Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Fourteen

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană - Numărul paisprezece

Number Fourteen

Numărul paisprezece

Author

Jeff Pippenger

Published

December 20, 2025

Formats

PDF
Word

The history of “God’s marvelous works,” is also represented by the prophetic question of “how long.” The history represented in those two, and many other symbols, represents the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. In that period there is a debate over the true and the many other false latter rain messages. There is only one genuine latter rain message. The story line of the sacred history where God performs His marvelous works is placed within the context of the book of Joel where the “new wine” is cut off from one class while being poured out upon the other class.

Istoria „lucrărilor minunate ale lui Dumnezeu” este de asemenea reprezentată prin întrebarea profetică „până când”. Istoria redată în acele două, precum și în multe alte simboluri, desemnează timpul pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii. În acea perioadă are loc o dezbatere cu privire la adevăratul mesaj al ploii târzii și la numeroasele alte mesaje false ale ploii târzii. Există un singur mesaj autentic al ploii târzii. Firul narativ al istoriei sacre, în care Dumnezeu Își săvârșește lucrările Sale minunate, este încadrat în contextul cărții lui Ioel, unde „vinul nou” este reținut de la o clasă, în timp ce este revărsat peste cealaltă.

There are a few contrasts in the book of Joel that are to be noted. The root of the word “parable” means “placing beside” and inherently involves a contrast of two classes. We have touched some of the ‘contrasts’ in the book of Joel previously, pointing out that the crown of pride that is worn by the drunkards that rule Jerusalem is contrasted with those who wear the crown of glory. We have not yet shared how the symbol of joy is the opposite, but a counterpart of being ashamed, but it is, and we intend to show that. The subject of alpha and omega is also located in the book of Joel and that principle of the first illustrating the last is also confirmed by Peter’s two sermons in the book of Acts.

În cartea lui Ioel se află câteva contraste care se cuvine a fi remarcate. Etimonul cuvântului „parabolă” înseamnă „așezare alături” și implică în mod inerent un contrast între două clase. Am atins în prealabil unele dintre „contrastele” din cartea lui Ioel, arătând că coroana trufiei purtată de bețivii care cârmuiesc Ierusalimul este pusă în contrast cu cei care poartă coroana slavei. Nu am arătat încă în ce fel simbolul bucuriei este opusul, dar și corespondentul rușinii; însă așa este și intenționăm să dovedim aceasta. Subiectul alfa și omega se află, de asemenea, în cartea lui Ioel, iar principiul potrivit căruia cel dintâi îl ilustrează pe cel de pe urmă este confirmat și de cele două predici ale lui Petru din Faptele Apostolilor.

Acts chapter two takes place on Pentecost at 9 AM (the third hour) and chapter three is the ninth hour (3 PM) the time of the evening sacrifice. In Acts two the message Peter proclaims is in the upper room of a private residence, but his sermon in chapter three is given in the temple. They are tied together by the call to repentance in both meetings. Same message, two geographical places representing the symbol of a doubling within the Pentecostal message that is divided between the courtyard and the temple. In Revelation eleven John is told to measure the temple, but leave off the courtyard for it was given to the Gentiles.

Evenimentele din Faptele Apostolilor, capitolul doi, au loc în ziua Cincizecimii la ora 9 dimineața (ceasul al treilea), iar cele din capitolul trei la ceasul al nouălea (ora 3 după-amiaza), vremea jertfei de seară. În Fapte 2, mesajul pe care Petru îl proclamă este rostit în odaia de sus a unei locuințe particulare, iar predica lui din capitolul trei este ținută în templu. Ele sunt legate între ele prin chemarea la pocăință din ambele adunări. Este același mesaj, în două locuri geografice, care reprezintă simbolul unei dublări în cadrul mesajului Cincizecimii, împărțit între curte și templu. În Apocalipsa, capitolul unsprezece, lui Ioan i se spune să măsoare templul, dar să lase curtea deoparte, căci a fost dată Neamurilor.

> And there was given me a reed like unto a rod: and the angel stood, saying, Rise, and measure the temple of God, and the altar, and them that worship therein. But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. Revelation 11:1, 2.

> Și mi s-a dat o trestie asemenea unui toiag; iar îngerul stătea, zicând: Scoală-te și măsoară templul lui Dumnezeu, și altarul, și pe cei ce se închină în el. Iar curtea care este în afara templului las-o deoparte și n-o măsura, căci a fost dată neamurilor; și cetatea sfântă o vor călca în picioare patruzeci și două de luni. Apocalipsa 11:1, 2.

Thus, the doubling of the two sermons and the division of the two sermon’s location, identifies two audiences for the latter rain in the book of Joel. One audience is the Gentiles outside the temple and the other is the Jews in the temple. In the judgment of the living the house of God is judged first, and from 9/11 unto the Sunday law the temple is judged, and from the Sunday law until the close of human probation the Gentiles are judged. That judgment occurs during the latter rain identified by Peter as being set forth in the book of Joel. What the courtyard (the Gentiles) and the temple (God’s church) in the division represented in Acts chapters two and three, is also the distinction in Joel of the former rain and the latter rain. The former rain arrived at 9/11 and is poured out while God’s temple is being judged. When that process is finished the latter rain is poured out upon the Gentiles in the courtyard.

Astfel, dublarea celor două predici și separarea locurilor în care au fost rostite cele două predici identifică două audiențe pentru ploaia târzie din cartea lui Ioel. O audiență o constituie neamurile din afara templului, iar cealaltă o constituie iudeii din templu. În judecata celor vii, casa lui Dumnezeu este judecată mai întâi, și de la 9/11 până la legea duminicală templul este judecat, iar de la legea duminicală până la închiderea timpului de har sunt judecate neamurile. Acea judecată are loc în timpul ploii târzii, pe care Petru o identifică drept fiind prezentată în cartea lui Ioel. Ceea ce reprezintă curtea (neamurile) și templul (biserica lui Dumnezeu) în împărțirea din Faptele Apostolilor, capitolele doi și trei, este, de asemenea, distincția din Ioel dintre ploaia timpurie și ploaia târzie. Ploaia timpurie a sosit la 9/11 și este turnată câtă vreme templul lui Dumnezeu este judecat. Când acel proces se încheie, ploaia târzie este turnată asupra neamurilor din curte.

> Be glad then, ye children of Zion, and rejoice in the Lord your God: for he hath given you the former rain moderately, and he will cause to come down for you the rain, the former rain, and the latter rain in the first month. Joel 2:23.

> Veseliți-vă, dar, fiii Sionului, și bucurați-vă în Domnul, Dumnezeul vostru; căci El v-a dat ploaia timpurie cu măsură și va face să vă coboare ploaia: ploaia timpurie și ploaia târzie, în luna dintâi. Ioel 2:23.

It is not my point currently to identify the prophetic distinction between joy and being ashamed, but the verse informs God’s people to “be glad” because of the latter rain message. The latter rain message produces prophetic joy in God’s people. That being said the subject of the former or early rain, followed by the latter rain is an illustration of the stone of stumbling that was set aside and marveled at. The symbol of the corner stone that ultimately becomes the cap stone is what is marvelous in the eyes of both God and His people.

Nu este scopul meu, în prezent, să identific deosebirea profetică dintre bucurie și rușine, însă versetul îi îndeamnă pe poporul lui Dumnezeu să „se bucure” din pricina mesajului ploii târzii. Mesajul ploii târzii produce bucurie profetică în poporul lui Dumnezeu. Spus fiind aceasta, tema ploii timpurii sau de început, urmată de ploaia târzie, este o ilustrare a pietrei de poticnire care a fost lepădată și privită cu uimire. Simbolul pietrei unghiulare care, în cele din urmă, devine piatra de boltă este ceea ce este minunat în ochii atât ai lui Dumnezeu, cât și ai poporului Său.

The marvelous stone represents the Alpha and Omega of prophecy. The principle of the alpha and omega in terms of prophetic application is identified by Alpha and Omega repeatedly in His Word, and He is the Word. For this reason, that what has been revealed of this principle has been revealed to us and our children forever. The year 1863 is the cap stone of Bible prophecy, and it is the cap stone of the period of the third angel from 1844 unto 1863. 1844 was the foundation stone 1863 the cap stone of that prophetic period. 1844 to 1863 is an established prophetic period, just as established as 538 unto 1798. The fact that mankind does not know something which God has established, does not make that thing un-established!

Piatra minunată reprezintă Alfa și Omega al profeției. Principiul alfa și omega, în termeni de aplicare profetică, este identificat de către Alfa și Omega în mod repetat în Cuvântul Său, iar El este Cuvântul. Din această pricină, ceea ce a fost descoperit din acest principiu ne-a fost descoperit nouă și copiilor noștri pe vecie. Anul 1863 este piatra de încoronare a profeției biblice și este piatra de încoronare a perioadei celui de-al treilea înger, de la 1844 până la 1863. 1844 a fost piatra de temelie, iar 1863 piatra de încoronare a acelei perioade profetice. Perioada 1844–1863 este o perioadă profetică stabilită, la fel de bine stabilită ca aceea dintre 538 și 1798. Faptul că omenirea nu cunoaște ceva ce Dumnezeu a stabilit nu face ca acel lucru să nu fie stabilit!

We ended the previous article with the following passage.

Am încheiat articolul precedent cu următorul pasaj.

> “I was shown that his relation to the people of God was similar, in some respects, to that of Moses to Israel. There were murmurers against Moses, when in adverse circumstances, and there have been murmurers against him.” Testimonies, volume 3, 85.

> „Mi s-a arătat că raportul său cu poporul lui Dumnezeu era, în anumite privințe, asemănător cu cel al lui Moise față de Israel. Au fost cârtitori împotriva lui Moise, când se aflau în împrejurări potrivnice, și au fost cârtitori împotriva lui.” Testimonies, volumul 3, 85.

In 1863, James White represented “in some respects” “Moses to Israel.”

În 1863, James White a fost, „în anumite privințe”, „Moise pentru Israel”.

The period of 1844 unto 1863 was typified in the period of the Red Sea deliverance unto the first Kadesh. The first Kadesh is an alpha and the second Kadesh is the omega—providing two forty-year periods that lead to Kadesh and both ended in rebellion.

Perioada 1844–1863 a fost prefigurată de perioada eliberării de la Marea Roșie până la primul Cadeș. Primul Cadeș este alfa, iar al doilea Cadeș este omega—constituind două perioade de patruzeci de ani care conduc la Cadeș, ambele încheiate prin răzvrătire.

The Spirit of Prophecy aligns the Red Sea crossing with the great disappointment of 1844. The Bible aligns the Red Sea crossing with the cross, and Sister White confirms the disappointment of the disciples at the cross was typifying the great disappointment of 1844. It was the Lord’s will to go directly into the Promise Land, and the geographical marker of the entrance into the Promise Land was Jericho, which is where in this second week of December, 2025, that the archeologists just dug out ancient Jericho—only to find to their dismay that the fallen walls they discovered there had all fallen outward, not inward as they always do during a siege. In an ancient siege the walls were beaten down and pushed over towards the inside. Not so with Jericho.

Spiritul Profeției corelează trecerea Mării Roșii cu Marea Dezamăgire din 1844. Biblia corelează trecerea Mării Roșii cu Crucea, iar Sora White confirmă că dezamăgirea ucenicilor la Cruce prefigura Marea Dezamăgire din 1844. Voia Domnului era ca ei să intre direct în Țara Făgăduinței, iar reperul geografic al intrării în Țara Făgăduinței era Ierihonul, unde, în această a doua săptămână a lunii decembrie 2025, arheologii tocmai au scos la lumină Ierihonul antic — doar pentru a constata, spre consternarea lor, că zidurile prăbușite pe care le-au descoperit acolo căzuseră toate spre exterior, nu spre interior, așa cum se întâmplă întotdeauna în timpul unui asediu. Într-un asediu antic, zidurile erau doborâte și împinse spre interior. Nu însă și la Ierihon.

> So the people shouted when the priests blew with the trumpets: and it came to pass, when the people heard the sound of the trumpet, and the people shouted with a great shout, that the wall fell down flat, so that the people went up into the city, every man straight before him, and they took the city. Joshua 6:20.

> Atunci poporul a strigat când preoții au sunat din trâmbițe: și s-a întâmplat că, atunci când poporul a auzit sunetul trâmbiței și poporul a strigat cu un strigăt mare, zidul s-a prăbușit la pământ, așa încât poporul s-a suit în cetate, fiecare om drept înaintea lui, și au luat cetatea. Iosua 6:20.

The archeologists also found jars with food, identifying that when the walls came down it was not a long drawn-out siege. It also answered a question among the archeological group as to why the biblical record of the fall of Jericho identifies them going “up” into Jericho over a hill or ramp, which they now know was created when the walls fell outward.

Arheologii au găsit, de asemenea, vase cu alimente, constatând că, atunci când zidurile au căzut, nu a fost vorba de un asediu prelungit. Descoperirea a răspuns totodată unei întrebări în rândul grupului arheologic cu privire la motivul pentru care relatarea biblică a căderii Ierihonului consemnează că ei au urcat în Ierihon pe o movilă sau pe o rampă, despre care ei știu acum că a fost creată când zidurile s-au prăbușit spre exterior.

The first obstacle which announced the entrance into the Promised Land was Jericho, a city of influence and wealth. Jericho is 1863, and Jericho is a subject of Bible prophecy, not only as an illustration of the Sunday law time period, but also in connection with its fall and rise. Jericho also had its own specific prophetic curse pronounced upon it. Joshua pronounced a curse upon the man who rebuilt Jericho, and in so doing identified that the man who rebuilt Jericho would lose his youngest and oldest sons in the re-building of that cursed city. One son was to be lost at the laying of the foundation and the other at the raising of the gate. That prophecy was fulfilled, and the record of its fulfillment is recorded in the Bible, making Jericho an established biblical symbol.

Primul obstacol care anunța intrarea în Țara Făgăduită a fost Ierihonul, un oraș influent și bogat. Ierihon este 1863, iar Ierihon este un subiect al profeției biblice, nu numai ca ilustrare a perioadei legii duminicale, ci și în legătură cu căderea și ridicarea lui. Asupra Ierihonului a fost rostit, de asemenea, un blestem profetic specific. Iosua a rostit un blestem asupra omului care va rezidi Ierihonul și, făcând astfel, a arătat că omul care va rezidi Ierihonul își va pierde fiii, pe cel mai tânăr și pe cel mai mare, în rezidirea acelui oraș blestemat. Un fiu urma să fie pierdut la așezarea temeliei, iar celălalt la ridicarea porții. Acea profeție s-a împlinit, iar relatarea împlinirii ei este consemnată în Biblie, ceea ce face din Ierihon un simbol biblic consacrat.

Within its historical demise, and in its prophetic curse, followed by the historical fulfillment of that prophecy, we find three witnesses speaking about Jericho in 1863. All three of those testimonies are to be applied to 1863. Those three witnesses stand together just as three Moses’s stand prophetically at the end of their respective forty-year periods. One of those forty-year periods is clearly aligned with Millerite history, establishing that all three representations of Moses at the end of each forty-year period align with the history of 1863—the history of the third angel.

În pieirea sa istorică și în blestemul său profetic, urmate de împlinirea istorică a acelei profeții, găsim trei martori care vorbesc despre Ierihon în 1863. Toate cele trei mărturii trebuie aplicate anului 1863. Cei trei martori stau laolaltă, întocmai cum, în mod profetic, trei Moise se află la sfârșitul propriilor perioade de patruzeci de ani. Una dintre acele perioade de patruzeci de ani este în mod clar aliniată cu istoria millerită, stabilind că toate cele trei reprezentări ale lui Moise, la sfârșitul fiecărei perioade de patruzeci de ani, se aliniază cu istoria anului 1863 - istoria celui de-al treilea înger.

Two of those three witnesses of Moses’ forty years end at Kadesh, the third conclusion of the forty years was the Jordan River, and the conclusion of the second was the Red Sea. The conclusion of the first forty years was Moses fleeing Egypt. All three are describing a flight out of Egypt in fulfillment of Abraham’s four-hundred and thirty year prophecy of bondage in Egypt.

Două dintre acele trei mărturii ale celor patruzeci de ani ai lui Moise se încheie la Cadeș; a treia încheiere a celor patruzeci de ani a fost Iordanul, iar încheierea celei de-a doua a fost Marea Roșie. Încheierea primilor patruzeci de ani a fost fuga lui Moise din Egipt. Toate trei descriu o fugă din Egipt, în împlinirea profeției lui Avraam privitoare la robia de patru sute treizeci de ani în Egipt.

Moses’ three forty-year periods, whose endings (capstone) represents a type of deliverance from Egypt, were a fulfillment of Abraham’s prophecy of captivity in and deliverance out of Egyptian bondage. As the prophesied deliverer of Abraham’s covenant promise, Moses himself began by being saved out of the water, as his name means. Thereafter Moses led God’s people through the waters of the Red Sea and thereafter to the shore of the deliverance, represented by the Jordan River. The alpha of Moses life was saving from the water of the Nile and omega was the salvation represented by the water of the Jordan River. The alpha of Moses life illustrated by the experience defined by his name and his parents, being godly parents knew that the baby had been sentenced to death, as he would be forty years later after killing the Egyptian. As godly parents who knew their son needed to be saved from the death sentence, prepared for him an ark, that passed from the Hebrew world unto the Egyptian world, just as Moses left at the end of forty years the Egyptian world for the Hebrew world.

Cele trei perioade de câte patruzeci de ani ale lui Moise, ale căror încheieri (piatra de boltă) reprezintă un tip de izbăvire din Egipt, au constituit împlinirea profeției lui Avraam privitoare la captivitatea în robia egipteană și la izbăvirea din ea. În calitate de izbăvitor profețit al făgăduinței legământare făcute lui Avraam, Moise însuși și-a început viața prin a fi scos din apă, după cum înseamnă numele său. Apoi Moise a condus poporul lui Dumnezeu prin apele Mării Roșii și, ulterior, către țărmul izbăvirii, reprezentat de râul Iordan. Alfa vieții lui Moise a fost salvarea din apele Nilului, iar Omega a fost mântuirea reprezentată de apa râului Iordan. Alfa vieții lui Moise este ilustrată de experiența pe care o definește numele său; iar părinții lui, fiind părinți evlavioși, știau că pruncul fusese condamnat la moarte, așa cum avea să fie patruzeci de ani mai târziu, după uciderea egipteanului. Ca părinți evlavioși, care știau că fiul lor trebuia să fie salvat de sub sentința morții, i-au pregătit o arcă, care a trecut din lumea evreiască în lumea egipteană, întocmai cum, la capătul celor patruzeci de ani, Moise a părăsit lumea egipteană pentru lumea evreiască.

Moses repeated the story of Noah in his salvation from the water. The very first mention of Moses as the “deliverer” of Abraham’s four-hundred and thirty year covenant prophecy was a repetition of the history where God entered into covenant with mankind, therefore bringing Abraham’s covenant prophecy of a chosen people together with the covenant promise to all mankind. This identifies a baptism in the transfer of the baby Moses to Pharaoh’s daughter, for the death was acknowledged by the parent’s work, the burial is represented by the ark upon the water, and the resurrection is Pharaoh’s daughter.

Moise a reluat istoria lui Noe în însăși izbăvirea sa din ape. Cea dintâi mențiune a lui Moise drept „eliberatorul” profețit în cadrul legământului lui Avraam, privitor la cei patru sute treizeci de ani, a fost o reluare a istoriei în care Dumnezeu a intrat în legământ cu omenirea, aducând astfel laolaltă profeția legământului lui Avraam despre un popor ales cu promisiunea de legământ adresată întregii omeniri. Aceasta identifică un botez în actul încredințării pruncului Moise fiicei lui Faraon, căci moartea a fost atestată prin fapta părinților, îngroparea este reprezentată de arca de pe ape, iar învierea este reprezentată de fiica lui Faraon.

Moses’ life begins with the baptism of Noah’s ark being typified. This then means that from the outset the number “8” is associated with Moses, for the root of his covenant relationship began with the number “8” from the covenant of Noah, and his work was to institute the rite of circumcision on the “eighth” day. He was then tested and he failed on the very rite. Moses life begins with a baptism and forty years later there is a death (of an Egyptian) that marks the point where the Egyptian Moses dies and becomes strictly a son of Abraham. The beginning and ending of Moses’s first forty years is represented by a baptism. The first identified a transition from Hebrew to Egyptian and the last from Egyptian to Hebrew. Forty years after that, Moses takes God’s people through the baptism of the Red Sea, on his way to the baptism at the Jordan, which he never made.

Viața lui Moise începe cu prefigurarea botezului arcei lui Noe. Aceasta înseamnă, așadar, că încă de la început numărul „8” este asociat cu Moise, căci relația sa de legământ își are rădăcina în numărul „8” din legământul lui Noe, iar lucrarea lui a fost să instituie rânduiala circumciziei în „a opta” zi. El a fost apoi pus la încercare și a eșuat chiar la această rânduială. Viața lui Moise începe cu un botez, iar patruzeci de ani mai târziu are loc o moarte (a unui egiptean) care marchează momentul în care Moise, cel egiptean, moare și devine în mod strict un fiu al lui Avraam. Începutul și sfârșitul primilor patruzeci de ani ai lui Moise sunt reprezentate de un botez. Cel dintâi a marcat o trecere de la statutul de evreu la cel de egiptean, iar cel din urmă, de la egiptean la evreu. Patruzeci de ani după aceea, Moise trece poporul lui Dumnezeu prin botezul Mării Roșii, în drum spre botezul de la Iordan, la care nu a ajuns niciodată.

God’s people under the guidance of Joshua entered the Promised Land without Moses for he died just before the baptism of the Jordan River arrived. Moses said, and Peter repeated that the Lord thy God would raise up a prophet like unto Moses. The prophet who was typified by Moses was Christ, and He began His work exactly where Moses left off. He began His work at His baptism, and that baptism was the exact place Joshua baptized ancient Israel when they crossed the Jordan into the Promised Land. The gospels inform us that John was baptizing at Bethabara, which is the crossing point, and means ferry crossing.

Poporul lui Dumnezeu, sub călăuzirea lui Iosua, a intrat în Țara Făgăduită fără Moise, căci acesta a murit chiar înainte de a ajunge la botezul Iordanului. Moise a spus, iar Petru a repetat, că Domnul, Dumnezeul tău, îți va ridica un proroc asemenea lui Moise. Prorocul preînchipuit de Moise era Hristos, și El Și-a început lucrarea exact acolo unde Moise s-a oprit. El Și-a început lucrarea la botezul Său, iar acel botez a avut loc chiar în locul în care Iosua a botezat Israelul din vechime când au trecut Iordanul în Țara Făgăduită. Evangheliile ne informează că Ioan boteza la Betabara, care este locul de trecere și înseamnă trecere cu bacul.

The Red Sea is the symbol of the rebellion of Egypt, identifying Moses prophetic testimony in this line as truth. The Nile River to the Red Sea (sometimes called a river) and on to the Jordan. Moses, meaning ‘saved out of the water’ begins and ends his testimony at the water of deliverance, and each of those waters manifest two classes of worshippers.

Marea Roșie este simbolul răzvrătirii Egiptului, identificând mărturia profetică a lui Moise pe această linie drept adevăr. De la fluviul Nil la Marea Roșie (numită uneori râu) și mai departe la Iordan. Moise, al cărui nume înseamnă „salvat din apă”, își începe și își încheie mărturia la apa izbăvirii, iar fiecare dintre aceste ape manifestă două clase de închinători.

The first forty years of Moses represents the first angel’s message and the second forty years is the second angel, the third being the third. The three angels possess their own peculiar prophetic characteristics such as that all three messages are represented in the first message. We have demonstrated this phenomenon publicly for years in connection with the first three chapters of the book of Daniel.

Primele patruzeci de ani din viața lui Moise reprezintă solia primului înger, iar al doilea interval de patruzeci de ani este al doilea înger, al treilea fiind al treilea. Cei trei îngeri posedă trăsături profetice proprii, particulare, precum faptul că toate cele trei solii sunt reprezentate în prima solie. Am demonstrat acest fenomen în mod public, de-a lungul anilor, în conexiune cu primele trei capitole ale Cărții lui Daniel.

Daniel feared God in chapter one and refused to eat the Babylonian diet, and God glorified him in the second and dietary visual test that followed, which led to the judgment and third test carried out by Nebuchadnezzar himself. Daniel chapter one is the first angel of Revelation fourteen who announces “fear God,” “give him glory” as Daniel did in the second dietary and visual test, for “the hour of the judgment” of Nebuchadnezzar has come.

Daniel s-a temut de Dumnezeu în capitolul întâi și a refuzat să mănânce hrana babiloniană, iar Dumnezeu l-a proslăvit în cea de-a doua probă, alimentară și vizuală, care a urmat, probă ce a dus la judecată și la cea de-a treia probă, săvârșită de însuși Nebucadnețar. Capitolul întâi din Daniel este îngerul dintâi din Apocalipsa paisprezece, care vestește: «Temeți-vă de Dumnezeu», «Dați-I slavă», așa cum a făcut Daniel în cea de-a doua probă, alimentară și vizuală, căci «a sosit ceasul judecății» lui Nebucadnețar.

The first forty years of Moses’s life began because his parents feared God. When Pharaoh’s daughter saw the ark in the water, Moses had passed the second test, which is a visual test. Then Pharaoh’s daughter judged that he was not to die. Judgment also arrived at the end of the first forty; when He slew the Egyptian and had to flee Egypt.

Primii patruzeci de ani ai vieții lui Moise își au începutul în frica de Dumnezeu a părinților lui. Când fiica lui Faraon a văzut sicriașul în apă, Moise trecuse a doua probă, care este o probă vizuală. Atunci fiica lui Faraon a judecat că el nu era să moară. Judecata a venit, de asemenea, la sfârșitul primilor patruzeci de ani, când el l-a ucis pe egiptean și a trebuit să fugă din Egipt.

In the second forty years, the second angel of Revelation fourteen announcing the fall of Babylon was typified by the fall of Egypt. In that fall, at the end of the forty years there was a tremendous manifestation of the power of God, as there was at the end of the second angel’s message during the Midnight Cry of 1844.

În a doua perioadă de patruzeci de ani, al doilea înger din Apocalipsa 14, care anunță căderea Babilonului, a fost tipificat de căderea Egiptului. În acea cădere, la sfârșitul celor patruzeci de ani, a avut loc o covârșitoare manifestare a puterii lui Dumnezeu, așa cum a fost la încheierea soliei celui de-al doilea înger în timpul Strigătului de la miezul nopții din 1844.

The third forty years begins with the judgment of death being pronounced on virtually the entire congregation, and it ends with the judgment of death upon the leader of that congregation.

A treia perioadă de patruzeci de ani începe cu pronunțarea osândei morții asupra aproape întregii adunări și se încheie cu pronunțarea osândei morții asupra conducătorului acelei adunări.

Sister White identifies that our work is to combine the three angels’ messages.

Sora White identifică faptul că lucrarea noastră constă în a îmbina soliile celor trei îngeri.

> “The Lord is about to punish the world for its iniquity. He is about to punish religious bodies for their rejection of the light and truth which has been given them. The great message, combining the first, second, and third angels’ messages, is to be given to the world. This is to be the burden of our work.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 950.

> Domnul este pe punctul de a pedepsi lumea pentru nelegiuirea ei. El este pe punctul de a pedepsi organizațiile religioase pentru respingerea luminii și a adevărului care le-au fost date. Marea solie, care îmbină soliile primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger, trebuie să fie dusă lumii. Aceasta trebuie să fie povara lucrării noastre. Comentariul biblic adventist de ziua a șaptea, volumul 7, 950.

Moses’ first forty years represents the first angel of Revelation fourteen, and his second period of forty years is the second angel and the third forty-year period is the third angel. Our “great message” is to combine “the first, second, and third angels’ messages” which places all three symbols of Moses’ in 1863, and therefore three Moses’ at the Sunday law.

Primii patruzeci de ani ai lui Moise reprezintă primul înger din Apocalipsa 14, iar a doua sa perioadă de patruzeci de ani este al doilea înger, iar a treia perioadă de patruzeci de ani este al treilea înger. Marele nostru „mare mesaj” este să combinăm „soliile primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger”, ceea ce așază toate cele trei simboluri ale lui Moise în anul 1863 și, prin urmare, trei Moise la legea duminicală.

1844 to 1863 includes two witnesses of both forty-year periods that led to Kadesh. Inspiration identifies that a third cannot exist without a first and a second, the first forty years of Moses’ life must also represent 1844 to 1863. Moses is killing the Egyptian in 1863, along with Moses striking the Rock with his rod of authority and also when Moses asks to see God’s glory in the history of the rebellion of the golden calf. There are three Moses’ at 1863 and the Sunday law, and they are all forty years old.

1844–1863 cuprinde două mărturii ale ambelor perioade de patruzeci de ani care au condus la Cades. Inspirația arată că un al treilea nu poate exista fără un prim și un al doilea; prin urmare, primii patruzeci de ani din viața lui Moise trebuie, de asemenea, să reprezinte 1844–1863. În 1863 Moise îl ucide pe egiptean; tot atunci Moise lovește Stânca cu toiagul său de autoritate și cere să vadă slava lui Dumnezeu, în istoria răzvrătirii vițelului de aur. Există trei Moise atât în 1863, cât și la legea duminicală, și toți au patruzeci de ani.

Moses’ three periods each contain a deliverance by water; Moses in the basket aligns with Moses through the Red Sea which aligns with Moses twice at the Jordan River: the Nile, the Red Sea and twice at the Jordan. Waters of deliverance are represented in each of the three periods, for they all align with the period when the water of deliverance is being poured out during the latter rain period.

Fiecare dintre cele trei perioade ale lui Moise cuprinde o izbăvire prin apă; Moise în coșuleț corespunde cu Moise prin Marea Roșie, iar aceasta corespunde cu Moise de două ori la râul Iordan: Nilul, Marea Roșie și, de două ori, Iordanul. Apele izbăvirii sunt reprezentate în fiecare dintre cele trei perioade, fiindcă toate corespund perioadei în care apa izbăvirii este revărsată în perioada ploii târzii.

At the end of the third period of forty years Moses struck the Rock with his rod. At the end of the second forty years his rod parted the Red Sea. At the end of the first forty years, he rejected the rod of Egyptian authority, chose to suffer with his people.

La sfârșitul celei de-a treia perioade de patruzeci de ani, Moise a lovit Stânca cu toiagul său. La sfârșitul celei de-a doua perioade de patruzeci de ani, toiagul său a despărțit Marea Roșie. La sfârșitul celei dintâi perioade de patruzeci de ani, el a respins toiagul autorității egiptene și a ales să sufere împreună cu poporul său.

At the end of the first period an Egyptian died, and at the end of the second period the military, firstborn and leadership of Egypt died. At the end of the third period the nation of Israel, Aaron and Moses had all died. These are three parallel histories that “line upon line” each represent 1844 unto 1863—the history of the third angel, which in turn represents 9/11 to the Sunday law, and the Pentecostal season when the waters of deliverance are poured out.

La sfârșitul primei perioade a murit un egiptean, iar la sfârșitul celei de-a doua perioade au murit armata, întâii-născuți și conducerea Egiptului. La sfârșitul celei de-a treia perioade, națiunea Israel, Aaron și Moise muriseră cu toții. Acestea sunt trei istorii paralele care, „linie după linie”, reprezintă fiecare perioada de la 1844 până la 1863 — istoria îngerului al treilea — care, la rândul ei, reprezintă intervalul de la 9/11 până la legea duminicală și sezonul Cincizecimii, când apele izbăvirii sunt revărsate.

Moses is at both rebellions at Kadesh, and the Kadesh rebellions are both capstones in their respective periods. They both represent 1863, which is also the capstone of the period of the third angel, starting with the alpha in 1844 unto the capstone of 1863. When considering the marvelous light of the stone that begins as the foundation and ends as the cap stone it is recognized that the capstone is always prophetically larger. The few drops at the beginning of the Pentecostal season, leading to the full outpouring at the capstone on the day of Pentecost, illustrates this truth.

Moise este la ambele răzvrătiri de la Cadeș, iar ambele răzvrătiri de la Cadeș sunt pietre de încheiere în perioadele lor respective. Amândouă reprezintă 1863, care este, de asemenea, piatra de încheiere a perioadei îngerului al treilea, perioadă ce începe cu alfa din 1844 și se încheie cu piatra de încheiere din 1863. Când se ia în considerare lumina minunată a pietrei care începe ca temelie și se încheie ca piatră de încheiere, se recunoaște că piatra de încheiere este întotdeauna, din punct de vedere profetic, mai mare. Câteva picături de la începutul perioadei Cincizecimii, care conduc la revărsarea deplină la piatra de încheiere din ziua Cincizecimii, ilustrează acest adevăr.

At 9/11, the sprinkling began and it ends at the full outpouring at the Sunday law. This truth identifies Moses’ sin at the second and omega Kadesh as a greater sin than the rebellion in the first alpha Kadesh rebellion. The alpha rebellion produced the death of an entire nation, and omega rebellion produced the death of one man (Moses), but the one man’s sin was greater than the entire nations corporate sin. The man who sins dies, and at that level there is no distinction between the sins of Moses or any other Israelite, but prophetically Moses’ striking Christ a second time was greater, for it was the capstone of that forty-year period.

La 9/11 a început stropirea, iar aceasta se încheie cu revărsarea deplină care are loc la legea duminicală. Acest adevăr identifică păcatul lui Moise la Cadeșul al doilea (omega) ca fiind mai mare decât răzvrătirea alfa de la primul Cadeș. Răzvrătirea alfa a produs moartea unei întregi națiuni, iar răzvrătirea omega a produs moartea unui singur om (Moise), dar păcatul acelui singur om a fost mai mare decât păcatul colectiv al întregii națiuni. Omul care păcătuiește moare, iar la acel nivel nu există deosebire între păcatele lui Moise și ale oricărui alt israelit; însă, profetic, faptul că Moise L-a lovit pe Hristos a doua oară a fost mai grav, căci a fost piatra de boltă a acelei perioade de patruzeci de ani.

The rebellion of Moses at the second omega Kadesh was a greater sin than the rebellion of the children of Israel rejecting the message of Joshua and Caleb. Moses prophetically stands at 1863, where he dies in the wilderness for his rebellion. Moses also stands at 1863, where the former covenant people die in the wilderness for their rebellion, but Moses did not participate in that rebellion. 1863 aligns with the Sunday law, as does Aaron’s rebellion of the golden calf. That history, which aligns with Kadesh, 1863, and the Sunday law, Moses is praying to see God’s glory.

Răzvrătirea lui Moise la al doilea Cadeș omega a fost un păcat mai mare decât răzvrătirea copiilor lui Israel, care au respins mesajul lui Iosua și Caleb. Moise se situează profetic în 1863, unde moare în pustie pentru răzvrătirea lui. Moise se situează, de asemenea, în 1863, acolo unde poporul legământului de odinioară moare în pustie pentru răzvrătirea lor, dar Moise nu a participat la acea răzvrătire. 1863 se aliniază cu legea duminicală, așa cum se aliniază și răzvrătirea lui Aaron cu vițelul de aur. În acea istorie, care se aliniază cu Cadeș, 1863 și legea duminicală, Moise se roagă să vadă slava lui Dumnezeu.

Kadesh represents 1863, and Moses is at both Kadesh’s, so upon two biblical witnesses, who are both cap stones we establish that the third forty-year period which does not end at Kadesh represents 1863 as well. There ‘Moses the unsanctified’ is crucifying Christ afresh, as he rejects the Rock. In 1863, and the giving of the Law at Sinai, ‘Moses the sanctified’ is seeking Gods’ character. In 1863 Moses represents a wise and also a foolish virgin.

Kadesh reprezintă 1863, iar Moise se află la amândouă Kadesh-urile, astfel încât, pe temeiul a doi martori biblici, care sunt amândoi pietre de boltă, stabilim că a treia perioadă de patruzeci de ani, care nu se încheie la Kadesh, reprezintă de asemenea 1863. Acolo, „Moise cel nesfințit” Îl răstignește din nou pe Hristos, întrucât respinge Stânca. În 1863 și la darea Legii la Sinai, „Moise cel sfințit” caută caracterul lui Dumnezeu. În 1863, Moise reprezintă atât o fecioară înțeleaptă, cât și una nechibzuită.

> “The Pharisee and the publican represent two great classes into which those who come to worship God are divided. Their first two representatives are found in the first two children that were born into the world.” Christ’s Object Lessons, 152.

> „Fariseul și vameșul reprezintă două mari clase în care sunt împărțiți cei ce vin să se închine lui Dumnezeu. Primii lor doi reprezentanți se află în cei dintâi doi copii născuți în lume.” Parabolele Domnului Hristos, 152.

At Kadesh and 1863, Moses represents “two great classes into which those who” “worship God are divided”. Moses is an example of the one hundred and forty-four thousand as is Peter.

La Cadeș și în 1863, Moise reprezintă „două mari clase în care cei care” „se închină lui Dumnezeu sunt împărțiți”. Moise este un exemplu al celor o sută patruzeci și patru de mii, așa cum este și Petru.

> “For each of the classes represented by the Pharisee and the publican there is a lesson in the history of the apostle Peter. In his early discipleship Peter thought himself strong. Like the Pharisee, in his own estimation he was ‘not as other men are.’ When Christ on the eve of His betrayal forewarned His disciples, ‘All ye shall be offended because of Me this night,’ Peter confidently declared, ‘Although all shall be offended, yet will not I.’ Mark 14:27, 29. Peter did not know his own danger. Self-confidence misled him. He thought himself able to withstand temptation; but in a few short hours the test came, and with cursing and swearing he denied his Lord.” Christ’s Object Lessons, 152.

> Pentru fiecare dintre clasele reprezentate de fariseu și de vameș există o lecție în istoria apostolului Petru. La începutul uceniciei sale, Petru se socotea puternic. Ca fariseul, în propria sa socotință, el se considera „nu ca ceilalți oameni”. Când Hristos, în ajunul trădării Sale, i-a avertizat pe ucenicii Săi: „Toți veți găsi în Mine o pricină de poticnire în noaptea aceasta”, Petru a declarat cu încredere: „Chiar dacă toți se vor poticni, eu nu mă voi poticni.” Marcu 14:27, 29. Petru nu-și cunoștea propria primejdie. Încrederea de sine l-a amăgit. Se credea în stare să reziste ispitei; dar, în doar câteva ore, a venit încercarea și, cu blestem și jurământ, s-a lepădat de Domnul Său. Lecții ilustrative ale lui Hristos, 152.

At the Sunday law, which is 1863, Peter represents two classes. Those who receive the mark of the beast or those who receive the seal of God. When Jesus changed Simon’s name to Peter, it symbolized the one-hundred and forty-four thousand. That understanding is also symbolized by multiplying Peter’s name using the number from the letter position in the English alphabet. If we use that same technique on 1863, we get 144.

La legea duminicală, anume 1863, Petru reprezintă două clase. Cei care primesc semnul fiarei sau cei care primesc pecetea lui Dumnezeu. Când Isus i-a schimbat lui Simon numele în Petru, acel fapt a simbolizat cei o sută patruzeci și patru de mii. Această înțelegere este de asemenea simbolizată prin înmulțirea numerelor corespunzătoare poziției literelor numelui Peter în alfabetul englez. Dacă aplicăm aceeași tehnică la 1863, obținem 144.

Two of the three symbols of Moses which align with 1863, establish that the third period must align also. The two lines of Kadesh identify the story of the wise and foolish virgins, and the third period identifies an attempt to employ human effort to accomplish a godly work. To trust in human power as did Moses with the Egyptian represents trust in human authority over ordained authority.

Două dintre cele trei simboluri ale lui Moise care se aliniază cu 1863 stabilesc faptul că și cea de-a treia perioadă trebuie să se alinieze. Cele două linii ale Cadeșului identifică istoria fecioarelor înțelepte și nechibzuite, iar cea de-a treia perioadă identifică o încercare de a recurge la efort omenesc pentru a împlini o lucrare dumnezeiască. Încrederea în puterea omenească, așa cum a făcut Moise cu egipteanul, reprezintă încredere în autoritatea omenească mai presus de autoritatea rânduită.

Sister White states her husbands, “relation to the people of God was similar, in some respects, to that of Moses to Israel.” In 1863, Moses was represented by James White. In 1863, James White is slaying an Egyptian, striking Christ a second time and praying for the rebels who rejected the message of “rest” set forth by Joshua and Caleb. Moses is both a foolish virgin when he struck the Rock a second time and a wise virgin as he interceded for the rebels of Israel.

Sora White afirmă că „relația soțului ei cu poporul lui Dumnezeu era, în anumite privințe, asemănătoare cu cea a lui Moise față de Israel.” În 1863, Moise a fost reprezentat de James White. În 1863, James White îl ucide pe un egiptean, Îl lovește pe Hristos a doua oară și se roagă pentru răzvrătiții care au respins mesajul de „odihnă” prezentat de Iosua și Caleb. Moise este atât o fecioară neînțeleaptă când a lovit Stânca a doua oară, cât și o fecioară înțeleaptă atunci când a mijlocit pentru răzvrătiții lui Israel.

We will close this article with the passage in Numbers fourteen where Moses is at 1863, when he is given a view of God’s glory in the parallel history represented by the golden calf rebellion.

Vom încheia acest articol cu pasajul din Numeri paisprezece, unde Moise se află în 1863, când i se dă să vadă slava lui Dumnezeu în istoria paralelă reprezentată de răzvrătirea vițelului de aur.

In the passage the Lord asks “how long” would he have to deal with the rebels of Israel, which is the same question Isaiah asked the Lord in chapter six. Notice that the book of Numbers places this history in the period when the earth is lightened with God’s glory, as the angels also marked in verse three of Isaiah six. 9/11 was the foundation stone of the history of 1844 to 1863 and the Sunday law is the capstone. The setting in Numbers is nothing less than an illustration of the song or the parable of the vineyard, as ancient Israel is being passed by as the Lord entered into covenant with Joshua.

În pasaj, Domnul întreabă «până când» va trebui să-i rabde pe răzvrătiții lui Israel, aceeași întrebare pe care Isaia I-a adresat-o Domnului în capitolul șase. Observați că în cartea Numeri această istorie este plasată în perioada în care pământul este luminat de slava lui Dumnezeu, după cum au proclamat și îngerii în versetul trei din capitolul șase al lui Isaia. 11 septembrie a fost piatra de temelie a istoriei din 1844 până în 1863, iar legea duminicală este piatra de încheiere. Contextul din Numeri nu este nimic mai puțin decât o ilustrare a cântării sau pildei viei, întrucât Israelul antic este trecut cu vederea, în timp ce Domnul intra în legământ cu Iosua.

> And all the congregation lifted up their voice, and cried; and the people wept that night. And all the children of Israel murmured against Moses and against Aaron: and the whole congregation said unto them, Would God that we had died in the land of Egypt! or would God we had died in this wilderness! And wherefore hath the Lord brought us unto this land, to fall by the sword, that our wives and our children should be a prey? were it not better for us to return into Egypt? And they said one to another, Let us make a captain, and let us return into Egypt.

> Și toată adunarea și-a ridicat glasul și a strigat; iar poporul a plâns în noaptea aceea. Și toți fiii lui Israel au cârtit împotriva lui Moise și împotriva lui Aaron; și toată adunarea le-a zis: O, de-am fi murit în țara Egiptului! sau o, de-am fi murit în pustia aceasta! Și pentru ce ne-a adus Domnul în țara aceasta, ca să cădem uciși de sabie, iar soțiile și copiii noștri să ajungă pradă? N-ar fi mai bine pentru noi să ne întoarcem în Egipt? Și au zis unul către altul: Să ne alegem o căpetenie și să ne întoarcem în Egipt.

> Then Moses and Aaron fell on their faces before all the assembly of the congregation of the children of Israel. And Joshua the son of Nun, and Caleb the son of Jephunneh, which were of them that searched the land, rent their clothes: And they spake unto all the company of the children of Israel, saying,

> Atunci Moise și Aaron au căzut cu fețele la pământ înaintea întregii adunări a obștii fiilor lui Israel. Și Iosua, fiul lui Nun, și Caleb, fiul lui Iefune, care erau dintre cei ce iscodiseră țara, și-au sfâșiat hainele: și au vorbit întregii adunări a fiilor lui Israel, zicând,

> The land, which we passed through to search it, is an exceeding good land. If the Lord delight in us, then he will bring us into this land, and give it us; a land which floweth with milk and honey. Only rebel not ye against the Lord, neither fear ye the people of the land; for they are bread for us: their defence is departed from them, and the Lord is with us: fear them not.

> Țara prin care am trecut ca s-o iscodim este o țară deosebit de bună. Dacă Domnul Își găsește plăcerea în noi, atunci ne va duce în această țară și ni-o va da; o țară în care curge lapte și miere. Numai să nu vă răzvrătiți împotriva Domnului, nici să nu vă temeți de poporul țării; căci sunt pâine pentru noi: ocrotirea lor s-a depărtat de la ei, iar Domnul este cu noi: nu vă temeți de ei.

> But all the congregation bade stone them with stones. And the glory of the Lord appeared in the tabernacle of the congregation before all the children of Israel. And the Lord said unto Moses, How long will this people provoke me? and how long will it be ere they believe me, for all the signs which I have shewed among them?

> Dar toată adunarea a zis să-i ucidă cu pietre. Și slava Domnului s-a arătat în cortul întâlnirii, înaintea tuturor copiilor lui Israel. Și Domnul i-a zis lui Moise: Până când Mă va întărâta poporul acesta? Și până când nu vor crede în Mine, în pofida tuturor semnelor pe care le-am arătat în mijlocul lor?

> I will smite them with the pestilence, and disinherit them, and will make of thee a greater nation and mightier than they.

> Îi voi lovi cu ciuma, îi voi dezmoșteni și voi face din tine un neam mai mare și mai puternic decât ei.

> And Moses said unto the Lord, Then the Egyptians shall hear it, (for thou broughtest up this people in thy might from among them;) And they will tell it to the inhabitants of this land: for they have heard that thou Lord art among this people, that thou Lord art seen face to face, and that thy cloud standeth over them, and that thou goest before them, by day time in a pillar of a cloud, and in a pillar of fire by night. Now if thou shalt kill all this people as one man, then the nations which have heard the fame of thee will speak, saying, Because the Lord was not able to bring this people into the land which he sware unto them, therefore he hath slain them in the wilderness.

> Iar Moise a zis Domnului: Atunci egiptenii vor auzi de aceasta (căci Tu, prin puterea Ta, ai scos din mijlocul lor pe poporul acesta); și o vor spune locuitorilor acestei țări: fiindcă au auzit că Tu, Doamne, ești în mijlocul acestui popor, că Tu, Doamne, Te arăți față în față și că norul Tău stă deasupra lor, și că Tu mergi înaintea lor, ziua într-un stâlp de nor, iar noaptea într-un stâlp de foc. Acum, dacă vei omorî tot poporul acesta ca pe un singur om, atunci neamurile care au auzit de faima Ta vor vorbi, zicând: Pentru că Domnul n-a putut să ducă pe poporul acesta în țara pe care a jurat că le-o va da, de aceea i-a nimicit în pustie.

> And now, I beseech thee, let the power of my Lord be great, according as thou hast spoken, saying, The Lord is longsuffering, and of great mercy, forgiving iniquity and transgression, and by no means clearing the guilty, visiting the iniquity of the fathers upon the children unto the third and fourth generation. Pardon, I beseech thee, the iniquity of this people according unto the greatness of thy mercy, and as thou hast forgiven this people, from Egypt even until now.

> Și acum, Te rog, să se arate mare puterea Domnului meu, după cum ai spus: Domnul este îndelung-răbdător și bogat în îndurare, iertând fărădelegea și călcarea de lege, dar nicidecum nu-l lasă nepedepsit pe cel vinovat, pedepsind fărădelegea părinților în copii până la al treilea și al patrulea neam. Iartă, Te rog, fărădelegea acestui popor după mărimea îndurării Tale, și precum ai iertat acest popor, din Egipt și până acum.

> And the Lord said, I have pardoned according to thy word: But as truly as I live, all the earth shall be filled with the glory of the Lord.

> Și Domnul a zis: Am iertat după cuvântul tău; dar, pe viața Mea, tot pământul se va umple de slava Domnului.

> Because all those men which have seen my glory, and my miracles, which I did in Egypt and in the wilderness, and have tempted me now these ten times, and have not hearkened to my voice; Surely they shall not see the land which I sware unto their fathers, neither shall any of them that provoked me see it: But my servant Caleb, because he had another spirit with him, and hath followed me fully, him will I bring into the land whereinto he went; and his seed shall possess it. (Now the Amalekites and the Canaanites dwelt in the valley.) Tomorrow turn you, and get you into the wilderness by the way of the Red sea.

> Fiindcă toți acei bărbați care au văzut slava Mea și minunile Mele pe care le-am făcut în Egipt și în pustie, și M-au ispitit până acum de zece ori și n-au ascultat de glasul Meu, cu adevărat nu vor vedea țara pe care am jurat s-o dau părinților lor; niciunul dintre cei ce M-au întărâtat nu o va vedea. Însă robul Meu Caleb, pentru că a avut un alt duh în el și M-a urmat pe deplin, pe el îl voi aduce în țara în care a intrat, iar sămânța lui o va stăpâni. (Iar amaleciții și canaaniții locuiesc în vale.) Mâine întoarceți-vă și îndreptați-vă în pustie pe calea Mării Roșii.

> And the Lord spake unto Moses and unto Aaron, saying, How long shall I bear with this evil congregation, which murmur against me? I have heard the murmurings of the children of Israel, which they murmur against me. Say unto them, As truly as I live, saith the Lord, as ye have spoken in mine ears, so will I do to you: Your carcases shall fall in this wilderness; and all that were numbered of you, according to your whole number, from twenty years old and upward, which have murmured against me, Doubtless ye shall not come into the land, concerning which I sware to make you dwell therein, save Caleb the son of Jephunneh, and Joshua the son of Nun. But your little ones, which ye said should be a prey, them will I bring in, and they shall know the land which ye have despised. But as for you, your carcases, they shall fall in this wilderness. And your children shall wander in the wilderness forty years, and bear your whoredoms, until your carcases be wasted in the wilderness. After the number of the days in which ye searched the land, even forty days, each day for a year, shall ye bear your iniquities, even forty years, and ye shall know my breach of promise.

> Și Domnul a vorbit lui Moise și lui Aaron, zicând: Până când voi mai răbda această adunare rea, care cârtește împotriva Mea? Am auzit cârtirile fiilor lui Israel, prin care cârtesc împotriva Mea. Spune-le: Viu sunt Eu, zice Domnul, după cum ați vorbit în auzul Meu, așa vă voi face: Trupurile voastre vor cădea în pustia aceasta; și, dintre voi, toți cei înscriși la numărătoare, după întregul vostru număr, de la douăzeci de ani în sus, care ați cârtit împotriva Mea, nicidecum nu veți intra în țara cu privire la care M-am jurat că vă voi face să locuiți în ea, afară de Caleb, fiul lui Iefune, și Iosua, fiul lui Nun. Iar pe copiii voștri cei mici, despre care ați zis că vor fi de pradă, pe aceia îi voi face să intre, și ei vor cunoaște țara pe care ați disprețuit-o. Iar cât despre voi, trupurile voastre vor cădea în pustia aceasta. Și fiii voștri vor rătăci în pustie patruzeci de ani și vor purta curviile voastre, până ce trupurile voastre vor fi nimicite în pustie. După numărul zilelor în care ați iscodit țara, adică patruzeci de zile, o zi pentru un an, veți purta nelegiuirile voastre patruzeci de ani și veți cunoaște încălcarea făgăduinței Mele.

> I the Lord have said, I will surely do it unto all this evil congregation, that are gathered together against me: in this wilderness they shall be consumed, and there they shall die. And the men, which Moses sent to search the land, who returned, and made all the congregation to murmur against him, by bringing up a slander upon the land, Even those men that did bring up the evil report upon the land, died by the plague before the Lord.

> Eu, Domnul, am zis: negreșit voi face aceasta întregii acestei adunări rele, care s-a strâns împotriva mea; în pustia aceasta vor pieri și acolo vor muri. Iar bărbații pe care Moise i-a trimis să iscodească țara, care s-au întors și au făcut toată adunarea să cârtească împotriva lui, aducând defăimare asupra țării, chiar acei bărbați care au adus raportul rău despre țară au murit de molimă înaintea Domnului.

> But Joshua the son of Nun, and Caleb the son of Jephunneh, which were of the men that went to search the land, lived still. Numbers 14:1–38.

> Dar Iosua, fiul lui Nun, și Caleb, fiul lui Iefune, care erau dintre bărbații care au mers să iscodească țara, au rămas în viață. Numeri 14:1-38.

We will continue these thoughts in the next article.

Vom continua aceste gânduri în articolul următor.

Back to Articles