Article

# The Book of Daniel - Number Thirty-Five

Cartea lui Daniel - Numărul treizeci și cinci

Unveiling the Prophetic Framework: William Miller’s Insight and the Three Desolating Powers Leading to Armageddon

Dezvăluirea structurii profetice: Înțelegerea lui William Miller și cele trei puteri pustiitoare care conduc la Armaghedon

Author

Jeff Pippenger

Published

December 30, 2023

Formats

PDF
Word

At the “time of the end,” in 1798, the book of Daniel, and more specifically the vision represented by the Ulai River was unsealed. The vision announced the starting of the investigative judgment on October 22, 1844. The verse that became the foundation for that truth is Daniel chapter eight, and verse fourteen. William Miller, the messenger chosen to recognize the unsealing of the message, never fully understood all the truths associated with the vision, but he did fulfill the work which was given to him.

La „timpul sfârșitului”, în 1798, a fost desigilată cartea lui Daniel și, mai precis, vedenia reprezentată de râul Ulai. Vedenia a anunțat începerea judecății de cercetare la data de 22 octombrie 1844. Versetul care a devenit temelia acelui adevăr este Daniel, capitolul opt, versetul paisprezece. William Miller, solul ales să recunoască desigilarea mesajului, nu a înțeles niciodată pe deplin toate adevărurile asociate cu vedenia, dar a împlinit lucrarea care i-a fost încredințată.

As Miller began his study of the prophetic word, he came to understand certain rules of prophetic interpretation that were identified and established within the Bible. Those rules became encoded and identified as William Miller’s Rules of Interpretation. Those rules are endorsed by inspiration and identified as the rules that will be used by those who announce the starting of the executive judgment at the Sunday law. Miller testified that he began his study of the Bible at the beginning of the Bible and only proceeded onward as he understood what he was then considering. From this approach it is easy to see why the first time-prophecy Miller recognized, that had bearing upon the message he was to identify as being fulfilled in 1844, was the “seven times” of Leviticus twenty-six.

Pe măsură ce Miller și-a început studiul cuvântului profetic, a ajuns să înțeleagă anumite reguli de interpretare profetică, identificate și stabilite în Scriptură însăși. Aceste reguli au fost codificate și desemnate drept Regulile de interpretare ale lui William Miller. Ele sunt aprobate de inspirație și identificate ca regulile care vor fi folosite de cei ce vor anunța începutul judecății executive la legea duminicală. Miller a mărturisit că și-a început studiul Bibliei de la începutul ei și a înaintat doar pe măsură ce înțelegea ceea ce examina atunci. Din această abordare este ușor de văzut de ce prima profeție temporală pe care a recunoscut-o Miller, care avea incidență asupra mesajului pe care urma să-l identifice drept împlinit în 1844, a fost „cele șapte vremuri” din Leviticul douăzeci și șase.

Inspiration informs us that the angel Gabriel, along with other holy angels, directed the mind of Miller, just as Gabriel had directed the minds of Daniel, John the revelator and all the prophets of the Bible, for Gabriel had been given the job that Satan forfeited. Gabriel’s job was represented in Satan’s first name, Lucifer, which means light bearer. Gabriel brought the prophetic light to Miller, and in obedience to the light he presented the message that announced the opening of the investigative judgment on October 22, 1844.

Inspirația ne informează că îngerul Gabriel, împreună cu alți îngeri sfinți, a călăuzit mintea lui Miller, așa cum Gabriel călăuzise mintea lui Daniel, a lui Ioan revelatorul și a tuturor profeților Bibliei, căci lui Gabriel i-a fost încredințată misiunea pe care Satana a pierdut-o. Misiunea lui Gabriel era exprimată în numele dintâi al Satanei, Lucifer, care înseamnă purtător de lumină. Gabriel i-a adus lui Miller lumina profetică, iar, în ascultare de această lumină, el a prezentat solia care anunța deschiderea judecății de cercetare la 22 octombrie 1844.

Hindsight allows those who wish to understand the work of William Miller, to recognize that he was given certain insights to the prophetic word that became keys for his work of assembling the message of the approaching judgment. One of those keys was his recognition that a day represented a year in prophetic application. Another was a prophetic structure which he employed to place and align the lines of prophecy he discovered. That structure was based upon the two satanic powers that brought desolation to God’s people and God’s sanctuary. All of Miller’s discoveries were placed upon the prophetic structure that represented the history of paganism followed by papalism that consecutively trampled down both God’s sanctuary and God’s people from the time of ancient Israel, until the Second coming of Christ.

Privirea retrospectivă le permite celor care doresc să înțeleagă lucrarea lui William Miller să recunoască faptul că i-au fost date anumite înțelegeri cu privire la cuvântul profetic, care au devenit chei pentru lucrarea sa de alcătuire a soliei judecății care se apropia. Una dintre aceste chei a fost recunoașterea de către el că, în aplicarea profetică, o zi reprezenta un an. O alta a fost o structură profetică pe care el a folosit-o pentru a așeza și alinia liniile de profeție pe care le-a descoperit. Acea structură se întemeia pe cele două puteri satanice care au adus pustiirea asupra poporului lui Dumnezeu și asupra sanctuarului lui Dumnezeu. Toate descoperirile lui Miller au fost așezate pe structura profetică ce reprezenta istoria celor două puteri — păgânismul urmat de papalism — care, în mod consecutiv, au călcat în picioare atât sanctuarul lui Dumnezeu, cât și poporul lui Dumnezeu, din vremea Israelului antic până la A Doua Venire a lui Hristos.

That prophetic structure allowed him to accurately identify every truth needed to establish October 22, 1844, as the opening of the judgment. But that truth was limited, for he could not see the third persecuting power that followed paganism and papalism in prophetic history. It was not necessary for him to see that truth, for his work was to announce October 22, 1844, and the light of the third persecuting power would be unsealed after that date.

Acea structură profetică i-a permis să identifice cu exactitate toate adevărurile necesare pentru a stabili 22 octombrie 1844 ca dată a deschiderii judecății. Dar acel adevăr era limitat, căci el nu a putut vedea a treia putere persecutorie care, în istoria profetică, a urmat păgânismului și papalității. Nu era necesar ca el să vadă acel adevăr, căci lucrarea lui era să anunțe 22 octombrie 1844, iar lumina cu privire la a treia putere persecutorie avea să fie desigilată după acea dată.

In connection with aligning his prophetic understandings upon a structure of the two desolating powers of pagan Rome, followed by papal Rome, was his understanding that the word translated as “the daily,” in the book of Daniel, was a symbol of paganism, and or, pagan Rome. The word “tamid” translated as “the daily” is employed by Daniel five times. It is always used in conjunction with a symbol that Miller correctly understood to represent the papacy. The symbol of the papacy that always occurs in connection with “the daily,” is represented with two symbols. Either way, the two symbols of the papal power, both identify the papacy, yet none-the-less, when Daniel employed the word “tamid” that is translated as “the daily,” it was always used with and before the symbol of the papacy. Miller’s understanding that “the daily,” in the book of Daniel, became the foundation of the structure he saw that was based upon the two desolating powers of paganism followed by papalism. Miller’s identification of “the daily,” as paganism in the book of Daniel was destined to become a giant controversy within Adventism, beginning in Adventism’s second generation, which began in 1888.

În legătură cu alinierea înțelegerilor sale profetice la o structură a celor două puteri pustiitoare ale Romei păgâne, urmate de Roma papală, se afla și înțelegerea lui că termenul tradus prin «necurmatul», în cartea lui Daniel, era un simbol al păgânismului și/sau al Romei păgâne. Cuvântul «tamid», tradus prin «necurmatul», este folosit de Daniel de cinci ori. Este întotdeauna folosit în legătură cu un simbol pe care Miller l-a înțeles corect ca reprezentând papalitatea. Simbolul papalității, care apare întotdeauna în legătură cu «necurmatul», este reprezentat prin două simboluri. În ambele cazuri, cele două simboluri ale puterii papale identifică papalitatea; totuși, de fiecare dată când Daniel a folosit cuvântul «tamid», tradus prin «necurmatul», acesta a fost folosit în asociere cu, și înaintea, simbolului papalității. Înțelegerea lui Miller cu privire la «necurmatul», în cartea lui Daniel, a devenit temelia structurii pe care el a văzut-o ca fiind întemeiată pe cele două puteri pustiitoare ale păgânismului, urmate de papalism. Identificarea de către Miller a «necurmatului» ca păgânism, în cartea lui Daniel, era sortită să devină o uriașă controversă în cadrul Adventismului, începând cu a doua generație a Adventismului, care a început în 1888.

The first prophetic truth Miller discovered that was a component of the understanding of October 22, 1844, was the “seven times,” of Leviticus twenty-six, and it was the first of Miller’s established truths that was rejected in 1863. That rejection began the first generation of Adventism, when they began wandering through the wilderness of Laodicea. The second generation began at the Minneapolis General Conference in 1888, and in the aftermath of the rebellion that occurred there, the satanic work of rejecting Miller’s identification of “the daily” as paganism began in 1901. The correct understanding of “the daily,” was not fully set aside until after the death of the prophetess, who had identified that the view being promoted in opposition to Miller’s correct view of “the daily,” had been delivered by “angels that were expelled from heaven.” The full rejection took place in the third generation around 1931. The third generation had begun with the publication of the book by W. W. Prescott, titled, The Doctrine of Christ, just after the 1919 Bible Conference. In 1919, the third generation began and continued until the publication of the book, Questions on Doctrine in 1957.

Primul adevăr profetic pe care Miller l-a descoperit, care a constituit o componentă a înțelegerii legate de 22 octombrie 1844, a fost „cele șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase, și acesta a fost primul dintre adevărurile stabilite de Miller care a fost respins în 1863. Acea respingere a inaugurat prima generație a adventismului, când au început să rătăcească prin pustia Laodiceei. A doua generație a început la Conferința Generală de la Minneapolis, în 1888, iar în urma răzvrătirii care a avut loc acolo, în 1901 a început lucrarea satanică de respingere a identificării „necurmatei” drept păgânism, făcută de Miller. Înțelegerea corectă a „necurmatei” nu a fost pe deplin înlăturată decât după moartea profetesei, care identificase faptul că viziunea promovată în opoziție față de viziunea corectă a lui Miller despre „necurmata” fusese adusă de „îngeri care fuseseră izgoniți din cer”. Respingerea deplină a avut loc în a treia generație, în jurul anului 1931. A treia generație începuse odată cu publicarea cărții lui W. W. Prescott, intitulată The Doctrine of Christ, imediat după Conferința biblică din 1919. În 1919, a început a treia generație și a continuat până la publicarea cărții Questions on Doctrine, în 1957.

After Miller’s work was established and made plain upon Habakkuk’s two tables (the 1843 and 1850 pioneer charts), the Lord then began to open up the truth that there was another, a third, desolating power that would follow paganism and papalism that would also persecute God’s people.

După ce lucrarea lui Miller a fost statornicită și lămurită pe cele două table ale lui Habacuc (hărțile pionierilor din 1843 și 1850), Domnul a început apoi să descopere adevărul că mai exista o altă, a treia, putere pustiitoare, care avea să urmeze păgânismului și papalismului și care, de asemenea, avea să prigonească poporul lui Dumnezeu.

> “Through paganism, and then through the Papacy, Satan exerted his power for many centuries in an effort to blot from the earth God’s faithful witnesses. Pagans and papists were actuated by the same dragon spirit. They differed only in that the Papacy, making a pretense of serving God, was the more dangerous and cruel foe. Through the agency of Romanism, Satan took the world captive. The professed church of God was swept into the ranks of this delusion, and for more than a thousand years the people of God suffered under the dragon’s ire. And when the Papacy, robbed of its strength, was forced to desist from persecution, John beheld a new power coming up to echo the dragon’s voice, and carry forward the same cruel and blasphemous work. This power, the last that is to wage war against the church and the law of God, was symbolized by a beast with lamblike horns. The beasts preceding it had risen from the sea, but this came up out of the earth, representing the peaceful rise of the nation which is symbolized. The ‘two horns like a lamb’ well represent the character of the United States Government, as expressed in its two fundamental principles, Republicanism and Protestantism. These principles are the secret of our power and prosperity as a nation. Those who first found an asylum on the shores of America rejoiced that they had reached a country free from the arrogant claims of popery and the tyranny of kingly rule. They determined to establish a government upon the broad foundation of civil and religious liberty.” Signs of the Times, November 1, 1899.

> Prin păgânism, iar apoi prin papalitate, Satana și-a exercitat puterea vreme de multe secole, în efortul de a șterge de pe pământ pe martorii credincioși ai lui Dumnezeu. Păgânii și papistașii erau însuflețiți de același duh al balaurului. Ei se deosebeau doar prin aceea că papalitatea, prefăcându-se că Îi slujește lui Dumnezeu, era vrăjmașul mai periculos și mai crud. Prin intermediul romanismului, Satana a luat lumea captivă. Biserica care se declara a lui Dumnezeu a fost măturată în rândurile acestei amăgiri și, mai bine de o mie de ani, poporul lui Dumnezeu a suferit sub mânia balaurului. Iar când papalitatea, lipsită de puterea ei, a fost silită să înceteze persecuția, Ioan a văzut ridicându-se o nouă putere, care să-i facă ecou glasului balaurului și să ducă mai departe aceeași lucrare crudă și blasfemiatoare. Această putere, ultima care are să poarte război împotriva bisericii și a legii lui Dumnezeu, a fost simbolizată printr-o fiară cu coarne ca de miel. Fiarele care o precedaseră se ridicaseră din mare, dar aceasta s-a ridicat din pământ, reprezentând ridicarea pașnică a națiunii simbolizate. „Două coarne ca de miel” reprezintă bine caracterul Guvernului Statelor Unite, așa cum este exprimat în cele două principii fundamentale ale sale, republicanismul și protestantismul. Aceste principii sunt secretul puterii și prosperității noastre ca națiune. Cei care, pentru prima dată, au găsit un azil pe țărmurile Americii s-au bucurat că ajunseseră într-o țară liberă de pretențiile arogante ale papismului și de tirania cârmuirii regale. Ei au hotărât să întemeieze un guvern pe temelia largă a libertății civile și religioase. Semnele Timpurilor, 1 noiembrie 1899.

Miller could not see the third persecuting power, and for this reason his structure was incomplete, though perfectly suited to fulfill his work. Sister White identifies that Miller was God’s chosen messenger, that he had been typified by Elijah and John the Baptist in his work, and by Elisha in his calling to his work, and by Moses in his death. Few in sacred history have inspired commentary that identifies that the angels are waiting by the grave to resurrect them, but this is the commentary of Miller. The fact that his work was limited by the history in which he was raised up is not a derogatory statement of Miller, simply a necessity to recognize, if his work is going to be considered in the true light of God’s prophetic Word.

Miller nu a putut vedea a treia putere persecutorie, iar din acest motiv structura sa era incompletă, deși era perfect potrivită pentru a-și împlini lucrarea. Sora White afirmă că Miller a fost solul ales al lui Dumnezeu, că el fusese tipificat de Ilie și Ioan Botezătorul în lucrarea sa, de Elisei în chemarea sa la lucrare, și de Moise în moartea sa. Puțini, în istoria sacră, au inspirat un comentariu care să afirme că îngerii așteaptă la mormânt ca să-i învie, dar acesta este comentariul privitor la Miller. Faptul că lucrarea lui a fost limitată de istoria în care a fost ridicat nu este o afirmație denigratoare la adresa lui Miller, ci doar o necesitate care trebuie recunoscută, dacă lucrarea lui urmează să fie considerată în adevărata lumină a Cuvântului profetic al lui Dumnezeu.

Miller was given specific, angelic, direction that allowed him to construct a prophetic framework that was based upon the two desolating powers of paganism followed by papalism. For this reason, prophecies that identified history beyond the desolation accomplished by those two powers were misunderstood by Miller. Yet none of those misunderstandings made their way onto the two sacred tables of Habakkuk, where the foundations that were erected through the work of Miller were graphically represented. This is why inspiration could record of the 1843 chart that it was directed by the hand of the Lord.

Lui Miller i s-a dat o călăuzire specifică, îngerească, care i-a permis să construiască un cadru profetic întemeiat pe cele două puteri pustiitoare, cea a păgânismului urmată de cea a papalității. Din acest motiv, profețiile care identificau istoria dincolo de pustiirea săvârșită de acele două puteri au fost înțelese greșit de Miller. Totuși, niciuna dintre acele neînțelegeri nu și-a făcut loc pe cele două tăblițe sacre ale lui Habacuc, unde temeliile ridicate prin lucrarea lui Miller au fost reprezentate grafic. De aceea, inspirația a putut consemna despre diagrama din 1843 că a fost călăuzită de mâna Domnului.

> “The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.

> Domnul mi-a arătat că diagrama din 1843 a fost călăuzită de mâna Sa și că nicio parte a ei nu trebuia modificată; că cifrele erau așa cum le voia El. Că mâna Sa era deasupra ei și a ascuns o greșeală în unele dintre cifre, astfel încât nimeni să nu o poată vedea, până când Și-a luat mâna.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> Atunci am văzut, cu privire la „Necurmatul”, că termenul „jertfă” a fost adăugat de înțelepciunea omenească și nu aparține textului; și că Domnul a dat înțelegerea corectă a acestuia celor care au proclamat strigătul orei judecății. Când exista unitate, înainte de 1844, aproape toți erau uniți asupra înțelegerii corecte a „Necurmatului”; dar de la 1844 încoace, în mijlocul confuziei, au fost îmbrățișate alte vederi, iar întunericul și confuzia au urmat. Review and Herald, 1 noiembrie 1850.

The truths assembled by Miller at the direction of angels was directed by the Lord, and within the endorsement of the 1843 chart, inspiration included that Miller’s understanding that “the daily” represented paganism was correct. Five times the Hebrew word “tamid” translated as “the daily,” occurs in the book of Daniel, and it always represents the relationship between the two desolating powers of paganism followed by papalism.

Adevărurile adunate de Miller la îndrumarea îngerilor au fost călăuzite de Domnul, iar, în aprobarea acordată diagramei din 1843, inspirația a inclus confirmarea că înțelegerea lui Miller, potrivit căreia «necurmatul» reprezenta păgânismul, era corectă. De cinci ori apare în Cartea lui Daniel cuvântul ebraic «tamid», tradus ca «necurmatul», și el reprezintă întotdeauna raportul dintre cele două puteri pustiitoare, păgânismul urmat de papalitate.

Miller’s understanding of “the daily,” as a symbol of paganism, was absolutely essential in the prophetic framework he employed, for the sequential relationship of paganism followed by papalism became his point of reference in aligning all the prophecies he was led to understand.

Înțelegerea lui Miller privind „the daily”, ca simbol al păgânismului, a fost absolut esențială în cadrul profetic pe care l-a aplicat, căci relația secvențială a păgânismului urmat de papalism a devenit punctul său de referință în alinierea tuturor profețiilor pe care a fost călăuzit să le înțeleagă.

At “the time of the end,” in 1798, the book of Daniel was unsealed, and the primary passage that was what Sister White identified as the “central pillar” and “foundation” of the advent movement, was Daniel chapter eight, and verse fourteen.

În „timpul sfârșitului”, în 1798, cartea lui Daniel a fost desigilată, iar pasajul principal, pe care Sora White l-a identificat drept „stâlpul central” și „temelia” mișcării advente, a fost Daniel, capitolul opt, versetul paisprezece.

> “The scripture which above all others had been both the foundation and central pillar of the Advent faith was the declaration, ‘Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed.’ [Daniel 8:14.]” The Great Controversy, 409.

> Textul biblic care, mai presus de oricare altul, fusese atât temelia, cât și stâlpul central al credinței advente, era declarația: „Până la două mii trei sute de zile; atunci sanctuarul va fi curățit.” [Daniel 8:14.] Marea Controversă, 409.

Verse fourteen is the answer to verse thirteen, and the answer is meaningless without the context of the question.

Versetul paisprezece constituie răspunsul la versetul treisprezece, iar răspunsul este lipsit de sens în absența contextului întrebării.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Apoi am auzit pe un sfânt vorbind, iar un alt sfânt i-a zis acelui sfânt care vorbea: Până când va ține vedenia privitoare la jertfa necurmată și la fărădelegea pustiirii, spre a da la călcare în picioare atât sanctuarul, cât și oștirea? Iar el mi-a zis: Până la două mii trei sute de zile; apoi sanctuarul va fi curățit. Daniel 8:13, 14.

These two verses are the symbol of the increase of knowledge that was produced when the book of Daniel was unsealed at “the time of the end,” in 1798. Verse thirteen, identifies the two desolating powers that Miller formed his prophetic model upon. Miller identified “the daily,” in verse thirteen as paganism, and the “transgression of desolation” as papalism. It is important to recognize that the prophetic model the angels led Miller to recognize, is identified in the two verses that represent the increase of knowledge that arrived in history in 1798. Yet Miller was not given to see the next power to come upon the prophetic stage and persecute God’s people.

Aceste două versete sunt simbolul sporirii cunoștinței care s-a produs atunci când cartea lui Daniel a fost dezpecetluită la „vremea sfârșitului”, în 1798. Versetul treisprezece identifică cele două puteri pustiitoare pe care Miller și-a întemeiat modelul profetic. Miller a identificat „necurmatul”, în versetul treisprezece, ca păgânism, iar „fărădelegea pustiirii” ca papalism. Este important să se recunoască faptul că modelul profetic la care îngerii l-au călăuzit pe Miller este identificat în cele două versete care reprezintă sporirea cunoștinței ce a sosit în istorie în 1798. Totuși, lui Miller nu i-a fost dat să vadă următoarea putere care avea să apară pe scena profetică și să persecute poporul lui Dumnezeu.

> “I saw that the two-horned beast had a dragon’s mouth, and that his power was in his head, and that the decree would go out of his mouth. Then I saw the Mother of Harlots; that the mother was not the daughters, but separate and distinct from them. She has had her day, and it is past, and her daughters, the Protestant sects, were the next to come on the stage and act out the same mind that the mother had when she persecuted the saints. I saw that as the mother has been declining in power, the daughters had been growing, and soon they will exercise the power once exercised by the mother.” Spalding and Magan, 1.

> Am văzut că fiara cu două coarne avea o gură de balaur și că puterea ei era în capul ei, și că decretul avea să iasă din gura ei. Apoi am văzut-o pe Mama Desfrânatelor; că mama nu era una și aceeași cu fiicele, ci era separată și distinctă de ele. Ea și-a avut ziua, și aceasta a trecut, iar fiicele ei, sectele protestante, urmau să apară pe scenă și să manifeste același duh pe care îl avusese mama când îi prigonea pe sfinți. Am văzut că, pe măsură ce mama slăbea în putere, fiicele creșteau, și curând vor exercita puterea odinioară exercitată de mamă. Spalding și Magan, 1.

Miller’s inability to see the third power forced him to make conclusions that were simply wrong. Miller identified the sea beast of Revelation thirteen as pagan Rome and the earth beast as papal Rome. His application of Revelation chapter seventeen, was also flawed by his inability to see prophetic history that extended beyond the second desolating power of papalism. For this reason, when Miller identified the Roman power in Daniel’s prophecy, he treated them as one power that came in two phases. That was and is an accurate application, but it prevented him from understanding the kingdoms of Bible prophecy as anything that reached beyond a fourth kingdom represented by Rome. He saw and identified that the fourth kingdom of Rome had two phases, represented as pagan Rome and papal Rome, but could not see that papal Rome was also the fifth kingdom which was to be followed by a sixth kingdom.

Incapacitatea lui Miller de a discerne a treia putere l-a constrâns să tragă concluzii pur și simplu greșite. Miller a identificat fiara din mare din Apocalipsa capitolul treisprezece drept Roma păgână, iar fiara din pământ drept Roma papală. Aplicarea lui a capitolului șaptesprezece din Apocalipsă a fost, de asemenea, viciată de incapacitatea de a vedea istoria profetică ce se întindea dincolo de a doua putere pustiitoare, cea a papalității. Din acest motiv, când Miller a identificat puterea romană în profeția lui Daniel, a tratat-o ca pe o singură putere care s-a manifestat în două faze. Aceea a fost și este o aplicare corectă, dar l-a împiedicat să înțeleagă împărățiile profeției biblice ca pe ceva ce trecea dincolo de a patra împărăție reprezentată de Roma. El a văzut și a identificat că a patra împărăție, aceea a Romei, avea două faze, reprezentate ca Roma păgână și Roma papală, dar nu a putut vedea că Roma papală era, de asemenea, a cincea împărăție, ce avea să fie urmată de o a șasea împărăție.

In Daniel chapter two, the Millerites brought the elements of the fifth kingdom of Bible prophecy together with the fourth kingdom. At the basic level their application was correct, but incomplete, for the first reference of the kingdoms of Bible prophecy must agree with the last reference of the kingdoms of Bible prophecy, because Jesus, as the Alpha and Omega always illustrates the end with the beginning. Unable to see a distinction of two sequential kingdoms made it impossible for Miller to recognize that Revelation chapter twelve, is identifying paganism (the dragon), and the sea beast of Revelation chapter thirteen, as papalism (the beast) and the earth beast of Revelation chapter thirteen as apostate Protestantism (the false prophet).

În Daniel, capitolul al doilea, Milleriții au reunit elementele celei de-a cincea împărății din profeția biblică cu cele ale celei de-a patra împărății. La un nivel fundamental, aplicarea lor a fost corectă, dar incompletă, căci prima mențiune a împărățiilor din profeția biblică trebuie să concorde cu ultima mențiune a împărățiilor din profeția biblică, deoarece Isus, ca Alfa și Omega, ilustrează întotdeauna sfârșitul prin început. Incapacitatea de a discerne o distincție între două împărății succesive l-a împiedicat pe Miller să recunoască faptul că Apocalipsa, capitolul al doisprezecelea, identifică păgânismul (balaurul), iar Apocalipsa, capitolul al treisprezecelea, identifică fiara mării drept papalitatea (fiara) și fiara pământului drept protestantismul apostat (prorocul mincinos).

Miller was unable to see the dragon, the beast and the false prophet as three consecutive kingdoms in chapters twelve and thirteen of Revelation, and was thus forced by his prophetic logic to assume the two chapters were not a consecutive illustration of the three powers that lead the world to Armageddon. The light Miller was given was the perfect light for his generation, and his generation was tested by that light.

Miller nu a putut vedea balaurul, fiara și prorocul mincinos ca trei împărății consecutive în capitolele doisprezece și treisprezece ale Apocalipsei și a fost astfel constrâns, de logica sa profetică, să presupună că cele două capitole nu constituiau o prezentare consecutivă a celor trei puteri care conduc lumea la Armaghedon. Lumina care i-a fost dată lui Miller a fost lumina desăvârșită pentru generația lui, iar generația lui a fost încercată prin acea lumină.

The light of the three desolating powers (the dragon, the beast and the false prophet), was given to Future for America at the “time of the end,” in 1989. The passage of Daniel which was unsealed with the collapse of the Soviet Union in fulfillment of Daniel chapter eleven, and verse forty was the light of the third angel, whereas Miller had been given the light of the first angel. The last six verses of Daniel eleven, were seen to be the foundation and central pillar of the movement of Future for America, and verse forty, of Daniel chapter eleven summarizes that light, just as verses thirteen and fourteen, of Daniel chapter eight summarized the light that was unsealed in the Millerite movement.

Lumina celor trei puteri pustiitoare (dragonul, fiara și profetul mincinos) a fost dată lui Future for America la „timpul sfârșitului”, în 1989. Pasajul din Daniel care a fost desigilat odată cu prăbușirea Uniunii Sovietice, în împlinirea capitolului unsprezece, versetul patruzeci, din Daniel, a fost lumina îngerului al treilea, pe când Miller primise lumina îngerului întâi. Ultimele șase versete ale capitolului unsprezece din Daniel au fost văzute ca fiind temelia și stâlpul central al mișcării Future for America, iar versetul patruzeci din capitolul unsprezece al lui Daniel rezumă acea lumină, așa cum versetele treisprezece și paisprezece din capitolul opt al lui Daniel au rezumat lumina care a fost desigilată în mișcarea millerită.

> And at the time of the end shall the king of the south push at him: and the king of the north shall come against him like a whirlwind, with chariots, and with horsemen, and with many ships; and he shall enter into the countries, and shall overflow and pass over. Daniel 11:40.

> Și la vremea sfârșitului, împăratul de la miazăzi se va năpusti asupra lui; iar împăratul de la miazănoapte va veni împotriva lui ca un vârtej, cu care de luptă, cu călăreți și cu multe corăbii; va pătrunde în țări, se va revărsa și va trece mai departe. Daniel 11:40.

The verse identifies a war that began at the “time of the end” in 1798, between the king of the south and the king of the north. The king of the south represented atheistic France, that delivered the deadly wound to the papacy in that very year. The papacy is there represented as the king of the north. France, prophetically in 1798, was one tenth of the ten kingdoms of Daniel chapter seven. Those ten kingdoms represent pagan Rome, and pagan Rome represents the dragon. The papacy (the king of the north) represents the beast. The verse identifies the king of the north (the papacy), who had been given its deadly wound at the opening of the verse, would ultimately retaliate against the king of the south (the king of atheism). When the papacy did retaliate, the king of atheism had moved from the nation of France, to the confederacy of the Soviet Union. France was one nation, yet when the papacy retaliated against the king of the south in the verse, the king of the south was identified as “countries,” as was the former Soviet Union.

Versetul identifică un război care a început la „timpul sfârșitului”, în 1798, între regele de la miazăzi și regele de la miazănoapte. Regele de la miazăzi reprezenta Franța ateistă, care a pricinuit papalității rana de moarte chiar în acel an. Papalitatea este acolo reprezentată ca regele de la miazănoapte. Franța, în mod profetic, în 1798, era o zecime din cele zece împărății din capitolul șapte al lui Daniel. Acele zece împărății reprezintă Roma păgână, iar Roma păgână îl reprezintă pe balaur. Papalitatea (regele de la miazănoapte) reprezintă fiara. Versetul identifică faptul că regele de la miazănoapte (papalitatea), căruia i se dăduse rana de moarte la începutul versetului, avea să riposteze în cele din urmă împotriva regelui de la miazăzi (regele ateismului). Când papalitatea a ripostat, regele ateismului se mutase din națiunea Franței în confederația Uniunii Sovietice. Franța era o singură națiune, însă, când papalitatea a ripostat împotriva regelui de la miazăzi în verset, regele de la miazăzi era identificat drept „țări”, la fel ca fosta Uniune Sovietică.

When the king of the north (the papacy) did retaliate it brought with it “chariots,” “horsemen” and “many ships.” Chariots and horsemen are symbols of military strength, and ships are symbols of economic strength. The power that formed an unholy alliance with the papacy for the purpose of bringing down the Soviet Union was the United States, and the two strengths of the United States in Revelation chapter thirteen, is identified as its ability to force the world to receive the mark of papal authority by the force of arms and economics. Men will be forbidden to buy or sell without the mark, and then further, without the mark, men will be put to death.

Când împăratul de la miazănoapte (papalitatea) a ripostat, a adus cu sine „care”, „călăreți” și „multe corăbii”. Carele și călăreții sunt simboluri ale puterii militare, iar corăbiile sunt simboluri ale puterii economice. Puterea care a încheiat o alianță nelegiuită cu papalitatea, în vederea răsturnării Uniunii Sovietice, a fost reprezentată de Statele Unite ale Americii, iar cele două forme de putere ale Statelor Unite, în Apocalipsa, capitolul treisprezece, sunt identificate ca fiind capacitatea Statelor Unite de a constrânge lumea să primească semnul autorității papale prin forța armelor și a economiei. Oamenilor li se va interzice să cumpere sau să vândă fără acest semn, iar apoi, mai mult, fără acest semn, oamenii vor fi uciși.

Verse forty directly identifies the dragon (the king of the south), the beast (the papacy) and the false prophet (the United States). The foundational verse for “the time of the end” in 1989, identifies the three desolating powers that lead the world to Armageddon, just as the foundational verses of the Millerite movement identified the two desolating powers of paganism followed by papalism.

Versetul patruzeci identifică în mod direct balaurul (împăratul de la miazăzi), fiara (papalitatea) și proorocul mincinos (Statele Unite). Versetul de temelie pentru „timpul sfârșitului” din 1989 identifică cele trei puteri pustiitoare care conduc lumea la Armaghedon, întocmai cum versetele de temelie ale mișcării milerite au identificat cele două puteri pustiitoare: păgânismul, urmat de papalism.

The verse begins with a battle between the king of the south and the king of the north. In the beginning of the verse (1798), the king of the south prevails, but in the verse, the king of the north retaliates and prevails over the king of the south. The beginning of the verse marks the battle between the king of the north and the king of the south, and in the ending of the message contained in the verse the same battle between the northern and southern kings is illustrated, but with the opposite results. The beginning marked the “time of the end” in 1798, and the ending battle marks the “time of the end” in 1989. The verse contains within its written testimony the signature Alpha and Omega, the beginning and the ending.

Versetul începe cu o bătălie între împăratul de la miazăzi și împăratul de la miazănoapte. La începutul versetului (1798), împăratul de la miazăzi biruiește, dar mai departe în verset, împăratul de la miazănoapte contraatacă și îl biruiește pe împăratul de la miazăzi. Începutul versetului marchează bătălia dintre împăratul de la miazănoapte și împăratul de la miazăzi, iar spre finalul mesajului conținut în verset este ilustrată aceeași bătălie dintre împărații de la miazănoapte și miazăzi, însă cu rezultate opuse. Începutul a marcat „timpul sfârșitului” în 1798, iar bătălia de la încheiere marchează „timpul sfârșitului” în 1989. Versetul conține, în mărturia sa scrisă, semnătura Alfa și Omega, începutul și sfârșitul.

The actual history of the verse continues on past the collapse of the Soviet Union in 1989, through to the Sunday law of verse forty-one. At the Sunday law the three-fold union of modern Babylon is brought about by a series of rapid events. Verse forty therefore begins when the deadly wound is delivered in 1798, and the whore of Tyre is forgotten. The history represented by the verse completely ends at the Sunday law of verse forty-one, where the deadly wound is healed and the whore of Tyre is remembered. The signature of the beginning and ending is written not only upon the text found in the verse, but also the complete history represented by the verse. The verse identifies the prophetic framework that is based not upon simply paganism (the dragon) and papalism (the beast), but it identifies the structure of the three desolating powers that lead the world to Armageddon.

Istoria propriu-zisă a versetului se prelungește dincolo de prăbușirea Uniunii Sovietice din 1989, până la legea duminicală din versetul patruzeci și unu. La legea duminicală, tripla uniune a Babilonului modern se realizează printr-o serie de evenimente rapide. Prin urmare, versetul patruzeci începe când rana de moarte este pricinuită în 1798, iar desfrânata din Tir este dată uitării. Istoria reprezentată de verset se încheie în întregime la legea duminicală din versetul patruzeci și unu, unde rana de moarte este vindecată, iar desfrânata din Tir este adusă iarăși aminte. Semnătura începutului și a sfârșitului este înscrisă nu doar asupra textului cuprins în verset, ci și asupra întregii istorii pe care o reprezintă versetul. Versetul identifică cadrul profetic care nu se bazează doar pe păgânism (balaurul) și pe papalitate (fiara), ci identifică structura celor trei puteri pustiitoare care conduc lumea la Armaghedon.

Miller’s prophetic framework announced the arrival of God’s investigative judgment, and the prophetic framework of Future for America announces the arrival of God’s executive judgment. At the “time of the end” in 1989, a three-step testing and purification process began when the last six verses of Daniel eleven were unsealed at the collapse of the Soviet Union. The distinction of Miller only seeing paganism and papalism, and not seeing apostate Protestantism, must be understood to rightly understand the vision of the Ulai River that was unsealed in 1798.

Cadrul profetic al lui Miller a anunțat sosirea judecății de cercetare a lui Dumnezeu, iar cadrul profetic al Future for America anunță sosirea judecății executive a lui Dumnezeu. La „timpul sfârșitului”, în 1989, a început un proces de încercare și curățire în trei etape, când ultimele șase versete ale capitolului unsprezece din Daniel au fost desigilate odată cu prăbușirea Uniunii Sovietice. Trebuie înțeleasă distincția că Miller a văzut doar păgânismul și papalitatea, iar nu protestantismul apostat, pentru a înțelege corect vedenia de la râul Ulai care a fost desigilată în 1798.

We will continue that consideration in the next article.

Vom continua această analiză în articolul următor.

> “We have no time to lose. Troublous times are before us. The world is stirred with the spirit of war. Soon the scenes of trouble spoken of in the prophecies will take place. The prophecy in the eleventh of Daniel has nearly reached its complete fulfillment. Much of the history that has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated.

> Nu avem timp de pierdut. Vremuri tulburi stau înaintea noastră. Lumea este frământată de duhul războiului. Curând vor avea loc scenele strâmtorării despre care vorbesc profețiile. Profeția din capitolul unsprezece al cărții lui Daniel a ajuns aproape la deplina ei împlinire. O mare parte din istoria care s-a desfășurat în împlinirea acestei profeții se va repeta.

> “In the thirtieth verse a power is spoken of that ‘verses 30 through thirty-six quoted.’

> În versetul al treizecilea este vorba despre o putere: „versetele 30 până la treizeci și șase citate.”

> “Scenes similar to those described in these words will take place.” Manuscript Releases, number 13, 394.

> „Scene asemănătoare cu cele descrise în aceste cuvinte vor avea loc.” Manuscript Releases, numărul 13, 394.

Back to Articles