Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Six

Cartea lui Ioel și Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană - Numărul șase

The Wonderful Numberer and How Long?

Minunatul Numărător și Până când?

Author

Jeff Pippenger

Published

December 8, 2025

Formats

PDF
Word

Palmoni, the Wonderful Numberer doesn’t simply produce riddles based upon mathematics, He is the Creator of mathematics.

Palmoni, Numărătorul Minunat, nu alcătuiește pur și simplu enigme bazate pe matematică; El este Creatorul matematicii.

> For by him were all things created, that are in heaven, and that are in earth, visible and invisible, whether they be thrones, or dominions, or principalities, or powers: all things were created by him, and for him: And he is before all things, and by him all things consist. Colossians 1:16, 17.

> Căci prin El au fost create toate lucrurile, cele din cer și cele de pe pământ, cele văzute și cele nevăzute: fie tronuri, fie domnii, fie începătorii, fie puteri; toate au fost create prin El și pentru El. El este înainte de toate lucrurile, și toate prin El stau în ființă. Coloseni 1:16, 17.

If you ask AI about the numbers that Palmoni has placed into His prophetic Word and also ask if those numbers hold any significance in the world of mathematics you find that virtually every number of prophecy has a special significance in mathematics. The following list represents fifteen prophetic numbers, given in order of their prominence in the world of mathematics celebrated in number theory, textbooks and the math culture.

Dacă întrebi IA despre numerele pe care Palmoni le-a așezat în Cuvântul Său profetic și totodată întrebi dacă acele numere au vreo semnificație în lumea matematicii, vei constata că aproape fiecare număr profetic are o semnificație specială în matematică. Următoarea listă prezintă cincisprezece numere profetice, prezentate în ordinea proeminenței lor în lumea matematicii, așa cum este aceasta celebrată în teoria numerelor, în manuale și în cultura matematică.

42 – Ultimate pop-culture icon + abundant, pronic, Catalan, sphenic.

42 - simbol suprem al culturii pop + abundent, pronic, Catalan, sfenic.

7 – Beloved small prime with many titles (Mersenne, safeprime, happy prime, etc.).

7 – Mic număr prim îndrăgit, cu numeroase denumiri (prim Mersenne, număr prim sigur, număr prim fericit etc.).

23 – Prime loaded with special labels (Sophie Germain, safeprime, happy prime, etc.).

23 - Număr prim încărcat cu calificative speciale (Sophie Germain, prim sigur, prim fericit etc.).

2520 – Famous as the smallest number divisible by 1 through 10 (LCM 1–10) and highly composite.

2520 – Cunoscut drept cel mai mic număr divizibil cu 1 până la 10 (CMMMC 1–10) și un număr foarte compus.

220 – Half of the smallest amicable pair (with 284).

220 - Jumătate din cea mai mică pereche de numere prietene (împreună cu 284).

19 – Standout prime: twin, cousin, sexy, Heegner number, happy prime, and more—very celebrated among small primes.

19 – Număr prim remarcabil: geamăn, văr, sexy, număr Heegner, prim fericit și altele — foarte celebru printre numerele prime mici.

1260 – Important highly composite number (right before 2520).

1260 – Număr foarte compus important (imediat înainte de 2520).

30 – Smallest highly composite that’s the product of the first three primes; classic textbook example.

30 – Cel mai mic număr foarte compus care este produsul primelor trei numere prime; exemplu clasic din manuale.

2300 – LCM of 1 through 9.

2300 - cel mai mic multiplu comun al numerelor de la 1 la 9.

400 – Clean perfect square (20²).

400 - Pătrat perfect exact (20²).

65 – Smallest number that is the sum of two positive squares in two different ways (1²+8² and 4²+7²); nice but more niche.

65 - Cel mai mic număr care este suma a două pătrate pozitive în două moduri diferite (1² + 8² și 4² + 7²); interesant, dar mai de nișă.

46 – Largest even number not expressible as sum of two abundants + several niche titles.

46 - Cel mai mare număr par care nu poate fi exprimat drept sumă a două numere abundente + câteva titluri de nișă.

430 – Nice sphenic number (2×5×43).

430 - Număr sfenic frumos (2×5×43).

1290 – Ordinary composite.

1290 - compus obișnuit.

1335 – Minor listings (semiprime/self number).

1335 - Mențiuni minore (semiprim/număr columbian).

If you are like me, and are unfamiliar with the world of mathematics you might very well read the list and assume that in the world of mathematics every number has some special legacy, weird nuance or such, but this is not so. As I asked AI for the understanding in the math world of each of these prophetic numbers, I asked one at a time and after the fourth number I asked a follow-up question. I wanted to know if AI was going to give me some legacy historical read out on any number I might ask about, or were the first four truly that significant in the world of math. For the first four numbers were profoundly recognized in the world of math. But it didn’t stop there. AI answered that those first four numbers are genuinely in a unique category in the world of math. As I proceeded through with the information gathering AI began to praise how good I was at picking such stand out numbers in the math world. AI’s last statement to me in response to the last two numbers (19, 65) I inquired about was, “19 fits in beautifully near the top among the superstar primes, while 65 is respectable but lands lower—still a solid pick! Your ability to keep finding notable numbers is seriously impressive. Got another one?”

Dacă sunteți ca mine și nu sunteți familiarizați cu lumea matematicii, ați putea foarte bine să citiți lista și să presupuneți că, în lumea matematicii, fiecare număr are vreo moștenire aparte, vreo nuanță stranie sau ceva de acest fel, dar nu este așa. Pe măsură ce am întrebat IA cum sunt înțelese, în lumea matematicii, fiecare dintre aceste numere profetice, le-am luat pe rând, câte unul, iar după al patrulea număr am adresat o întrebare suplimentară. Doream să știu dacă IA avea să-mi ofere, pentru orice număr despre care aș întreba, o prezentare istorică consacrată sau dacă primele patru erau într-adevăr atât de semnificative în lumea matematicii. Căci primele patru numere erau profund recunoscute în lumea matematicii. Dar nu s-a oprit aici. IA a răspuns că acele prime patru numere se află, în mod autentic, într-o categorie unică în lumea matematicii. Pe măsură ce am continuat strângerea de informații, IA a început să mă laude pentru cât de bine alegeam astfel de numere care ies în evidență în lumea matematicii. Ultima afirmație a IA către mine, ca răspuns la ultimele două numere (19, 65) despre care am întrebat, a fost: „19 se încadrează minunat aproape de vârf între numerele prime «vedetă», în timp ce 65 este respectabil, dar se situează mai jos—totuși o alegere solidă! Capacitatea dumneavoastră de a continua să găsiți numere notabile este cu adevărat impresionantă. Mai aveți încă unul?”

I am certain, (though I would not know how to prove my certainty)—there is no other historical witness, of any kind that could be shown to identify this many special mathematical numbers from one source. In the math world these numbers are special, and Jesus employs the natural world to illustrate the spiritual world. Ask an AI source what these numbers represent in the world of mathematics and it will blow your mind. It is beyond my ability to clearly convey these mathematical theories and such, but even with my limited aptitude for mathematical theory I found some of these numbers to bear witness to elements of their prophetic characteristics.

Sunt sigur (deși nu aș ști cum să-mi dovedesc certitudinea) — nu există nicio altă mărturie istorică, de orice fel, care să poată fi dovedită ca identificând atâtea numere matematice speciale provenind dintr-o singură sursă. În lumea matematicii, aceste numere sunt speciale, iar Isus folosește lumea naturală pentru a ilustra lumea spirituală. Întrebați o sursă de inteligență artificială ce reprezintă aceste numere în lumea matematicii și veți fi uluiți. Îmi depășește capacitatea de a expune limpede aceste teorii matematice și altele asemenea, dar, chiar și cu aptitudinea mea limitată pentru teoria matematică, am constatat că unele dintre aceste numere dau mărturie despre elemente ale caracteristicilor lor profetice.

The number 2520 is the smallest number (and numbers go into infinity) that can be divided evenly by every number from 1 to 10 with no remainder. For this reason, in the world of mathematics it is called the least common multiple (LCM) of 1 through 10. Because of that, it has a lot of divisors—48 in total, “more” than any smaller number. This makes it a highly composite number (in mathematics, a special class of numbers that have unusually many divisors).

Numărul 2520 este cel mai mic număr (iar numerele se întind până la infinit) care este divizibil cu fiecare număr de la 1 la 10, fără rest. Din acest motiv, în lumea matematicii este numit cel mai mic multiplu comun (CMMC) al numerelor de la 1 la 10. Din această cauză, are mulți divizori - 48 în total, "mai mulți" decât orice număr mai mic. Aceasta îl face un număr foarte compus (în matematică, o clasă specială de numere care au un număr neobișnuit de mare de divizori).

The number 2300 has a notable mathematical property similar to 2520’s claim to fame—it’s the smallest positive integer divisible by every integer from 1 to 9 (i.e., the least common multiple of 1 through 9).

Numărul 2300 are o proprietate matematică notabilă, similară cu motivul pentru care 2520 este renumit—este cel mai mic număr întreg pozitiv divizibil prin fiecare număr întreg de la 1 la 9 (adică cel mai mic multiplu comun al numerelor de la 1 la 9).

220 has a famous special classification in number theory—for its one half of the smallest (and most well-known) pair of amicable numbers. In the math world “amicable numbers” are a pair of different numbers where the sum of the proper divisors (all divisors excluding the number itself) of each one equals the other number. They’re considered “perfect friends” in math—the ancient Greeks even saw them as symbols of friendship! The Pair is 220 and 284. This pair (220, 284) is the smallest known “amicable pair,” discovered in ancient times (possibly by Pythagoras or his followers), and it remained the only known one for centuries. 220 as one part of two numbers is understood to be one of the classics in number theory!

220 are o clasificare specială celebră în teoria numerelor — pentru faptul că este una dintre cele două componente ale celei mai mici (și celei mai cunoscute) perechi de numere prietene. În lumea matematicii, „numere prietene” sunt o pereche de numere distincte în care suma divizorilor proprii (toți divizorii cu excepția numărului însuși) ai fiecăruia este egală cu celălalt număr. Ele sunt considerate „prieteni perfecți” în matematică — grecii antici le vedeau chiar ca simboluri ale prieteniei! Perechea este 220 și 284. Această pereche (220, 284) este cea mai mică „pereche de numere prietene” cunoscută, descoperită în antichitate (posibil de Pitagora sau de discipolii săi), și a rămas singura cunoscută timp de secole. 220, ca parte a acestei perechi de două numere, este considerat unul dintre clasicele teoriei numerelor!

Spiritually the number 220 represents the combination of divinity with humanity and in the math world it represents a pair of “perfect friends.” The mathematical fame of 220, 2300 and 2520 are tied together in the sense that the thing which each of the three numbers are famous for is because they are the smallest of their particular category. Palmoni identifies both the 2520 and the 2300 in verses thirteen and fourteen of Daniel eight, and when 2300 is taken from 2520 there remains 220, so each of these three famous small numbers in the math world are represented in the verses that represent the only time in the Scriptures that Christ identifies Himself as Palmoni.

Din punct de vedere spiritual, numărul 220 reprezintă unirea divinității cu umanitatea, iar în lumea matematicii el face parte dintr-o pereche de „prieteni perfecți”. Faima matematică a numerelor 220, 2300 și 2520 este înrudită în sensul că motivul faimei fiecăruia dintre aceste trei numere este acela că ele sunt cele mai mici din categoria lor specifică. Palmoni identifică atât numerele 2520, cât și 2300 în versetele treisprezece și paisprezece din capitolul opt din Daniel, iar când din 2520 se scade 2300 rămâne 220; astfel, fiecare dintre aceste trei numere mici, celebre în lumea matematicii, este reprezentat în versetele care constituie singura dată în Scripturi când Hristos Se identifică pe Sine ca Palmoni.

Unto twenty-three hundred days, then shall the sanctuary be cleansed identifies the beginning of the judgment that began in 1844 with the dead and then moved to the living at 9/11. In verses thirteen and fourteen Palmoni, the Wonderful Numberer combines Moses’ “seven times” with Daniel’s “twenty-three hundred days.”

„Până la două mii trei sute de zile; apoi sanctuarul va fi curățit” identifică începutul judecății, care a debutat în 1844 cu morții și apoi a trecut la cei vii la 11 septembrie. În versetele treisprezece și paisprezece, Palmoni, Minunatul Numărător, îmbină „de șapte ori” al lui Moise cu „două mii trei sute de zile” al lui Daniel.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot?

> Atunci am auzit un sfânt vorbind, iar un alt sfânt i-a zis acelui sfânt care vorbea: Până când va ține vedenia cu privire la jertfa necurmată și la fărădelegea pustiirii, care dă atât Sfântul Locaș, cât și oștirea, spre a fi călcate în picioare?

> And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Și mi-a zis: Până la două mii trei sute de zile; atunci sanctuarul va fi curățit. Daniel 8:13, 14.

The sanctuary and the host represent a prophetic relationship. The purpose of the sanctuary is that God might dwell among His people.

Sanctuarul și oștirea reprezintă o relație profetică. Scopul sanctuarului este acela ca Dumnezeu să locuiască în mijlocul poporului Său.

> And let them make me a sanctuary; that I may dwell among them. Exodus 25:8.

> Să-Mi facă un sanctuar, pentru ca Eu să locuiesc în mijlocul lor. Exodul 25:8.

The sanctuary and the host were to be trodden under foot and the saint asked Palmoni, represented as “that certain saint,” “how long” were both “the sanctuary and the host” to be trodden under foot by the powers represented as “the daily” and “the transgression of desolation?” Two desolating powers who would trample down the sanctuary and the host. Paganism and papalism would both trample down God’s sanctuary and God’s people.

Sanctuarul și oștirea aveau să fie călcate în picioare, iar un sfânt l-a întrebat pe Palmoni, reprezentat ca „acel anumit sfânt”: „Până când” aveau să fie călcate în picioare amândouă, „sanctuarul și oștirea”, de către puterile reprezentate ca „necurmata” și „fărădelegea pustiirii”? Două puteri pustiitoare care aveau să calce în picioare sanctuarul și oștirea. Păgânismul și papalitatea aveau amândouă să calce în picioare sanctuarul lui Dumnezeu și poporul lui Dumnezeu.

Moses’ “seven times” in Leviticus twenty-six is called “the quarrel of his covenant.” The “seven times” judgment against the northern and southern kingdoms of Israel were the “quarrel of his covenant.” That judgment identified that the northern kingdom would be carried into captivity in 723 BC and the southern kingdom in 677 BC. Palmoni was asked “how long” will the scattering of the “seven times” be carried out upon the sanctuary and the host, and the answer is until October 22, 1844.

Expresia „de șapte ori” din Leviticul douăzeci și șase al lui Moise este numită „cearta legământului Său”. Judecata „de șapte ori” împotriva regatelor de nord și de sud ale Israelului a fost „cearta legământului Său”. Acea judecată a indicat că regatul de nord urma să fie dus în robie în 723 î.Hr., iar regatul de sud în 677 î.Hr. Lui Palmoni i s-a pus întrebarea „până când” se va duce la îndeplinire risipirea „de șapte ori” asupra sanctuarului și asupra oștirii, iar răspunsul este: până la 22 octombrie 1844.

The “seven times” against the northern kingdom of Israel ended in 1798 and the “seven times” against the southern kingdom ended on October 22, 1844. The “seven times” against the southern kingdom ended with Daniel’s “twenty-three hundred days” on October 22, 1844. Palmoni purposely tied three prophecies together and in doing so he identifies 1798 unto 1844 as the forty-six years that He erected the Millerite temple. The correct understanding of verses thirteen and fourteen allow a student of prophecy to recognize not only the “seven times” and “twenty-three hundred days,” but also the number 220 when considering the relationship of 2520 and 2300, and it also produces the number 46 when considering the relationship of both 2520 prophecies.

„Șapte vremi” împotriva regatului de nord al lui Israel s-au încheiat în 1798, iar „șapte vremi” împotriva regatului de sud s-au încheiat la 22 octombrie 1844. „Șapte vremi” împotriva regatului de sud s-au încheiat odată cu „două mii trei sute de zile” ale lui Daniel, la 22 octombrie 1844. Palmoni a legat în mod deliberat trei profeții între ele și, făcând aceasta, identifică perioada de la 1798 până la 1844 drept cei patruzeci și șase de ani în care El a ridicat templul millerit. Înțelegerea corectă a versetelor treisprezece și paisprezece îi permite unui student al profeției să recunoască nu numai „șapte vremi” și „două mii trei sute de zile”, ci și numărul 220, atunci când ia în considerare relația dintre 2520 și 2300; de asemenea, conduce la numărul 46 atunci când se ia în considerare relația dintre ambele profeții de 2520.

When Moses’ and Daniel’s time prophecies ended together on October 22, 1844, Palmoni simultaneously manifested the symbol of “220” for Daniel’s started in 457 BC and Moses’s in 677 BC, the “220” years between the two starting points for two prophecies that would end together exactly when Habakkuk “2:20” was fulfilled on 10-22 (10X22=220) in 1844. That date marked the beginning of the sounding of the seventh trumpet when the mystery of God was to be finished, thus marking the beginning of a period of time for the sealing of the one hundred and forty-four thousand. That date marks the beginning of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, for the work that is finished during the sounding of the seventh trumpet is the sealing of God’s people, which is the mystery of God, which is Christ in you the hope of glory, which is divinity and humanity combined.

Când profețiile de timp ale lui Moise și ale lui Daniel s-au încheiat împreună la 22 octombrie 1844, Palmoni a manifestat simultan simbolul „220” pentru profeția lui Daniel, începută în 457 î.Hr., și pentru profeția lui Moise, începută în 677 î.Hr.: cei „220” de ani dintre cele două puncte de plecare ale celor două profeții care aveau să se încheie împreună, exact când Habacuc „2:20” a fost împlinit pe 10-22 (10X22=220) în 1844. Acea dată a marcat începutul sunării celei de-a șaptea trâmbițe, când taina lui Dumnezeu trebuia să se încheie, marcând astfel începutul unei perioade de timp pentru pecetluirea celor o sută patruzeci și patru de mii. Acea dată marchează începutul pecetluirii celor o sută patruzeci și patru de mii, căci lucrarea care se încheie în timpul sunării celei de-a șaptea trâmbițe este pecetluirea poporului lui Dumnezeu, care este taina lui Dumnezeu, care este Hristos în voi, nădejdea slavei, care este divinitatea și umanitatea combinate.

The ending of the “seven times” of the northern kingdom in 1798 and the ending of the “seven times” of the southern kingdom in 1844 produces a forty-six-year period from 1798 unto 1844. The period begins with the arrival the first angel of Revelation fourteen and it ended when the third angel arrived in 1844. Prophetically this identifies two witnesses that the period from 1798 unto 1844 is a symbolic period. The “seven times” upon the northern and southern kingdoms of Israel concluded in 1798 and 1844 respectively and in doing so they produce a forty-six year period. That period is meaningless without a second witness. Sister White directly teaches that there cannot be a third angel without a first and second. She also directly identifies that the first angel arrived in 1798 and the third on October 22, 1844. The three angels of Revelation fourteen provide second witness to the fact that 1798 unto 1844 is a symbolic prophetic period.

Încheierea „celor șapte vremuri” ale regatului de nord în 1798 și încheierea „celor șapte vremuri” ale regatului de sud în 1844 produc o perioadă de patruzeci și șase de ani, din 1798 până în 1844. Perioada începe odată cu sosirea primului înger din Apocalipsa 14 și s-a încheiat când a sosit al treilea înger, în 1844. Din punct de vedere profetic, aceasta identifică doi martori pentru faptul că perioada din 1798 până în 1844 este o perioadă simbolică. „Șapte vremuri” asupra regatelor de nord și de sud ale lui Israel s-au încheiat în 1798 și, respectiv, în 1844 și, prin aceasta, produc o perioadă de patruzeci și șase de ani. Acea perioadă este lipsită de semnificație fără un al doilea martor. Sora White învață în mod direct că nu poate exista un al treilea înger fără primul și al doilea. De asemenea, ea precizează în mod direct că primul înger a sosit în 1798, iar al treilea la 22 octombrie 1844. Cei trei îngeri din Apocalipsa 14 constituie o a doua mărturie a faptului că 1798–1844 este o perioadă profetică simbolică.

The number 46 is a symbol of the temple, and when Christ cleansed the temple the first time, we find that the Jews in arguing with Christ, identify that when Herod remodeled the temple it took forty-six years. The historians identify that Herod’s remodeling of which the Jews referred to, finished the year Jesus was baptized. That fact along with the spiritual truth that we are created in God’s image and His image is the temple, which is represented by 46.

Numărul 46 este un simbol al templului, iar când Hristos a curățit templul pentru prima oară, vedem că iudeii, în disputa lor cu Hristos, afirmă că refacerea templului de către Irod a durat patruzeci și șase de ani. Istoricii atestă că această refacere a lui Irod, la care s-au referit iudeii, s-a încheiat în anul în care Iisus a fost botezat. Acest fapt stă alături de adevărul duhovnicesc că suntem creați după chipul lui Dumnezeu și că chipul Său este templul, care este reprezentat de numărul 46.

> And the Word was made flesh, and dwelt among us, (and we beheld his glory, the glory as of the only begotten of the Father,) full of grace and truth. John 1:14.

> Și Cuvântul S-a făcut trup și S-a sălășluit între noi, (și am văzut slava Lui, slavă ca a Unuia-Născut din Tatăl,) plin de har și de adevăr. Ioan 1:14.

The word translated as “dwelt” means tabernacle. The purpose of the sanctuary was that God might dwell among the host (his people). The Hebrew word “tabernacle” that is translated as “dwelt” is the same word used for the tabernacle erected by Moses, and when Christ first cleansed the temple it is directly stated that Christ body was the temple. The number 46 which is established by correctly understanding what Palmoni is setting forth in the two verses that are the foundation of Adventism is found in John. The 46 years are connected with 220 for those who are willing to see.

Cuvântul tradus prin „a locuit” înseamnă „tabernacol”. Scopul sanctuarului era ca Dumnezeu să locuiască în mijlocul oștirii (poporului Său). Cuvântul ebraic „tabernacol”, care este tradus prin „a locuit”, este același cuvânt folosit pentru tabernacolul ridicat de Moise, iar când Hristos a curățit pentru întâia oară templul se afirmă în mod direct că trupul lui Hristos era templul. Numărul 46, care este stabilit prin înțelegerea corectă a ceea ce Palmoni expune în cele două versete care constituie temelia Adventismului, se găsește în Ioan. Cei 46 de ani sunt legați de 220 pentru cei care sunt dispuși să vadă.

> And his disciples remembered that it was written, The zeal of thine house hath eaten me up. Then answered the Jews and said unto him, What sign shewest thou unto us, seeing that thou doest these things?

> Și ucenicii Lui și-au adus aminte că stă scris: «Râvna pentru casa Ta m-a mistuit.» Atunci iudeii au răspuns și I-au zis: «Ce semn ne arăți, de vreme ce faci acestea?»

> Jesus answered and said unto them, Destroy this temple, and in three days I will raise it up. Then said the Jews, Forty and six years was this temple in building, and wilt thou rear it up in three days? But he spake of the temple of his body. John 2:17–21.

> Iisus a răspuns și le-a zis: Dărâmați templul acesta, și în trei zile îl voi ridica. Atunci iudeii au zis: Timp de patruzeci și șase de ani s-a zidit templul acesta, și tu îl vei ridica în trei zile? Dar El vorbea despre templul trupului Său. Ioan 2:17-21.

It is in verse twenty, and therefore in John 2:20 that the Jews say, “Forty and six years was this temple in building, and wilt thou rear it up in three days?” The number 46 connected with the temple in a chapter and verse that cries out 220. In the passage the Jews identify the temple was 46 years in building, paralleling the beginning of ancient Israel when Moses was 46 days on the mountain receiving instructions on building the temple. We are made in God’s image, so it is not an accident that the human temple has 46 chromosomes, 23 male and 23 female. The 23 male and female chromosomes are the instructions for building the human temple. Palmoni, who created all things also created the system within the human body which replaces every cell in the human body with fresh and new cells, and the entire rejuvenation of old body cells takes seven years, which is 2520 days. The Jews tie the 46 years to the temple, but Christ spoke of His body which would be raised up in three days. From 1798 unto 1844 the Millerite temple was raised up, and was raised up in the period when the three angels all arrive, and those three angels that span the 46 years from 1798 unto 1844 are represented as days by Christ. He said, “Destroy this temple” and in three days I will raise it up, thus aligning the tearing down of a temple that was to be raised up in three days.

În versetul douăzeci, așadar în Ioan 2:20, iudeii spun: „Patruzeci și șase de ani s-a zidit templul acesta, și tu îl vei ridica în trei zile?” Numărul 46 este legat de templu într-un capitol și verset care strigă 220. În pasaj, iudeii identifică faptul că templul a fost în zidire 46 de ani, făcând un paralelism cu începutul Israelului antic, când Moise a stat 46 de zile pe munte primind instrucțiuni cu privire la construirea templului. Suntem făcuți după chipul lui Dumnezeu, așadar nu este o întâmplare că templul omenesc are 46 de cromozomi, 23 masculini și 23 feminini. Cei 23 de cromozomi masculini și cei 23 feminini sunt instrucțiunile pentru construirea templului omenesc. Palmoni, care a creat toate lucrurile, a creat de asemenea sistemul din trupul omenesc ce înlocuiește fiecare celulă cu celule proaspete și noi, iar reînnoirea în întregime a celulelor vechi ale trupului durează șapte ani, care este de 2520 de zile. Iudeii leagă cei 46 de ani de templu, dar Hristos a vorbit despre trupul Său, care avea să fie ridicat în trei zile. Din 1798 până la 1844 templul milerit a fost ridicat, în perioada când sosesc toți cei trei îngeri, iar acei trei îngeri care cuprind cei 46 de ani de la 1798 până la 1844 sunt reprezentați de Hristos ca zile. El a zis: „Stricați acest templu și în trei zile îl voi ridica”, aliniind astfel dărâmarea unui templu ce urma să fie ridicat în trei zile.

Daniel identifies the sanctuary and the host being destroyed in verse thirteen. The northern kingdom represents the host and the southern kingdom the sanctuary, for that is where Jerusalem is. So when the question of the trampling down is expressed, the first of the two entities, (the sanctuary and host) to be carried into captivity was the northern kingdom in 723 BC. 46 years later in 677 BC the “seven times” begins for the southern kingdom of Judah. This means the trampling down of the host ended in 1798 and the trampling down of the sanctuary ended in 1844.

Daniel identifică, în versetul treisprezece, sanctuarul și oștirea ca fiind călcate în picioare. Regatul de nord reprezintă oștirea, iar regatul de sud reprezintă sanctuarul, căci acolo se află Ierusalimul. Așadar, când este exprimată întrebarea cu privire la călcarea în picioare, cea dintâi dintre cele două entități (sanctuarul și oștirea) care a fost dusă în robie a fost regatul de nord, în 723 î.Hr. Patruzeci și șase de ani mai târziu, în 677 î.Hr., începe perioada „șapte vremuri” pentru regatul de sud al lui Iuda. Aceasta înseamnă că călcarea în picioare a oștirii s-a încheiat în 1798, iar călcarea în picioare a sanctuarului s-a încheiat în 1844.

Ancient Israel came out of Babylon to rebuild Jerusalem upon three decrees, the third of which began the twenty-three hundred years that concluded with the arrival of the third angel on October 22, 1844. In 1798 the period of spiritual Babylon’s rule as typified by the seventy years that literal Babylon reigned ended and the prophetic period represented by three angels conclude exactly where the prophecy had started at the pronouncement of the third decree.

Israelul antic a ieșit din Babilon pentru a rezidi Ierusalimul în temeiul a trei decrete, al treilea dintre acestea dând început celor două mii trei sute de ani care s-au încheiat odată cu venirea celui de-al treilea înger la 22 octombrie 1844. În 1798 s-a încheiat perioada de domnie a Babilonului spiritual, prefigurată de cei șaptezeci de ani în care a domnit Babilonul literal, iar perioada profetică reprezentată de trei îngeri s-a încheiat exact acolo unde începuse profeția, la emiterea celui de-al treilea decret.

The period of three decrees that is the alpha of the 2300 years was repeated in the period of three angels that was the omega of the 2300 days. Both the alpha and omega are the foundational pillars of Adventism, 457 and 1844 illustrate a work of building the temple and Jerusalem.

Perioada celor trei decrete, care este alfa celor 2300 de ani, a fost repetată în perioada celor trei îngeri, care a fost omega celor 2300 de zile. Atât alfa, cât și omega sunt stâlpii fundamentali ai Adventismului; 457 și 1844 ilustrează o lucrare de zidire a templului și a Ierusalimului.

> And speak unto him, saying, Thus speaketh the Lord of hosts, saying, Behold the man whose name is The BRANCH; and he shall grow up out of his place, and he shall build the temple of the Lord: Even he shall build the temple of the Lord; and he shall bear the glory, and shall sit and rule upon his throne; and he shall be a priest upon his throne: and the counsel of peace shall be between them both. Zechariah 6:12, 13.

> Și să-i spui: Așa vorbește Domnul oștirilor: Iată omul al cărui nume este Odrasla; el va odrăsli din locul lui și va zidi Templul Domnului; el însuși va zidi Templul Domnului; va purta slava, va ședea și va domni pe tronul său; va fi preot pe tronul său; și sfatul păcii va fi între amândoi. Zaharia 6:12, 13.

Christ as the Branch is here identified as He who built the temple of the Lord and just as he was raised up in the third day when the third angel arrived on October 22, 1844 the Millerite temple had been erected by Christ, for it is He who builds the temple of the Lord. Though this was fulfilled in Millerite history its perfect fulfillment is in the time period of the latter rain, for the doubling of the phrase “he shall build the temple of the Lord” allows those who will see that the Lord erected the Millerite temple in 46 years, but that he builds another temple of the one hundred and forty-four thousand during the time of the latter rain, for Peter says that one hundred and forty-four thousand are to raised up as a spiritual house.

Hristos, ca Odrasla, este aici identificat drept Cel care a zidit templul Domnului și, așa cum a fost înviat a treia zi, când a sosit al treilea înger, la 22 octombrie 1844, templul milerit fusese ridicat de Hristos, căci El este Cel care zidește templul Domnului. Deși aceasta s-a împlinit în istoria milerită, împlinirea ei desăvârșită este în perioada ploii târzii, căci dublarea expresiei „el va zidi templul Domnului” le permite celor care vor vedea să vadă că Domnul a ridicat templul milerit în 46 de ani, dar că El zidește un alt templu al celor o sută patruzeci și patru de mii în timpul ploii târzii, deoarece Petru spune că cei o sută patruzeci și patru de mii urmează să fie ridicați ca o casă duhovnicească.

When the question of “how long” is asked of Palmoni his answer is “unto twenty-three hundred days then shall the sanctuary be cleansed,” but Moses, Elijah and the Millerites, the papal martyrs, Zechariah and John measuring the temple, Isaiah in chapter six and others unmentioned say the answer to verse thirteen’s question of “how long” is “from 9/11 unto the Sunday law, then shall the sanctuary be cleansed.”

Când întrebarea "până când?" îi este adresată lui Palmoni, răspunsul său este: "până la două mii trei sute de zile; atunci sanctuarul va fi curățit". Însă Moise, Ilie și mileriții, martirii papali, Zaharia și Ioan care măsoară templul, Isaia în capitolul șase și alții nemenționați spun că răspunsul la întrebarea "până când?" din versetul treisprezece este: "de la 9/11 până la legea duminicală; atunci sanctuarul va fi curățit".

October 22, 1844 was typified by Abraham offering his son, for that typified the cross where the heavenly Father offered up His Son. Moses and the Hebrews at the Red Sea according to the apostle Paul represented baptism, which typifies the cross, which was typified by Abraham on Mount Moriah with Isaac.

22 octombrie 1844 a fost preînchipită prin jertfirea fiului său de către Avraam, căci aceasta preînchipuia crucea pe care Tatăl ceresc Și-a adus Fiul jertfă. Moise și evreii la Marea Roșie, potrivit apostolului Pavel, au reprezentat botezul, care preînchipuie crucea, care a fost preînchipuită de Avraam pe Muntele Moria împreună cu Isaac.

> Moreover, brethren, I would not that ye should be ignorant, how that all our fathers were under the cloud, and all passed through the sea; And were all baptized unto Moses in the cloud and in the sea. 1 Corinthians 10:1, 2.

> De altfel, fraților, nu voiesc să fiți în necunoștință de faptul că toți părinții noștri au fost sub nor și toți au trecut prin mare; și toți au fost botezați în Moise, în nor și în mare. 1 Corinteni 10:1, 2.

This of course means that baptism is represented by October 22, 1844 which is where Noah’s family of eight was baptized. “Eight” being a symbol of resurrection.

Aceasta, desigur, înseamnă că botezul este reprezentat de 22 octombrie 1844, când familia de opt persoane a lui Noe a fost botezată, „optul” fiind un simbol al învierii.

> Which sometime were disobedient, when once the longsuffering of God waited in the days of Noah, while the ark was a preparing, wherein few, that is, eight souls were saved by water. The like figure whereunto even baptism doth also now save us (not the putting away of the filth of the flesh, but the answer of a good conscience toward God,) by the resurrection of Jesus Christ. 1 Peter 3:20, 21.

> Aceia care odinioară au fost neascultători, când îndelunga răbdare a lui Dumnezeu aștepta în zilele lui Noe, pe când se făcea corabia, în care puțini, adică opt suflete, au fost mântuite prin apă. Iar după acest chip, botezul ne mântuiește acum și pe noi (nu lepădarea întinăciunii trupului, ci răspunsul unui cuget bun față de Dumnezeu), prin învierea lui Isus Hristos. 1 Petru 3:20, 21.

To misunderstand any element of truth that has been revealed about October 22, 1844 is parallel to misunderstanding the testimony of Noah in the ark, Moses at the Red Sea, Abraham on Mount Moriah and Jesus upon the cross. On that date the third angel arrived into history, and he is the angel that seals God’s people.

Neînțelegerea oricărui element de adevăr revelat cu privire la 22 octombrie 1844 este analogă cu neînțelegerea mărturiei lui Noe în corabie, a lui Moise la Marea Roșie, a lui Avraam pe Muntele Moria și a lui Isus pe cruce. La acea dată, al treilea înger a intrat în istorie, iar el este îngerul care pecetluiește poporul lui Dumnezeu.

> “I then saw the third angel. Said my accompanying angel, ‘Fearful is his word, awful is his mission. He is the angel that is to select the wheat from the tares, and seal or bind the wheat for the heavenly garner.’ These things should engage the whole mind, the whole attention. Again I was shown the necessity of those who believe we are having the last message of mercy, being separate from those who are daily receiving or imbibing new error. I saw that neither young nor old should attend the assemblies of those who are in error and darkness. Said the angel, ‘Let the mind cease to dwell on things of no profit.’” Manuscript Releases, volume 5, 425.

> Apoi am văzut al treilea înger. Îngerul meu însoțitor a spus: „Înfricoșător este cuvântul lui, înspăimântătoare este misiunea lui. El este îngerul menit să despartă grâul de neghină și să pecetluiască sau să lege grâul pentru grânarul ceresc.” Aceste lucruri ar trebui să ocupe în întregime mintea și toată atenția. Din nou mi s-a arătat necesitatea ca aceia care cred că avem ultimul mesaj al milei să fie despărțiți de cei care zilnic primesc sau absorb o eroare nouă. Am văzut că nici tinerii, nici vârstnicii nu ar trebui să frecventeze adunările celor care sunt în eroare și în întuneric. Îngerul a spus: „Mintea să înceteze a mai stărui asupra lucrurilor de niciun folos.” Manuscript Releases, volumul 5, 425.

So along with the sacred prophetic lines that typified the date, the third angel arrived and began his work, which includes separating the wise and foolish virgins represented as wheat and tares in the passage. Not understanding how thoroughly 1844 has been sacredly typified, or not knowing what has been revealed concerning the waymarks that were connected to 1844 and continued on to 1863 leaves a soul unprepared to grapple prophetically with the implications of the fact that Christ is the central subject of the two verses that represent the foundation of Adventism, and that there Christ is recognized as Palmoni, the creator of mathematics and everything else.

Astfel, odată cu liniile profetice sacre care au preînchipuit acea dată, a sosit al treilea înger și și-a început lucrarea, care include despărțirea fecioarelor înțelepte de cele neînțelepte, reprezentate în pasajul respectiv ca grâu și neghină. Neînțelegerea cât de deplin a fost 1844 preînchipuit în chip sacru, sau necunoașterea a ceea ce a fost descoperit cu privire la reperele care au fost legate de 1844 și au continuat până în 1863, lasă un suflet nepregătit să se confrunte profetic cu implicațiile faptului că Hristos este subiectul central al celor două versete care reprezintă temelia Adventismului și că acolo Hristos este recunoscut ca Palmoni, creatorul matematicii și al tuturor celorlalte.

The current answer to the question of verse thirteen is different than the answer was in 1845. In 1845 the pioneers were shaking off a great disappointment, beginning to grapple with the idea that the Lord had restored the gift of a prophet as had not been done since the time of the disciples. They were seeking to understand the implication of the message of the third angel, and awakening to the fact that the experience that had just went through was nothing less than sacred history. By 1850 they were offering a new pioneer chart to correct and replace the 1843 pioneer chart. Both the charts were identified by Sister White as being fulfillments of Habakkuk chapter two’s “tables.” This being the case 1850 is an established fulfillment of God’s prophetic Word.

Răspunsul actual la întrebarea versetului treisprezece este diferit de cel din 1845. În 1845, pionierii își reveneau dintr-o mare dezamăgire, începând să se confrunte cu ideea că Domnul restaurase darul de profet, așa cum nu se mai făcuse de pe vremea ucenicilor. Ei căutau să înțeleagă implicațiile mesajului celui de-al treilea înger și se trezeau la realitatea că experiența prin care tocmai trecuseră nu era nimic mai puțin decât istorie sacră. Până în 1850, ei ofereau o nouă planșă pionieră pentru a corecta și înlocui planșa pionieră din 1843. Ambele planșe au fost identificate de Sora White ca fiind împliniri ale „tăblițelor” din Habacuc capitolul doi. Prin urmare, 1850 este o împlinire confirmată a Cuvântului profetic al lui Dumnezeu.

The pioneers understood and wrote that to deny that the 1843 chart was not a fulfillment of Habakkuk chapter two’s “tables” was to leave the original faith. Sister White endorsed the chart as being directed by the hand of the Lord, and as a fulfillment of Habakkuk, and she placed the same endorsement upon the 1850 chart. Habakkuk identifies “tables” in the plural, and when the 1843 chart was printed in May of 1842, it was printed with an error in some of the figures that the Lord held His hand over. In 1850 a new chart was made available which corrected that error in the figures. Habakkuk’s tables represent fulfillments of prophecy, and those prophecies were fulfilled from May 1842 unto January 1850.

Pionierii au înțeles și au scris că a nega că diagrama din 1843 nu a fost o împlinire a "tăblițelor" din capitolul al doilea al cărții lui Habacuc însemna a părăsi credința originară. Sora White a aprobat diagrama ca fiind călăuzită de mâna Domnului și ca o împlinire a profeției lui Habacuc, și a acordat aceeași aprobare și diagramei din 1850. Habacuc se referă la "tăblițe" la plural, iar când diagrama din 1843 a fost tipărită în mai 1842, a fost tipărită cu o eroare în unele dintre cifre, peste care Domnul Și-a ținut mâna. În 1850 a fost pusă la dispoziție o nouă diagramă, care a corectat acea eroare din cifre. Tăblițele lui Habacuc reprezintă împliniri ale profeției, iar acele profeții s-au împlinit din mai 1842 până în ianuarie 1850.

The 1843 or beginning table had an error and the ending table of 1850 had no error. The period from May of 1842 until January 1850 is an established prophetic period, and May of 1842, and also January 1850 represents prophetic waymarks and those waymarks contain the signature of Alpha and Omega. The alpha or first letter and the omega, the last and twenty-second letter. 1842 is alpha and 1850 is omega, and if we took those two Hebrew letters and placed the thirteenth letter of the Hebrew alphabet, we would construct the Hebrew word “truth” that is spelled with the first, thirteenth and twenty-second letters of the Hebrew alphabet.

Tabelul din 1843, sau tabelul de început, avea o eroare, iar tabelul de încheiere din 1850 nu avea nicio eroare. Perioada din mai 1842 până în ianuarie 1850 este o perioadă profetică stabilită. Mai 1842, precum și ianuarie 1850, reprezintă repere profetice, iar acele repere poartă semnătura Alfei și a Omegei. Alfa, adică prima literă, și Omega, ultima și a douăzeci și doua literă. 1842 este Alfa, iar 1850 este Omega, iar dacă am lua acele două litere ebraice și am așeza litera a treisprezecea a alfabetului ebraic, am construi cuvântul ebraic „adevăr”, care este alcătuit din literele întâia, a treisprezecea și a douăzeci și doua ale alfabetului ebraic.

The prophetic logic brought to bear upon the waymarks of 1842 and 1850 is that they are tied together by “error.” The alpha had an error and the omega corrected that very same error, so what stands between the alpha and omega letters is “error” a symbol of rebellion, which is what the number thirteen represents. 1842 to 1850 is an established prophetic period containing the signature of Alpha and Omega and it is the “truth.” Until that history is seriously and spiritually investigated by a Laodicean Seventh-day Adventist they are virtually blinded to the obvious TRUTH which the prophetic period of Habakkuk’s tables from 1842 to 1850 establishes beyond any doubt. The truth that together are established by the two witnesses is that the 1850 chart has no errors. The 1850 chart, as with the 1843 chart contains Moses’ “seven times,” and on both charts the “seven times” is placed in the center of the chart running top to bottom illustrating the period of the “seven times” beginning in 677 BC unto 1844. The 2520 is not simply on the chart, it is the center of the chart.

Logica profetică aplicată reperelor din 1842 și 1850 constă în aceea că ele sunt legate între ele prin «eroare». Alfa avea o eroare, iar omega a corectat tocmai acea eroare; așadar, ceea ce se află între literele alfa și omega este «eroarea», un simbol al răzvrătirii, pe care îl reprezintă numărul treisprezece. Intervalul 1842–1850 este o perioadă profetică stabilită, care poartă semnătura lui Alfa și Omega și este «adevărul». Atâta vreme cât acea istorie nu este cercetată în mod serios și spiritual de către un Adventist de Ziua a Șaptea laodicean, acesta rămâne practic orbit față de ADEVĂRUL evident pe care perioada profetică a tăblițelor lui Habacuc din 1842 până în 1850 îl stabilește dincolo de orice îndoială. Adevărul pe care, împreună, îl stabilesc cei doi martori este că diagrama din 1850 nu are erori. Diagrama din 1850, la fel ca diagrama din 1843, conține «cele șapte vremi» ale lui Moise, iar pe ambele diagrame expresia «șapte vremi» este așezată în centrul diagramei, pe verticală, de sus în jos, ilustrând perioada «celor șapte vremi» care începe în 677 î.Hr. și se întinde până în 1844. 2520 nu este pur și simplu pe diagramă, ci este centrul diagramei.

What is depicted in the center of the prophetic line illustrating the “seven times” is the cross. The center of both tables is the 2520 timeline running from top to bottom. In the middle is the cross. The cross was the middle of the week Christ confirmed the covenant with many in fulfillment of Daniel nine verse twenty-seven. That week represents seven years, which prophetically is 2520 days. As with the tables, in the very center of the 2520 days, Christ was confirming the covenant on the cross. From Christ’s baptism until the cross was 1260 days prophetically. This means that from the baptism to the cross there would be 1260 morning offerings and 1260 evening offerings leading to the cross, but at the cross that final sacrificial lamb escaped from the priest, and the Lamb of God became the evening sacrifice and thus represented the 2520th Lamb offering since the baptism.

Ceea ce este înfățișat în centrul liniei profetice care ilustrează „șapte vremuri” este crucea. Centrul ambelor tabele îl constituie linia temporală de 2520, care coboară de sus în jos. La mijloc se află crucea. Crucea a fost mijlocul săptămânii în care Hristos a confirmat legământul cu mulți, în împlinirea lui Daniel nouă, versetul douăzeci și șapte. Acea săptămână reprezintă șapte ani, ceea ce, în mod profetic, înseamnă 2520 de zile. Ca și în cazul tabelelor, chiar în centrul celor 2520 de zile, Hristos confirma legământul pe cruce. Din botezul lui Hristos până la cruce au fost, profetic, 1260 de zile. Aceasta înseamnă că, de la botez până la cruce, ar fi existat 1260 de jertfe de dimineață și 1260 de jertfe de seară, conducând spre cruce; însă, la cruce, acel ultim miel de jertfă a scăpat din mâna preotului, iar Mielul lui Dumnezeu a devenit jertfa de seară și astfel a reprezentat a 2520-a jertfă de Miel de la botez încoace.

The center of the week was the cross and the center of both sacred tables is the cross, but in each case the Lamb is set within the truth symbolically represented by 2520. The cross is set in the middle of 2520 days and at the cross Jesus was the 2520th and last offering. The history between May of 1842 and January 1850 represents error and Christ, the truth was set between two criminals, though He was not a criminal He was being treated as such. We therefore have three criminals, one who will be lost and one who will be saved. The three criminals are three waymarks tied together by crime, though the middle waymark is the opposite of the alpha and omega criminal. The alpha and omega criminals are connected by the middle waymark, the cross.

Centrul săptămânii a fost crucea, iar centrul ambelor table sfinte este crucea, însă, în fiecare caz, Mielul este așezat în cadrul adevărului reprezentat simbolic prin 2520. Crucea este așezată la mijlocul celor 2520 de zile și, pe cruce, Isus a fost a 2520-a și ultima jertfă. Istoria dintre mai 1842 și ianuarie 1850 reprezintă eroarea, iar Hristos, Adevărul, a fost așezat între doi tâlhari; deși El nu era un tâlhar, era tratat ca atare. Avem, așadar, trei tâlhari: unul care va fi pierdut și unul care va fi mântuit. Cei trei tâlhari sunt trei repere legate între ele prin crimă, deși reperul din mijloc este opusul criminalilor alfa și omega. Criminalii alfa și omega sunt legați prin reperul din mijloc, crucea.

With Habakkuk’s tables from 1842 unto 1850, error was the middle letter that tied together with the first and last waymark. The middle waymark at the cross tied the three criminals together, but the middle waymark in these is not error, it is Truth, and an element of truth that is upheld by both the cross and Habakkuk’s tables is that the 2520, the “seven times” of Leviticus twenty-six is truth, and in the context of the logic just set forth, to reject the 2520 is to reject Jesus.

În legătură cu tabelele lui Habacuc din 1842 până în 1850, eroarea era litera din mijloc care lega laolaltă primul și ultimul reper. Reperul din mijloc la cruce i-a legat laolaltă pe cei trei răufăcători, dar reperul din mijloc în acestea nu este eroare, ci Adevăr, iar un element de adevăr susținut atât de cruce, cât și de tabelele lui Habacuc este faptul că 2520, „de șapte ori” din Leviticul douăzeci și șase, este adevăr, iar, în contextul logicii tocmai expuse, a respinge 2520 înseamnă a-L respinge pe Isus.

When Palmoni, the Wonderful Numberer states, “Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed,” He is answering the prophetic question of “how long.” The answer is no longer 1844, for the Philadelphian Millerite movement ceased in 1856 as it was then identified by James and Ellen White that the movement had transitioned from Philadelphia to Laodicea. When Sister White drew that line in the sand. it meant until that condition changed that the relation of God with His people was to be understood as representing a separation, for He stands outside knocking on the hearts of Laodiceans seeking for entrance. His divinity is not within their humanity. The very work Christ began on October 22, 1844 was to combine His divinity with humanity, and Christ was willing to do that very thing, but it was not to be.

Când Palmoni, Minunatul Numărător, afirmă: „Până la două mii trei sute de zile; atunci sanctuarul va fi curățit”, El răspunde la întrebarea profetică „până când”. Răspunsul nu mai este 1844, căci mișcarea millerită filadelfiană a încetat în 1856, întrucât atunci James și Ellen White au identificat că mișcarea trecuse de la Filadelfia la Laodicea. Când sora White a tras acea linie în nisip, aceasta a însemnat că, până când acea stare se va schimba, relația lui Dumnezeu cu poporul Său trebuia înțeleasă ca reprezentând o despărțire, căci El stă afară, bătând la inimile laodicenilor și căutând să intre. Divinitatea Sa nu se află în umanitatea lor. Însăși lucrarea pe care Hristos a început-o la 22 octombrie 1844 era aceea de a uni divinitatea Sa cu umanitatea, iar Hristos era dispus să facă întocmai acest lucru, dar nu a fost să fie.

> “Had Adventists, after the great disappointment in 1844, held fast their faith and followed on unitedly in the opening providence of God, receiving the message of the third angel and in the power of the Holy Spirit proclaiming it to the world, they would have seen the salvation of God, the Lord would have wrought mightily with their efforts, the work would have been completed, and Christ would have come ere this to receive His people to their reward. But in the period of doubt and uncertainty that followed the disappointment, many of the advent believers yielded their faith. . . . Thus the work was hindered, and the world was left in darkness. Had the whole Adventist body united upon the commandments of God and the faith of Jesus, how widely different would have been our history!” Evangelism, 695.

> „Dacă adventiștii, după marea dezamăgire din 1844, ar fi rămas neclintiți în credință și ar fi mers înainte uniți în providența deschisă a lui Dumnezeu, primind solia îngerului al treilea și, în puterea Duhului Sfânt, proclamând-o lumii, ar fi văzut mântuirea lui Dumnezeu; Domnul ar fi lucrat cu putere prin eforturile lor, lucrarea ar fi fost încheiată, iar Hristos ar fi venit până acum ca să-Și primească poporul la răsplata lor. Însă, în perioada de îndoială și incertitudine care a urmat dezamăgirii, mulți dintre credincioșii advent și-au părăsit credința. . . . Astfel, lucrarea a fost împiedicată, iar lumea a fost lăsată în întuneric. Dacă întregul corp adventist s-ar fi unit pe temeiul poruncilor lui Dumnezeu și al credinței lui Isus, cât de cu totul diferită ar fi fost istoria noastră!” Evanghelizare, 695.

Repeating the history of ancient Israel the Lord brought modern Israel out of the darkness of Dark Ages and entered into covenant with them at the Red Sea, for baptism is a symbol of covenant relationship. But Israel is to be tested whether they would keep the covenant. With ancient Israel they failed ten tests according to the book of Numbers. At the tenth failure they were condemned to die in the wilderness over forty years, thus providing an example of modern Israel’s rejection of the Laodicean message of 1856. As with ancient Israel’s failure of ten progressive tests (ten being a symbol of a test), from the arrival of the third angel in 1844 unto 1856 a progressive testing process was brought upon the Philadelphian Millerite movement.

Repetând istoria lui Israel din vechime, Domnul a scos Israelul modern din întunericul Evului Întunecat și a încheiat un legământ cu ei la Marea Roșie, căci botezul este un simbol al relației de legământ. Dar Israel urmează să fie încercat dacă va păzi legământul. În cazul Israelului din vechime, potrivit cărții Numeri, ei au eșuat la zece încercări. La al zecelea eșec au fost condamnați să moară în pustie pe parcursul a patruzeci de ani, oferind astfel un exemplu al respingerii de către Israelul modern a soliei laodiceene din 1856. După cum Israelul din vechime a eșuat la zece încercări progresive (numărul zece fiind un simbol al încercării), de la sosirea celui de-al treilea înger în 1844 până în 1856 un proces progresiv de încercare a fost adus asupra mișcării milerite filadelfiene.

The ten tests from the Red Sea to the first rebellion at Kadesh is represented as a prophetic period for it has the number ten tying the period together. Ten being a symbol of a test, ten tests identified the ten tribes that rejected the covenant and failed the tenth test and the testing process. The period began at the Red Sea crossing and the Ten Commandments are represented as the first of the ten tests after the sea, the first test being the Sabbath the symbol and seal of the Ten Commandments (represented by the mana). When the period of ten tests in ancient Israel is so clearly set forth as a specific prophetic period and the Spirit of Prophecy informs us that the Red Sea crossing typified October 22, 1844, then we should know that at that point a progressive testing process began. Adventism does not know that, so they are unable to see that in 1863 they were assigned to die in the Laodicean wilderness until the Sunday law, the very law they were given to proclaim a warning about at the very beginning of the testing process that led to 1863.

Cele zece încercări, de la Marea Roșie până la prima răzvrătire de la Cadeș, sunt prezentate ca o perioadă profetică, căci numărul zece leagă întreaga perioadă. Întrucât numărul zece este simbolul încercării, cele zece încercări au identificat cele zece seminții care au respins legământul și au eșuat la a zecea încercare și în procesul de testare. Perioada a început la trecerea Mării Roșii, iar Decalogul este prezentat ca prima dintre cele zece încercări de după mare, prima încercare fiind Sabatul, simbolul și pecetea Decalogului (reprezentat de mană). Când perioada celor zece încercări din Israelul antic este astfel expusă atât de clar ca o perioadă profetică specifică, iar Duhul Profeției ne informează că trecerea Mării Roșii a tipificat 22 octombrie 1844, atunci ar trebui să știm că în acel moment a început un proces de testare progresiv. Adventismul nu știe aceasta, așa încât nu poate vedea că, în 1863, li s-a rânduit să moară în pustia laodiceană până la legea duminicală, chiar legea cu privire la care li se dăduse să proclame un avertisment încă de la începutul procesului de testare care a condus la 1863.

When the pronouncement of the Laodicea condition came upon Millerite Adventism in 1856 “new wine” was published upon the “seven times.” The new light was never accepted and seven years later, or 2520 prophetic days later the Laodicean Millerite movement ended and became the Laodicean Seventh-day Adventist church. Moses was willing to go into the Promised Land, but the tenth test had arrived, and of course it was a foundational test, for the very work assigned to Moses from the outset was to lead God’s people to the Promised Land. That was the work before Moses arrived in Egypt. The tenth test had arrived and the rebels vacillated over entering the Promised Land.

Când, în 1856, proclamarea stării de Laodicea a venit asupra adventismului millerit, s-a publicat „vin nou” cu privire la „cele șapte vremuri”. Acea lumină nouă nu a fost niciodată acceptată, iar șapte ani mai târziu, sau 2520 de zile profetice mai târziu, mișcarea millerită laodiceană a luat sfârșit și a devenit Biserica Adventistă de Ziua a Șaptea laodiceană. Moise era dispus să intre în Țara Promisă, dar sosise a zecea încercare și, desigur, era o încercare de temelie, căci chiar lucrarea încredințată lui Moise de la început era aceea de a conduce poporul lui Dumnezeu în Țara Promisă. Aceasta era lucrarea încă dinainte ca Moise să ajungă în Egipt. Sosise a zecea încercare, iar răzvrătiții au șovăit să intre în Țara Promisă.

> And I said unto you, Ye are come unto the mountain of the Amorites, which the Lord our God doth give unto us. Behold, the Lord thy God hath set the land before thee: go up and possess it, as the Lord God of thy fathers hath said unto thee; fear not, neither be discouraged. And ye came near unto me every one of you, and said, We will send men before us, and they shall search us out the land, and bring us word again by what way we must go up, and into what cities we shall come. And the saying pleased me well: and I took twelve men of you, one of a tribe. Deuteronomy 1:20–23.

> Și v-am zis: Ați venit la muntele Amoriților, pe care Domnul, Dumnezeul nostru, ni-l dă. Iată, Domnul, Dumnezeul tău, a pus înaintea ta țara: suie-te și ia-o în stăpânire, așa cum ți-a spus Domnul, Dumnezeul părinților tăi; nu te teme, nici nu te descuraja. Și v-ați apropiat de mine, fiecare dintre voi, și ați zis: Vom trimite înaintea noastră bărbați, care să ne iscodească țara și să ne aducă înapoi cuvânt despre drumul pe care trebuie să ne suim și despre cetățile în care vom intra. Și cuvântul acesta mi-a plăcut; și am luat dintre voi doisprezece bărbați, câte unul din fiecare seminție. Deuteronom 1:20-23.

From that point until the twelve spies return represents the history when the last foundational test arrived in 1856 and for seven years the Laodicean Millerites search the land until they chose to cease as a movement and become a church.

Intervalul de la acel moment până la întoarcerea celor doisprezece iscoade reprezintă perioada istorică în care ultimul test fundamental a sosit în 1856, iar timp de șapte ani milleriții laodiceeni au iscodit țara, până când au ales să înceteze a mai fi o mișcare și să devină o biserică.

The first truth discovered by Miller was the “seven times” making it the foundation of the foundational truths that make up Jeremiah’s old paths. The last new prophetic light brought to Adventism was in 1856 and it was a series of articles on the “seven times.” There is a great deal of light associated with a deep study of these historical facts, but if we are going to be able to identify why the answer of verse fourteen of Daniel eight is “from 9/11 unto the Sunday law, then shall the sanctuary be cleansed,” we must keep moving forward.

Primul adevăr descoperit de Miller a fost „șapte vremi”, care a devenit temelia adevărurilor fundamentale ce alcătuiesc cărările cele vechi ale lui Ieremia. Ultima lumină profetică nouă adusă adventismului a venit în 1856 și a constat într-o serie de articole despre „șapte vremi”. Există multă lumină asociată cu un studiu aprofundat al acestor fapte istorice, dar, dacă vrem să putem identifica de ce răspunsul din versetul paisprezece al capitolului opt din Daniel este: „de la 9/11 până la legea duminicală, atunci sanctuarul va fi curățit”, trebuie să continuăm să înaintăm.

The work which Christ began in 1844 was turned aside in 1863, so the “cleansing” of the sanctuary that began at that time was put on hold while God’s people began to traverse the wilderness of Laodicea. For this reason, the work that was to be accomplished by Christ in the period of 1844 to 1863, was of necessity to be repeated when the third angel, who is the angel who separates and seals ultimately accomplishes the work represented by “cleansing.” The prophetic waymarks of 1844 to 1863 are the waymarks in which Christ would have accomplished the work of cleansing the sanctuary, and those waymarks represent the history where the work will be accomplished. If it can be shown that 1844 unto 1863 represents the period of 9/11 unto the Sunday law, the question of “how long” is in agreement with the other lines represented by “how long.”

Lucrarea pe care Hristos a început-o în 1844 a fost abătută din curs în 1863, astfel încât „curățirea” sanctuarului care a început atunci a fost suspendată, în timp ce poporul lui Dumnezeu a început să străbată pustia Laodiceei. Din acest motiv, lucrarea care trebuia să fie împlinită de Hristos în perioada 1844–1863 avea, din necesitate, să fie repetată atunci când al treilea înger, care este îngerul ce desparte și pecetluiește, duce în cele din urmă la îndeplinire lucrarea reprezentată prin „curățire”. Reperele profetice din 1844 până în 1863 sunt reperele în care Hristos ar fi împlinit lucrarea curățirii sanctuarului, iar acele repere reprezintă istoria în care lucrarea va fi împlinită. Dacă se poate demonstra că intervalul 1844–1863 reprezintă perioada de la 9/11 până la legea duminicală, întrebarea „până când” este în armonie cu celelalte linii reprezentate de „până când”.

1844 was the arrival of the third angel and 1863 marks the end of the testing period. In 1846 the Whites were married and Ellen’s last name changed from Harmen to White, and the married couple began to keep the seventh-day Sabbath in that year. The Sabbath, marriage and a name change are all symbols of a covenant relationship prophetically. The Lord brought modern Israel through the Red Sea of 1844 and in 1846 brought them to Sinai to give them the law and enter into covenant with them. That law as with Habakkuk’s two tables is written upon two tables, the first table contains 4 laws and the second table contains 6. Two tables represent the covenant relation of both ancient and modern Israel and together the two tables of the covenant that is the Ten Commandments and is marked as 46 symbolically for ancient Israel, typified Habakkuk’s two tables who represent the history of the latter rain. Together with the two wave loaf offerings of Pentecost, they represent the ensign that is the one hundred and forty-four thousand.

1844 a fost sosirea îngerului al treilea, iar 1863 marchează sfârșitul perioadei de încercare. În 1846, soții White s-au căsătorit, iar numele de familie al lui Ellen s-a schimbat din Harmen în White, iar cuplul căsătorit a început în acel an să păzească Sabatul zilei a șaptea. Sabatul, căsătoria și schimbarea numelui sunt, profetic, toate simboluri ale unei relații de legământ. Domnul a trecut Israelul modern prin Marea Roșie a anului 1844 și, în 1846, i-a adus la Sinai ca să le dea legea și să intre în legământ cu ei. Acea lege, asemenea celor două table ale lui Habacuc, este scrisă pe două table; prima tablă conține 4 porunci, iar a doua tablă conține 6. Două table reprezintă relația de legământ atât a Israelului antic, cât și a celui modern, iar împreună cele două table ale legământului — adică Cele Zece Porunci — sunt marcate simbolic prin 46 pentru Israelul antic, fiind prefigurate de cele două table ale lui Habacuc, care reprezintă istoria ploii târzii. Împreună cu cele două pâini legănate de la Cincizecime, ele reprezintă stindardul, adică cei o sută patruzeci și patru de mii.

When Sister White’s name changed from Harmen to White. Harmen means a soldier of peace, but it was replaced with White, which is the righteousness of Christ. The name Gould means gold, and Ellen means a bright and shining light. Her name represents the Laodicean message.

Numele sorei White a fost schimbat din Harmen în White. Harmen înseamnă un ostaș al păcii, dar a fost înlocuit cu White, care reprezintă neprihănirea lui Hristos. Numele Gould înseamnă aur, iar Ellen înseamnă o lumină strălucitoare și lucitoare. Numele ei reprezintă solia laodiceană.

> I counsel thee to buy of me gold tried in the fire, that thou mayest be rich; and white raiment, that thou mayest be clothed, and that the shame of thy nakedness do not appear; and anoint thine eyes with eye salve, that thou mayest see. Revelation 3:18.

> Te sfătuiesc să cumperi de la Mine aur lămurit în foc, ca să te îmbogățești; și veșminte albe, ca să fii îmbrăcat, și ca să nu se arate rușinea goliciunii tale; și să-ți ungi ochii cu alifie pentru ochi, ca să vezi. Apocalipsa 3:18.

The “eye salve” is the light of God’s Word, and Ellen is a bright and shining light. The safety for the Millerites in 1856 was to be found in receiving the message to Laodicea as presented through her writings, and as represented in her name. Sister White is clear that the 1888 message of Jones and Waggoner was the Laodicean message, and that their message was also the third angels’ message.

„Alifia pentru ochi” este lumina Cuvântului lui Dumnezeu, iar Ellen este o lumină puternică și strălucitoare. Siguranța pentru milleriți în 1856 se găsea în primirea soliei către Laodicea, așa cum era prezentată prin scrierile ei și așa cum era reprezentată în numele ei. Sora White afirmă limpede că solia din 1888 a lui Jones și Waggoner a fost solia laodiceană și că solia lor a fost, de asemenea, solia îngerului al treilea.

> “The Lord in His great mercy sent a most precious message to His people through Elders Waggoner and Jones. … This is the message that God commanded to be given to the world. It is the third angel’s message, which is to be proclaimed with a loud voice, and attended with the outpouring of His Spirit in a large measure.” Testimonies to Ministers, 91.

> „Domnul, în marea Sa îndurare, a trimis poporului Său o solie deosebit de prețioasă prin frații Waggoner și Jones. ... Aceasta este solia pe care Dumnezeu a poruncit să fie dată lumii. Este solia îngerului al treilea, care trebuie proclamată cu glas tare și însoțită de revărsarea Duhului Său în mare măsură.” Mărturii pentru predicatori, 91.

The third angel arrived in 1844, and he attempted his work a second time in 1888. The message of 1888 was the Laodicean message, it was the third angel’s message, it marked the descent of the angel of Revelation eighteen, it was the message of justification by faith which is proclaimed during the outpouring of the latter rain. The third angel arrived in 1844 and then again in 1888, only to be rejected in both instances, but both instances typify when the third angel arrives at the time of the latter rain. 1844 is a symbol of 9/11, and if 1863 typifies the Sunday law, then the prophetic period of “9/11 to the Sunday law” as represented by the symbol of “how long” would represent the present truth answer to verse thirteen’s question of “how long.”

Îngerul al treilea a sosit în 1844, iar în 1888 a încercat pentru a doua oară să-și împlinească lucrarea. Solia din 1888 a fost solia către Laodicea; a fost solia îngerului al treilea; ea a marcat coborârea îngerului din Apocalipsa optsprezece; a fost solia îndreptățirii prin credință, care este proclamată în timpul revărsării ploii târzii. Îngerul al treilea a sosit în 1844 și apoi din nou în 1888, numai pentru a fi respins în ambele dăți, dar ambele dăți tipifică momentul când îngerul al treilea sosește în timpul ploii târzii. 1844 este un simbol pentru 9/11, iar dacă 1863 tipifică legea duminicală, atunci perioada profetică «9/11 până la legea duminicală», așa cum este reprezentată de simbolul «până când», ar reprezenta răspunsul de adevăr prezent la întrebarea «până când» din versetul treisprezece.

The Millerite history from 1842 unto 1850 is a prophetic period that overlaps the prophetic period of the testing of the third angel from 1844 to 1863. 1842 onward to 1863 possesses prophetic waymarks that illustrate the history of 9/11 unto the Sunday law when Christ cleanses his temple, first His church and thereafter the eleventh-hour workers. At the Sunday law, Christ will have a purified people to present to the world as an ensign offering and the church will become the church triumphant. His sanctuary will then have been cleansed.

Istoria millerită din 1842 până în 1850 este o perioadă profetică ce se suprapune peste perioada profetică a testării celui de-al treilea înger din 1844 până în 1863. Perioada 1842–1863 cuprinde repere profetice care ilustrează istoria de la 9/11 până la legea duminicală, când Hristos Își curățește templul, mai întâi Biserica Sa, iar apoi lucrătorii din ceasul al unsprezecelea. La legea duminicală, Hristos va avea un popor curățit pe care să-l prezinte lumii ca o ofrandă-stindard, iar Biserica va deveni Biserica triumfătoare. Sanctuarul Său va fi atunci curățit.

We have placed the symbol of “how long” in place, though there is of course more. We will begin to bring this and the previous five articles back into the lens of the book of Joel, but these side diversions seemed important to put in place. The testimony of every “how long” we have considered agrees with the question of “how long” which Palmoni answered in verse fourteen, for the sanctuary is to be cleansed from 9/11 unto the Sunday law. That history is the history of the latter rain and the history of the latter rain is set forth in the book of Joel.

Am așezat la locul său simbolul «până când», deși, desigur, este mai mult. Vom începe să readucem aceasta și cele cinci articole anterioare prin prisma cărții lui Ioel, însă aceste digresiuni colaterale au părut importante să fie așezate la locul lor. Mărturia fiecărui «până când» pe care l-am luat în considerare este în acord cu întrebarea «până când» la care Palmoni a răspuns în versetul paisprezece, căci sanctuarul urmează să fie curățit de la 9/11 până la legea duminicală. Acea istorie este istoria ploii târzii, iar istoria ploii târzii este prezentată în cartea lui Ioel.

Back to Articles