Article

# Rome Establishes the Vision - Number Eight

Roma statornicește vedenia – Numărul opt

Foundations of Sand: The Rejection of Prophetic Truth in Laodicean Adventism

Temelii de nisip: respingerea adevărului profetic în adventismul laodicean

Author

Jeff Pippenger

Published

August 18, 2024

Formats

PDF
Word

In the last article we referenced the following words of Jesus.

În articolul precedent am făcut referire la următoarele cuvinte ale lui Isus.

> Beware of false prophets, which come to you in sheep’s clothing, but inwardly they are ravening wolves. Ye shall know them by their fruits. Do men gather grapes of thorns, or figs of thistles? Even so every good tree bringeth forth good fruit; but a corrupt tree bringeth forth evil fruit. A good tree cannot bring forth evil fruit, neither can a corrupt tree bring forth good fruit. Every tree that bringeth not forth good fruit is hewn down, and cast into the fire. Wherefore by their fruits ye shall know them. Not everyone that saith unto me, Lord, Lord, shall enter into the kingdom of heaven; but he that doeth the will of my Father which is in heaven. Many will say to me in that day, Lord, Lord, have we not prophesied in thy name? and in thy name have cast out devils? and in thy name done many wonderful works? And then will I profess unto them, I never knew you: depart from me, ye that work iniquity. Therefore whosoever heareth these sayings of mine, and doeth them, I will liken him unto a wise man, which built his house upon a rock: And the rain descended, and the floods came, and the winds blew, and beat upon that house; and it fell not: for it was founded upon a rock. And every one that heareth these sayings of mine, and doeth them not, shall be likened unto a foolish man, which built his house upon the sand: And the rain descended, and the floods came, and the winds blew, and beat upon that house; and it fell: and great was the fall of it. Matthew 7:15–27.

> Păziți-vă de prorocii mincinoși, care vin la voi îmbrăcați în haine de oaie, iar pe dinăuntru sunt lupi răpitori. Îi veți cunoaște după roadele lor. Oare culeg oamenii struguri din spini sau smochine din ciulini? Tot așa, orice pom bun aduce roade bune, iar un pom stricat aduce roade rele. Un pom bun nu poate aduce roade rele, niciun pom stricat nu poate aduce roade bune. Orice pom care nu aduce roadă bună este tăiat și aruncat în foc. Așadar, după roadele lor îi veți cunoaște. Nu oricine Îmi zice: Doamne, Doamne, va intra în Împărăția cerurilor, ci acela care face voia Tatălui Meu care este în ceruri. Mulți Îmi vor zice în ziua aceea: Doamne, Doamne, nu am prorocit noi în Numele Tău? și în Numele Tău nu am scos demoni? și în Numele Tău nu am făcut multe lucrări minunate? Și atunci le voi mărturisi: Niciodată nu v-am cunoscut; depărtați-vă de la Mine, voi care lucrați fărădelegea. De aceea, pe oricine aude aceste cuvinte ale Mele și le împlinește îl voi asemăna cu un om înțelept, care și-a zidit casa pe stâncă. A căzut ploaia, au venit șuvoaiele, au suflat vânturile și au izbit în casa aceea, dar ea nu s-a prăbușit, fiindcă era întemeiată pe stâncă. Iar oricine aude aceste cuvinte ale Mele și nu le împlinește va fi asemănat cu un om nechibzuit, care și-a zidit casa pe nisip. A căzut ploaia, au venit șuvoaiele, au suflat vânturile și au izbit în casa aceea, și ea s-a prăbușit; și prăbușirea ei a fost mare. Matei 7:15-27.

The rebellion of 1863 marks the beginning of Laodicean Seventh-day Adventism building a false foundation upon the sand. Sand represents the satanic principle of pluralism, in contrast with the Rock of absolute truth. Absolute truth is established upon two witnesses, and the truths represented upon the two sacred charts of Habakkuk, which Adventism has progressively set aside, are derived from the Bible and confirmed by the Spirit of Prophecy. Those truths are absolute.

Rebeliunea din 1863 marchează începutul zidirii, de către Adventismul de Ziua a Șaptea laodicean, a unei temelii false pe nisip. Nisipul reprezintă principiul satanic al pluralismului, în contrast cu Stânca adevărului absolut. Adevărul absolut se întemeiază pe doi martori, iar adevărurile reprezentate pe cele două planșe sacre ale lui Habacuc, pe care Adventismul le-a pus treptat deoparte, provin din Biblie și sunt confirmate de Spiritul Profetic. Acele adevăruri sunt absolute.

> “The enemy is seeking to divert the minds of our brethren and sisters from the work of preparing a people to stand in these last days. His sophistries are designed to lead minds away from the perils and duties of the hour. They estimate as of little value the light that Christ came from heaven to give to John for His people. They teach that the scenes just before us are not of sufficient importance to receive special attention. They make of no effect the truth of heavenly origin, and rob the people of God of their past experience, giving them instead a false science. ‘Thus saith the Lord: Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’ [Jeremiah 6:16.]

> „Vrăjmașul caută să abată mințile fraților noștri și ale surorilor noastre de la lucrarea pregătirii unui popor care să stea în picioare în aceste zile din urmă. Sofismele lui sunt menite să îndepărteze mințile de la primejdiile și datoriile acestui ceas. Ei socotesc de mică valoare lumina pe care Hristos a venit din cer să i-o dea lui Ioan pentru poporul Său. Ei învață că scenele care stau chiar înaintea noastră nu sunt de o importanță suficientă pentru a primi o atenție deosebită. Ei anulează adevărul de origine cerească și jefuiesc poporul lui Dumnezeu de experiența sa din trecut, dându-i în loc o știință falsă. ‘Așa zice Domnul: Stați în căi și priviți, și întrebați de cărările cele vechi, care este calea cea bună, și umblați pe ea.’ [Ieremia 6:16.]”

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith,—the foundations that were laid at the beginning of our work, by prayerful study of the Word and by revelation. Upon these foundations we have been building for more than fifty years. Men may suppose that they have found a new way, that they can lay a stronger foundation than that which has been laid; but this is a great deception. ‘Other foundation can no man lay than that is laid.’ [1 Corinthians 3:11.] In the past, many have undertaken to build a new faith, to establish new principles; but how long did their building stand? It soon fell; for it was not founded upon the Rock.” Testimonies, volume 8, 296–297.

> "Să nu caute nimeni să surpe temeliile credinței noastre — temeliile care au fost așezate la începutul lucrării noastre, prin studiu rugăciunos al Cuvântului și prin revelație. Pe aceste temelii zidim de mai bine de cincizeci de ani. Oamenii pot să-și închipuie că au găsit o cale nouă, că pot așeza o temelie mai puternică decât aceea care a fost așezată; dar aceasta este o mare amăgire. 'Nimeni nu poate pune o altă temelie decât cea care a fost pusă.' [1 Corinteni 3:11.] În trecut, mulți s-au încumetat să clădească o credință nouă, să stabilească principii noi; dar cât a rezistat zidirea lor? Curând s-a prăbușit; căci nu era întemeiată pe Stâncă." Mărturii, volumul 8, 296-297.

When September 11, 2001 arrived so did the rains of the Holy Spirit.

Când a sosit ziua de 11 septembrie 2001, au sosit și ploile Duhului Sfânt.

> “The latter rain is to fall upon the people of God. A mighty angel is to come down from heaven, and the whole earth is to be lighted with his glory.” Review and Herald, April 21, 1891.

> "Ploaia târzie va cădea asupra poporului lui Dumnezeu. Un înger puternic va coborî din cer, iar întregul pământ va fi luminat de slava lui." Review and Herald, 21 aprilie 1891.

When the great buildings of New York City were thrown down by a touch from God, the latter rain began to sprinkle. When September 11, 2001 arrived the floodgates of papal principles was released.

Când marile clădiri ale orașului New York au fost aruncate la pământ printr-o atingere din partea lui Dumnezeu, ploaia târzie a început să picure. Când a sosit 11 septembrie 2001, s-au deschis stăvilarele principiilor papale.

> “In this time of prevailing iniquity, the Protestant churches that have rejected a ‘Thus saith the Lord,’ will reach a strange pass. They will be converted to the world. In their separation from God, they will seek to make falsehood and apostasy from God the law of the nation. They will work upon the rulers of the land to make laws to restore the lost ascendency of the man of sin, who sits in the temple of God, showing himself that he is God. The Roman Catholic principles will be taken under the protection of the state. The protest of Bible truth will no longer be tolerated by those who have not made the law of God their rule of life.” Review and Herald, December 21, 1897.

> În acest timp al nelegiuirii care predomină, bisericile protestante care au respins „Așa zice Domnul” vor ajunge într-o situație neobișnuită. Se vor converti la lume. În despărțirea lor de Dumnezeu, vor căuta să facă din minciună și apostazia de la Dumnezeu legea națiunii. Vor acționa asupra conducătorilor țării pentru a face legi care să restabilească ascendența pierdută a omului fărădelegii, care se așază în templul lui Dumnezeu, dându-se drept Dumnezeu. Principiile romano-catolice vor fi luate sub protecția statului. Protestul adevărului biblic nu va mai fi tolerat de cei care nu au făcut din legea lui Dumnezeu regula vieții lor. Review and Herald, 21 decembrie 1897.

The Patriot Act marks the beginning of the protection of Roman Catholic principles, that progressively leads to the soon-coming Sunday law. On September 11, 2001 the four winds that represent Islam of the third woe, began to blow.

Patriot Act marchează începutul protecției principiilor romano-catolice, ceea ce conduce treptat la legea duminicală care vine în curând. La 11 septembrie 2001, cele patru vânturi care reprezintă Islamul celui de-al treilea vai au început să sufle.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> Îngerii țin cele patru vânturi, reprezentate ca un cal mânios care caută să scape din frâu și să se năpustească peste fața întregului pământ, purtând distrugere și moarte în urma sa.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> „Să dormim oare chiar pe marginea lumii veșnice? Să fim greoi, reci și morți? O, de-am avea în bisericile noastre Duhul și suflarea lui Dumnezeu suflate în poporul Său, pentru ca ei să stea pe picioarele lor și să trăiască. Avem nevoie să vedem că calea este îngustă și poarta strâmtă. Dar, pe măsură ce trecem prin poarta cea strâmtă, lărgimea ei este fără margini.” Manuscript Releases, volumul 20, 217.

The rain, wind, and flood arrived on September 11, 2001 and the Laodicean Seventh-day Adventist church was tested as were the Jews at the baptism of Christ, and as were the Protestants beginning on August 11, 1840. From that point until the rebellious prediction of July 18, 2020, the Laodicean Seventh-day Adventist house progressively fell, just as certainly as the Jew’s temple was pronounced desolate before the cross, and just as the Protestants transitioned unto apostate Protestantism at the first disappointment of April 19, 1844.

Ploaia, vântul și revărsarea apelor au venit la 11 septembrie 2001, iar biserica laodiceană a Adventiștilor de Ziua a Șaptea a fost încercată, precum au fost încercați iudeii la botezul lui Hristos și precum au fost încercați protestanții începând cu 11 august 1840. Din acel moment și până la predicția răzvrătită din 18 iulie 2020, casa laodiceană a Adventiștilor de Ziua a Șaptea a căzut în mod progresiv, la fel de sigur precum templul iudeilor a fost declarat pustiit înaintea crucii, și precum protestanții au trecut la protestantismul apostat la prima dezamăgire din 19 aprilie 1844.

The Laodicean movement of the third angel then entered into its final testing process, and as with the testing that began on September 11, 2001 the virgins were called to return to the old paths, which were the foundational truths of not only the Millerite movement of the first and second angels, but also the foundational truths of the movement of the third angel.

Mișcarea laodiceană a îngerului al treilea a intrat atunci în procesul său final de încercare și, asemenea încercării care a început la 11 septembrie 2001, fecioarele au fost chemate să se întoarcă la căile cele vechi, care erau adevărurile de temelie nu numai ale mișcării millerite a primului și celui de-al doilea înger, ci și adevărurile de temelie ale mișcării îngerului al treilea.

The symbol of the rejection of those foundational truths in the context of the strong delusion is the message Paul recorded in Second Thessalonians. That message is symbolized by “the daily” in the book of Daniel, for it was in the passage of Thessalonians that William Miller came to understand that “the daily” in the book of Daniel represented pagan Rome.

Simbolul respingerii acelor adevăruri fundamentale, în contextul puternicei rătăciri, îl constituie mesajul pe care Pavel l-a consemnat în A Doua Epistolă către Tesaloniceni. Acel mesaj este simbolizat de „necurmatul” din cartea lui Daniel, căci în pasajul din Tesaloniceni William Miller a ajuns să înțeleagă că „necurmatul” din cartea lui Daniel reprezenta Roma păgână.

There have been books penned that address the definition of “the daily” in the book of Daniel. Most are erroneous, though if you wish to review a paper from an Adventist theologian that gets it right, you could locate, The Mystery of the Daily, by John W. Peters. I do not intend to address that element of “the daily,” in this article. There are also other books that cover the history of the “who, what and why” that the false view of “the daily” was ultimately established within Laodicean Seventh-day Adventism.

Au fost scrise cărți care abordează definiția „necurmatului” din cartea lui Daniel. Cele mai multe sunt eronate, deși, dacă doriți să consultați o lucrare a unui teolog adventist care o tratează corect, puteți găsi The Mystery of the Daily, de John W. Peters. Nu intenționez să abordez acel element al „necurmatului” în acest articol. Există, de asemenea, alte cărți care acoperă istoria referitoare la „cine, ce și de ce” a stabilirii, în cele din urmă, a viziunii false asupra „necurmatului” în cadrul Adventismului de Ziua a Șaptea laodicean.

The definition of the Hebrew word translated as “the daily”, and the history of rebellion against the foundational truth of “the daily” that began in earnest in 1901, has been repeatedly set forth in Habakkuk’s Tables and also in the recent articles on the book of Daniel.

Atât definiția cuvântului ebraic tradus ca „necurmatul”, cât și istoria răzvrătirii împotriva adevărului fundamental al „necurmatului”, care a început propriu-zis în 1901, au fost expuse în repetate rânduri pe Tăblițele lui Habacuc și, de asemenea, în articolele recente privitoare la cartea lui Daniel.

I intend to keep the focus of “the daily” in this article on the prophetic characteristics associated with the symbol of Rome being rejected. Any who genuinely accept the authority of the writings of Ellen White simply need to read the following to know what is the correct understanding of “the daily.”

În acest articol, intenționez să mențin focalizarea discuției despre „necurmatul” asupra caracteristicilor profetice asociate cu simbolul Romei care este respins. Oricine acceptă cu adevărat autoritatea scrierilor lui Ellen White nu trebuie decât să citească cele ce urmează pentru a ști care este înțelegerea corectă a „necurmatului”.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> Atunci am văzut, cu privire la „Necurmatul”, că termenul „jertfă” a fost adăugat de înțelepciunea omenească și nu aparține textului; și că Domnul a dat înțelegerea corectă a acestuia celor care au proclamat strigătul orei judecății. Când exista unitate, înainte de 1844, aproape toți erau uniți asupra înțelegerii corecte a „Necurmatului”; dar de la 1844 încoace, în mijlocul confuziei, au fost îmbrățișate alte vederi, iar întunericul și confuzia au urmat. Review and Herald, 1 noiembrie 1850.

To reject William Miller’s understanding of “the daily” is to simultaneously reject the authority of the writings of Ellen White, for she saw “that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry.” She was also shown that the other views of “the daily” produced “darkness and confusion,” which are not attributes of Christ. Miller recognized “the daily” as pagan Rome when he studied Second Thessalonians.

A respinge înțelegerea lui William Miller despre „necurmatul” echivalează cu a respinge, în același timp, autoritatea scrierilor lui Ellen White, căci ea a văzut „că Domnul a dat înțelegerea corectă cu privire la acesta celor care au dat strigătul orei judecății”. De asemenea, i s-a arătat că celelalte interpretări ale „necurmatului” produceau „întuneric și confuzie”, care nu sunt atribute ale lui Hristos. Miller a identificat „necurmatul” cu Roma păgână când a studiat A Doua Epistolă către Tesaloniceni.

> “I read on, and could find no other case in which it [the daily] was found, but in Daniel. I then [by the aid of a concordance] took those words which stood in connection with it, ‘take away;’ he shall take away the daily; ‘from the time the daily shall be taken away,’ etc. I read on, and thought I should find no light on the text; finally I came to 2 Thessalonians 2:7, 8. ‘For the mystery of iniquity doth already work; only he who now letteth will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed,’ etc. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! That is the daily! Well, now, what does Paul mean by ‘he who now letteth,’ or hindereth? By ‘the man of sin,’ and the ‘wicked,’ Popery is meant. Well, what is it which hinders Popery from being revealed? Why, it is Paganism; well, then, ‘the daily’ must mean Paganism.’—William Miller, Second Advent Manual, page 66.” Advent Review and Sabbath Herald, January 6, 1853.

> „Am citit mai departe și nu am putut găsi niciun alt loc în care [necurmatul] să fie întâlnit decât în Daniel. Atunci [cu ajutorul unei concordanțe] am luat acele cuvinte care stăteau în legătură cu el, ‘a înlătura;’ ‘el va înlătura necurmatul;’ ‘de la timpul când necurmatul va fi înlăturat,’ etc. Am citit mai departe și am crezut că nu voi găsi nicio lumină asupra textului; în cele din urmă am ajuns la 2 Tesaloniceni 2:7, 8. ‘Căci taina fărădelegii deja lucrează; numai că acela care acum oprește va opri până va fi luat din cale, și atunci va fi descoperit cel nelegiuit,’ etc. Și când am ajuns la acel text, O, cât de limpede și glorioasă s-a arătat adevărul! Iată-l! Acesta este necurmatul! Ei bine, acum, ce vrea să spună Pavel prin ‘cel ce acum oprește,’ sau ‘împiedică’? Prin ‘omul păcatului’ și ‘nelegiuitul’ se înțelege papismul. Ei bine, ce anume împiedică papismul să fie descoperit? Firește, păgânismul; așadar, ‘necurmatul’ trebuie să însemne păgânismul.’—William Miller, Second Advent Manual, pagina 66.” Advent Review and Sabbath Herald, 6 ianuarie 1853.

Ultimately, Laodicean Adventism set aside the correct understanding which was given to Miller and those who gave the judgment hour cry, for apostate Protestantism’s erroneous idea that “the daily” represented Christ’s sanctuary ministry. That understanding is absurd on many levels, but more than being fallacious, it claims that a satanic symbol is a symbol of Christ.

În cele din urmă, Adventismul laodicean a pus deoparte înțelegerea corectă care i-a fost dată lui Miller și celor care au dat strigătul orei judecății, în favoarea ideii eronate a protestantismului apostat că „jertfa necurmată” reprezenta slujirea lui Hristos în sanctuar. Acea înțelegere este absurdă în multe privințe, dar, dincolo de caracterul ei eronat, ea afirmă că un simbol satanic este un simbol al lui Hristos.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> Astfel, deși balaurul, în primul rând, îl reprezintă pe Satana, el este, într-un sens secundar, un simbol al Romei păgâne. Tragedia veacurilor, 439.

Miller identified “the daily” as pagan Rome, the dragon, but Laodicean Adventism took the idea from fallen Protestantism that it represents Christ’s heavenly sanctuary ministry. The rejection of Miller’s identification of “the daily” as pagan Rome represents a rejection of a truth which is represented upon both the sacred charts that were a fulfillment of Habakkuk chapter two. It is therefore a rejection of a foundational truth, just as was the rejection of the seven times of Leviticus twenty-six.

Miller a identificat «necurmata» ca fiind Roma păgână, balaurul, dar Adventismul laodicean a preluat din protestantismul căzut ideea că aceasta reprezintă lucrarea preoțească a lui Hristos în sanctuarul ceresc. Respingerea identificării făcute de Miller a «necurmatei» ca Roma păgână reprezintă respingerea unui adevăr care este ilustrat pe ambele diagrame sacre ce au constituit o împlinire a capitolului doi din Habacuc. Este, așadar, o respingere a unui adevăr de temelie, întocmai cum a fost respingerea celor «șapte vremuri» din Leviticul douăzeci și șase.

To reject the truth that “the daily,” represents pagan Rome, is to reject the foundations of Adventism and the authority of the Spirit of Prophecy. Identifying a symbol of Satan as a symbol of Christ is parallel to identifying the work of Christ as the work of Satan.

A respinge adevărul că „necurmatul” reprezintă Roma păgână înseamnă a respinge fundamentele Adventismului și autoritatea Spiritului Profetic. A identifica un simbol al lui Satana drept un simbol al lui Hristos este analog cu a identifica lucrarea lui Hristos drept lucrarea lui Satana.

> “In rejecting Christ the Jewish people committed the unpardonable sin; and by refusing the invitation of mercy, we may commit the same error. We offer insult to the Prince of life, and put Him to shame before the synagogue of Satan and before the heavenly universe when we refuse to listen to His delegated messengers, and instead listen to the agents of Satan, who would draw the soul away from Christ. So long as one does this, he can find no hope or pardon, and he will finally lose all desire to be reconciled to God.” The Desire of Ages, 324.

> „Respingându-L pe Hristos, poporul iudeu a săvârșit păcatul de neiertat; iar refuzând chemarea îndurării, putem comite aceeași greșeală. Aducem afront Prințului vieții și Îl expunem rușinii înaintea sinagogii lui Satana și înaintea universului ceresc atunci când refuzăm să ascultăm de solii Săi împuterniciți și, în schimb, ascultăm de agenții lui Satana, care ar îndepărta sufletul de la Hristos. Câtă vreme cineva face aceasta, nu poate găsi nici nădejde, nici iertare, iar în cele din urmă își va pierde cu totul dorința de a fi împăcat cu Dumnezeu.” Dorința veacurilor, 324.

When Laodicean Adventism rejected the foundational understanding of “the daily” and the seven times, they not only rejected the authority of the Spirit of Prophecy, and the foundations, but they rejected the work of William Miller, who had been led to his understandings by the angel Gabriel and other angels.

Când Adventismul laodicean a respins înțelegerea fundamentală a „the daily” și a celor șapte vremi, nu numai că a respins autoritatea Spiritului Profetic și temeliile, ci a respins lucrarea lui William Miller, care fusese călăuzit la înțelegerile sale de către îngerul Gabriel și de către alți îngeri.

> “God sent His angel to move upon the heart of a farmer who had not believed the Bible, to lead him to search the prophecies. Angels of God repeatedly visited that chosen one, to guide his mind and open to his understanding prophecies which had ever been dark to God’s people. The commencement of the chain of truth was given to him, and he was led on to search for link after link, until he looked with wonder and admiration upon the Word of God. He saw there a perfect chain of truth. That Word which he had regarded as uninspired now opened before his vision in its beauty and glory. He saw that one portion of Scripture explains another, and when one passage was closed to his understanding, he found in another part of the Word that which explained it. He regarded the sacred Word of God with joy and with the deepest respect and awe.” Early Writings, 230.

> Dumnezeu a trimis pe îngerul Său să lucreze asupra inimii unui fermier care nu crezuse în Biblie, ca să-l conducă la cercetarea profețiilor. Îngerii lui Dumnezeu l-au vizitat în repetate rânduri pe acel ales, pentru a-i călăuzi mintea și a-i deschide înțelegerea asupra profețiilor care fuseseră întotdeauna întunecate pentru poporul lui Dumnezeu. Începutul lanțului adevărului i-a fost dat și a fost călăuzit să caute verigă după verigă, până când a privit cu uimire și admirație la Cuvântul lui Dumnezeu. A văzut acolo un lanț desăvârșit al adevărului. Acel Cuvânt pe care îl socotise neinspirat i s-a deschis acum înaintea vederii sale în frumusețea și slava sa. A văzut că o parte a Scripturii o explică pe alta, iar când un pasaj îi era închis înțelegerii, găsea în altă parte a Cuvântului ceea ce îl explica. El a privit Cuvântul sacru al lui Dumnezeu cu bucurie și cu cea mai adâncă reverență și teamă sfântă. Scrieri timpurii, 230.

“His angel” is an expression that identifies the angel Gabriel.

„Îngerul Său” este o expresie care îl identifică pe îngerul Gabriel.

> “The words of the angel, ‘I am Gabriel, that stand in the presence of God,’ show that he holds a position of high honor in the heavenly courts. When he came with a message to Daniel, he said, ‘There is none that holdeth with me in these things, but Michael [Christ] your Prince.’ Daniel 10:21. Of Gabriel the Saviour speaks in the Revelation, saying that ‘He sent and signified it by His angel unto His servant John.’ Revelation 1:1.” The Desire of Ages, 99.

> Cuvintele îngerului: «Eu sunt Gabriel, care stau înaintea lui Dumnezeu», arată că el deține o poziție de mare cinste în curțile cerești. Când a venit cu un mesaj la Daniel, a spus: «Nu este nimeni care să-mi stea alături în aceste lucruri, afară de Mihail [Hristos], Voievodul vostru.» Daniel 10:21. Despre Gabriel vorbește Mântuitorul în Apocalipsă, spunând că «El a trimis și a făcut-o cunoscută prin îngerul Său robului Său Ioan.» Apocalipsa 1:1. Dorul veacurilor, 99.

The identification of a satanic symbol as a symbol of Christ is not only a parallel to the unpardonable sin, but the unpardonable sin is also associated with the rejection of the messengers who Christ sends. “The daily” then becomes the symbol of the unpardonable sin, and when it is understood that the “chosen one,” William Miller was led to the correct understanding of that truth, and when it was thereafter rejected, it fits directly into Second Thessalonians, which is the very passage of Scripture where Miller made his discovery. To reject that truth, is evidence of not loving the truth, and that rebellion produces a removal of the Holy Spirit and the delivery of the unholy spirit of Satan, which Paul identifies as strong delusion.

Identificarea unui simbol satanic ca simbol al lui Hristos nu este doar o paralelă cu păcatul de neiertat, ci păcatul de neiertat este de asemenea asociat cu respingerea mesagerilor pe care Hristos îi trimite. „Zilnicul” devine atunci simbolul păcatului de neiertat, iar când se înțelege că „alesul”, William Miller, a fost călăuzit la înțelegerea corectă a acelui adevăr, iar acesta a fost ulterior respins, aceasta se încadrează direct în 2 Tesaloniceni, care este chiar pasajul din Scriptură în care Miller a făcut descoperirea sa. A respinge acel adevăr este dovada lipsei iubirii de adevăr, iar acea răzvrătire produce îndepărtarea Duhului Sfânt și predarea în puterea duhului necurat al lui Satana, pe care Pavel o identifică drept amăgire puternică.

Just as “the robbers of thy people”, who “establish the vision”, “the daily” is a symbol of pagan Rome. In the context of Second Thessalonians, Paul teaches that the rejection of the message of chapter two is evidence that those who do so, do not love the truth. Because they do not love the truth represented in the chapter, they receive strong delusion.

Întocmai ca „tâlharii poporului tău”, care „împlinesc vedenia”, „necurmatul” este un simbol al Romei păgâne. În contextul celei de-a Doua Epistole către Tesaloniceni, Pavel învață că respingerea mesajului din capitolul doi este dovada că cei care fac aceasta nu iubesc adevărul. Pentru că nu iubesc adevărul prezentat în capitol, ei primesc o amăgire puternică.

All the prophets are addressing the last days, and previous inspired passages in this article identify that the strong delusion arrives upon those who do not love the truth during the outpouring of the Holy Spirit. One class is receiving the oil, and the other class is receiving strong delusion.

Toți profeții se referă la zilele de pe urmă, iar pasajele inspirate prezentate anterior în acest articol identifică faptul că amăgirea puternică vine asupra celor care nu iubesc adevărul în timpul revărsării Duhului Sfânt. O categorie primește untdelemnul, iar cealaltă categorie primește amăgirea puternică.

The Holy Spirit is poured out during the history when the Holy Spirit is being removed from those who reject the increase of knowledge that is opened up during the two testing periods of the sealing time from September 11, 2001 to the soon-coming Sunday law. Repeating a prior passage:

Duhul Sfânt este turnat în perioada istorică în care Duhul Sfânt este retras de la cei care resping sporirea cunoștinței ce se deschide în timpul celor două perioade de încercare ale timpului de pecetluire, de la 11 septembrie 2001 până la apropiata lege duminicală. Repetând un pasaj anterior:

> “Looking down to the last days, the same infinite power declares, concerning those who ‘received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘For this cause God shall send them strong delusion, that they should believe a lie: that they all might be damned who believed not the truth, but had pleasure in unrighteousness.’ As they reject the teachings of His Word, God withdraws His Spirit, and leaves them to the deceptions which they love.” Early Writings, 46.

> Privind spre zilele de pe urmă, aceeași putere infinită declară, cu privire la cei care „n-au primit dragostea adevărului, ca să fie mântuiți”: „Din această pricină Dumnezeu le va trimite o lucrare de rătăcire, ca să creadă o minciună, pentru ca toți cei ce n-au crezut adevărul, ci au găsit plăcere în nelegiuire, să fie osândiți.” Întrucât resping învățăturile Cuvântului Său, Dumnezeu Își retrage Duhul și îi lasă pradă înșelăciunilor pe care le iubesc. Scrieri timpurii, 46.

Line upon line, Daniel teaches that in the last days, it is the robbers of thy people, (a symbol of Rome) that establishes the vision. The robbers are also represented as “the daily.” Solomon teaches that in the last days those who do not have the vision, perish, which is to be naked. To be made naked is to be a Laodicean, and a Laodicean is a foolish virgin.

Rând după rând, Daniel învață că, în zilele din urmă, jefuitorii poporului tău (un simbol al Romei) sunt cei care împlinesc vedenia. Jefuitorii sunt reprezentați de asemenea drept "Necurmatul". Solomon învață că, în zilele din urmă, cei care nu au vedenia pier, ceea ce înseamnă a fi dezgolit. A fi dezgolit înseamnă a fi un laodicean, iar un laodicean este o fecioară neînțeleaptă.

> “The state of the Church represented by the foolish virgins, is also spoken of as the Laodicean state.” Review and Herald, August 19, 1890.

> Starea Bisericii reprezentată de fecioarele neînțelepte este, de asemenea, numită starea laodiceană. Review and Herald, 19 august 1890.

To be a foolish virgin when the message of the Midnight Cry arrives is to manifest what John records in Revelation chapter sixteen as, “the shame of thy nakedness.” John’s warning in the sixth plague is in relation to the threefold union of the dragon, the beast and the false prophet who, since 1989, are in the process of leading the world to Armageddon.

A fi o fecioară neînțeleaptă la sosirea soliei Strigării de la miezul nopții înseamnă a manifesta ceea ce Ioan consemnează în Apocalipsa, capitolul șaisprezece, drept „rușinea goliciunii tale”. Avertizarea lui Ioan în a șasea urgie se referă la tripla unire dintre balaurul, fiara și prorocul mincinos, care, începând din 1989, sunt în curs de a conduce lumea spre Armaghedon.

Paul’s message in Second Thessalonians is not simply about pagan Rome being represented by Daniel as “the daily,” but the chapter is emphasizing the relationship of pagan Rome to papal Rome. Pagan Rome restrained (withholdeth) the man of sin from coming to the throne of the earth in 538. Once pagan Rome was taken away, then “the mystery of iniquity,” “that wicked” who is the pope of Rome, is revealed. In the chapter Paul is identifying a specific prophetic relationship between pagan and papal Rome. To reject the teaching of the chapter is to reject the truth and receive strong delusion.

Mesajul lui Pavel în A Doua Epistolă către Tesaloniceni nu este pur și simplu despre faptul că Roma păgână este reprezentată de Daniel ca „the daily”, ci capitolul accentuează relația Romei păgâne cu Roma papală. Roma păgână l-a ținut în frâu (withholdeth) pe omul fărădelegii, împiedicându-l să urce pe tronul pământului în anul 538. Odată ce Roma păgână a fost înlăturată, atunci se descoperă „taina fărădelegii”, „cel nelegiuit”, care este papa Romei. În capitol, Pavel identifică o relație profetică specifică între Roma păgână și Roma papală. A respinge învățătura capitolului înseamnă a respinge adevărul și a primi o puternică rătăcire.

> Let no man deceive you by any means: for that day shall not come, except there come a falling away first, and that man of sin be revealed, the son of perdition; Who opposeth and exalteth himself above all that is called God, or that is worshipped; so that he as God sitteth in the temple of God, shewing himself that he is God. Remember ye not, that, when I was yet with you, I told you these things? And now ye know what withholdeth that he might be revealed in his time. For the mystery of iniquity doth already work: only he who now letteth will let, until he be taken out of the way. And then shall that Wicked be revealed, whom the Lord shall consume with the spirit of his mouth, and shall destroy with the brightness of his coming: Even him, whose coming is after the working of Satan with all power and signs and lying wonders, And with all deceivableness of unrighteousness in them that perish; because they received not the love of the truth, that they might be saved. And for this cause God shall send them strong delusion, that they should believe a lie: That they all might be damned who believed not the truth, but had pleasure in unrighteousness. 2 Thessalonians 2:3–12.

> Să nu vă amăgească nimeni în niciun chip; fiindcă ziua aceea nu va veni înainte de a veni mai întâi apostazia și de a se descoperi omul fărădelegii, fiul pierzării, care se împotrivește și se înalță mai presus de tot ce se numește Dumnezeu sau la care se aduce închinare, până acolo încât el se așază ca Dumnezeu în templul lui Dumnezeu, dându-se pe sine drept Dumnezeu. Nu vă aduceți aminte că, pe când eram încă la voi, vă spuneam aceste lucruri? Și acum știți ceea ce-l reține, pentru ca el să fie descoperit la vremea lui. Căci taina fărădelegii deja lucrează; numai că cel ce reține acum va reține până când va fi luat din cale. Și atunci va fi descoperit Cel nelegiuit, pe care Domnul îl va mistui cu suflarea gurii Sale și îl va nimici cu strălucirea venirii Sale; a cărui venire este după lucrarea Satanei, cu toată puterea și cu semne și minuni mincinoase, și cu toată amăgirea nelegiuirii în cei ce pier, pentru că nu au primit dragostea adevărului, ca să fie mântuiți. Și pentru aceasta Dumnezeu le trimite o lucrare puternică de rătăcire, ca să creadă minciuna, pentru ca toți cei ce nu au crezut adevărul, ci au găsit plăcere în nelegiuire, să fie osândiți. 2 Tesaloniceni 2:3-12.

Why are these last-day people “damned?” Why are they sent “strong delusion?” Why do they “perish” and thus reveal the shame of their nakedness? The passage states it is because they do not love the truth, and the truth set forth in the chapter identifies that pagan Rome, the fourth kingdom of Bible prophecy, would prevent papal Rome, the fifth kingdom of Bible prophecy, from ascending to the throne until paganism was taken away.

De ce sunt acești oameni din zilele de pe urmă „osândiți”? De ce li se trimite „o amăgire puternică”? De ce „pier” și astfel dezvăluie rușinea goliciunii lor? Pasajul afirmă că aceasta se datorează faptului că nu iubesc adevărul, iar adevărul expus în capitol arată că Roma păgână, al patrulea regat al profeției biblice, avea să împiedice Roma papală, al cincilea regat al profeției biblice, să urce pe tron până când păgânismul avea să fie înlăturat.

The relationship between pagan and papal Rome that is identified in the chapter is also identified by John with the relationship of the church of Pergamos and the church of Thyatira. Pergamos aligns with pagan Rome and Thyatira is papal Rome. Paul and John provide two witnesses of the relationship of the two powers, as does the book of Daniel.

Relația dintre Roma păgână și Roma papală care este identificată în capitol este de asemenea identificată de Ioan prin relația dintre biserica din Pergam și biserica din Tiatira. Pergam corespunde Romei păgâne, iar Tiatira Romei papale. Pavel și Ioan constituie doi martori ai relației dintre cele două puteri, la fel cum o face și Cartea lui Daniel.

In the book of Daniel, the relationship of pagan Rome with papal Rome is repeatedly set forth. In Daniel two, it is represented by the mixture of iron with miry clay. In Daniel seven both pagan and papal Rome are the “diverse” kingdoms, and though Daniel two illustrates the two powers as a mixture, chapter seven identifies that the papal power proceeds out of the ten horned kingdom of pagan Rome. In Daniel eight the little horn of verses nine through twelve is Rome in both its phases. Verses nine and eleven are the little horn in the masculine tense, thus identifying pagan Rome, and verses ten and twelve are the little horn in the feminine tense, thus identifying papal Rome.

În cartea lui Daniel, relația Romei păgâne cu Roma papală este prezentată în mod repetat. În Daniel, capitolul doi, ea este reprezentată prin amestecul de fier cu lut noroios. În Daniel, capitolul șapte, atât Roma păgână, cât și Roma papală sunt împărățiile „deosebite”, iar, deși capitolul doi din Daniel ilustrează cele două puteri ca un amestec, capitolul șapte arată că puterea papală provine din împărăția cu zece coarne a Romei păgâne. În Daniel, capitolul opt, cornul cel mic din versetele 9 până la 12 este Roma în ambele sale faze. Versetele 9 și 11 îl prezintă pe cornul cel mic la genul masculin, identificând astfel Roma păgână, iar versetele 10 și 12 îl prezintă la genul feminin, identificând astfel Roma papală.

In Daniel chapter eight, verse thirteen, pagan and papal Rome are portrayed as two desolating powers. Pagan Rome is “the daily” desolating power, and papal Rome is the transgression desolating power. In chapter eleven, verse thirty-one “the daily” desolating power of pagan Rome places the abomination desolating power, which is the papal power. In chapter twelve, verse eleven “the daily” desolating power of pagan Rome is removed in order to set up the abomination desolating power of the papacy.

În Daniel, capitolul opt, versetul treisprezece, Roma păgână și Roma papală sunt înfățișate ca două puteri pustiitoare. Roma păgână este „necurmata”, puterea pustiitoare, iar Roma papală este fărădelegea pustiirii, puterea pustiitoare. În capitolul unsprezece, versetul treizeci și unu, „necurmata”, puterea pustiitoare a Romei păgâne, așază urâciunea pustiirii, care este puterea papală. În capitolul doisprezece, versetul unsprezece, „necurmata”, puterea pustiitoare a Romei păgâne, este înlăturată pentru a se așeza urâciunea pustiirii a papalității.

The relationship of the two desolating powers of Rome is a primary theme of the books of Daniel and Revelation, and that relationship is what Paul identifies as the truth that must be loved if a person will shun the strong delusion that is produced by believing a lie. God is never redundant, and each representation of the relationship of pagan Rome with papal Rome provides its own special testimony upon the subject, but to reject the symbol of Rome in the last days, is to reject the latter rain and receive strong delusion in its place. It is to be forever identified as a naked Laodicean.

Relația dintre cele două puteri pustiitoare ale Romei constituie o temă principală a cărților lui Daniel și Apocalipsa, iar această relație este ceea ce Pavel identifică drept adevărul care trebuie iubit, dacă cineva vrea să se ferească de puternica amăgire ce rezultă din a da crezare unei minciuni. Dumnezeu nu Se repetă niciodată în chip inutil, iar fiecare reprezentare a relației dintre Roma păgână și Roma papală oferă propria mărturie deosebită asupra subiectului; însă a respinge simbolul Romei în zilele de pe urmă înseamnă a respinge ploaia târzie și a primi, în locul ei, puternica amăgire. Aceasta înseamnă a fi pentru totdeauna identificat drept un laodicean gol.

The Laodicean Adventist historians, though manifesting no sacred respect for the role and work of William Miller, do identify that it was his recognition of the relationship of pagan and papal Rome that was the prophetic structure which he built “all” of his prophetic applications. Gabriel and the other angels led Miller to understand the relationship of pagan and papal Rome, but in his history, he did not see Rome as a threefold entity consisting of the dragon, the beast and the false prophet.

Istoricii adventiști laodiceeni, deși nu manifestă niciun respect sacru față de rolul și lucrarea lui William Miller, recunosc totuși că tocmai recunoașterea de către el a relației dintre Roma păgână și Roma papală a constituit structura profetică pe care și-a întemeiat „toate” aplicațiile sale profetice. Gabriel și ceilalți îngeri l-au călăuzit pe Miller să înțeleagă relația dintre Roma păgână și Roma papală, dar, în istoria sa, el nu a văzut Roma ca o entitate tripartită, alcătuită din balaurul, fiara și profetul mincinos.

In his time the United States had not yet begun its role as the false prophet, for the Protestants of the United States did not become the daughters of Rome until 1844, and the foundational work of Miller had already been located upon the 1843 chart which was produced in May of 1842.

În vremea lui, Statele Unite nu își începuseră încă rolul de «profetul mincinos», căci protestanții din Statele Unite nu aveau să devină fiicele Romei decât în 1844, iar temelia lucrării lui Miller fusese deja așezată pe diagrama din 1843, care fusese tipărită în mai 1842.

In 1989 the last six verses of Daniel chapter eleven were unsealed, and the messenger for that period of time recognized that there were three powers whose prophetic activities ran through verses forty to forty-five of chapter eleven. The king of the south in verse forty is the dragon power, the king of the north is the papal power who had been delivered its deadly wound in the beginning of the verse in 1798, at the hands of the dragon power of Napoleonic France. In the verse the papal power begins the work of healing its deadly wound. In 1989 the king of the north retaliates against the dragon power of the Soviet Union, who had then become the king of the south. When the beast of Catholicism retaliated against the Soviet Union it came with the proxy army of the United States, the false prophet of Revelation chapter sixteen. The dragon king of the south, the beast king of the north and the false prophet of chariots, horsemen and ships are all illustrated in verse forty, and the prophetic line ends in verse forty-five, when the papal power “comes to his end with none to help.”

În 1989, ultimele șase versete ale capitolului unsprezece din Daniel au fost desigilate, iar solul pentru acea perioadă de timp a recunoscut că existau trei puteri ale căror activități profetice se întind de-a lungul versetelor patruzeci până la patruzeci și cinci ale capitolului unsprezece. Împăratul din sud, din versetul patruzeci, este puterea balaurului; împăratul din nord este puterea papală, care primise rana ei de moarte la începutul versetului, în 1798, din mâna puterii balaurului a Franței napoleoniene. În verset, puterea papală începe lucrarea vindecării rănii ei de moarte. În 1989, împăratul din nord ripostează împotriva puterii balaurului a Uniunii Sovietice, care devenise atunci împăratul din sud. Când fiara Catolicismului a ripostat împotriva Uniunii Sovietice, a venit cu armata prin procură a Statelor Unite, profetul mincinos din capitolul șaisprezece al Apocalipsei. Împăratul-balaur al sudului, împăratul-fiară al nordului și profetul mincinos al carelor, călăreților și corăbiilor sunt toți ilustrați în versetul patruzeci, iar linia profetică se încheie în versetul patruzeci și cinci, când puterea papală „ajunge la sfârșitul lui, fără ca nimeni să-i vină în ajutor.”

Armageddon, in Revelation sixteen is a symbolic geographical area identifying the rebellion of mankind that precedes the return of Christ. Armageddon is a symbol of the word is made from two words, “Har” meaning mountain, and “Megiddo,” which is the valley of Jezreel. The fact that John combined a mountain with Megiddo, when Megiddo is a valley, informs the student of prophecy that Armageddon is a symbol, which contains a geographical reference, for there is no mountain in the valley of Jezreel.

Armaghedonul, în Apocalipsa, capitolul șaisprezece, este o arie geografică simbolică ce identifică răzvrătirea omenirii care precede întoarcerea lui Hristos. Cuvântul „Armaghedon” este un simbol și este alcătuit din două cuvinte: „Har”, însemnând „munte”, și „Megiddo”, care este valea Izreelului. Faptul că Ioan a combinat un munte cu Megiddo, deși Megiddo este o vale, îl informează pe studentul profeției că Armaghedonul este un simbol care conține o referință geografică, întrucât nu există niciun munte în valea Izreelului.

The Jezreel Valley is situated between the three seas (Mediterranean Sea, Sea of Galilee, and Dead Sea) and Jerusalem. It is relatively central in northern Israel, with these three bodies of water and Jerusalem located around it in different directions. Verse forty-five of Daniel eleven is where the king of the north comes to his end with none to help, and the verse identifies his geographical end as between the seas and the glorious holy mountain of Jerusalem. Verse forty of Daniel eleven introduces the three powers that are the subjects of the healing of the deadly wound of the papal power and its ultimate end.

Valea Izreelului este situată între cele trei mări (Marea Mediterană, Marea Galileii și Marea Moartă) și Ierusalim. Ea se află într-o poziție relativ centrală în nordul Israelului, aceste trei întinderi de apă și Ierusalimul fiind situate în jurul ei în direcții diferite. Versetul patruzeci și cinci din Daniel unsprezece este acela în care împăratul de la miazănoapte își găsește sfârșitul, fără ca nimeni să-i vină în ajutor, iar versetul îi identifică sfârșitul geografic ca fiind între mări și muntele cel sfânt și slăvit al Ierusalimului. Versetul patruzeci din Daniel unsprezece introduce cele trei puteri care sunt subiectele vindecării rănii de moarte a puterii papale și ale sfârșitului ei ultim.

The first phrase of the verses identifies the time of the end in 1798, when the papacy received its deadly wound and verse forty-five identifies its permanent deadly wound. The prophetic history between the first and last death of the papal power identifies the rebellion of mankind as they restore the ascendancy of the papal power, when its deadly wound is healed in advance of the papal power’s ultimate demise. The six verses bear the signature of truth, for the beginning and end are both the death of the papal power, and the middle verses are the rebellion of mankind as the first deadly wound is healed.

Fraza inițială a acestor versete identifică timpul sfârșitului în 1798, când papalitatea a primit rana sa de moarte, iar versetul patruzeci și cinci identifică rana sa de moarte definitivă. Istoria profetică dintre prima și ultima moarte a puterii papale identifică răzvrătirea omenirii, pe măsură ce aceasta restaurează ascendența puterii papale, când rana ei de moarte este vindecată înaintea pieirii ultime a puterii papale. Cele șase versete poartă semnătura adevărului, căci începutul și sfârșitul sunt deopotrivă moartea puterii papale, iar versetele de la mijloc reprezintă răzvrătirea omenirii, pe când prima rană de moarte este vindecată.

Miller was given light from heavenly angels upon the relation of pagan and papal Rome. The key for Miller’s understanding of the prophetic model, which he employed for all of his prophetic applications, was “the daily” in Second Thessalonians. “The daily” in that chapter is pagan Rome, which is what established the vision that William Miller came to understand, for it is Rome, the robbers of thy people in verse fourteen of chapter eleven, that establishes the vision.

I s-a dat lui Miller lumină de la îngerii cerești cu privire la relația dintre Roma păgână și cea papală. Cheia înțelegerii de către Miller a modelului profetic, pe care l-a folosit în toate aplicațiile sale profetice, a fost "necurmatul" din A Doua Epistolă către Tesaloniceni. "Necurmatul" din acel capitol este Roma păgână, care a statornicit vedenia pe care William Miller a ajuns s-o înțeleagă, căci Roma, jefuitorii poporului tău, din versetul paisprezece al capitolului unsprezece, este cea care stabilește vedenia.

The messenger raised up to understand the increase of knowledge in 1989 came to understand the threefold nature of Rome. Miller was the messenger of the first and second angels, and he understood the first and second manifestations of Rome to establish the vision he presented to the world. The messenger of the third angel came to understand all three manifestations of Rome in order to establish the vision he was given to proclaim to the world.

Solul ridicat pentru a înțelege creșterea cunoștinței în 1989 a ajuns să înțeleagă natura triplă a Romei. Miller a fost solul primului și celui de-al doilea înger și a înțeles prima și a doua manifestare a Romei, pentru a stabili viziunea pe care a prezentat-o lumii. Solul celui de-al treilea înger a ajuns să înțeleagă toate cele trei manifestări ale Romei, pentru a stabili viziunea care i-a fost încredințată spre a o proclama lumii.

The first manifestation of Rome was pagan Rome. Out of pagan Rome came papal Rome, the second manifestation. Out of the first two manifestations came modern Rome, the threefold alliance of the dragon, the beast and false prophet.

Cea dintâi manifestare a Romei a fost Roma păgână. Din Roma păgână a ieșit Roma papală, a doua manifestare. Din primele două manifestări a ieșit Roma modernă, alianța întreită a balaurului, a fiarei și a prorocului mincinos.

We will continue the line of the controversy of “the daily” in Advent history in the next article.

Vom continua firul controversei cu privire la „the daily” în istoria adventistă în articolul următor.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> „Cel ce vede dincolo de suprafață, care citește inimile tuturor oamenilor, spune despre cei care au avut o mare lumină: ‘Nu sunt mâhniți și uimiți din pricina stării lor morale și spirituale.’ Da, și-au ales căile lor, iar sufletul lor își găsește plăcerea în urâciunile lor. Și Eu voi alege amăgirile lor și voi aduce peste ei temerile lor; fiindcă atunci când am chemat, nimeni n-a răspuns; când am vorbit, n-au auzit; ci au făcut rău înaintea ochilor Mei și au ales ceea ce nu Mi-a plăcut.’ ‘Dumnezeu le va trimite o puternică amăgire, ca să creadă o minciună,’ fiindcă ‘n-au primit dragostea adevărului, ca să fie mântuiți,’ ‘ci au găsit plăcere în nelegiuire.’ Isaia 66:3, 4; 2 Tesaloniceni 2:11, 10, 12.”

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’

> Învățătorul ceresc a întrebat: „Ce amăgire mai puternică poate înșela mintea decât pretenția că zidești pe temelia cea dreaptă și că Dumnezeu îți primește faptele, când, în realitate, înfăptuiești multe lucruri potrivit politicii lumești și păcătuiești împotriva lui Iehova? O, este o mare înșelăciune, o amăgire fascinantă, care pune stăpânire pe minți atunci când oamenii care au cunoscut cândva adevărul confundă forma evlaviei cu duhul și puterea ei; când își închipuie că sunt bogați și că s-au îmbogățit și că nu duc lipsă de nimic, pe când, în realitate, au nevoie de toate.”

> “God has not changed toward His faithful servants who are keeping their garments spotless. But many are crying, ‘Peace and safety,’ while sudden destruction is coming upon them. Unless there is thorough repentance, unless men humble their hearts by confession and receive the truth as it is in Jesus, they will never enter heaven. When purification shall take place in our ranks, we shall no longer rest at ease, boasting of being rich and increased with goods, in need of nothing.

> Dumnezeu nu S-a schimbat față de slujitorii Săi credincioși care își păstrează veșmintele fără pată. Dar mulți strigă: «Pace și siguranță», în timp ce o pieire năprasnică vine peste ei. Dacă nu are loc o pocăință deplină, dacă oamenii nu-și smeresc inimile prin mărturisire și nu primesc adevărul așa cum este în Isus, nu vor intra niciodată în cer. Când va avea loc curățirea în rândurile noastre, nu ne vom mai odihni în tihnă, lăudându-ne că suntem bogați și sporiți în bunuri, neavând nevoie de nimic.

> “Who can truthfully say: ‘Our gold is tried in the fire; our garments are unspotted by the world’? I saw our Instructor pointing to the garments of so-called righteousness. Stripping them off, He laid bare the defilement beneath. Then He said to me: ‘Can you not see how they have pretentiously covered up their defilement and rottenness of character? ‘How is the faithful city become an harlot!’ My Father’s house is made a house of merchandise, a place whence the divine presence and glory have departed! For this cause there is weakness, and strength is lacking.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> Cine poate spune cu adevăr: „Aurul nostru este lămurit în foc; veșmintele noastre sunt neîntinate de lume”? Am văzut pe Învățătorul nostru arătând spre veșmintele așa-numitei neprihăniri. Dezbrăcând aceste veșminte, El a scos la iveală întinarea ascunsă dedesubt. Apoi mi-a zis: „Nu vezi cum și-au acoperit în chip prefăcut întinarea și stricăciunea caracterului? «Cum a ajuns cetatea credincioasă o desfrânată!» Casa Tatălui Meu a fost făcută o casă de negustorie, un loc de unde prezența și slava divină s-au depărtat! Din această pricină este slăbiciune, iar tăria lipsește.” Mărturii, volumul 8, 249, 250.

Back to Articles