de mări în adâncurile apelor, marfa ta și toată ceata ta din mijlocul tău vor cădea. Toți locuitorii ostroavelor se vor îngrozi de tine, iar împărații lor vor fi cuprinși de spaimă, vor fi tulburați în înfățișarea lor. Negustorii dintre popoare vor șuiera asupra ta; vei fi o spaimă și nu vei mai fi niciodată. Ezechiel 27:25-36.

Tyrus is the city, or kingdom that the merchants of the earth cry bitterly over, and then ask, “what city is like Tyrus?” They do so in the “time,” when the city is broken in the sea. In Revelation chapter eighteen, the whore of Tyre, who is the whore of Rome, who has committed fornication with the kings of the earth and is identified as that great city whose judgment comes in one hour, and in one day. She is the city that raises the prophetic question from the wailing kings and merchants.

Tirul este cetatea, sau împărăția, pentru care negustorii pământului se tânguiesc cu amar și apoi întreabă: «Ce cetate este asemenea lui Tir?» Ei fac aceasta în „vremea” când cetatea este sfărâmată în mare. În Apocalipsa, capitolul optsprezece, desfrânata din Tir, care este desfrânata din Roma, care a săvârșit desfrânare cu împărații pământului, este identificată drept acea cetate mare a cărei judecată vine într-un ceas și într-o zi. Ea este cetatea care stârnește întrebarea profetică din partea împăraților și a negustorilor care se jelesc.

> Therefore shall her plagues come in one day, death, and mourning, and famine; and she shall be utterly burned with fire: for strong is the Lord God who judgeth her. And the kings of the earth, who have committed fornication and lived deliciously with her, shall bewail her, and lament for her, when they shall see the smoke of her burning, Standing afar off for the fear of her torment, saying, Alas, alas that great city Babylon, that mighty city! for in one hour is thy judgment come. And the merchants of the earth shall weep and mourn over her; for no man buyeth their merchandise any more: The merchandise of gold, and silver, and precious stones, and of pearls, and fine linen, and purple, and silk, and scarlet, and all thyine wood, and all manner vessels of ivory, and all manner vessels of most precious wood, and of brass, and iron, and marble, And cinnamon, and odours, and ointments, and frankincense, and wine, and oil, and fine flour, and wheat, and beasts, and sheep, and horses, and chariots, and slaves, and souls of men. And the fruits that thy soul lusted after are departed from thee, and all things which were dainty and goodly are departed from thee, and thou shalt find them no more at all. The merchants of these things, which were made rich by her, shall stand afar off for the fear of her torment, weeping and wailing, And saying, Alas, alas, that great city, that was clothed in fine linen, and purple, and scarlet, and decked with gold, and precious stones, and pearls! For in one hour so great riches is come to nought. And every shipmaster, and all the company in ships, and sailors, and as many as trade by sea, stood afar off, And cried when they saw the smoke of her burning, saying, What city is like unto this great city! And they cast dust on their heads, and cried, weeping and wailing, saying, Alas, alas, that great city, wherein were made rich all that had ships in the sea by reason of her costliness! for in one hour is she made desolate. Revelation 18:8–19.

> De aceea, într-o singură zi vor veni urgiile ei: moartea, și tânguirea, și foametea; și va fi cu desăvârșire arsă cu foc; căci puternic este Domnul Dumnezeu, Cel ce o judecă. Și împărații pământului, care au desfrânat cu ea și au trăit în desfătări împreună cu ea, o vor boci și o vor jelui, când vor vedea fumul arderii ei, stând departe, de frica chinului ei, și zicând: Vai, vai, cetatea cea mare Babilon, cetatea cea puternică! căci într-un ceas a venit judecata ta. Și negustorii pământului vor plânge și se vor tângui pentru ea, pentru că nimeni nu le mai cumpără marfa: mărfuri de aur, și de argint, și de pietre scumpe, și de mărgăritare, și de in subțire, și de purpură, și de mătase, și de stacojiu, și orice lemn de tuiă, și tot felul de vase de fildeș, și tot felul de vase din cel mai scump lemn, și de aramă, și de fier, și de marmură, și scorțișoară, și miresme, și unguente, și tămâie, și vin, și untdelemn, și făină fină, și grâu, și vite, și oi, și cai, și care, și robi, și suflete de oameni. Și roadele după care tânjea sufletul tău s-au depărtat de la tine, și toate cele delicate și alese s-au depărtat de la tine, și nu le vei mai găsi nicidecum. Negustorii acestor lucruri, care prin ea s-au îmbogățit, vor sta departe, de frica chinului ei, plângând și tânguindu-se, și zicând: Vai, vai, cetatea cea mare, care era îmbrăcată în in subțire, și în purpură, și în stacojiu, și împodobită cu aur, și cu pietre scumpe, și cu mărgăritare! Căci într-un ceas s-a prefăcut în nimic o atât de mare bogăție. Și orice cârmac, și toată mulțimea de pe corăbii, și corăbierii, și toți câți fac negoț pe mare, au stat departe, și au strigat, când au văzut fumul arderii ei, zicând: Ce cetate este asemenea acestei cetăți mari! Și și-au aruncat țărână pe capete, și au strigat, plângând și tânguindu-se, zicând: Vai, vai, cetatea cea mare, în care s-au îmbogățit toți cei ce aveau corăbii pe mare, din pricina scumpetei ei! căci într-un ceas a fost pustiită. Apocalipsa 18:8-19.

The unsealing of the Revelation of Jesus Christ includes the message of the Midnight Cry. That message is the second prophecy of Ezekiel thirty-seven that brings the dead dry bones that have laid in the streets for three and a half days to life as a mighty army. That message is the message that includes the truth that it is Islam that the Lord employs to bring executive judgment upon the United States for Sunday enforcement. That judgment arrives in the “hour” of the great earthquake, which is also the “hour” that the handwriting came upon Belshazzar’s wall. The handwriting produced the fear, that is represented as taking hold of all the kings and merchants when the economic structure of planet earth is taken down by the “east wind” of Islam, who have secretly slipped into Belshazzar’s kingdom, through the neglected lower “wall” to the south.

Desigilarea Apocalipsei lui Isus Hristos cuprinde solia Strigătului de la miezul nopții. Acea solie este a doua profeție din Ezechiel 37, care aduce la viață, ca o oștire puternică, oasele moarte și uscate care au zăcut pe străzi trei zile și jumătate. Acea solie este solia care cuprinde adevărul că Islamul este acela de care Domnul Se folosește pentru a aduce judecata executivă asupra Statelor Unite din pricina impunerii duminicii. Acea judecată sosește în "ceasul" marelui cutremur, care este, de asemenea, "ceasul" în care scrierea de mână a apărut pe peretele lui Belșațar. Scrierea de mână a produs frica, care este reprezentată ca luând în stăpânire pe toți împărații și negustorii, când structura economică a planetei Pământ este prăbușită de "vântul de răsărit" al Islamului, care s-a strecurat pe ascuns în împărăția lui Belșațar, prin "zidul" inferior, neglijat, dinspre sud.

The “city” or kingdom that the kings and merchants lament of and ask, “what city is like unto this great city” is the kingdom of the whore of Tyre, who is then singing her songs and committing fornication with those very kings. All the prophets speak of the end of the world and they agree with one another, so Ezekiel’s merchants are the same merchants in Revelation chapter eighteen. Three times in Revelation chapter eighteen they lament “alas, alas,” as the great city and the financial structure of planet earth is taken down. The Greek word translated as “alas,” in the passage, is the very same word that is translated three times in Revelation chapter eight, and verse thirteen, which is there translated with a different English word.

„Cetatea” sau împărăția pentru care se jelesc împărații și negustorii și întreabă: „Care cetate este asemenea acestei cetăți mari?” este împărăția desfrânatei din Tir, care atunci își cântă cântările și săvârșește desfrânare cu chiar acei împărați. Toți profeții vorbesc despre sfârșitul lumii și sunt în consens unii cu alții, astfel încât negustorii din Ezechiel sunt aceiași negustori din capitolul optsprezece al Apocalipsei. De trei ori, în capitolul optsprezece din Apocalipsă, ei se jelesc „vai, vai”, pe când cetatea cea mare și structura financiară a planetei Pământ sunt dărâmate. Cuvântul grecesc tradus prin „vai” în acest pasaj este același cuvânt care este tradus de trei ori în Apocalipsa, capitolul opt, versetul treisprezece, unde este redat printr-un alt cuvânt englezesc.

> And I beheld, and heard an angel flying through the midst of heaven, saying with a loud voice, Woe, woe, woe, to the inhabiters of the earth by reason of the other voices of the trumpet of the three angels, which are yet to sound! Revelation 8:13.

> Și am văzut și am auzit un înger zburând prin mijlocul cerului, zicând cu glas tare: Vai, vai, vai de locuitorii pământului, din pricina celorlalte sunete de trâmbiță ale celor trei îngeri, care încă urmează să trâmbițeze! Apocalipsa 8:13.

The kings and merchants are lamenting the destruction of the world’s economy with the words, “alas, alas,” meaning “woe, woe,” and the “Woe” is a symbol of Islam. The fear that takes hold of Belshazzar and his lords when the handwriting appears on the wall, is the fear produced when the economic structure of planet earth is destroyed by ongoing attacks from Islam, which God employs as His providential tool to bring about His executive judgment upon those who drink the wine of Babylon, that is Sunday enforcement. This truth is the theme of the Isaiah twenty-three “burden” of the whore of “Tyre.”

Regii și negustorii jelesc distrugerea economiei lumii rostind cuvintele «vai, vai», însemnând «vai, vai», iar «Vaiul» este un simbol al Islamului. Frica ce îl cuprinde pe Belșațar și pe dregătorii lui când apare scrisul de pe perete este frica produsă atunci când structura economică a planetei Pământ este distrusă prin atacurile continue ale Islamului, pe care Dumnezeu le folosește ca instrument providențial pentru a aduce judecata Sa executorie asupra celor ce beau vinul Babilonului, adică impunerea Duminicii. Acest adevăr este tema «poverii» din Isaia douăzeci și trei, privitoare la desfrânata din «Tir».

> The burden of Tyre. Howl, ye ships of Tarshish; for it is laid waste, so that there is no house, no entering in: from the land of Chittim it is revealed to them. Be still, ye inhabitants of the isle; thou whom the merchants of Zidon, that pass over the sea, have replenished. And by great waters the seed of Sihor, the harvest of the river, is her revenue; and she is a mart of nations. Be thou ashamed, O Zidon: for the sea hath spoken, even the strength of the sea, saying, I travail not, nor bring forth children, neither do I nourish up young men, nor bring up virgins. As at the report concerning Egypt, so shall they be sorely pained at the report of Tyre. Pass ye over to Tarshish; howl, ye inhabitants of the isle. Is this your joyous city, whose antiquity is of ancient days? her own feet shall carry her afar off to sojourn. Who hath taken this counsel against Tyre, the crowning city, whose merchants are princes, whose traffickers are the honourable of the earth? The Lord of hosts hath purposed it, to stain the pride of all glory, and to bring into contempt all the honourable of the earth. Pass through thy land as a river, O daughter of Tarshish: there is no more strength. He stretched out his hand over the sea, he shook the kingdoms: the Lord hath given a commandment against the merchant city, to destroy the strong holds thereof. And he said, Thou shalt no more rejoice, O thou oppressed virgin, daughter of Zidon: arise, pass over to Chittim; there also shalt thou have no rest. Behold the land of the Chaldeans; this people was not, till the Assyrian founded it for them that dwell in the wilderness: they set up the towers thereof, they raised up the palaces thereof; and he brought it to ruin. Howl, ye ships of Tarshish: for your strength is laid waste. And it shall come to pass in that day, that Tyre shall be forgotten seventy years, according to the days of one king: after the end of seventy years shall Tyre sing as an harlot. Take an harp, go about the city, thou harlot that hast been forgotten; make sweet melody, sing many songs, that thou mayest be remembered. And it shall come to pass after the end of seventy years, that the Lord will visit Tyre, and she shall turn to her hire, and shall commit fornication with all the kingdoms of the world upon the face of the earth. And her merchandise and her hire shall be holiness to the Lord: it shall not be treasured nor laid up; for her merchandise shall be for them that dwell before the Lord, to eat sufficiently, and for durable clothing. Isaiah 23:1–18.

> Prorocia împotriva Tirului. Urlați, corăbii ale Tarsisului; căci este pustiită, încât nu mai este casă, nici intrare; din țara Chitim li s-a făcut cunoscut. Tăceți, locuitori ai insulei, tu, pe care negustorii Sidonului, care trec peste mare, te-au umplut. Pe ape mari, sămânța Șihorului, secerișul râului, este venitul ei; și ea este o piață a neamurilor. Rușinează-te, o, Sidonule, căci marea a vorbit, chiar puterea mării, zicând: Nu am durerile nașterii, nici nu nasc copii, nici nu hrănesc tineri, nici nu cresc fecioare. Cum au fost la vestea despre Egipt, așa se vor îndurera cumplit la vestea despre Tir. Treceți în Tarsis; urlați, locuitori ai insulei. Este aceasta cetatea voastră veselă, a cărei vechime este din zile străvechi? Însăși picioarele ei o vor duce departe, ca să locuiască în pribegie. Cine a hotărât aceasta împotriva Tirului, cetatea încununată, ai cărei negustori sunt prinți și ai cărei târgoveți sunt cei cinstiți ai pământului? Domnul oștirilor a hotărât-o, ca să întineze trufia oricărei slave și să aducă în dispreț pe toți cei cinstiți ai pământului. Străbate-ți țara ca un râu, fiică a Tarsisului: nu mai este opreliște. El și-a întins mâna peste mare, a zguduit împărățiile; Domnul a dat poruncă împotriva cetății negustorești, ca să nimicească întăriturile ei. Și a zis: Nu te vei mai bucura, fecioară asuprită, fiică a Sidonului; scoală-te, treci la Chitim; nici acolo nu vei avea odihnă. Iată țara Caldeilor; poporul acesta nu era, până ce Asirianul a întemeiat-o pentru cei ce locuiesc în pustie: ei i-au ridicat turnurile, i-au înălțat palatele; iar el a adus-o la ruină. Urlați, corăbii ale Tarsisului; căci tăria voastră este pustiită. Și va fi în ziua aceea: Tir va fi uitat șaptezeci de ani, după zilele unui singur rege; iar după sfârșitul celor șaptezeci de ani, Tir va cânta ca o desfrânată. Ia o harpă, străbate cetatea, tu, desfrânato uitată; fă melodie plăcută, cântă multe cântări, ca să ți se aducă aminte. Și se va întâmpla, după sfârșitul celor șaptezeci de ani, că Domnul va cerceta Tirul, și ea se va întoarce la plata ei și va desfrâna cu toate împărățiile lumii de pe fața pământului. Și negoțul ei și plata ei vor fi sfințenie pentru Domnul: nu vor fi strânse, nici puse deoparte, căci negoțul ei va fi pentru cei ce locuiesc înaintea Domnului, spre hrană îndestulătoare și pentru îmbrăcăminte trainică. Isaia 23:1-18.

The seventy years, which is as “the days of one king”, is represented by the kingdom of Babylon, for a king is a kingdom, and literal Babylon reigned for seventy years. The seventy years of literal Babylon ended in the “hour” the handwriting appeared upon the walls of Belshazzar’s banquet hall. That very night he was slain, by the power that came through the “wall” unnoticed, for he was having a party drinking the wine of Babylon, while Nebuchadnezzar’s orchestra was playing the music, and the whore of Tyre sang the sweet melody, and apostate Israel danced and bowed.

Perioada de șaptezeci de ani, care este ca «zilele unui singur împărat», este reprezentată de împărăția Babilonului, căci un împărat este o împărăție, iar Babilonul literal a domnit timp de șaptezeci de ani. Cei șaptezeci de ani ai Babilonului literal s-au încheiat în «ceasul» în care scrisul de mână a apărut pe pereții sălii de ospăț a lui Belșațar. Chiar în noaptea aceea a fost ucis, de puterea care a pătruns prin «zid» neobservată, căci el dădea un ospăț, bând vinul Babilonului, în timp ce orchestra lui Nebucadnețar cânta, iar desfrânata Tirului intona dulcea melodie, și Israelul apostat dansa și se închina.

Then fear took hold of all involved, for God had “taken counsel against Tyre” and had “purposed” “to stain the pride of all glory, and to bring into contempt all the honourable of the earth.” God therefore “shook the kingdoms” with the “great earthquake” of that “hour,” for God had “given a commandment against the merchant” kingdom, “to destroy the strong holds thereof.” In the “hour” of fear for Belshazzar, the kings and the merchants began a search to understand the meaning of the fiery words on the wall. The death of Belshazzar is about to happen, but at that point, he is still alive. He therefore sought to understand the mysterious words and offered rewards to the wise men, if they could interpret the writing, but it could not be done, for the wise men of Babylon employ the methodology of biblical study that was a counterfeit of truth. The mysterious words are as the vision of a book that is sealed.

Atunci teama i-a cuprins pe toți cei implicați, căci Dumnezeu „a ținut sfat împotriva Tirului” și „a hotărât” „să păteze mândria oricărei glorii și să aducă în dispreț pe toți cei onorați ai pământului.” Dumnezeu, așadar, „a zguduit împărățiile” prin „marele cutremur” al acelui „ceas”, căci Dumnezeu „a dat poruncă împotriva” împărăției „negustorești”, „să nimicească întăriturile ei.” În „ceasul” spaimei lui Belșațar, împărații și negustorii au început o căutare pentru a înțelege sensul cuvintelor de foc de pe zid. Moartea lui Belșațar este pe cale să se petreacă, dar în acel moment el încă trăiește. Așadar a căutat să înțeleagă cuvintele tainice și a oferit răsplăți înțelepților, dacă ar putea tâlcui scrierea, dar nu s-a putut, căci înțelepții Babilonului întrebuințau o metodologie de studiu biblic care era o contrafacere a adevărului. Cuvintele tainice sunt asemenea vedeniei unei cărți pecetluite.

> Then came in all the king’s wise men: but they could not read the writing, nor make known to the king the interpretation thereof. Then was king Belshazzar greatly troubled, and his countenance was changed in him, and his lords were astonied. Now the queen by reason of the words of the king and his lords came into the banquet house: and the queen spake and said, O king, live forever: let not thy thoughts trouble thee, nor let thy countenance be changed: There is a man in thy kingdom, in whom is the spirit of the holy gods; and in the days of thy father light and understanding and wisdom, like the wisdom of the gods, was found in him; whom the king Nebuchadnezzar thy father, the king, I say, thy father, made master of the magicians, astrologers, Chaldeans, and soothsayers; Forasmuch as an excellent spirit, and knowledge, and understanding, interpreting of dreams, and showing of hard sentences, and dissolving of doubts, were found in the same Daniel, whom the king named Belteshazzar: now let Daniel be called, and he will show the interpretation. Then was Daniel brought in before the king. And the king spake and said unto Daniel, Art thou that Daniel, which art of the children of the captivity of Judah, whom the king my father brought out of Jewry? I have even heard of thee, that the spirit of the gods is in thee, and that light and understanding and excellent wisdom is found in thee. And now the wise men, the astrologers, have been brought in before me, that they should read this writing, and make known unto me the interpretation thereof: but they could not show the interpretation of the thing: And I have heard of thee, that thou canst make interpretations, and dissolve doubts: now if thou canst read the writing, and make known to me the interpretation thereof, thou shalt be clothed with scarlet, and have a chain of gold about thy neck, and shalt be the third ruler in the kingdom. Daniel 5:8–16.

> Atunci au intrat toți înțelepții împăratului; dar n-au putut citi scrierea și nici să facă cunoscută împăratului tâlcuirea ei. Atunci împăratul Belșațar s-a tulburat foarte, fața i s-a schimbat în el, iar dregătorii lui au rămas uluiți. Atunci împărăteasa, la auzul cuvintelor împăratului și ale dregătorilor lui, a intrat în casa ospățului; și împărăteasa a vorbit și a zis: Împărate, trăiește în veci! Să nu te tulbure gândurile tale și nici să nu ți se schimbe fața: Este un om în împărăția ta, în care este duhul dumnezeilor sfinți; și în zilele tatălui tău s-au aflat în el lumină, pricepere și înțelepciune, ca înțelepciunea dumnezeilor; pe care împăratul Nebucadnețar, tatăl tău — împăratul, zic, tatăl tău — l-a pus căpetenie peste magicieni, astrologi, haldeii și ghicitori; căci în același Daniel s-au găsit un duh ales, cunoștință și pricepere, tâlcuirea viselor, arătarea cuvintelor grele și dezlegarea nedumeririlor, căruia împăratul i-a pus numele Belteșațar; acum să fie chemat Daniel, și el va arăta tâlcuirea. Atunci Daniel a fost adus înaintea împăratului. Și împăratul a vorbit și i-a zis lui Daniel: Ești tu acel Daniel, care ești dintre fiii robiei lui Iuda, pe care tatăl meu, împăratul, l-a adus din Iudeea? Am auzit chiar despre tine că duhul dumnezeilor este în tine și că în tine se află lumină, pricepere și o înțelepciune aleasă. Și acum, înțelepții, astrologii, au fost aduși înaintea mea, ca să citească această scriere și să-mi facă cunoscută tâlcuirea ei; dar n-au putut arăta tâlcuirea lucrului. Și am auzit despre tine că poți da tâlcuiri și dezlega nedumeriri; acum, dacă poți citi scrierea și să-mi faci cunoscută tâlcuirea ei, vei fi îmbrăcat în stacojiu și vei avea un lanț de aur la gâtul tău și vei fi al treilea stăpânitor în împărăție. Daniel 5:8-16.

The queen in the palace was not Belshazzar’s wife, but the queen of his grandfather, and she knew who could read the writing on the wall. There was a church (for a woman is a church prophetically), in the kingdom that knew who could understand the secrets of God.

Regina din palat nu era soția lui Belșațar, ci regina bunicului său, și ea știa cine putea citi scrisul de pe perete. Exista, în împărăție, o biserică (căci, profetic, femeia este o biserică), care știa cine putea înțelege tainele lui Dumnezeu.

> “There was in the palace a woman who was wiser than them all,—the queen of Belshazzar’s grandfather. In this emergency she addressed the king in language that sent a ray of light into the darkness. ‘O king, live forever,’ she said, ‘let not thy thoughts trouble thee, nor let thy countenance be changed. There is a man in thy kingdom in whom is the spirit of the holy gods; and in the days of thy father light and understanding and wisdom, like the wisdom of the gods, was found in him; whom the king Nebuchadnezzar, thy father, the king, I say, thy father, made master of the magicians, astrologers, Chaldeans, and soothsayers; …now let Daniel be called, and he will show the interpretation.’

> În palat se afla o femeie mai înțeleaptă decât toți ceilalți — regina bunicului lui Belșațar. În această strâmtorare, ea i s-a adresat împăratului în cuvinte care au adus o rază de lumină în întuneric. 'O, împărate, trăiește în veci', a zis ea, 'să nu te tulbure gândurile tale, nici să nu ți se schimbe fața. Este un om în împărăția ta în care este duhul dumnezeilor sfinți; și în zilele tatălui tău s-au găsit în el lumină, pricepere și înțelepciune, asemenea înțelepciunii dumnezeilor; pe care împăratul Nebucadnețar, tatăl tău, împăratul, zic, tatăl tău, l-a făcut mai mare peste magicieni, astrologi, caldeeni și ghicitori; ... acum să fie chemat Daniel, și el va arăta tâlcuirea.'

> “‘Then was Daniel brought in before the king.’ Making an effort to brace himself and to show his authority, Belshazzar said, ‘Art thou that Daniel which art of the children of the captivity of Judah, which the king, my father, brought out of Jewry? I have even heard of thee, that the spirit of the gods is in thee, and that light and understanding and excellent wisdom is found in thee…. Now if thou canst read the writing, and make known to me the interpretation thereof, thou shalt be clothed with scarlet, and have a chain of gold about thy neck, and shalt be the third ruler in the kingdom.’

> „Atunci Daniel a fost adus înaintea împăratului.” Siluindu-se să-și adune puterile și să-și arate autoritatea, Belșațar a zis: „Ești tu acel Daniel care ești dintre fiii robiei lui Iuda, pe care împăratul, tatăl meu, l-a adus din Iuda? Am auzit chiar despre tine că duhul dumnezeilor este în tine și că lumină, înțelegere și înțelepciune aleasă se află în tine.... Acum, dacă poți citi scrierea și îmi faci cunoscută tălmăcirea ei, vei fi îmbrăcat în stacojiu, vei avea un lanț de aur la gâtul tău și vei fi al treilea dregător în împărăție.”

> “Daniel was not awed by the king’s appearance, nor confused or intimidated by his words. ‘Let thy gifts be to thyself,’ he answered, ‘and give thy rewards to another; yet I will read the writing unto the king, and make known to him the interpretation. O thou king, the most high God gave Nebuchadnezzar thy father a kingdom, and majesty, and glory, and honour…. But when his heart was lifted up, and his mind hardened in pride, he was deposed from his kingly throne, and they took his glory from him…. And thou his son, O Belshazzar, hast not humbled thine heart, though thou knewest all this, but hast lifted up thyself against the God of heaven; and they have brought the vessels of His house before thee, and thou, and thy lords, thy wives, and thy concubines, have drunk in them, and thou hast praised the gods of silver and gold, of brass, iron, wood, and stone, which see not, nor hear, nor know; and the God in whose hand thy breath is, and whose all thy ways, hast thou not glorified.’

> Daniel nu a fost copleșit de înfățișarea împăratului, nici derutat ori intimidat de cuvintele lui. „Să fie darurile tale pentru tine,” i-a răspuns el, „și dă altuia răsplățile tale; totuși voi citi împăratului scrierea și îi voi face cunoscută tâlcuirea. O, împărate, Dumnezeul Cel Preaînalt i-a dat tatălui tău, Nebucadnețar, o împărăție, și măreție, și slavă, și cinste.... Dar când i s-a înălțat inima și i s-a împietrit duhul în mândrie, a fost detronat de pe scaunul lui împărătesc și i s-a luat slava.... Iar tu, fiul său, o, Belșațar, nu ți-ai smerit inima, deși știai toate acestea, ci te-ai înălțat împotriva Dumnezeului cerului; și au adus înaintea ta vasele Casei Lui, și tu, și dregătorii tăi, nevestele tale și țiitoarele tale ați băut în ele, și ai lăudat pe dumnezeii de argint și de aur, de aramă, de fier, de lemn și de piatră, care nu văd, nu aud, nici nu cunosc; iar pe Dumnezeul în a cărui mână este suflarea ta, și ale cărui sunt toate căile tale, nu L-ai slăvit.”

> “‘This is the writing that was written, Mene, Mene, Tekel, Upharsin. This is the interpretation of the thing: Mene: God hath numbered thy kingdom and finished it. Tekel: Thou art weighed in the balances, and art found wanting. Peres: Thy kingdom is divided and given to the Medes and Persians.’

> 'Aceasta este inscripția care a fost scrisă: Mene, Mene, Tekel, Upharsin. Aceasta este tâlcuirea acestei scrieri: Mene: Dumnezeu ți-a numărat împărăția și i-a pus capăt. Tekel: Ai fost cântărit în cumpănă și ai fost găsit cu lipsă. Peres: Împărăția ta este împărțită și dată mezilor și perșilor.'

> “Daniel did not swerve from his duty. He held the king’s sin before him, showing him the lessons he might have learned but did not. Belshazzar had not heeded the events so significant to him. He had not read his grandfather’s history correctly. The responsibility of knowing truth had been laid upon him, but the practical lesson he might have learned and acted upon had not been taken to heart; and his course of action brought the sure result.

> Daniel nu s-a abătut de la datoria sa. I-a pus înainte păcatul împăratului, arătându-i lecțiile pe care le-ar fi putut învăța, dar nu le-a învățat. Belșațar nu a luat aminte la evenimentele atât de semnificative pentru el. Nu a citit corect istoria bunicului său. Responsabilitatea cunoașterii adevărului fusese așezată asupra lui, dar lecția practică pe care ar fi putut-o învăța și aplica nu a fost luată la inimă; iar cursul acțiunii sale a adus rezultatul cert.

> “This was the last feast of boasting held by the Chaldean king; for He who bears long with man’s perversity had passed the irrevocable sentence. Belshazzar had greatly dishonoured the One who had exalted him as king, and his probation was taken from him. While the king and his nobles were at the height of their revelry, the Persians turned the Euphrates out of its channel, and marched into the unguarded city. As Belshazzar and his lords were drinking from the sacred vessels of Jehovah, and praising their gods of silver and gold, Cyrus and his soldiers stood under the walls of the palace. ‘In that night,’ the record says, ‘was Belshazzar the king of the Chaldeans slain. And Darius the Median took the kingdom.’” Bible Echo, May 2, 1898.

> Acesta a fost ultimul ospăț al lăudăroșiei ținut de regele caldeean; căci Cel ce rabdă îndelung perversitatea omului pronunțase sentința irevocabilă. Belșațar Îl dezonorase în mare măsură pe Acela care îl înălțase ca rege, iar timpul lui de probă i-a fost luat. Pe când regele și nobilii lui erau în culmea ospețului lor dezmățat, perșii au deviat Eufratul din albia sa și au mărșăluit în cetatea nepăzită. În timp ce Belșațar și dregătorii lui beau din vasele sacre ale lui Iehova și își lăudau dumnezeii de argint și de aur, Cirus și soldații lui stăteau sub zidurile palatului. „În noaptea aceea”, spune consemnarea, „a fost ucis Belșațar, regele caldeenilor. Și Dariu Medul a luat împărăția.” Bible Echo, 2 mai 1898.

In the midst of the crisis, the queen (a church), identified that there is a source that can identify the “Future for America”. Daniel once again stands in his lot to fulfill his purpose at the end of the days. The witness of the ensign given in the fiery furnace by Shadrach, Meshach and Abednego is now given by Daniel, as he adds to the line of truth that in the “hour” of the Sunday law crisis, those who represent the ensign will be brought before the state authorities to testify of the truth.

În mijlocul crizei, regina (o biserică) a constatat existența unei surse capabile să identifice „Future for America”. Din nou, Daniel stă în sorțul lui pentru a-și împlini scopul la sfârșitul zilelor. Mărturia stindardului dată în cuptorul aprins de Șadrac, Meșac și Abed-Nego este acum dată de Daniel, întrucât el adaugă la linia adevărului că, în „ceasul” crizei legii duminicale, cei care reprezintă stindardul vor fi aduși înaintea autorităților statului pentru a depune mărturie pentru adevăr.

> “‘They will deliver you up to councils, … yea and before governors and kings shall ye be brought for My sake, for a testimony to them and to the Gentiles.’ Matthew 10:17, 18, R. V. Persecution will spread the light. The servants of Christ will be brought before the great men of the world, who, but for this, might never hear the gospel. The truth has been misrepresented to these men. They have listened to false charges concerning the faith of Christ’s disciples. Often their only means of learning its real character is the testimony of those who are brought to trial for their faith. Under examination these are required to answer, and their judges to listen to the testimony borne. God’s grace will be dispensed to His servants to meet the emergency. ‘It shall be given you,’ says Jesus, ‘in that same hour what ye shall speak. For it is not ye that speak, but the Spirit of your Father which speaketh in you.’ As the Spirit of God illuminates the minds of His servants, the truth will be presented in its divine power and preciousness. Those who reject the truth will stand to accuse and oppress the disciples. But under loss and suffering, even unto death, the Lord’s children are to reveal the meekness of their divine Example. Thus will be seen the contrast between Satan’s agents and the representatives of Christ. The Saviour will be lifted up before the rulers and the people.” The Desire of Ages, 354.

> "'Vă vor da în mâinile soboarelor, ... da, și înaintea dregătorilor și a împăraților veți fi aduși din pricina Mea, spre mărturie pentru ei și pentru Neamuri.' Matei 10:17, 18, R. V. Prigonirea va răspândi lumina. Slujitorii lui Hristos vor fi aduși înaintea marilor oameni ai lumii, care, altfel, poate că nu ar auzi niciodată Evanghelia. Adevărul le-a fost prezentat denaturat acestor oameni. Ei au ascultat învinuiri mincinoase cu privire la credința ucenicilor lui Hristos. Adesea, singurul lor mijloc de a cunoaște adevărata ei natură este mărturia celor care sunt aduși în judecată pentru credința lor. În timpul cercetării, aceștia sunt chemați să răspundă, iar judecătorii lor să asculte mărturia depusă. Harul lui Dumnezeu va fi revărsat asupra slujitorilor Săi pentru a face față nevoii ivite. 'Vi se va da,' zice Isus, 'chiar în ceasul acela ce să spuneți. Căci nu voi sunteți cei ce vorbiți, ci Duhul Tatălui vostru care vorbește în voi.' Pe măsură ce Duhul lui Dumnezeu luminează mințile slujitorilor Săi, adevărul va fi prezentat în puterea și prețioșia lui divină. Cei care resping adevărul se vor ridica să-i acuze și să-i asuprească pe ucenici. Dar, în pierdere și suferință, chiar până la moarte, copiii Domnului trebuie să arate blândețea Exemplului lor divin. Astfel se va vedea contrastul dintre agenții lui Satana și reprezentanții lui Hristos. Mântuitorul va fi înălțat înaintea cârmuitorilor și a poporului." Dorința veacurilor, 354.

As with the three worthies, Daniel was not interested in any gifts, nor did he need to rehearse what he was going to say. He very simply presented the interpretation of the “seven times,” represented upon the wall.

Ca și în cazul celor trei vrednici, Daniel nu a fost interesat de niciun fel de daruri și nici nu a avut nevoie să-și repete ceea ce avea să spună. El a prezentat foarte simplu tâlcuirea celor „șapte vremuri”, reprezentate pe perete.

We will continue the story of Belshazzar in the next article.

Vom continua relatarea despre Belșațar în articolul următor.

> “Those who are unfaithful to the work of God are lacking in principle; their motives are not of a character to lead them to choose the right under all circumstances. The servants of God are to feel at all times that they are under the eye of their employer. He who watched the sacrilegious feast of Belshazzar is present in all our institutions, in the counting-room of the merchant, in the private workshop; and the bloodless hand is as surely recording your neglect as it recorded the awful judgment of the blasphemous king. Belshazzar’s condemnation was written in words of fire, ‘Thou art weighed in the balances, and art found wanting’; and if you fail to fulfill your God-given obligations your condemnation will be the same.” Messages to Young People, 229.

> Cei care sunt necredincioși lucrării lui Dumnezeu sunt lipsiți de principialitate; motivațiile lor nu sunt de o asemenea natură încât să-i conducă să aleagă ceea ce este drept în toate împrejurările. Slujitorii lui Dumnezeu trebuie să simtă în orice moment că se află sub privirea angajatorului lor. Cel care a vegheat asupra ospățului sacrileg al lui Belșațar este prezent în toate instituțiile noastre, în camera de socoteli a negustorului, în atelierul particular; iar mâna fără sânge îți consemnează la fel de sigur neglijența, cum a consemnat judecata înfricoșătoare asupra împăratului hulitor. Osânda lui Belșațar a fost scrisă în cuvinte de foc: «Ai fost cântărit în cumpănă și ai fost găsit ușor»; iar dacă nu-ți împlinești obligațiile încredințate de Dumnezeu, osânda ta va fi aceeași. Mesaje către tineri, 229.

Back to Articles