Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number One

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană – Numărul întâi

Testing Present Truth

Testarea adevărului prezent

Author

Jeff Pippenger

Published

December 2, 2025

Formats

PDF
Word

> “There are in the Scriptures some things which are hard to be understood and which, according to the language of Peter, the unlearned and unstable wrest unto their own destruction. We may not, in this life, be able to explain the meaning of every passage of Scripture; but there are no vital points of practical truth that will be clouded in mystery. When the time shall come, in the providence of God, for the world to be tested upon the truth for that time, minds will be exercised by His Spirit to search the Scriptures, even with fasting and with prayer, until link after link is searched out and united in a perfect chain. Every fact which immediately concerns the salvation of souls will be made so clear that none need err or walk in darkness.

> În Scripturi se află unele lucruri greu de înțeles și pe care, după cuvântul lui Petru, cei neînvățați și nestatornici le răstălmăcesc spre pierzarea lor. S-ar putea ca, în viața aceasta, să nu putem tâlcui sensul fiecărui pasaj al Scripturii; însă nu există puncte vitale de adevăr practic care să rămână învăluite în mister. Când va veni, în providența lui Dumnezeu, vremea ca lumea să fie pusă la probă cu privire la adevărul pentru vremea aceea, mințile vor fi mișcate de Duhul Său să cerceteze Scripturile, chiar cu post și cu rugăciune, până când verigă după verigă va fi scoasă la lumină și unită într-un lanț desăvârșit. Orice fapt care privește în mod nemijlocit mântuirea sufletelor va fi făcut atât de limpede, încât nimeni să nu rătăcească, nici să umble în întuneric.

> “As we have followed down the chain of prophecy, revealed truth for our time has been clearly seen and explained. We are accountable for the privileges that we enjoy and for the light that shines upon our pathway. Those who lived in past generations were accountable for the light which was permitted to shine upon them. Their minds were exercised in regard to different points of Scripture which tested them. But they did not understand the truths which we do. They were not responsible for the light which they did not have. They had the Bible, as we have; but the time for the unfolding of special truth in relation to the closing scenes of this earth’s history is during the last generations that shall live upon the earth.

> Pe măsură ce am urmărit de-a lungul lanțului profetic, adevărul revelat pentru timpul nostru a fost văzut și explicat limpede. Suntem răspunzători pentru privilegiile de care ne bucurăm și pentru lumina care strălucește pe calea noastră. Cei care au trăit în generațiile trecute erau răspunzători pentru lumina care li s-a îngăduit să strălucească asupra lor. Mințile lor au fost solicitate cu privire la diferite puncte ale Scripturii, care i-au pus la încercare. Dar ei nu au înțeles adevărurile pe care le înțelegem noi. Nu erau răspunzători pentru lumina pe care nu o aveau. Ei aveau Biblia, așa cum o avem și noi; însă timpul pentru dezvăluirea adevărului special în legătură cu scenele de încheiere ale istoriei acestui pământ este în perioada ultimelor generații care vor trăi pe pământ.

> “Special truths have been adapted to the conditions of the generations as they have existed. The present truth, which is a test to the people of this generation, was not a test to the people of generations far back. If the light which now shines upon us in regard to the Sabbath of the fourth commandment had been given to the generations in the past, God would have held them accountable for that light.” Testimonies, volume 2, 692, 693.

> Adevărurile speciale au fost adaptate condițiilor generațiilor, așa cum au existat ele. Adevărul prezent, care este o încercare pentru oamenii acestei generații, nu a fost o încercare pentru oamenii generațiilor din trecut. Dacă lumina care strălucește acum asupra noastră cu privire la Sabatul poruncii a patra ar fi fost dată generațiilor din trecut, Dumnezeu i-ar fi ținut răspunzători pentru acea lumină. Mărturii, volumul 2, paginile 692, 693.

## New and Old

Noul și Vechiul

> “In every age there is a new development of truth, a message of God to the people of that generation. The old truths are all essential; new truth is not independent of the old, but an unfolding of it. It is only as the old truths are understood that we can comprehend the new. When Christ desired to open to His disciples the truth of His resurrection, He began ‘at Moses and all the prophets’ and ‘expounded unto them in all the scriptures the things concerning Himself.’ Luke 24:27. But it is the light which shines in the fresh unfolding of truth that glorifies the old. He who rejects or neglects the new does not really possess the old. For him it loses its vital power and becomes but a lifeless form.

> În fiecare veac există o nouă dezvoltare a adevărului, un mesaj al lui Dumnezeu pentru oamenii acelei generații. Adevărurile vechi sunt toate esențiale; noul adevăr nu este independent de cel vechi, ci o desfășurare a acestuia. Numai pe măsură ce vechile adevăruri sunt înțelese putem cuprinde pe cele noi. Când Hristos a dorit să le deschidă ucenicilor Săi adevărul învierii Sale, El a început „de la Moise și de la toți profeții” și „le-a tâlcuit, în toate Scripturile, cele privitoare la Sine”. Luca 24:27. Dar lumina care strălucește în noua desfășurare a adevărului este cea care îl glorifică pe cel vechi. Cel care respinge sau neglijează noul nu posedă cu adevărat vechiul. Pentru el, acesta își pierde puterea vitală și devine doar o formă lipsită de viață.

> “There are those who profess to believe and to teach the truths of the Old Testament, while they reject the New. But in refusing to receive the teachings of Christ, they show that they do not believe that which patriarchs and prophets have spoken. ‘Had ye believed Moses,’ Christ said, ‘ye would have believed Me; for he wrote of Me.’ John 5:46. Hence there is no real power in their teaching of even the Old Testament.

> Sunt unii care mărturisesc că cred și că predau adevărurile Vechiului Testament, în vreme ce resping Noul Testament. Dar, refuzând să primească învățăturile lui Hristos, arată că nu cred ceea ce au spus patriarhii și profeții. „Dacă l-ați fi crezut pe Moise”, a spus Hristos, „M-ați fi crezut pe Mine; căci el a scris despre Mine.” Ioan 5:46. Prin urmare, nu există nicio putere reală în învățătura lor nici măcar cu privire la Vechiul Testament.

> “Many who claim to believe and to teach the gospel are in a similar error. They set aside the Old Testament Scriptures, of which Christ declared, ‘They are they which testify of Me.’ John 5:39. In rejecting the Old, they virtually reject the New; for both are parts of an inseparable whole. No man can rightly present the law of God without the gospel, or the gospel without the law. The law is the gospel embodied, and the gospel is the law unfolded. The law is the root, the gospel is the fragrant blossom and fruit which it bears.

> Mulți care pretind că cred și că învață Evanghelia se află într-o rătăcire asemănătoare. Ei pun deoparte Scripturile Vechiului Testament, despre care Hristos a declarat: «Ele sunt cele ce mărturisesc despre Mine.» Ioan 5:39. Respingând Vechiul, în fapt resping și Noul; căci amândouă sunt părți ale unui întreg inseparabil. Nimeni nu poate înfățișa cum se cuvine Legea lui Dumnezeu fără Evanghelie, nici Evanghelia fără Lege. Legea este Evanghelia întruchipată, iar Evanghelia este Legea dezvăluită. Legea este rădăcina, Evanghelia este floarea înmiresmată și rodul pe care le poartă rădăcina.

> “The Old Testament sheds light upon the New, and the New upon the Old. Each is a revelation of the glory of God in Christ. Both present truths that will continually reveal new depths of meaning to the earnest seeker.” Christ’s Object Lessons, 128.

> „Vechiul Testament aruncă lumină asupra Noului, iar Noul asupra Vechiului. Fiecare este o revelație a slavei lui Dumnezeu în Hristos. Ambele prezintă adevăruri care vor dezvălui necontenit căutătorului sincer noi adâncimi ale înțelesului.” Parabolele Domnului Hristos, 128.

Present truth is by definition the “revealed truth” for a specific period of time that is “clearly seen and explained.” The generation living at the time when “present truth” is revealed are held “accountable” to accept that truth or die. The combined truths which make up the “present testing truth” for “this generation,” are represented in “the unfolding of special” truths “in relation to the closing scenes of this earth’s history.” Truth, and therefore “present truth” is typified by the New Testament in relation to the Old Testament. Truth is established upon two witnesses and truth has a beginning and an end, a literal and a spiritual, an ancient and a modern, an alpha and an omega, a first and a last.

Adevărul prezent este, prin definiție, „adevărul revelat” pentru o perioadă specifică de timp, care este „văzut și explicat în mod clar”. Generația care trăiește în vremea când „adevărul prezent” este revelat este ținută „răspunzătoare” să accepte acel adevăr sau să piară. Adevărurile reunite care alcătuiesc „adevărul prezent de încercare” pentru „această generație” sunt reprezentate în „desfășurarea” unor adevăruri „speciale”, „în legătură cu scenele de închidere ale istoriei acestui pământ”. Adevărul, și prin urmare „adevărul prezent”, este tipificat de Noul Testament în raport cu Vechiul Testament. Adevărul este întemeiat pe mărturia a doi martori, iar adevărul are un început și un sfârșit, un aspect literal și unul spiritual, unul vechi și unul modern, un alfa și un omega, cel dintâi și cel de pe urmă.

The Millerite foundation of the first angel’s message is the “old” in relation to the “present truth” message of the third angel. Those who are “rejecting the Old,” “virtually reject the New” for both are parts of an inseparable whole.”

Temelia millerită a soliei primului înger este „vechiul” în raport cu solia „adevărului prezent” a celui de-al treilea înger. Cei care „resping Vechiul” „resping, în fapt, Noul”, căci amândouă sunt părți ale unui întreg inseparabil.

> “I saw the necessity of the messengers, especially, watching and checking all fanaticism wherever they might see it rise. Satan is pressing in on every side, and unless we watch for him, and have our eyes open to his devices and snares, and have on the whole armor of God, the fiery darts of the wicked will hit us. There are many precious truths contained in the Word of God, but it is ‘present truth’ that the flock needs now. I have seen the danger of the messengers running off from the important points of present truth, to dwell upon subjects that are not calculated to unite the flock and sanctify the soul. Satan will here take every possible advantage to injure the cause.

> Am văzut necesitatea ca mesagerii, mai ales, să vegheze și să înfrâneze orice fanatism oriunde l-ar vedea ridicându-se. Satana ne împresoară din toate părțile și, dacă nu veghem împotriva lui, dacă nu avem ochii deschiși asupra uneltirilor și curselor lui și dacă nu suntem îmbrăcați cu toată armătura lui Dumnezeu, săgețile arzătoare ale celui rău ne vor lovi. În Cuvântul lui Dumnezeu sunt cuprinse multe adevăruri prețioase, dar „adevărul prezent” este cel de care turma are nevoie acum. Am văzut pericolul ca mesagerii să se abată de la punctele importante ale adevărului prezent, pentru a zăbovi asupra unor subiecte care nu sunt menite să unească turma și să sfințească sufletul. Aici, Satana va profita de orice prilej posibil pentru a vătăma cauza.

> “But such subjects as the sanctuary, in connection with the 2300 days, the commandments of God and the faith of Jesus, are perfectly calculated to explain the past Advent movement and show what our present position is, establish the faith of the doubting, and give certainty to the glorious future. These, I have frequently seen, were the principal subjects on which the messengers should dwell.” Early Writings, 63.

> Dar subiecte precum sanctuarul, în legătură cu cele 2300 de zile, poruncile lui Dumnezeu și credința lui Isus, sunt pe deplin menite să explice mișcarea adventă din trecut și să arate care este poziția noastră prezentă, să întemeieze credința celor îndoielnici și să ofere certitudine cu privire la viitorul glorios. Acestea, am văzut adesea, erau subiectele principale asupra cărora solii ar trebui să stăruie. Scrieri timpurii, 63.

The “sanctuary, in connection with the 2300 days, the commandments of God and the faith of Jesus” are the key to explain the “past Advent movement” of the Millerites and in so doing, to explain “perfectly” “what our present position is.” Those who are “doubting” the “past Advent movement,” are “doubting” what gives “certainty to the glorious future.” What gives certainty to the future is the past.

„Sanctuarul, în legătură cu cele 2300 de zile, poruncile lui Dumnezeu și credința lui Isus” constituie cheia pentru a explica „mişcarea adventă din trecut” a Milleriților și, făcând astfel, pentru a explica „în chip desăvârșit” „care este poziția noastră actuală”. Cei care se „îndoiesc” de „mişcarea adventă din trecut” se „îndoiesc” de ceea ce dă „certitudine viitorului glorios”. Ceea ce dă certitudine viitorului este trecutul.

The book of Joel is a message of present testing truth. This is confirmed by multiple witnesses. Joel is identified as “present truth” by the Spirit of Prophecy, which according to John in the book of Revelation is the testimony of Jesus.

Cartea profetului Ioel este un mesaj al adevărului prezent de încercare. Acest fapt este confirmat de mai mulți martori. Ioel este identificat drept "adevăr prezent" de Duhul Profeției, care, potrivit lui Ioan, în cartea Apocalipsei, este mărturia lui Isus.

> The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to show unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John: Who bare record of the word of God, and of the testimony of Jesus Christ, and of all things that he saw. Revelation 1:1, 2.

> Descoperirea lui Isus Hristos, pe care Dumnezeu i-a dat-o, ca să arate robilor săi lucrurile care trebuie să se întâmple în curând; și, prin îngerul său, a trimis-o și i-a făcut-o cunoscută robului său Ioan: care a mărturisit despre Cuvântul lui Dumnezeu, despre mărturia lui Isus Hristos și despre toate câte a văzut. Apocalipsa 1:1, 2.

The “testimony” of John (which he bore “record of”), was portrayed in three parts. He recorded the “word of God,” the “testimony of Jesus” and the “things that he saw.” In the first two verses of Revelation, John represents one who has been given the gift of the “spirit of prophecy.” That gift includes a special revelation of God’s Word, and it also includes special revelations conveyed to the prophet through the words of Christ; (either by Christ directly or through his angelic representatives) and the gift also includes truth presented through the medium of dreams and visions. The spirit of prophecy is the testimony of Christ which is conveyed to the prophet and it bears the same authority as if an angel or Christ spoke the words.

„Mărturia” lui Ioan (despre care el a depus „mărturie”) a fost prezentată în trei părți. El a consemnat „Cuvântul lui Dumnezeu”, „mărturia lui Isus” și „lucrurile pe care le-a văzut”. În primele două versete ale Apocalipsei, Ioan se prezintă ca unul căruia i s-a dat darul „duhului profeției”. Acest dar include o revelație specială a Cuvântului lui Dumnezeu și include, de asemenea, revelații speciale transmise profetului prin cuvintele lui Hristos; (fie de către Hristos în mod direct, fie prin reprezentanții Săi îngerești) și darul include, de asemenea, adevăr prezentat prin intermediul viselor și vedenilor. Duhul profeției este mărturia lui Hristos, care este transmisă profetului, și poartă aceeași autoritate ca și cum un înger sau Hristos ar rosti cuvintele.

> And I fell at his feet to worship him. And he said unto me, See thou do it not: I am thy fellowservant, and of thy brethren that have the testimony of Jesus: worship God: for the testimony of Jesus is the spirit of prophecy. Revelation 19:10.

> Și am căzut la picioarele lui ca să mă închin lui. Dar el mi-a spus: Vezi să nu faci aceasta; sunt împreună-slujitor cu tine și cu frații tăi care au mărturia lui Isus. Închină-te lui Dumnezeu, căci mărturia lui Isus este duhul profeției. Apocalipsa 19:10.

Gabriel identifies that he is a fellowservant with John, and he is not to be worshipped. Gabriel also identifies that the “brethren” that are represented by John “have the testimony of Jesus,” which is the “spirit of prophecy.” The “brethren” which John represents are the one hundred and forty-four thousand, and the brethren all have the “spirit of prophecy.”

Gabriel afirmă că este un împreună-slujitor cu Ioan și că nu trebuie să i se aducă închinare. Gabriel mai arată că „frații” pe care îi reprezintă Ioan „au mărturia lui Isus”, care este „duhul prorociei”. „Frații” pe care îi reprezintă Ioan sunt cei o sută patruzeci și patru de mii, iar toți frații au „duhul prorociei”.

> “And they rose early in the morning, and went forth into the wilderness of Tekoa: and as they went forth, Jehoshaphat stood and said, Hear me, O Judah, and ye inhabitants of Jerusalem; Believe in the Lord your God, so shall ye be established; believe his prophets, so shall ye prosper. 2 Chronicles 20:20.

> S-au sculat dis-de-dimineață și au ieșit în pustia Tecoa; și, pe când ieșeau, Iosafat a stat în picioare și a zis: Ascultați-mă, Iuda, și voi, locuitori ai Ierusalimului! Credeți în Domnul, Dumnezeul vostru, și veți fi întăriți; credeți în prorocii Lui și veți propăși. 2 Cronici 20:20.

> “‘Believe in the Lord your God, so shall ye be established; believe his prophets, so shall ye prosper.’

> 'Credeți în Domnul, Dumnezeul vostru, și veți fi întăriți; credeți prorocilor Lui și veți propăși.'

> “Isaiah 8:20. ‘To the law and to the testimony; if they speak not according to this word, it is because there is no light in them.’ Two texts are here set before God’s people: two conditions for success. The law spoken by Jehovah himself, and the spirit of prophecy, are the two sources of wisdom to guide His people in every experience. Deuteronomy 4:6. ‘This is your wisdom and your understanding in the sight of the nations, who shall say, Surely this great nation is a wise and understanding people.’

> Isaia 8:20. ‘La lege și la mărturie; dacă nu vorbesc după cuvântul acesta, este pentru că nu este în ei nicio lumină.’ Două texte sunt așezate aici înaintea poporului lui Dumnezeu: două condiții ale succesului. Legea rostită de însuși Iehova și duhul profeției sunt cele două izvoare de înțelepciune pentru a călăuzi poporul Său în orice experiență. Deuteronom 4:6. ‘Aceasta este înțelepciunea voastră și priceperea voastră înaintea neamurilor, care vor spune: Cu adevărat acest mare neam este un popor înțelept și priceput.’

> “The law of God and the Spirit of Prophecy go hand in hand to guide and counsel the church, and whenever the church has recognized this by obeying His law, the spirit of prophecy has been sent to guide her in the way of truth.

> Legea lui Dumnezeu și Duhul Profeției merg mână în mână pentru a călăuzi și a sfătui Biserica, iar ori de câte ori Biserica a recunoscut aceasta prin ascultarea de Legea Sa, duhul profeției a fost trimis să o călăuzească pe calea adevărului.

> “Revelation 12:17. ‘And the dragon was wroth with the woman, and went to make war with the remnant of her seed, which keep the commandments of God, and have the testimony of Jesus Christ.’ This prophecy points out clearly that the remnant church will acknowledge God in His law and will have the prophetic gift. Obedience to the law of God, and the spirit of prophecy has always distinguished the true people of God, and the test is usually given on present manifestations.

> Apocalipsa 12:17. „Și balaurul s-a mâniat pe femeie și s-a dus să facă război cu rămășița sămânței ei, care păzesc poruncile lui Dumnezeu și au mărturia lui Isus Hristos.” Această profeție arată în mod limpede că biserica rămășiței Îl va recunoaște pe Dumnezeu în Legea Sa și va avea darul profetic. Ascultarea de Legea lui Dumnezeu și duhul profeției au caracterizat întotdeauna adevăratul popor al lui Dumnezeu, iar încercarea este, de obicei, dată cu privire la manifestările prezente.

> “In Jeremiah’s day the people had no question about the message of Moses, Elijah, or Elisha, but they did question and put aside the message sent of God to Jeremiah until its force and power was wasted and there was no remedy but for God to carry them away into captivity.

> În vremea lui Ieremia, poporul nu punea la îndoială mesajul lui Moise, al lui Ilie sau al lui Elisei, dar a pus la îndoială și a respins mesajul trimis de Dumnezeu lui Ieremia, până când tăria și puterea lui au fost irosite și nu mai era tămăduire decât ca Dumnezeu să-i ducă în robie.

> “Likewise in the days of Christ the people had learned that Jeremiah’s message was true, and they persuaded themselves to believe that if they had lived in the days of their fathers they would have accepted his message, but at the same time they were rejecting Christ’s message, of whom all the prophets had written.

> Tot astfel, în zilele lui Hristos, poporul învățase că mesajul lui Ieremia fusese adevărat și se încredințase că, dacă ar fi trăit în zilele părinților lor, i-ar fi acceptat mesajul; însă, în același timp, respingea mesajul lui Hristos, despre care scriseseră toți profeții.

> “As the third angel’s message arose in the world, which is to reveal the law of God to the church in its fullness and power, the prophetic gift was also immediately restored. This gift has acted a very prominent part in the development and carrying forward of this message.

> Odată cu apariția în lume a soliei îngerului al treilea, al cărei scop este să reveleze bisericii legea lui Dumnezeu în plinătatea și puterea ei, darul profetic a fost de asemenea imediat restaurat. Acest dar a avut un rol foarte proeminent în dezvoltarea și înaintarea acestei solii.

> “As differences of opinion have arisen in reference to interpretations of Scriptures and methods of labor, calculated to unsettle the faith of believers in the message and lead to disunion in the work, the spirit of prophecy has always thrown light on the situation. It has always brought union of thought and harmony of action to the body of believers. In every crisis that has arisen in the development of the message and the growth of the work, those who have stood firmly by the law of God and the light of the Spirit of prophecy have triumphed and the work has prospered in their hands.” Loma Linda Messages, 33, 34.

> Ori de câte ori au apărut divergențe de opinie cu privire la interpretările Sfintelor Scripturi și la metodele de lucrare, menite să zdruncine credința credincioșilor în mesaj și să ducă la dezbinare în lucrare, Spiritul profeției a aruncat întotdeauna lumină asupra situației. A adus întotdeauna unitate de gândire și armonie a acțiunii în comunitatea credincioșilor. În orice criză care a survenit în dezvoltarea mesajului și în creșterea lucrării, cei care au stat neclintiți de partea Legii lui Dumnezeu și a luminii Spiritului profeției au triumfat, iar lucrarea a prosperat în mâinile lor. Loma Linda Messages, 33, 34.

The book of Joel is directly identified as “present truth” within the Spirit of Prophecy, which according to John in the book of Revelation is the testimony of Jesus. It is also endorsed directly within the Word of God. Both the Bible and Spirit of Prophecy directly apply the book of Joel to the last days.

Cartea lui Ioel este identificată în mod direct ca „adevăr prezent” în Spiritul Profetic, care, potrivit lui Ioan în cartea Apocalipsei, este mărturia lui Isus. Este, de asemenea, în mod direct susținută de Cuvântul lui Dumnezeu. Atât Biblia, cât și Spiritul Profetic aplică în mod direct cartea lui Ioel la zilele din urmă.

> “Each of the ancient prophets spoke less for their own time than for ours, so that their prophesying is in force for us. ‘Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’ 1 Corinthians 10:11. ‘Not unto themselves, but unto us they did minister the things, which are now reported unto you by them that have preached the gospel unto you with the Holy Ghost sent down from heaven; which things the angels desire to look into.’ 1 Peter 1:12. …

> Fiecare dintre profeții din vechime a vorbit mai puțin pentru vremea lor decât pentru a noastră, astfel încât profeția lor își păstrează valabilitatea pentru noi. 'Acum toate aceste lucruri li s-au întâmplat lor ca pilde; și au fost scrise spre învățătura noastră, peste care au venit sfârșiturile veacurilor.' 1 Corinteni 10:11. 'Nu pentru ei înșiși, ci pentru noi au slujit ei lucrurile acelea care acum v-au fost vestite de către cei ce v-au predicat Evanghelia prin Duhul Sfânt trimis din cer; lucruri în care doresc îngerii să privească.' 1 Petru 1:12. ...

> “The Bible has accumulated and bound up together its treasures for this last generation. All the great events and solemn transactions of Old Testament history have been, and are, repeating themselves in the church in these last days.” Selected Messages, book 3, 338, 339.

> „Biblia și-a adunat comorile și le-a strâns laolaltă pentru această ultimă generație. Toate marile evenimente și solemnele acte ale istoriei Vechiului Testament s-au repetat și se repetă în biserică în aceste zile din urmă.” Mesaje alese, cartea 3, 338, 339.

The prophecy of Joel is “in force” “upon” those “whom the ends of the world are come.” “In force” is simply emphasizing that “present truth” is always a test, and those who fail the test are represented by such biblical characters as Judas.

Profeția lui Ioel este „în vigoare” „asupra” acelora „peste care au venit sfârșiturile veacurilor”. „În vigoare” subliniază pur și simplu că „adevărul prezent” este întotdeauna o probă, iar cei care nu trec această probă sunt reprezentați de asemenea personaje biblice precum Iuda.

> “Lesson after lesson fell unheeded on the ears of Judas. How many today follow in his steps. In the light of God’s law, selfish men see their evil characters, but fail to make the required reformation, and go on from one state of sin to another.

> Lecție după lecție i-a trecut pe lângă urechi lui Iuda, nebăgată în seamă. Câți, și astăzi, îi calcă pe urme. În lumina Legii lui Dumnezeu, oamenii egoiști își văd caracterele rele, dar nu fac reforma cerută și merg mai departe dintr-o stare de păcat în alta.

> “The lessons of Christ are applicable to our own time and generation. He said, ‘Neither pray I for these alone, but for them also which shall believe on me through their word.’ The same testimony is brought to us in these last days as was brought to Judas. The same lessons which he failed to make practical in his life come to men who hear, and yet make a like failure, because they do not put away their sin.” Review and Herald, March 17, 1891.

> Învățăturile lui Hristos sunt aplicabile epocii și generației noastre. El a spus: «Nu mă rog numai pentru aceștia, ci și pentru aceia care vor crede în Mine prin cuvântul lor.» Aceeași mărturie ne este adusă în aceste zile din urmă, după cum i-a fost adusă lui Iuda. Aceleași învățături pe care el nu a reușit să le pună în practică în viața sa ajung la oamenii care aud și totuși eșuează în același fel, pentru că nu își părăsesc păcatul. Review and Herald, 17 martie 1891.

John throughout the book of Revelation typifies God’s last day people, and in being banished to Patmos John represents those who are persecuted in the Sunday law crisis. He states why he was incarcerated.

Pe tot parcursul Apocalipsei, Ioan îi reprezintă tipologic pe poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, iar, prin faptul că a fost exilat pe insula Patmos, el îi reprezintă pe cei persecutați în criza legii duminicale. El precizează motivul pentru care a fost încarcerat.

> I John, who also am your brother, and companion in tribulation, and in the kingdom and patience of Jesus Christ, was in the isle that is called Patmos, for the word of God, and for the testimony of Jesus Christ. Revelation 1:9.

> Eu, Ioan, care sunt și fratele vostru și părtaș la necaz, la împărăție și la răbdarea lui Iisus Hristos, mă aflam în insula numită Patmos, din pricina Cuvântului lui Dumnezeu și a mărturiei lui Iisus Hristos. Apocalipsa 1:9.

John was persecuted for the Bible and the Spirit of Prophecy. Why are the one hundred and forty-four thousand persecuted because of the Spirit of Prophecy? The first truth the prophet Joel identifies is the apostasy of the Seventh-day Adventist church. When the apostle Peter identified that Pentecost was a fulfillment of the book of Joel, Peter did so in response to the Jews attacking the manifestation of “tongues.” The Jews, who then typified Seventh-day Adventists in the last days, were arguing that Peter and those proclaiming the message were “drunk.” Seventh-day Adventists will fight against the message of the latter rain as did the Jews of Peter’s time. They do so for those who are proclaiming the “present truth” testing message of the latter rain have the “old” foundational truths, for new truth is always based upon old truth. Jeremiah called for God’s people in the time of the latter rain to walk in the old paths and hearken to the sound of the watchman’s trumpet, but they refuse. The foundational “old” truth message is symbolically represented by the “seven times” of Leviticus twenty-six, which sets forth the covenant relationship in terms of the Sabbath for the land.

Ioan a fost persecutat pentru Biblie și pentru Spiritul Profeției. De ce sunt cei o sută patruzeci și patru de mii persecutați din pricina Spiritului Profeției? Primul adevăr pe care profetul Ioel îl identifică este apostazia Bisericii Adventiste de Ziua a Șaptea. Când apostolul Petru a identificat că Cincizecimea era o împlinire a cărții lui Ioel, Petru a făcut aceasta ca răspuns la atacul iudeilor asupra manifestării „limbilor”. Iudeii, care atunci îi prefigurau pe Adventiștii de Ziua a Șaptea din zilele de pe urmă, susțineau că Petru și cei care proclamau mesajul erau „beți”. Adventiștii de Ziua a Șaptea se vor împotrivi mesajului ploii târzii, așa cum au făcut iudeii din vremea lui Petru. Aceasta pentru că cei ce proclamă mesajul de testare al „adevărului prezent” al ploii târzii dețin „vechile” adevăruri fundamentale, căci adevărul nou este întotdeauna întemeiat pe adevărul vechi. Ieremia a chemat poporul lui Dumnezeu, în vremea ploii târzii, să umble pe cărările cele vechi și să ia aminte la sunetul trâmbiței străjerului, dar ei refuză. Mesajul „vechi” al adevărului de temelie este reprezentat simbolic de „de șapte ori” din Leviticul douăzeci și șase, care prezintă relația de legământ în termenii Sabatului pământului.

> “I saw the nominal church and nominal Adventists, like Judas, would betray us to the Catholics to obtain their influence to come against the truth. The saints then will be an obscure people, little known to the Catholics; but the churches and nominal Adventists who know of our faith and customs (for they hated us on account of the Sabbath, for they could not refute it) will betray the saints and report them to the Catholics as those who disregard the institutions of the people; that is, that they keep the Sabbath and disregard Sunday.

> Am văzut că biserica nominală și adventiștii nominali, ca Iuda, ne vor trăda în mâinile catolicilor, pentru a le câștiga influența, spre a se ridica împotriva adevărului. Atunci sfinții vor fi un popor obscur, puțin cunoscut catolicilor; însă bisericile și adventiștii nominali, care cunosc credința și obiceiurile noastre (căci ne urau din pricina Sabatului, deoarece nu-l puteau combate), îi vor trăda pe sfinți și îi vor denunța catolicilor ca pe unii ce nesocotesc rânduielile poporului; adică păzesc Sabatul și nesocotesc duminica.

> “Then the Catholics bid the Protestants to go forward, and issue a decree that all who will not observe the first day of the week, instead of the seventh day, shall be slain. And the Catholics, whose numbers are large, will stand by the Protestants. The Catholics will give their power to the image of the beast. And the Protestants will work as their mother worked before them to destroy the saints. But before their decree bring or bear fruit, the saints will be delivered by the Voice of God.” Spalding and Magan, 1, 2.

> Atunci, catolicii îi îndeamnă pe protestanți să meargă înainte și să emită un decret ca toți cei care nu vor păzi prima zi a săptămânii, în locul zilei a șaptea, să fie uciși. Iar catolicii, al căror număr este mare, vor sta de partea protestanților. Catolicii își vor da puterea icoanei fiarei. Iar protestanții vor lucra așa cum mama lor a lucrat înaintea lor, spre a nimici pe sfinți. Dar înainte ca decretul lor să aducă sau să poarte rod, sfinții vor fi izbăviți prin Glasul lui Dumnezeu. Spalding și Magan, 1, 2.

Twice Sister White identifies the “nominal church” and the “nominal Adventists,” while drawing a distinction between the two “nominal groups” and the “Catholics.” The “nominal church” and the “nominal Adventists,” “hated” those represented by Peter and John “on account of the Sabbath, for they could not refute it.” The nominal church and Catholics cannot “refute” the seventh-day Sabbath truth, and “nominal Adventists” cannot “refute” the “seven times” of Leviticus twenty-six, which is the Sabbath commandment of the land. The nominal church and Catholics cannot “refute” the fact that the seventh-day Sabbath is a “foundational” biblical truth, and “nominal Adventists” cannot “refute” the fact that the “seven times” of Leviticus twenty-six is a “foundational” Millerite truth.

De două ori, sora White identifică „biserica nominală” și „adventiștii nominali”, trasând totodată o distincție între cele două „grupuri nominale” și „catolicii”. „Biserica nominală” și „adventiștii nominali” îi „urăreau” pe cei reprezentați de Petru și Ioan „din pricina Sabatului, căci nu îl puteau infirma”. Biserica nominală și catolicii nu pot „infirma” adevărul Sabatului zilei a șaptea, iar „adventiștii nominali” nu pot „infirma” „cele șapte vremuri” din Leviticul douăzeci și șase, care este porunca sabatică a pământului. Biserica nominală și catolicii nu pot „infirma” faptul că Sabatul zilei a șaptea este un adevăr biblic „fundamental”, iar „adventiștii nominali” nu pot „infirma” faptul că „cele șapte vremuri” din Leviticul douăzeci și șase este un adevăr „fundamental” millerit.

John’s captivity on Patmos represents the one hundred and forty-four thousand who uphold both the Bible and the Spirit of Prophecy, and who are especially persecuted from outside over the seventh-day Sabbath and persecuted from inside over the seventh-year Sabbath for the land. For this reason, John’s testimony of why he was being persecuted in verse nine is followed with verse ten’s Sabbath and the message from the past (“behind”) from the “great voice” as of a “trumpet.”

Captivitatea lui Ioan pe Patmos îi reprezintă pe cei o sută patruzeci și patru de mii, care susțin atât Biblia, cât și Spiritul Profeției și care sunt în mod deosebit persecutați din afară în privința Sabatului zilei a șaptea și persecutați din interior în privința Sabatului anului al șaptelea pentru pământ. Din acest motiv, mărturia lui Ioan, în versetul nouă, despre motivul persecuției sale este urmată de Sabatul din versetul zece și de mesajul din trecut („dinapoi”) de la „glasul mare”, ca de „trâmbiță”.

> I John, who also am your brother, and companion in tribulation, and in the kingdom and patience of Jesus Christ, was in the isle that is called Patmos, for the word of God, and for the testimony of Jesus Christ. I was in the Spirit on the Lord’s day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet. Revelation 1:9, 10.

> Eu, Ioan, care sunt și fratele vostru și împreună-părtaș cu voi în strâmtorare, și în împărăția și răbdarea lui Iisus Hristos, mă aflam în insula numită Patmos, din pricina Cuvântului lui Dumnezeu și din pricina mărturiei lui Iisus Hristos. Eram în Duhul în ziua Domnului și am auzit înapoia mea un glas mare, ca de trâmbiță. Apocalipsa 1:9, 10.

John represents those who at 9/11 heard the trumpet voice of the angel of Revelation eighteen calling for God’s people to return to Jeremiah’s “old paths.” That great voice was also the warning of the seventh trumpet, which is also the third woe.

Ioan îi reprezintă pe aceia care, la 11 septembrie, au auzit glasul de trâmbiță al îngerului din Apocalipsa optsprezece, chemând poporul lui Dumnezeu să se întoarcă la "cărările vechi" ale lui Ieremia. Acel glas puternic a fost, de asemenea, avertizarea celei de-a șaptea trâmbițe, care este totodată al treilea vai.

Sister White recorded that the “Bible has accumulated and bound up together its treasures for this last generation.” The book of Joel is one of the biblical “treasures” that is present truth in the “last days.” At the time of Pentecost Peter identified that it was the book of Joel that was then being fulfilled. Peter, as with Joel, “spoke less for” the time period of Pentecost than for our “time.” The time period of Pentecost was the early rain for the Christian Dispensation. Pentecost marks the beginning of the Christian Dispensation, and in so doing it illustrates the end of the Christian Dispensation. The end of the Christian Dispensation is the time of the latter rain as typified by Pentecost. Peter is therefore a symbol of God’s people in the end of the Christian Dispensation who identify the fulfillment of the outpouring of the Holy Spirit by employing the book of Joel to do so.

Sora White a consemnat că „Biblia și-a adunat și și-a legat laolaltă comorile pentru această ultimă generație.” Cartea lui Ioel este una dintre „comorile” biblice care este adevăr prezent în „zilele de pe urmă”. La vremea Cincizecimii, Petru a arătat că tocmai cartea lui Ioel se împlinea atunci. Petru, asemenea lui Ioel, „a vorbit mai puțin pentru” perioada Cincizecimii decât pentru „timpul” nostru. Perioada Cincizecimii a constituit ploaia timpurie pentru Dispensațiunea creștină. Cincizecimea marchează începutul Dispensațiunii creștine și, prin aceasta, ilustrează sfârșitul Dispensațiunii creștine. Sfârșitul Dispensațiunii creștine este timpul ploii târzii, așa cum este tipificat de Cincizecime. Prin urmare, Petru este un simbol al poporului lui Dumnezeu de la sfârșitul Dispensațiunii creștine, care identifică împlinirea revărsării Duhului Sfânt, apelând la cartea lui Ioel pentru aceasta.

> But Peter, standing up with the eleven, lifted up his voice, and said unto them, Ye men of Judaea, and all ye that dwell at Jerusalem, be this known unto you, and hearken to my words: For these are not drunken, as ye suppose, seeing it is but the third hour of the day. But this is that which was spoken by the prophet Joel; And it shall come to pass in the last days, saith God, I will pour out of my Spirit upon all flesh: and your sons and your daughters shall prophesy, and your young men shall see visions, and your old men shall dream dreams: And on my servants and on my handmaidens I will pour out in those days of my Spirit; and they shall prophesy: And I will shew wonders in heaven above, and signs in the earth beneath; blood, and fire, and vapour of smoke: The sun shall be turned into darkness, and the moon into blood, before that great and notable day of the Lord come: And it shall come to pass, that whosoever shall call on the name of the Lord shall be saved. Acts 2:14–21.

> Dar Petru, ridicându-se împreună cu cei unsprezece, și-a înălțat glasul și le-a zis: Bărbați ai Iudeii și toți cei ce locuiți în Ierusalim, să vă fie aceasta cunoscută și luați aminte la cuvintele mele: Căci aceștia nu sunt beți, cum socotiți voi, fiindcă este abia ceasul al treilea al zilei. Ci aceasta este ceea ce a fost spus prin prorocul Ioel: Și va fi în zilele de pe urmă, zice Dumnezeu: voi turna din Duhul Meu peste orice făptură; și fiii voștri și fiicele voastre vor proroci, iar tinerii voștri vor vedea vedenii, și bătrânii voștri vor visa visuri; și peste robii Mei și peste roabele Mele voi turna în zilele acelea din Duhul Meu, și vor proroci; și voi arăta minuni în cerul de sus și semne pe pământul de jos: sânge, foc și abur de fum; soarele se va preface în întuneric, iar luna în sânge, înainte de a veni ziua Domnului, cea mare și strălucită. Și va fi că oricine va chema Numele Domnului va fi mântuit. Faptele Apostolilor 2:14-21.

To be a successful student of prophecy requires a settled understanding that the end of the world is illustrated “line upon line” within the historical narrative of Scripture. Connected with this truth is that the prophets themselves represent God’s people in the last days. Joel places his book in the last days for it announces the approach of the “day of the Lord.”

Pentru a fi un bun cercetător al profeției este necesară o înțelegere temeinică potrivit căreia sfârșitul lumii este ilustrat „rând după rând” în cadrul narațiunii istorice a Scripturii. În legătură cu acest adevăr stă faptul că profeții înșiși reprezintă poporul lui Dumnezeu în zilele de pe urmă. Ioel își situează cartea în zilele de pe urmă, căci ea anunță apropierea „zilei Domnului”.

> Blow ye the trumpet in Zion, and sound an alarm in my holy mountain: let all the inhabitants of the land tremble: for the day of the Lord cometh, for it is nigh at hand. Joel 2:1.

> Sunați din trâmbiță în Sion și dați alarma pe muntele meu cel sfânt: să se cutremure toți locuitorii țării: căci vine ziua Domnului, căci este aproape. Ioel 2:1.

A “trumpet” as a symbol, among other meanings, represents a warning message. As a symbol a trumpet may represent a period of time or a point in time, or both—based upon context. A trumpet also represents judgment. The feast of trumpets, ten days before the Day of Atonement was a warning of approaching judgment.

O „trâmbiță”, ca simbol, printre alte semnificații, reprezintă un mesaj de avertizare. Ca simbol, o trâmbiță poate reprezenta o perioadă de timp sau un moment în timp, sau ambele, în funcție de context. O trâmbiță reprezintă, de asemenea, judecata. Sărbătoarea Trâmbițelor, cu zece zile înainte de Ziua Ispășirii, era un avertisment al judecății care se apropia.

The “day of the Lord” represents either a point in time or a period of time, based upon the context of the passage where the “day of the Lord” is employed. The “day of the Lord” can be a symbol of the executive judgment represented as the seven last plagues, or it can be the executive judgment at the end of the thousand-year millennium. In either case, the trumpet is identifying God’s executive judgment. The “day of the Lord” therefore can represent the point where God’s punishment is delivered or the period of time when God’s punishments are delivered.

„Ziua Domnului” reprezintă fie un moment, fie o perioadă de timp, în funcție de contextul pasajului în care este întrebuințată expresia „ziua Domnului”. „Ziua Domnului” poate fi un simbol al judecății executive, reprezentată prin cele șapte plăgi de pe urmă, sau poate fi judecata executivă de la sfârșitul mileniului de o mie de ani. În oricare dintre cazuri, trâmbița indică judecata executivă a lui Dumnezeu. „Ziua Domnului” poate reprezenta, așadar, momentul în care pedeapsa lui Dumnezeu este executată sau perioada de timp în care pedepsele lui Dumnezeu sunt executate.

A “trumpet” as with the “day of the Lord” can represent a point and a period of time as witnessed to in the historical points and periods represented by the seven trumpets of Revelation eight and nine. The “day of the Lord” that Joel is representing with the “trumpet” that is to be blown—is both a point in time and also a period of time which begins when the judgment of the dead ended and the judgment of the living began. On 9/11, a trumpet was blown marking the arrival of the judgment of the living as a point in time, and also marking 9/11 as the beginning of the period of the judgment of the living.

O «trâmbiță», asemenea «zilei Domnului», poate reprezenta atât un moment, cât și o perioadă de timp, după cum este atestat de momentele și perioadele istorice reprezentate de cele șapte trâmbițe din Apocalipsa 8 și 9. «Ziua Domnului» pe care Ioel o reprezintă prin «trâmbița» ce urmează să fie sunată este atât un moment în timp, cât și o perioadă de timp, care începe atunci când s-a încheiat judecata morților și a început judecata celor vii. La 11 septembrie, o trâmbiță a fost sunată, marcând sosirea judecății celor vii ca un moment în timp și, totodată, marcând 11 septembrie ca începutul perioadei judecății celor vii.

> Therefore also now, saith the Lord, turn ye even to me with all your heart, and with fasting, and with weeping, and with mourning: And rend your heart, and not your garments, and turn unto the Lord your God: for he is gracious and merciful, slow to anger, and of great kindness, and repenteth him of the evil. Who knoweth if he will return and repent, and leave a blessing behind him; even a meat offering and a drink offering unto the Lord your God? Blow the trumpet in Zion, sanctify a fast, call a solemn assembly. Joel 2:12–15.

> De aceea și acum, zice Domnul, întoarceți-vă la Mine cu toată inima, cu post, cu plâns și cu jale; și sfâșiați-vă inimile, nu hainele, și întoarceți-vă la Domnul Dumnezeul vostru; căci El este milostiv și îndurător, încet la mânie și bogat în bunătate, și Se căiește de rău. Cine știe dacă Se va întoarce și Se va căi și va lăsa în urma Lui o binecuvântare, chiar o jertfă de mâncare și o jertfă de băutură pentru Domnul Dumnezeul vostru? Sunați din trâmbiță în Sion, sfințiți un post, chemați o adunare solemnă. Ioel 2:12-15.

This is the second time Joel commands that a trumpet be blown. The “trumpets” in Joel are both warnings of the approaching executive judgment of the seven last plagues, and are set within the context of the Laodicean call for repentance and the imminent close of probation.

Acesta este a doua oară când Ioel poruncește să se sune din trâmbiță. „Trâmbițele” din cartea lui Ioel sunt deopotrivă avertismente ale apropierii judecății executive prin cele șapte plăgi de pe urmă și se înscriu în contextul mesajului laodicean de chemare la pocăință și al închiderii iminente a timpului de probă.

> Cry aloud, spare not, lift up thy voice like a trumpet, and show my people their transgression, and the house of Jacob their sins. Isaiah 58:1.

> Strigă în gura mare, nu te opri; înalță-ți glasul ca o trâmbiță și arată poporului Meu călcarea lui de lege și casei lui Iacov păcatele ei. Isaia 58:1.

Isaiah, Joel, John and Peter are all representing the one hundred and forty-four thousand of the last days, as does Jeremiah who identifies when the trumpet is to be sounded.

Isaia, Ioel, Ioan și Petru îi reprezintă pe cei o sută patruzeci și patru de mii din zilele de pe urmă, așa cum o face și Ieremia, care indică când trebuie să se sune din trâmbiță.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Jeremiah 6:16, 17.

> Așa zice Domnul: Stați în drumuri și priviți, și întrebați de cărările cele vechi: care este calea cea bună; și umblați pe ea, și veți găsi odihnă pentru sufletele voastre. Dar ei au zis: Nu vom umbla pe ea. De asemenea, am pus străjeri peste voi, zicând: Luați aminte la sunetul trâmbiței. Dar ei au zis: Nu vom lua aminte. Ieremia 6:16, 17.

The trumpet sounded in these last days at 9/11, and the latter rain then began to fall upon those who chose the good way and walked therein. It is then that the angel of Revelation eighteen descended.

Trâmbița a sunat în aceste zile de pe urmă, la 11 septembrie, iar ploaia târzie a început atunci să cadă asupra celor care au ales calea cea bună și au umblat pe ea. Atunci a coborât îngerul din Apocalipsa 18.

> “The latter rain is to fall upon the people of God. A mighty angel is to come down from heaven, and the whole earth is to be lighted with his glory.” Review and Herald, April 21, 1891.

> "Ploaia târzie va cădea asupra poporului lui Dumnezeu. Un înger puternic va coborî din cer, iar întregul pământ va fi luminat de slava lui." Review and Herald, 21 aprilie 1891.

When the great buildings of New York were brought down on 9/11, the mighty angel descended and the latter rain began to fall.

Când marile clădiri din New York au fost aduse la pământ la 11 septembrie, îngerul cel puternic a coborât și ploaia târzie a început să cadă.

> “Now comes the word that I have declared that New York is to be swept away by a tidal wave? This I have never said. I have said, as I looked at the great buildings going up there, story after story, ‘What terrible scenes will take place when the Lord shall arise to shake terribly the earth! Then the words of Revelation 18:1–3 will be fulfilled.’ The whole of the eighteenth chapter of Revelation is a warning of what is coming on the earth. But I have no light in particular in regard to what is coming on New York, only that I know that one day the great buildings there will be thrown down by the turning and overturning of God’s power. From the light given me, I know that destruction is in the world. One word from the Lord, one touch of his mighty power, and these massive structures will fall. Scenes will take place the fearfulness of which we cannot imagine.” Review and Herald, July 5, 1906.

> "Acum vine vestea că aș fi declarat că New York va fi măturat de un val de maree? Așa ceva nu am spus niciodată. Am spus însă, pe când priveam marile clădiri care se ridicau acolo, etaj după etaj: 'Ce scene înfricoșătoare vor avea loc când Domnul Se va ridica să zguduie cumplit pământul! Atunci se vor împlini cuvintele din Apocalipsa 18:1-3.' Întregul capitol al optsprezecelea din Apocalipsa este un avertizament cu privire la ceea ce urmează să vină asupra pământului. Dar nu am lumină deosebită cu privire la ceea ce urmează să vină asupra orașului New York, decât că știu că, într-o zi, marile clădiri de acolo vor fi dărâmate prin întoarcerea și răsturnarea puterii lui Dumnezeu. Din lumina care mi-a fost dată, știu că în lume este distrugere. Un singur cuvânt din partea Domnului, o singură atingere a puterii Sale celei mari, și aceste structuri masive vor cădea. Vor avea loc scene a căror grozăvie nu ne-o putem imagina." Review and Herald, 5 iulie 1906.

On 9/11 the latter rain began to sprinkle in advance of its full outpouring at the Sunday law.

La 11 septembrie ploaia târzie a început să picure, înainte de revărsarea ei deplină la legea duminicală.

> “The great work of the gospel is not to close with less manifestation of the power of God than marked its opening. The prophecies which were fulfilled in the outpouring of the former rain at the opening of the gospel are again to be fulfilled in the latter rain at its close. Here are ‘the times of refreshing’ to which the apostle Peter looked forward when he said: ‘Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; and He shall send Jesus.’ Acts 3:19, 20.” The Great Controversy, 611, 612.

> Marea lucrare a Evangheliei nu este menită să se încheie cu o manifestare a puterii lui Dumnezeu mai redusă decât cea care i-a marcat începutul. Profețiile care s-au împlinit prin revărsarea ploii timpurii la începutul Evangheliei urmează să se împlinească din nou în ploaia târzie la încheierea ei. Iată „vremurile de înviorare” pe care le avea în vedere apostolul Petru când a spus: „Pocăiți-vă, deci, și întoarceți-vă, ca să vi se șteargă păcatele, când vor veni de la fața Domnului vremurile de înviorare; și va trimite pe Isus.” Faptele Apostolilor 3:19, 20. Marea luptă, 611, 612.

The perfect fulfillment of the “times of refreshing” occurs when you are living, for the warning is to “repent,” which is impossible to do if you are dead. The “times of refreshing” arrives when the “sins” of living souls might still be “blotted out”. The “times of refreshing” began on 9/11, thus identifying the beginning of the judgment of the living. Pentecost is repeated at the close of the gospel dispensation. When the “times of refreshing” arrived, the events typified at Pentecost began to repeat.

Împlinirea deplină a "vremurilor de înviorare" are loc când ești în viață, căci avertizarea este "pocăiți-vă", lucru imposibil de făcut dacă ești mort. "Vremurile de înviorare" sosesc atunci când "păcatele" sufletelor vii ar mai putea fi "șterse". "Vremurile de înviorare" au început la 9/11, identificând astfel începutul judecății celor vii. Cincizecimea se repetă la încheierea dispensațiunii evangheliei. Când au sosit "vremurile de înviorare", evenimentele prefigurate la Cincizecime au început să se repete.

> “It is with an earnest longing that I look forward to the time when the events of the day of Pentecost shall be repeated with even greater power than on that occasion. John says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory.’ Then, as at the Pentecostal season, the people will hear the truth spoken to them, every man in his own tongue.

> Cu o dorință arzătoare privesc înainte spre timpul când evenimentele din ziua Cincizecimii se vor repeta cu și mai mare putere decât atunci. Ioan spune: „Am văzut un alt înger pogorându-se din cer, având mare putere; și pământul s-a luminat de slava lui.” Atunci, ca în vremea Cincizecimii, oamenii vor auzi adevărul vestit lor, fiecare în limba sa.

> “God can breathe new life into every soul that sincerely desires to serve Him, and can touch the lips with a live coal from off the altar, and cause them to become eloquent with His praise. Thousands of voices will be imbued with the power to speak forth the wonderful truths of God’s Word. The stammering tongue will be unloosed, and the timid will be made strong to bear courageous testimony to the truth. May the Lord help His people to cleanse the soul temple from every defilement, and to maintain such a close connection with Him that they may be partakers of the latter rain when it shall be poured out.” Review and Herald, July 20, 1886.

> Dumnezeu poate insufla viață nouă în orice suflet care dorește cu sinceritate să-I slujească și poate atinge buzele cu un cărbune aprins luat de pe altar, făcându-le elocvente în lauda Sa. Mii de voci vor fi înzestrate cu puterea de a vesti minunatele adevăruri ale Cuvântului lui Dumnezeu. Limba bâlbâitoare va fi dezlegată, iar cei timizi vor fi întăriți să poarte o mărturie curajoasă pentru adevăr. Fie ca Domnul să-Și ajute poporul să curățească templul sufletului de orice întinare și să mențină o legătură atât de strânsă cu El, încât să fie părtași la ploaia târzie când va fi revărsată. Review and Herald, 20 iulie 1886.

We will continue in the next article.

Vom continua în articolul următor.

> And the angel that talked with me came again, and waked me, as a man that is wakened out of his sleep, And said unto me, What seest thou? And I said, I have looked, and behold a candlestick all of gold, with a bowl upon the top of it, and his seven lamps thereon, and seven pipes to the seven lamps, which are upon the top thereof: And two olive trees by it, one upon the right side of the bowl, and the other upon the left side thereof.

> Și îngerul care vorbea cu mine a venit iarăși și m-a trezit, ca pe un om deșteptat din somnul său, și mi-a zis: Ce vezi? Iar eu am zis: Am privit, și iată un sfeșnic cu totul din aur, cu un vas pe vârful lui, și cele șapte candele ale lui deasupra, și șapte tuburi pentru cele șapte candele care sunt pe vârful lui. Și doi măslini lângă el, unul la dreapta vasului și celălalt la stânga lui.

> So I answered and spake to the angel that talked with me, saying, What are these, my lord? Then the angel that talked with me answered and said unto me, Knowest thou not what these be? And I said, No, my lord.

> Atunci am răspuns și am zis către îngerul care vorbea cu mine: Ce sunt acestea, domnul meu? Îngerul care vorbea cu mine a răspuns și mi-a zis: Nu știi ce sunt acestea? Iar eu am zis: Nu, domnul meu.

> Then he answered and spake unto me, saying, This is the word of the Lord unto Zerubbabel, saying, Not by might, nor by power, but by my spirit, saith the Lord of hosts. Zechariah 4:1–6.

> Atunci el a răspuns și mi-a vorbit, zicând: Acesta este cuvântul Domnului către Zorobabel: Nu prin tărie, nici prin putere, ci prin Duhul Meu, zice Domnul oștirilor. Zaharia 4:1-6.

Back to Articles