Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Three

Cartea lui Daniel - Numărul Optzeci și Trei

The Four Generations of Laodicean Adventism: Unraveling the Escalating Abominations

Cele patru generații ale adventismului laodicean: deslușirea urâciunilor în intensificare

Author

Jeff Pippenger

Published

February 16, 2024

Formats

PDF
Word

Ezekiel chapter eight, sets forth four increasing abominations which represent the four generations of Laodicean Adventism. The rebellion of 1863, produced a counterfeit to the two tables of Habakkuk, just as Aaron had produced an counterfeit image of jealousy, with his golden calf at the very time God was delivering the two tables of the Ten Commandments to Moses. Once Laodicean Adventism had begun the work of removing the foundational truths, as represented in William Miller’s dream, the leadership of the first generation began to reject the authority of the Bible, and then the Spirit of Prophecy. The rebellion had grown to a point where Kellogg’s spiritualism (pantheism), arrived into their history just prior to 1888.

Capitolul opt din Ezechiel prezintă patru urâciuni din ce în ce mai mari, care reprezintă cele patru generații ale Adventismului laodicean. Răzvrătirea din 1863 a produs o contrafacere a celor două table ale lui Habacuc, întocmai cum Aaron a făcut un chip al geloziei contrafăcut, prin vițelul său de aur, chiar în vremea când Dumnezeu îi înmâna lui Moise cele două table ale celor Zece Porunci. Odată ce Adventismul laodicean începuse lucrarea de înlăturare a adevărurilor fundamentale, așa cum este reprezentată în visul lui William Miller, conducerea primei generații a început să respingă autoritatea Bibliei, iar apoi Spiritul Profetic. Răzvrătirea crescuse până la punctul în care spiritualismul lui Kellogg (panteismul) a pătruns în istoria lor chiar înainte de 1888.

At the rebellion of 1888, the spiritualism represented by Ezekiel’s chambers of imagery reached a point where the messengers of Minneapolis, and the prophetess and even the Holy Spirit were rejected.

La răzvrătirea din 1888, spiritismul reprezentat de odăile de închipuiri ale lui Ezechiel a ajuns la un punct în care solii de la Minneapolis, profetesa și chiar Duhul Sfânt au fost respinși.

> “We have seen in our experience that when the Lord sends rays of light from the open door of the sanctuary to His people, Satan stirs up the minds of many. But the end is not yet. There will be those who will resist the light and crowd down those whom God has made His channels to communicate light. Spiritual things are not spiritually discerned. The watchmen have not kept pace with the opening providence of God, and the real heaven-sent message and messengers are scorned.

> Am văzut din experiența noastră că atunci când Domnul trimite către poporul Său raze de lumină prin ușa deschisă a sanctuarului, Satana întărâtă mințile multora. Dar încă nu este sfârșitul. Vor fi unii care se vor împotrivi luminii și îi vor împinge la o parte pe aceia pe care Dumnezeu i-a rânduit drept canalele Sale prin care să comunice lumina. Lucrurile duhovnicești nu sunt discernute duhovnicește. Străjerii nu au ținut pasul cu deschiderea providenței lui Dumnezeu, iar mesajul și mesagerii adevărați, trimiși din cer, sunt disprețuiți.

> “There will go from this meeting men who claim to know the truth who are gathering about their souls the garments not woven in the loom of heaven. The spirit that they have received here will be carried with them. I tremble for the future of our cause. Those who do not in this place yield to the evidence God has given will war against their brethren whom God is using. They will make it very hard, when opportunities shall come where they can carry forward and onward the same kind of warfare they have hitherto engaged in. These men will have opportunities to be convinced that they have been warring against the Holy Spirit of God. Some will be convinced; others will hold firmly their own spirit. They will not die to self and let the Lord Jesus come into their hearts. They will be more and still more deceived until they cannot discern truth and righteousness. They will, under another spirit, seek to place upon the work a mold that God shall not approve; and they will endeavor to act out the attributes of Satan in assuming control of human minds and thus control the work and cause of God.

> Vor pleca de la această adunare oameni care pretind că cunosc adevărul, care își adună împrejurul sufletelor veșminte nețesute la războiul de țesut al cerului. Duhul pe care l-au primit aici îl vor purta cu ei. Tremur pentru viitorul cauzei noastre. Cei care, în acest loc, nu se supun dovezilor pe care Dumnezeu le-a dat vor lupta împotriva fraților pe care Dumnezeu îi folosește. Ei vor îngreuna foarte mult lucrurile, atunci când vor veni ocazii în care vor putea duce înainte același fel de luptă în care s-au angajat până acum. Acești oameni vor avea ocazii să fie convinși că s-au luptat împotriva Duhului Sfânt al lui Dumnezeu. Unii vor fi convinși; alții își vor ține cu tărie duhul lor propriu. Nu vor muri față de sine și nu-L vor lăsa pe Domnul Isus să intre în inimile lor. Vor fi tot mai mult înșelați, până când nu vor mai putea discerne adevărul și neprihănirea. Sub un alt duh, vor căuta să pună asupra lucrării un tipar pe care Dumnezeu nu-l va aproba; și vor încerca să manifeste atributele lui Satana, preluând controlul asupra minților omenești și astfel controlând lucrarea și cauza lui Dumnezeu.

> “Had our brethren fasted and prayed and humbled their hearts before God at this meeting, and sat down calmly to investigate the Scriptures together, then God would have been glorified. But the spirit of prejudice that was brought to that meeting closed the door to the richest blessing of God, and those who had this spirit will not be in a favorable position to see light until they repent before God and have some sense of how near they have come to doing despite to the Holy Spirit and having another spirit.” The 1888 Materials, 832.

> "Dacă frații noștri ar fi postit și s-ar fi rugat și și-ar fi smerit inimile înaintea lui Dumnezeu la această adunare, și s-ar fi așezat în liniște ca să cerceteze împreună Scripturile, atunci Dumnezeu ar fi fost proslăvit. Dar duhul prejudecății care a fost adus la acea adunare a închis ușa în fața celei mai bogate binecuvântări a lui Dumnezeu, iar cei care au avut acest duh nu vor fi într-o poziție favorabilă să vadă lumina până când nu se vor pocăi înaintea lui Dumnezeu și nu vor avea o oarecare înțelegere a cât de aproape au ajuns să-L batjocorească pe Duhul Sfânt și să aibă un alt duh." Materialele din 1888, 832.

After 1888, Sister White “trembled for the future of” God’s church and work. She saw that the meeting would produce a continued spiritual warfare among the men that were leaders of Laodicean Adventism, and the controversy of “the daily,” is evidence that her predictions were fulfilled upon that very generation. A warfare was then carried on by men who did not “yield to the evidence God had given” to confirm the “heaven sent message and messengers,” and those men made war against “the Holy Spirit of God.” The second generation watched as the publishing house and sanitarium were burnt to the ground by the fires of God’s judgment.

După 1888, sora White „a tremurat pentru viitorul” Bisericii și lucrării lui Dumnezeu. Ea a văzut că întâlnirea avea să producă un război spiritual continuu între bărbații care erau conducători ai adventismului laodicean, iar controversa cu privire la „the daily” este o dovadă că prezicerile ei s-au împlinit chiar asupra acelei generații. Atunci s-a dus un război de către bărbați care nu au „cedat în fața dovezilor pe care Dumnezeu le dăduse” pentru a confirma „solia trimisă din cer și solii trimiși din cer”, iar acei oameni au făcut război împotriva „Duhului Sfânt al lui Dumnezeu”. A doua generație a privit cum casa de editură și sanatoriul au fost arse din temelii de focurile judecății lui Dumnezeu.

> “Today I received a letter from Elder Daniells regarding the destruction of the Review office by fire. I feel very sad as I consider the great loss to the cause. I know that this must be a very trying time for the brethren in charge of the work and for the employees of the office. I am afflicted with all who are afflicted. But I was not surprised by the sad news, for in the visions of the night I have seen an angel standing with a sword as of fire stretched over Battle Creek. Once, in the daytime, while my pen was in my hand, I lost consciousness, and it seemed as if this sword of flame were turning first in one direction and then in another. Disaster seemed to follow disaster because God was dishonored by the devising of men to exalt and glorify themselves.

> Astăzi am primit o scrisoare de la fratele Daniells cu privire la distrugerea prin foc a biroului Review. Sunt foarte mâhnită când mă gândesc la marea pierdere pentru cauză. Știu că acesta trebuie să fie un timp foarte încercător pentru frații însărcinați cu lucrarea și pentru angajații biroului. Sunt părtașă la suferința tuturor celor ce suferă. Dar nu m-au surprins veștile triste, căci în vedenii de noapte am văzut un înger stând cu o sabie ca de foc întinsă peste Battle Creek. Odată, în timpul zilei, pe când condeiul îmi era în mână, mi-am pierdut cunoștința și mi s-a părut ca și cum această sabie de foc se întorcea când într-o direcție, când în alta. Nenorocirea părea să urmeze după nenorocire, pentru că Dumnezeu era dezonorat prin uneltirile oamenilor de a se înălța și a se slăvi pe ei înșiși.

> “This morning I was drawn out in earnest prayer that the Lord would lead all who are connected with the Review and Herald office to make diligent search, that they may see wherein they have disregarded the many messages God has given.

> În această dimineață, în rugăciune stăruitoare, am cerut ca Domnul să-i călăuzească pe toți cei care sunt în legătură cu Oficiul Review and Herald să facă o cercetare sârguincioasă, ca să vadă în ce privință au nesocotit numeroasele solii pe care le-a dat Dumnezeu.

> “Sometime ago the brethren at the Review office asked my counsel about the erection of another building. I then said that if those who were in favor of adding another building to the Review and Herald office had the future mapped out before them, if they could see what would be in Battle Creek, they would have no question about putting up another building there. God said: ‘My word has been despised; and I will turn and overturn.’

> Cu ceva timp în urmă, frații de la biroul Review mi-au cerut sfatul cu privire la ridicarea unei alte clădiri. Atunci am spus că, dacă cei care erau în favoarea adăugării încă unei clădiri la biroul Review and Herald ar fi avut viitorul desfășurat înaintea lor, dacă ar fi putut vedea ce avea să fie la Battle Creek, nu s-ar mai pune problema ridicării încă unei clădiri acolo. Dumnezeu a spus: «Cuvântul Meu a fost disprețuit; și voi întoarce și voi răsturna.»

> “At the General Conference, held in Battle Creek in 1901, the Lord gave His people evidence that He was calling for reformation. Minds were convicted, and hearts were touched; but thorough work was not done. If stubborn hearts had then broken in penitence before God, there would have been seen one of the greatest manifestations of the power of God that has ever been seen. But God was not honored. The testimonies of His Spirit were not heeded. Men did not separate from the practices that were in decided opposition to the principles of truth and righteousness, which should ever be maintained in the Lord’s work.

> La Conferința Generală, ținută la Battle Creek în 1901, Domnul a dat poporului Său dovezi că îi chema la reformă. Mințile au fost convinse, iar inimile au fost atinse; dar nu s-a făcut o lucrare temeinică. Dacă inimile încăpățânate s-ar fi frânt atunci în pocăință înaintea lui Dumnezeu, s-ar fi văzut una dintre cele mai mari manifestări ale puterii lui Dumnezeu care au fost vreodată văzute. Dar Dumnezeu nu a fost onorat. Mărturiile Duhului Său nu au fost luate în seamă. Oamenii nu s-au despărțit de practicile care erau în opoziție hotărâtă față de principiile adevărului și ale neprihănirii, care ar trebui menținute întotdeauna în lucrarea Domnului.

> “The messages to the church of Ephesus and to the church in Sardis have been often repeated to me by the One who gives me instruction for His people. ‘Unto the angel of the church of Ephesus write; These things saith He that holdeth the seven stars in His right hand, who walketh in the midst of the seven golden candlesticks; I know thy works, and the labor, and thy patience, and how thou canst not bear them which are evil: and thou hast tried them which say they are apostles, and are not, and hast found them liars: and hast borne, and hast patience, and for My name’s sake hast labored, and hast not fainted. Nevertheless I have somewhat against thee, because thou hast left thy first love. Remember therefore from whence thou art fallen, and repent, and do the first works; or else I will come unto thee quickly, and will remove thy candlestick out of his place, except thou repent.’ Revelation 2:1–5.

> Mesajele către biserica din Efes și către biserica din Sardes mi-au fost adesea repetate de Cel ce îmi dă învățătură pentru poporul Său. "Îngerului bisericii din Efes scrie: Așa zice Cel ce ține cele șapte stele în mâna Sa dreaptă, Cel ce umblă în mijlocul celor șapte sfeșnice de aur: Știu faptele tale, și osteneala, și răbdarea ta, și că nu poți să-i suferi pe cei răi; și i-ai pus la încercare pe cei ce zic că sunt apostoli și nu sunt și i-ai găsit mincinoși; și ai suferit, și ai răbdare, și pentru Numele Meu ai ostenit și n-ai obosit. Totuși am împotriva ta că ți-ai părăsit dragostea dintâi. Adu-ți, deci, aminte de unde ai căzut și pocăiește-te și fă faptele dintâi; altfel voi veni curând la tine și voi muta sfeșnicul tău din locul lui, dacă nu te pocăiești." Apocalipsa 2:1-5.

> “‘And unto the angel of the church in Sardis write; These things saith He that hath the seven Spirits of God, and the seven stars; I know thy works, that thou hast a name that thou livest, and art dead. Be watchful, and strengthen the things which remain, that are ready to die: for I have not found thy works perfect before God. Remember therefore how thou hast received and heard, and hold fast, and repent. If therefore thou shalt not watch, I will come on thee as a thief, and thou shalt not know what hour I will come upon thee.’ Revelation 3:1–3.

> ‘Iar îngerului Bisericii din Sardes scrie: Acestea zice Cel ce are cele șapte duhuri ale lui Dumnezeu și cele șapte stele: Îți cunosc faptele: ai nume că trăiești, dar ești mort. Veghează și întărește cele ce rămân, care sunt gata să moară, căci n-am găsit faptele tale desăvârșite înaintea lui Dumnezeu. Adu-ți deci aminte cum ai primit și ai auzit; păstrează-le și pocăiește-te. Dacă deci nu vei veghea, voi veni asupra ta ca un hoț și nu vei ști în care ceas voi veni asupra ta.’ Apocalipsa 3:1-3.

> “We are seeing the fulfillment of these warnings. Never have scriptures been more strictly fulfilled than these have been.

> Suntem martorii împlinirii acestor avertismente. Niciodată nu au fost Scripturile împlinite mai riguros decât s-au împlinit acestea.

> “Men may erect the most carefully constructed, fireproof buildings, but one touch of God’s hand, one spark from heaven, will sweep away every refuge.

> Oamenii pot ridica cele mai atent construite clădiri, rezistente la foc, dar o singură atingere a mâinii lui Dumnezeu, o singură scânteie din cer, va spulbera orice refugiu.

> “It has been asked if I have any advice to give. I have already given the advice that God has given me, hoping to prevent the falling of the fiery sword that was hanging over Battle Creek. Now that which I dreaded has come—the news of the burning of the Review and Herald building. When this news came, I felt no surprise, and I had no words to speak. What I have had to say from time to time in warnings has had no effect except to harden those who heard, and now I can only say: I am so sorry, so very sorry, that it was necessary for this stroke to come. Light enough has been given. If it were acted upon, further light would not be needed.” Testimonies, volume 8, 97–99.

> S-a pus întrebarea dacă am vreun sfat de dat. Am dat deja sfatul pe care Dumnezeu mi l-a încredințat, nădăjduind să împiedic căderea sabiei învăpăiate care atârna deasupra Battle Creek. Acum a venit ceea ce mă temeam — vestea incendiului clădirii Review and Herald. Când a venit această veste, nu am simțit nicio surpriză și nu am avut cuvinte de spus. Ceea ce am avut de spus, din când în când, ca avertizări, nu a avut niciun efect decât acela de a-i împietri pe cei care au auzit, iar acum nu pot decât să spun: Îmi pare atât de rău, atât de foarte rău, că a fost necesar să vină această lovitură. A fost dată destulă lumină. Dacă s-ar fi dat curs ei, nu ar mai fi fost nevoie de mai multă lumină. Mărturii, volumul 8, 97–99.

The second generation of Adventism was not a victory, and in fulfillment of Ezekiel chapter eight, the rebellion only continued to escalate.

A doua generație a adventismului nu a reprezentat o victorie, iar, în împlinirea capitolului opt din Ezechiel, răzvrătirea nu a făcut decât să se amplifice în continuare.

> “By written messages and by fire the Lord has declared that he wants his people to move out of Battle Creek. May God help us to hear his voice. Does it mean nothing to us that our two great institutions in Battle Creek were swept away by fire? You may say, ‘But the new Sanitarium has many patients.’ Yes; but if there were many thousand patients there, this would be no argument in favor of our people building homes in Battle Creek, and settling there.

> Prin mesaje scrise și prin foc, Domnul a declarat că dorește ca poporul Său să părăsească Battle Creek. Fie ca Dumnezeu să ne ajute să-I auzim glasul. Nu înseamnă oare nimic pentru noi faptul că cele două mari instituții ale noastre din Battle Creek au fost mistuite de flăcări? Ați putea spune: „Dar noul Sanatoriu are mulți pacienți.” Da; dar chiar dacă ar fi acolo multe mii de pacienți, aceasta nu ar fi nicidecum un argument ca poporul nostru să-și construiască case în Battle Creek și să se stabilească acolo.

> “Temptations are increasing. Men are rejecting the light that God has sent in the Testimonies of his Spirit, and they are choosing their own devising and their own plans. Will men continue to separate themselves from God? Must he reveal his displeasure in a still more marked manner than he has already done?” Pamphlets, SpTB06, 45.

> "Ispitele se înmulțesc. Oamenii resping lumina pe care Dumnezeu a trimis-o în Mărturiile Duhului Său și își aleg propriile lor născociri și propriile lor planuri. Vor continua oamenii să se despartă de Dumnezeu? Va trebui El să-Și arate dezaprobarea într-un mod și mai evident decât a făcut-o deja?" Pamphlets, SpTB06, 45.

Men were “choosing their own devising’s and their own plans,” as represented by the seventy elders in the chambers of imagery of Ezekiel chapter eight, who proclaimed, “The Lord seeth us not.” The Lord raised up a prophetess and gave her “open visions” for exactly forty years, until 1884. He placed his signature upon this gift, for He gave it and ended it in a city named Portland, and he gave it for forty years. Just prior to the cessation of “open visions” the ancient men began to undermine the authority of the Bible and the Spirit of Prophecy in 1881, and 1882. The “open visions,” then ended in 1884, and in four years the rebellion of Korah, Dathan and Abiram was repeated at the 1888 General Conference.

Oamenii «își alegeau propriile născociri și propriile planuri», așa cum sunt reprezentați de cei șaptezeci de bătrâni în odăile închipuirilor din capitolul opt al lui Ezechiel, care proclamau: «Domnul nu ne vede.» Domnul a ridicat o profetesă și i-a dat «viziuni deschise» vreme de exact patruzeci de ani, până în 1884. El și-a pus semnătura asupra acestui dar, căci El l-a dăruit și l-a încheiat într-un oraș numit Portland, și l-a dat pentru patruzeci de ani. Chiar înainte de încetarea «viziunilor deschise», bătrânii au început să submineze autoritatea Bibliei și a Spiritului Profetic, în 1881 și 1882. «Viziunile deschise» s-au încheiat apoi în 1884, iar peste patru ani răscoala lui Core, Datan și Abiram a fost repetată la Conferința Generală din 1888.

The rebellion of 1888, produced an escalation of rebellion that saw God’s direct intervention into the history of Laodicean Adventism as He burnt down the publishing work and the health work. Yet those direct judgments did not deter the rebellion that was under way. In 1919, a Bible Conference took place, where one of the primary rebels of the second generation, William Warren Prescott, the theologian trained in the universities of apostate Protestantism, was the primary leader of pushing the satanic view that claimed “the daily,” represented Christ’s sanctuary work gave a series of presentations.

Răzvrătirea din 1888 a produs o escaladare a răzvrătirii, care a cunoscut intervenția directă a lui Dumnezeu în istoria Adventismului laodicean, când El a mistuit prin foc lucrarea editorială și lucrarea medicală. Totuși, acele judecăți directe nu au oprit răzvrătirea aflată în desfășurare. În 1919 a avut loc o conferință biblică, în cadrul căreia unul dintre principalii răzvrătiți ai celei de-a doua generații, William Warren Prescott, teolog format în universitățile protestantismului apostat, a fost conducătorul principal în promovarea viziunii satanice care susținea că „necurmatul” reprezenta lucrarea lui Hristos în sanctuar și a susținut o serie de prezentări.

History identified that at that Bible conference in 1919, Prescott presented a gospel that consisted of removing every tenet of the prophetic message of the Millerites. He even attempted to remove the twenty-three hundred days, but could not pull that off. Yet he presented a gospel that was fully void of the prophetic understandings of the Millerites. His gospel was rejected at the meeting, but still those blind leaders decided to take his series of presentations and construct them into a book titled, The Doctrine of Christ. That book became the symbol of the arrival of the third generation of Laodicean Adventism.

Istoria consemnează că, la acea conferință biblică din 1919, Prescott a prezentat o evanghelie care consta în eliminarea fiecărui articol de credință din mesajul profetic al milleriților. A încercat chiar să înlăture cele două mii trei sute de zile, dar nu a reușit să o ducă la capăt. Totuși, el a prezentat o evanghelie cu totul lipsită de înțelegerile profetice ale milleriților. Evanghelia sa a fost respinsă la întrunire, însă, cu toate acestea, acei conducători orbi au hotărât să preia seria sa de prezentări și să o transforme într-o carte intitulată „The Doctrine of Christ”. Acea carte a devenit simbolul apariției celei de-a treia generații a adventismului laodicean.

The book represents another gospel than the Millerite gospel of Habakkuk chapter two, and Paul informs us another gospel is not a gospel at all.

Cartea reprezintă o altă evanghelie decât evanghelia milerită din Habacuc capitolul doi, iar Pavel ne înștiințează că o altă evanghelie nu este nicidecum evanghelie.

> I marvel that ye are so soon removed from him that called you into the grace of Christ unto another gospel: Which is not another; but there be some that trouble you, and would pervert the gospel of Christ. But though we, or an angel from heaven, preach any other gospel unto you than that which we have preached unto you, let him be accursed. As we said before, so say I now again, If any man preach any other gospel unto you than that ye have received, let him be accursed. Galatians 1:6–9.

> Mă mir că v-ați depărtat atât de curând de Cel ce v-a chemat în harul lui Hristos, la o altă evanghelie; care nu este, de fapt, o alta, ci sunt unii care vă tulbură și voiesc să denatureze Evanghelia lui Hristos. Dar chiar dacă noi înșine sau un înger din cer v-ar vesti o altă evanghelie decât aceea pe care v-am vestit-o, să fie anatema. Cum am spus mai înainte, așa zic și acum din nou: dacă cineva vă vestește o altă evanghelie decât aceea pe care ați primit-o, să fie anatema. Galateni 1:6-9.

The third generation of Adventism is represented by Ezekiel’s third abomination where the women are weeping for Tammuz. Tammuz was a Mesopotamian deity associated with fertility and the cycles of vegetation. Tammuz was sometimes depicted as a shepherd or a young man, linked to the changing seasons and the growth of crops. Tammuz’s death and subsequent resurrection, was tied to the agricultural calendar. According to the mythology, Tammuz would die or disappear during the summer months, which was seen as a representation of the withering of vegetation in the hot, dry season. The weeping for Tammuz was a mourning ritual that involved lamenting the death or disappearance of Tammuz during the summer months, followed by rejoicing at his resurrection, which symbolized the renewal of vegetation and agricultural life.

A treia generație a Adventismului este reprezentată de a treia urâciune a lui Ezechiel, când femeile îl jelesc pe Tammuz. Tammuz era o divinitate mesopotamiană asociată cu fertilitatea și ciclurile vegetației. Tammuz era uneori înfățișat ca păstor sau ca un tânăr, legat de schimbarea anotimpurilor și de creșterea culturilor. Moartea lui Tammuz și învierea sa ulterioară erau legate de calendarul agricol. Potrivit mitologiei, Tammuz murea sau dispărea în lunile de vară, ceea ce era privit ca o reprezentare a veștejirii vegetației în sezonul torid și secetos. Plânsul pentru Tammuz era un ritual de doliu care implica lamentarea morții sau dispariției lui Tammuz în lunile de vară, urmată de bucurie la învierea lui, care simboliza reînnoirea vegetației și a vieții agricole.

Weeping for Tammuz represents a counterfeit latter rain message, which is what the gospel of W. W. Prescott represented. The removal of the prophetic foundation, which began in the rebellion of 1863, reached a point in 1919, that Laodicean Adventism allowed the false gospel to be established. That false gospel was based fully upon the methodology of apostate Protestantism. Its original architect was W. W. Prescott, and as with William Miller, both men’s gospel was based upon their foundational understanding of “the daily,” in the book of Daniel. Both gospels are represented in the passage of 2 Thessalonians where Miller first discovered that “the daily,” represented paganism. In the passage there is a class represented by Miller, who accept the truth presented by Paul, and another class who do not possess a love of the truth.

Plânsul pentru Tamuz reprezintă un mesaj contrafăcut al ploii târzii, adică tocmai ceea ce a reprezentat evanghelia lui W. W. Prescott. Înlăturarea fundamentului profetic, care a început în răzvrătirea din 1863, a ajuns în 1919 la un punct în care adventismul laodicean a permis instaurarea evangheliei false. Acea evanghelie falsă se întemeia în întregime pe metodologia protestantismului apostat. Arhitectul ei inițial a fost W. W. Prescott și, ca și în cazul lui William Miller, evanghelia amândurora se întemeia pe înțelegerea lor fundamentală a „necurmatului” din cartea lui Daniel. Ambele evanghelii sunt reprezentate în pasajul din 2 Tesaloniceni, unde Miller a descoperit pentru prima dată că „necurmatul” reprezenta păgânismul. În pasaj există o clasă reprezentată de Miller, care acceptă adevărul prezentat de Pavel, și o altă clasă care nu are dragostea adevărului.

One class in the last days, represented by Miller, “recognize” and receive the latter rain, and another class, represented by Prescott, receive strong delusion. The strong delusion they receive is based upon a false gospel, that is no gospel at all, and it identifies a false message of the latter rain. Thus, the third abomination of Ezekiel is the women (churches of Laodicean Adventism), weeping for Tammuz. Their summertime tears (rain), are to produce the fruit of the harvest.

O clasă din zilele din urmă, reprezentată de Miller, „recunoaște” și primește ploaia târzie, iar o altă clasă, reprezentată de Prescott, primește o puternică amăgire. Acea puternică amăgire pe care o primesc se întemeiază pe o evanghelie falsă, care nu este nicidecum evanghelie, și identifică un mesaj fals al ploii târzii. Astfel, a treia urâciune din Ezechiel constă în femeile (bisericile Adventismului laodicean) care plâng pentru Tammuz. Lacrimile lor din timpul verii (ploaia) sunt menite să producă roada secerișului.

The distinction between two types of latter rain message pervades the Bible and Spirit of Prophecy. The Bible repeatedly identifies that the rain is withheld from a disobedient people.

Distincția dintre două tipuri ale soliei ploii târzii străbate Biblia și Spiritul Profeției. Biblia arată în mod repetat că ploaia este reținută de la un popor neascultător.

> They say, If a man put away his wife, and she go from him, and become another man’s, shall he return unto her again? shall not that land be greatly polluted? but thou hast played the harlot with many lovers; yet return again to me, saith the Lord. Lift up thine eyes unto the high places, and see where thou hast not been lien with. In the ways hast thou sat for them, as the Arabian in the wilderness; and thou hast polluted the land with thy whoredoms and with thy wickedness. Therefore the showers have been withholden, and there hath been no latter rain; and thou hadst a whore’s forehead, thou refusedst to be ashamed. Jeremiah 3:1–3.

> Se zice: Dacă un bărbat își izgonește soția, iar ea pleacă de la el și ajunge a altui bărbat, se va mai întoarce el iarăși la ea? Nu s-ar spurca oare de tot țara aceea? Dar tu ai curvit cu mulți ibovnici; totuși întoarce-te iarăși la Mine, zice Domnul. Ridică-ți ochii spre locurile înalte și vezi: unde n-ai fost culcată? Pe drumuri ai șezut la pândă pentru ei, ca arabul în pustiu; și ai spurcat țara cu curviile tale și cu răutățile tale. De aceea au fost reținute ploile și n-a fost ploaie târzie; și ai avut o frunte de curvă, n-ai vrut să te rușinezi. Ieremia 3:1-3.

Laodicean Adventism began playing the harlot in 1863, and ever since then the showers have been withheld. They refuse to be ashamed of their rebellion, and that lack of humility produces a whore’s forehead, and the whore of Bible prophecy is the papacy. The third generation is where the final work of preparing to bow down to the whore of Rome’s mark is accomplished. The preparation for the fourth generation is accomplished in the third generation, by a counterfeit message of the latter rain. As with the rebellion of 1863, and the rebellion of 1888, the rebellion of 1919, are aligned with September 11, 2001, for when the buildings of New York City then came down the mighty angel of Revelation eighteen descended and the genuine latter rain began.

Adventismul laodicean a început să se desfrâneze în 1863, iar de atunci ploile au fost oprite. Ei refuză să se rușineze de răzvrătirea lor, iar acea lipsă de smerenie produce o frunte de desfrânată, iar desfrânata din profeția biblică este papalitatea. A treia generație este cea în care se împlinește lucrarea finală de pregătire pentru a se închina în fața semnului desfrânatei Romei. Pregătirea pentru a patra generație se realizează în a treia generație, printr-un mesaj contrafăcut al ploii târzii. Răzvrătirea din 1863, răzvrătirea din 1888 și răzvrătirea din 1919 sunt aliniate cu 11 septembrie 2001, căci atunci când clădirile orașului New York au căzut, a coborât îngerul cel puternic din Apocalipsa optsprezece și a început ploaia târzie autentică.

> “The latter rain is to fall upon the people of God. A mighty angel is to come down from heaven, and the whole earth is to be lighted with his glory.” Review and Herald, April 21, 1891.

> "Ploaia târzie va cădea asupra poporului lui Dumnezeu. Un înger puternic va coborî din cer, iar întregul pământ va fi luminat de slava lui." Review and Herald, 21 aprilie 1891.

When the latter rain began the ancient men of Laodicean Adventism would not recognize it as the latter rain, for they had been indoctrinated by a false latter rain message, represented by Ezekiel as the women weeping for Tammuz, and in application as a message of peace and safety.

Când a început ploaia târzie, bătrânii Adventismului laodicean n-au recunoscut-o drept ploaia târzie, căci fuseseră îndoctrinați cu un mesaj fals al ploii târzii, reprezentat de Ezechiel drept femeile care plâng pentru Tammuz și, în aplicare, ca un mesaj de pace și siguranță.

> “Only those who are living up to the light they have will receive greater light. Unless we are daily advancing in the exemplification of the active Christian virtues, we shall not recognize the manifestations of the Holy Spirit in the latter rain. It may be falling on hearts all around us, but we shall not discern or receive it.” Testimonies to Ministers, 507.

> „Numai aceia care trăiesc potrivit luminii pe care o au vor primi mai multă lumină. Dacă nu înaintăm zilnic în exemplificarea virtuților creștine active, nu vom recunoaște manifestările Duhului Sfânt în ploaia târzie. S-ar putea să cadă asupra inimilor din jurul nostru, dar nu o vom discerne și nu o vom primi.” Mărturii pentru slujitori, 507.

It was impossible for the guardians of the people to recognize the arrival of the latter rain, for their false gospel of a false latter rain, denied the possibility of any manifestation of the power of God as had been in former ages.

Păzitorilor poporului le era cu neputință să recunoască sosirea ploii târzii, căci evanghelia lor falsă despre o ploaie târzie falsă tăgăduia posibilitatea oricărei manifestări a puterii lui Dumnezeu, precum în veacurile trecute.

> “There is to be in the churches a wonderful manifestation of the power of God, but it will not move upon those who have not humbled themselves before the Lord, and opened the door of the heart by confession and repentance. In the manifestation of that power which lightens the earth with the glory of God, they will see only something which in their blindness they think dangerous, something which will arouse their fears, and they will brace themselves to resist it. Because the Lord does not work according to their ideas and expectations, they will oppose the work. ‘Why,’ they say, ‘should not we know the Spirit of God, when we have been in the work so many years?’—Because they did not respond to the warnings, the entreaties of the messages of God, but persistently said, ‘I am rich, and increased with goods, and have need of nothing.’ Talent, long experience, will not make men channels of light, unless they place themselves under the bright beams of the Sun of Righteousness, and are called, and chosen, and prepared by the endowment of the Holy Spirit. When men who handle sacred things will humble themselves under the mighty hand of God, the Lord will lift them up. He will make them men of discernment—men rich in the grace of his Spirit. Their strong, selfish traits of character, their stubbornness, will be seen in the light shining from the Light of the world. ‘I will come unto thee quickly, and will remove thy candlestick out of his place, except thou repent.’ If you seek the Lord with all your heart, he will be found of you.” Review and Herald, December 23, 1890.

> În biserici va fi o minunată manifestare a puterii lui Dumnezeu, dar ea nu va lucra asupra celor care nu s-au smerit înaintea Domnului și nu au deschis ușa inimii prin mărturisire și pocăință. În manifestarea acelei puteri care luminează pământul cu slava lui Dumnezeu, ei nu vor vedea decât ceva pe care, în orbirea lor, îl socotesc primejdios, ceva care le va trezi temerile și se vor pregăti să i se împotrivească. Pentru că Domnul nu lucrează potrivit ideilor și așteptărilor lor, ei se vor împotrivi lucrării. „De ce”, zic ei, „n-am cunoaște noi Duhul lui Dumnezeu, când am fost în lucrare atâția ani?” — Pentru că nu au răspuns avertizărilor, rugăminților din mesajele lui Dumnezeu, ci au spus stăruitor: „Sunt bogat, m-am îmbogățit și nu duc lipsă de nimic.” Talentul, îndelungata experiență, nu vor face din oameni canale ale luminii, dacă nu se așază sub strălucitele raze ale Soarelui Neprihănirii și dacă nu sunt chemați, aleși și pregătiți prin înzestrarea Duhului Sfânt. Când oamenii care se îndeletnicesc cu lucruri sfinte se vor smeri sub mâna cea tare a lui Dumnezeu, Domnul îi va înălța. El îi va face oameni ai discernământului — oameni bogați în harul Duhului Său. Trăsăturile lor de caracter puternice, egoiste, îndărătnicia lor, vor fi văzute în lumina care strălucește din Lumina lumii. „Voi veni la tine curând și-ți voi lua sfeșnicul din locul lui, dacă nu te pocăiești.” Dacă-L vei căuta pe Domnul din toată inima, El Se va lăsa găsit de tine. Review and Herald, 23 decembrie 1890.

The elders of Ezekiel chapter eight, accepted a gospel of peace and safety in 1919, and when September 11, 2001 arrived the fruit of that escalating rebellion was manifested in their inability to recognize the arrival of the latter rain. In the history beginning at the time of the end in 1989, God repeated the Millerite movement to the very letter. Miller was a symbol of Elijah, and Elijah had straitly told Ahab that there would be no rain, except at the word of Elijah.

Bătrânii din capitolul opt al lui Ezechiel au acceptat o evanghelie a păcii și siguranței în 1919, iar când a sosit 11 septembrie 2001, rodul acelei răzvrătiri tot mai accentuate s-a manifestat prin neputința lor de a recunoaște sosirea ploii târzii. În istoria începută la timpul sfârșitului, în 1989, Dumnezeu a repetat mișcarea millerită întocmai, literă cu literă. Miller a fost un simbol al lui Ilie, iar Ilie îi spusese categoric lui Ahab că nu va fi ploaie decât la cuvântul lui Ilie.

We will continue our consideration of the third generation of Adventism in the next article.

Vom continua analiza celei de-a treia generații a adventismului în articolul următor.

> “The class who do not feel grieved over their own spiritual declension, nor mourn over the sins of others, will be left without the seal of God. The Lord commissions His messengers, the men with slaughtering weapons in their hands: ‘Go ye after him through the city, and smite: let not your eye spare, neither have ye pity: slay utterly old and young, both maids, and little children, and women: but come not near any man upon whom is the mark; and begin at My sanctuary. Then they began at the ancient men which were before the house.’

> Aceia care nu se întristează din pricina propriei lor decăderi spirituale și nici nu jelesc pentru păcatele altora vor rămâne fără pecetea lui Dumnezeu. Domnul îi însărcinează pe solii Săi, pe bărbații care au în mâini arme de nimicire: 'Mergeți după el prin cetate și loviți: ochiul vostru să nu cruțe, nici să nu vă fie milă: ucideți cu desăvârșire bătrâni și tineri, fecioare, copilași și femei; dar să nu vă apropiați de niciun om peste care este semnul; și începeți de la locașul Meu cel sfânt. Atunci au început cu bătrânii care erau înaintea casei.'

> “Here we see that the church—the Lord’s sanctuary—was the first to feel the stroke of the wrath of God. The ancient men, those to whom God had given great light and who had stood as guardians of the spiritual interests of the people, had betrayed their trust. They had taken the position that we need not look for miracles and the marked manifestation of God’s power as in former days. Times have changed. These words strengthen their unbelief, and they say: The Lord will not do good, neither will He do evil. He is too merciful to visit His people in judgment. Thus ‘Peace and safety’ is the cry from men who will never again lift up their voice like a trumpet to show God’s people their transgressions and the house of Jacob their sins. These dumb dogs that would not bark are the ones who feel the just vengeance of an offended God. Men, maidens, and little children all perish together.

> Aici vedem că biserica — sanctuarul Domnului — a fost cea dintâi care a simțit lovitura mâniei lui Dumnezeu. Bătrânii, aceia cărora Dumnezeu le dăduse mare lumină și care stătuseră ca paznici ai intereselor spirituale ale poporului, au trădat încrederea ce le fusese acordată. Ei adoptaseră poziția că nu mai trebuie să așteptăm minuni și manifestarea vădită a puterii lui Dumnezeu ca în zilele de altădată. Vremurile s-au schimbat. Aceste cuvinte le întăresc necredința și ei spun: «Domnul nu va face nici bine, nici rău.» El este prea milostiv ca să-Și cerceteze poporul în judecată. Astfel, «Pace și siguranță» este strigătul oamenilor care nu-și vor mai înălța niciodată glasul ca o trâmbiță, pentru a arăta poporului lui Dumnezeu fărădelegile lui și casei lui Iacov păcatele ei. Acești câini muți, care n-au vrut să latre, sunt cei care simt răzbunarea dreaptă a unui Dumnezeu ofensat. Bărbați, fecioare și copilași, toți pier împreună.

> “The abominations for which the faithful ones were sighing and crying were all that could be discerned by finite eyes, but by far the worst sins, those which provoked the jealousy of the pure and holy God, were unrevealed. The great Searcher of hearts knoweth every sin committed in secret by the workers of iniquity. These persons come to feel secure in their deceptions and, because of His long-suffering, say that the Lord seeth not, and then act as though He had forsaken the earth. But He will detect their hypocrisy and will open before others those sins which they were so careful to hide.

> Urâciunile pentru care cei credincioși suspinau și plângeau erau tot ceea ce putea fi deslușit de ochi mărginiți, dar, de departe, cele mai rele păcate, acelea care provocau gelozia Dumnezeului curat și sfânt, rămâneau nedezvăluite. Marele Cercetător al inimilor cunoaște fiecare păcat săvârșit în ascuns de lucrătorii fărădelegii. Acești oameni ajung să se simtă în siguranță în înșelăciunile lor și, din pricina îndelungii Lui răbdări, spun că Domnul nu vede, iar apoi se poartă ca și cum El ar fi părăsit pământul. Dar El le va da pe față fățărnicia și va descoperi înaintea altora acele păcate pe care le-au ascuns cu atâta grijă.

> “No superiority of rank, dignity, or worldly wisdom, no position in sacred office, will preserve men from sacrificing principle when left to their own deceitful hearts. Those who have been regarded as worthy and righteous prove to be ring-leaders in apostasy and examples in indifference and in the abuse of God’s mercies. Their wicked course He will tolerate no longer, and in His wrath He deals with them without mercy.

> Nicio superioritate de rang, de demnitate sau de înțelepciune lumească, nicio poziție în slujirea sacră, nu-i va feri pe oameni de a-și jertfi principiul atunci când sunt lăsați în voia propriilor lor inimi înșelătoare. Cei care au fost socotiți vrednici și drepți se dovedesc a fi fruntași în apostazie și pilde de indiferență și de abuz de îndurările lui Dumnezeu. Calea lor nelegiuită El nu o va mai îngădui, iar, în mânia Sa, Se poartă cu ei fără milă.

> “It is with reluctance that the Lord withdraws His presence from those who have been blessed with great light and who have felt the power of the word in ministering to others. They were once His faithful servants, favored with His presence and guidance; but they departed from Him and led others into error, and therefore are brought under the divine displeasure.” Testimonies, volume 5, 211, 212.

> „Domnul Își retrage cu greu prezența de la cei care au fost binecuvântați cu o mare lumină și care au simțit puterea cuvântului în slujirea altora. Odinioară au fost slujitorii Săi credincioși, bucurându-se de prezența și călăuzirea Lui; dar s-au depărtat de El și i-au atras și pe alții în rătăcire și, prin urmare, sunt aduși sub dezaprobarea divină.” Mărturii, volumul 5, 211, 212.

Back to Articles