Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Fifty-Four

Cartea lui Daniel - Numărul o sută cincizeci și patru

Understanding Daniel’s Last Vision: The Significance of Belteshazzar and the Unveiling of Prophecy

Înțelegerea viziunii celei din urmă a lui Daniel: însemnătatea lui Belteșațar și dezvăluirea profeției

Author

Jeff Pippenger

Published

March 23, 2024

Formats

PDF
Word

The last vision of Daniel consists of the last three chapters. The first of those chapters, as with the last of those three chapters identifies the experience of Daniel, and the middle chapter identifies the prophetic history that addresses the final rise and fall of the counterfeit king of the north. The first chapter is as the last, and the middle chapter represents the rebellion of the counterfeit king of the north. Daniel’s last vision, the vision of the Hiddekel River, bears the signature of Alpha and Omega, who is the Truth. As we begin to address Daniel’s last vision, we will start with verse one.

Ultima vedenie a lui Daniel este alcătuită din ultimele trei capitole. Atât primul, cât și ultimul dintre aceste trei capitole prezintă experiența lui Daniel, iar capitolul din mijloc prezintă istoria profetică ce tratează ridicarea și căderea din urmă ale regelui fals al nordului. Primul capitol este asemenea ultimului, iar capitolul din mijloc reprezintă răzvrătirea regelui fals al nordului. Ultima vedenie a lui Daniel, vedenia de la râul Hiddekel, poartă semnătura Alfa și Omega, care este Adevărul. Pe măsură ce începem să abordăm ultima vedenie a lui Daniel, vom începe cu versetul întâi.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> În al treilea an al lui Cirus, împăratul Persiei, i s-a descoperit lui Daniel, căruia i se pusese numele Belteșațar, un cuvânt; iar cuvântul era adevărat, dar vremea hotărâtă era lungă; și el a înțeles cuvântul și a avut înțelegere asupra vedeniei. Daniel 10:1.

There are several truths wrapped up in this verse. The first is Daniel’s name of “Belteshazzar”.

Sunt mai multe adevăruri cuprinse în acest verset. Primul îl constituie numele lui Daniel, „Belteșațar”.

> Unto whom the prince of the eunuchs gave names: for he gave unto Daniel the name of Belteshazzar; and to Hananiah, of Shadrach; and to Mishael, of Meshach; and to Azariah, of Abednego. Daniel 1:7.

> Căpetenia eunucilor le-a pus nume: căci lui Daniel i-a pus numele Belteșațar; lui Hanania, Șadrac; lui Mișael, Meșac; iar lui Azaria, Abed-Nego. Daniel 1:7.

Daniel was given the name “Belteshazzar” in chapter one, and he is never identified as “Belteshazzar” again until his last vision is introduced. Belteshazzar is therefore his name in his first and last testimony. The change of a name in prophecy represents a symbol of the covenant relation between God and His people. When the Lord entered into covenant with Abram and Sarai, He changed their names to Abraham and Sarah. He changed Jacob’s name to Israel, and He promises to give His last day covenant people a new name.

Daniel a primit numele „Belteșațar” în capitolul întâi, și nu mai este identificat drept „Belteșațar” până la introducerea ultimei sale viziuni. Prin urmare, Belteșațar este numele său în prima și în ultima sa mărturie. Schimbarea unui nume în profeție reprezintă un simbol al relației de legământ dintre Dumnezeu și poporul Său. Când Domnul a intrat în legământ cu Avram și Sarai, le-a schimbat numele în Avraam și Sara. El a schimbat numele lui Iacov în Israel, și promite să dea poporului Său al legământului din zilele din urmă un nume nou.

> For Zion’s sake will I not hold my peace, and for Jerusalem’s sake I will not rest, until the righteousness thereof go forth as brightness, and the salvation thereof as a lamp that burneth. And the Gentiles shall see thy righteousness, and all kings thy glory: and thou shalt be called by a new name, which the mouth of the Lord shall name. Isaiah 61:1, 2.

> Pentru Sion nu voi tăcea și pentru Ierusalim nu mă voi odihni, până când dreptatea lui va ieși la iveală ca strălucirea, iar mântuirea lui ca o făclie arzândă. Și neamurile vor vedea dreptatea ta și toți împărații slava ta; și vei fi numită cu un nume nou, pe care gura Domnului îl va numi. Isaia 61:1, 2.

To the Philadelphians, who are the one hundred and forty-four thousand of the last days, He also makes this promise.

Celor din Filadelfia, care sunt cei o sută patruzeci și patru de mii ai zilelor de pe urmă, El le face și această promisiune.

> Him that overcometh will I make a pillar in the temple of my God, and he shall go no more out: and I will write upon him the name of my God, and the name of the city of my God, which is new Jerusalem, which cometh down out of heaven from my God: and I will write upon him my new name. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches. Revelation 3:12, 13.

> Pe cel ce biruiește îl voi face un stâlp în templul Dumnezeului meu și nu va mai ieși afară; și voi scrie asupra lui numele Dumnezeului meu și numele cetății Dumnezeului meu, Noul Ierusalim, care coboară din cer de la Dumnezeul meu; și voi scrie asupra lui numele meu cel nou. Cine are urechi, să audă ce zice Duhul bisericilor. Apocalipsa 3:12, 13.

The prophets illustrate God’s people of the last days, and unlike Abraham, Sarah and Israel the precise meaning of Belteshazzar is unknown. The name God gives to His last day people to represent His covenant relationship is an unknown name until the time when He gives them the name. The name Belteshazzar is identifying Daniel as God’s covenant people of Philadelphia in the last days, but the actual name is hidden until the sealing, for the name is written upon their foreheads, which is also where the seal is written.

Profeții înfățișează poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, iar spre deosebire de Avraam, Sara și Israel, semnificația precisă a numelui Belteșațar este necunoscută. Numele pe care Dumnezeu îl dă poporului Său din zilele de pe urmă, pentru a reprezenta relația Sa de legământ, este un nume necunoscut până la vremea când El li-l dă. Numele Belteșațar îl identifică pe Daniel drept poporul de legământ al lui Dumnezeu din Filadelfia, în zilele de pe urmă, însă numele propriu-zis este ascuns până la pecetluire, căci numele este scris pe frunțile lor, acolo unde este scrisă și pecetea.

> And I looked, and, lo, a Lamb stood on the mount Sion, and with him an hundred forty and four thousand, having his Father’s name written in their foreheads. Revelation 14:1.

> Și am privit, și iată, un Miel stătea pe muntele Sionului, și împreună cu El erau o sută patruzeci și patru de mii, având numele Tatălui Său scris pe frunțile lor. Apocalipsa 14:1.

Daniel is called Belteshazzar in chapter one and then in chapter ten, thus identifying himself as a symbol of the movement of the first angel, and the movement of the third angel, for chapter one, represents the first angel’s message, as previously identified in detail in earlier articles. Chapter ten therefore represents the movement of the third angel, and the covenant people of the last days. The verse then identifies Belteshazzar as a symbol of those who understand the increase of knowledge that was unsealed in the reform movement that began in 1989. This is represented by the emphasis upon what Daniel (Belteshazzar) knew.

Daniel este numit Belteșațar în capitolul întâi și apoi în capitolul zece, identificându-se astfel ca simbol al mișcării primului înger și al mișcării celui de-al treilea înger, căci capitolul întâi reprezintă solia primului înger, așa cum a fost identificată în detaliu în articolele precedente. Prin urmare, capitolul zece reprezintă mișcarea celui de-al treilea înger și poporul legământului din zilele de pe urmă. Versetul îl identifică, așadar, pe Belteșațar ca simbol al celor ce înțeleg sporirea cunoștinței care a fost desigilată în mișcarea de reformă începută în 1989. Aceasta este reprezentată prin accentul pus pe ceea ce știa Daniel (Belteșațar).

Daniel is identified as knowing the “thing” which “was revealed unto Daniel,” “and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision.” Daniel understood the “thing,” and also “the vision.” The Hebrew word “dabar,” is translated as “thing” in the verse, and it means “word.” Prophetically the “word” represents both the vision of the “seven times,” but also it represents Christ, who is the Word. Both the “seven times,” and Christ are the Rock which the builders rejected, and Daniel represents a people who understand both elements of the symbolism of the Word.

Daniel este identificat drept cunoscător al "lucrului" care "i-a fost descoperit lui Daniel", "iar lucrul era adevărat, dar vremea hotărâtă era lungă: și el a înțeles lucrul și a avut pricepere cu privire la vedenie". Daniel a înțeles "lucrul" și, de asemenea, "vedenia". Cuvântul ebraic "dabar" este tradus prin "lucru" în verset și înseamnă "cuvânt". În mod profetic, "cuvântul" reprezintă atât vedenia "celor șapte vremi", cât și pe Hristos, care este Cuvântul. Atât "cele șapte vremi", cât și Hristos sunt Stânca pe care au lepădat-o zidarii, iar Daniel reprezintă un popor care înțelege ambele elemente ale simbolismului Cuvântului.

In Daniel chapter nine, verse twenty-three we find one of the most important verses connected with the time prophecies of the twenty-three hundred years and twenty-five hundred and twenty years, which are represented by the question of Daniel chapter eight, verse thirteen, and the answer in verse fourteen. The question asks, “How long shall be the “chazon” vision identifying the trampling down of the sanctuary and host that was accomplished by paganism and then papalism?” The trampling down took twenty-five hundred and twenty years, in fulfillment of Leviticus twenty-six’s “seven times.”

În Daniel, capitolul nouă, versetul douăzeci și trei, găsim unul dintre cele mai importante versete legate de profețiile de timp de două mii trei sute de ani și de două mii cinci sute douăzeci de ani, care sunt reprezentate de întrebarea din Daniel, capitolul opt, versetul treisprezece, și de răspunsul din versetul paisprezece. Întrebarea este: „Până când va dura vedenia «chazon» care identifică călcarea în picioare a sanctuarului și a oștirii, înfăptuită de păgânism și apoi de papalitate?” Călcarea în picioare a durat două mii cinci sute douăzeci de ani, în împlinirea celor „șapte vremi” din Leviticul douăzeci și șase.

The answer to verse thirteen’s question was unto twenty-three hundred years, then shall the sanctuary that has been trampled down, be cleansed, and the “mareh” vision of twenty-three hundred years ties the two time prophecies together, and in verse twenty-three of Daniel nine, Gabriel is leading Daniel to understand the relation of the two visions.

Răspunsul la întrebarea din versetul treisprezece a fost: până la două mii trei sute de ani; atunci sfântul locaș care a fost călcat în picioare va fi curățit, iar vedenia „mareh” a celor două mii trei sute de ani leagă între ele cele două profeții de timp, iar în versetul douăzeci și trei din Daniel nouă, Gabriel îl conduce pe Daniel să înțeleagă legătura dintre cele două vedenii.

> At the beginning of thy supplications the commandment came forth, and I am come to shew thee; for thou art greatly beloved: therefore understand the matter, and consider the vision. Daniel 9:23.

> La începutul rugăciunilor tale a ieșit porunca, și eu am venit să-ți arăt; căci ești preaiubit: de aceea înțelege lucrul și ia aminte la vedenie. Daniel 9:23.

The word translated both as “understand,” “consider” in the verse is the Hebrew word “biyn,” and it means “to mentally separate”. Gabriel informs Daniel to make a mental separation between “the matter” and “the vision.” The “vision” in the verse is the Hebrew word “mareh,” and it is the vision of the twenty-three hundred years that concluded on October 22, 1844. The Hebrew word translated as “matter,” is the same word translated as “thing,” in verse one of chapter ten. It is the Hebrew word “dabar,” and it represents the vision of the twenty-five hundred and twenty years that also concluded on October 22, 1844.

Cuvântul tradus în verset atât ca „a înțelege”, cât și ca „a lua în considerare” este cuvântul ebraic „biyn”, și înseamnă „a separa mintal”. Gabriel îl informează pe Daniel să facă o separare mintală între „chestiunea” și „vedenia”. „Vedenia” din verset este cuvântul ebraic „mareh” și este vedenia celor două mii trei sute de ani care s-a încheiat la 22 octombrie 1844. Cuvântul ebraic tradus prin „chestiune” este același cuvânt tradus prin „lucru” în versetul întâi al capitolului zece. Este cuvântul ebraic „dabar” și reprezintă vedenia celor două mii cinci sute douăzeci de ani, care, de asemenea, s-a încheiat la 22 octombrie 1844.

In verse one of chapter ten, God’s covenant people of the last days are represented by Belteshazzar, and they have understood the increase of knowledge that arrived at the time of the end in 1989, that allowed them to understand the connection of the two visions, which the Millerites of the movement of the first angel only partially understood. In the verse, the vision represented as the “thing” is identified as the longest of the two prophecies, because coupled in between the two references in the verse to the “thing,” Daniel identifies the time appointed to the “thing” (the dabar) was “long”, in relation to the vision (mareh).

În versetul întâi al capitolului zece, poporul legământului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă este reprezentat de Belteșațar, iar ei au înțeles creșterea cunoștinței care a venit la timpul sfârșitului în 1989, ceea ce le-a permis să înțeleagă legătura dintre cele două viziuni, pe care milleriții mișcării primului înger au înțeles-o doar parțial. În verset, viziunea reprezentată ca „lucrul” este identificată drept cea mai lungă dintre cele două profeții, deoarece, între cele două referințe din verset la „lucru”, Daniel identifică faptul că timpul hotărât pentru „lucru” (dabar) era „îndelungat”, în raport cu viziunea (mareh).

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> În al treilea an al lui Cirus, împăratul Persiei, i s-a descoperit lui Daniel, căruia i se pusese numele Belteșațar, un cuvânt; iar cuvântul era adevărat, dar vremea hotărâtă era lungă; și el a înțeles cuvântul și a avut înțelegere asupra vedeniei. Daniel 10:1.

The subtle truth that the “seven times,” is the longest time prophecy which the Millerites proclaimed, is denied by Laodicean Adventism, based upon a passage that they wrest to their own destruction. By rejecting the “seven times,” in the rebellion of 1863, they do not see the relation of the two prophecies, and can only, or will only, see the next passage as identifying the twenty-three hundred years.

Adevărul subtil că „cele șapte vremi” este cea mai lungă profeție de timp pe care au proclamat-o milleriții este tăgăduit de adventismul laodicean, pe baza unui pasaj pe care îl răstălmăcesc spre propria lor pierzare. Prin respingerea „celor șapte vremi”, în răzvrătirea din 1863, ei nu văd legătura dintre cele două profeții și nu pot decât, sau nu vor decât, să considere pasajul următor ca identificând perioada de două mii trei sute de ani.

> “The experience of the disciples who preached the ‘gospel of the kingdom’ at the first advent of Christ, had its counterpart in the experience of those who proclaimed the message of His second advent. As the disciples went out preaching, ‘The time is fulfilled, the kingdom of God is at hand,’ so Miller and his associates proclaimed that the longest and last prophetic period brought to view in the Bible was about to expire, that the judgment was at hand, and the everlasting kingdom was to be ushered in. The preaching of the disciples in regard to time was based on the seventy weeks of Daniel 9. The message given by Miller and his associates announced the termination of the 2300 days of Daniel 8:14, of which the seventy weeks form a part. The preaching of each was based upon the fulfillment of a different portion of the same great prophetic period.” The Great Controversy, 351.

> Experiența ucenicilor care au predicat „evanghelia împărăției” la întâia venire a lui Hristos și-a avut corespondentul în experiența celor care au proclamat solia celei de-a doua veniri a Sa. Așa cum ucenicii au ieșit predicând: «S-a împlinit vremea și Împărăția lui Dumnezeu este aproape», tot astfel Miller și asociații săi au proclamat că cea mai lungă și ultima perioadă profetică prezentată în Biblie era pe cale să se încheie, că judecata era aproape și că împărăția veșnică urma să fie inaugurată. Predicarea ucenicilor cu privire la timp se întemeia pe cele șaptezeci de săptămâni din Daniel 9. Solia transmisă de Miller și de asociații săi anunța încheierea celor două mii trei sute de zile din Daniel 8:14, din care cele șaptezeci de săptămâni fac parte. Predicarea fiecăruia se întemeia pe împlinirea unei părți diferite a aceleiași mari perioade profetice. Marea controversă, 351.

Don’t miss the inherent logic of this last passage. Laodicean Adventism does not teach the world that the Millerites thought the sanctuary to be cleansed was the heavenly sanctuary, for they, and any who wish to look at the historical record, know that the Millerites believed the sanctuary to be cleansed was the earth. The passage Laodicean Adventism wrests to their own destruction is “so Miller and his associates proclaimed that the longest and last prophetic period brought to view in the Bible was about to expire”, which they insist is the twenty-three hundred years of Daniel chapter eight, verse fourteen.

Nu treceți cu vederea logica inerentă a acestui ultim pasaj. Adventismul laodicean nu învață lumea că mileriții au socotit că sanctuarul ce urma să fie curățit era sanctuarul ceresc, căci ei, precum și oricine dorește să consulte mărturia istorică, știu că mileriții credeau că sanctuarul ce urma să fie curățit era pământul. Pasajul pe care Adventismul laodicean îl răstălmăcește spre propria lor pieire este: „astfel, Miller și asociații săi au proclamat că cea mai lungă și ultima perioadă profetică prezentată în Biblie era pe punctul de a expira”, perioadă pe care ei insistă că o constituie cele două mii trei sute de ani din Daniel, capitolul opt, versetul paisprezece.

Adventism’s own history books identify that the three hundred Millerite preachers ALL used the 1843 pioneer chart in their presentations, and it is crystal clear on the chart, in the rest of the historical testimony, that the “seven times,” (twenty-five hundred and twenty years), was the prophecy they identified as the “longest and last prophetic period,” which was “about to expire.” Due to their rebellion of 1863, when they rejected the foundation stone of the “seven times,” they now blindly insist that Sister White is re-writing established history in the passage from The Great Controversy.

Însăși cărțile de istorie ale Adventismului atestă că toți cei trei sute de predicatori mileriți au folosit diagrama pionierilor din 1843 în prezentările lor, iar pe acea diagramă, precum și în restul mărturiei istorice, este limpede ca lumina zilei că „cele șapte vremuri” (două mii cinci sute douăzeci de ani) era profeția pe care ei au identificat-o drept „cea mai lungă și ultima perioadă profetică”, care era „pe punctul de a expira”. Din cauza rebeliunii lor din 1863, când au respins piatra de temelie a „celor șapte vremuri”, ei insistă acum orbește că Sora White rescrie istoria consacrată în pasajul din Tragedia veacurilor.

In verse one of Daniel chapter ten, Belteshazzar represents God’s people of the last days, and they understand both the question and answer of Daniel chapter eight, verses thirteen and fourteen, that Sister White identifies as the foundation and central pillar of the Advent faith. The portrayal that Daniel represents in the verse, he is marking a distinction between God’s covenant people of the last days, and Laodicean Adventism, for they are those who understand the increase of knowledge in 1989.

În versetul întâi al capitolului zece din Daniel, Belteșațar îi reprezintă pe poporul lui Dumnezeu din zilele de pe urmă, iar aceștia înțeleg atât întrebarea, cât și răspunsul din Daniel, capitolul opt, versetele treisprezece și paisprezece, pe care Sora White le identifică drept temelia și stâlpul central al credinței adventiste. Reprezentarea pe care o oferă Daniel în verset marchează o deosebire între poporul legământului lui Dumnezeu din zilele de pe urmă și adventismul laodicean, căci poporul legământului lui Dumnezeu este cel care înțelege creșterea cunoștinței din anul 1989.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> În al treilea an al lui Cirus, împăratul Persiei, i s-a descoperit lui Daniel, căruia i se pusese numele Belteșațar, un cuvânt; iar cuvântul era adevărat, dar vremea hotărâtă era lungă; și el a înțeles cuvântul și a avut înțelegere asupra vedeniei. Daniel 10:1.

Verse one is the beginning of the vision given by the Hiddekel River that ends in chapter twelve. It is there where we find the unsealing of the book of Daniel at the time of the end, so the representation of Daniel understanding both the “thing” and the “vision,” is connected with those who understand, and who are identified as the “wise,” in contrast with those who do not understand, and are identified as “wicked.” In verse ten of chapter twelve, the distinction between the two classes is represented.

Versetul întâi este începutul vedeniei date pe malul Râului Hidechel, care se încheie în capitolul doisprezece. Acolo găsim desigilarea cărții lui Daniel la vremea sfârșitului; prin urmare, prezentarea lui Daniel ca înțelegând atât „lucrul”, cât și „vedenia” este legată de cei care înțeleg, identificați drept „înțelepții”, în contrast cu cei care nu înțeleg, identificați drept „cei răi”. În versetul zece al capitolului doisprezece este reprezentată distincția dintre cele două clase.

> Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:10.

> Mulți vor fi curățiți, albiți și lămuriți; dar cei răi vor face răul; iar niciunul dintre cei răi nu va înțelege; însă cei înțelepți vor înțelege. Daniel 12:10.

The “wise” understand, and the wicked don’t understand, and the word translated as “understand” is the same word we identified in verse twenty-three of chapter nine. It is the Hebrew word “biyn,” which means to mentally separate. The wicked do not understand the increase of knowledge, for they are unwilling to make the mental separation of the two visions that are the truths which Belteshazzar is identified as understanding in verse one, when he is identified as Belteshazzar instead of Daniel. In verse one he is identified as God’s last day covenant people, and he is identified as those who understand the two visions, that God’s people are to make a mental distinction between. Jesus illustrates the end of a thing with the beginning of a thing, and in chapter twelve, the wise are those who understand the prophecy of twenty-three hundred years, and its direct relationship to “the longest and last” time prophecy, which is the twenty-five hundred and twenty years.

„Înțelepții” înțeleg, iar cei răi nu înțeleg; iar cuvântul tradus prin „a înțelege” este același cuvânt pe care l-am identificat în versetul douăzeci și trei din capitolul nouă. Este cuvântul ebraic „biyn”, care înseamnă a separa mintal. Cei răi nu înțeleg sporirea cunoștinței, fiindcă nu sunt dispuși să facă separarea mintală a celor două vedenii, care sunt adevărurile pe care Belteșațar este identificat că le înțelege în versetul întâi, când este identificat drept Belteșațar, și nu Daniel. În versetul întâi el este identificat cu poporul legământului lui Dumnezeu din timpul sfârșitului și este identificat ca fiind dintre cei care înțeleg cele două vedenii, între care poporul lui Dumnezeu trebuie să facă o distincție mintală. Isus ilustrează sfârșitul unui lucru prin începutul lui, iar în capitolul doisprezece, înțelepții sunt aceia care înțeleg profeția celor două mii trei sute de ani și relația ei directă cu „cea mai lungă și ultima” profeție de timp, care este cea de două mii cinci sute douăzeci de ani.

We will continue our study of Daniel’s last vision in the next article.

Vom continua studiul nostru al ultimei viziuni a lui Daniel în articolul următor.

> My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. Hosea 4:6.

> Poporul Meu piere din lipsa cunoștinței: fiindcă ai lepădat cunoștința, te voi lepăda și Eu, ca să nu-Mi fii preot: fiindcă ai uitat Legea Dumnezeului tău, voi uita și Eu pe copiii tăi. Osea 4:6.

> Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. Wherefore also it is contained in the scripture, Behold, I lay in Sion a chief corner stone, elect, precious: and he that believeth on him shall not be confounded. Unto you therefore which believe he is precious: but unto them which be disobedient, the stone which the builders disallowed, the same is made the head of the corner, And a stone of stumbling, and a rock of offence, even to them which stumble at the word, being disobedient: whereunto also they were appointed. But ye are a chosen generation, a royal priesthood, an holy nation, a peculiar people; that ye should show forth the praises of him who hath called you out of darkness into his marvellous light: Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. 1 Peter 2:5–10.

> Și voi, ca niște pietre vii, sunteți zidiți într-o casă duhovnicească, ca să fiți o preoție sfântă, pentru a aduce jertfe duhovnicești, bineplăcute lui Dumnezeu prin Isus Hristos. De aceea este și scris în Scriptură: Iată, pun în Sion o piatră din capul unghiului, aleasă, prețioasă; și cel ce crede în El nu va fi dat de rușine. Vouă, deci, celor ce credeți, El este prețios; iar celor neascultători, piatra pe care au lepădat-o ziditorii, aceea a ajuns să fie în capul unghiului, și piatră de poticnire și stâncă de sminteală, pentru cei ce se poticnesc de Cuvânt, fiind neascultători; la aceasta au fost și rânduiți. Dar voi sunteți o seminție aleasă, o preoție împărătească, un neam sfânt, un popor agonisit, ca să vestiți laudele Celui ce v-a chemat din întuneric la lumina Sa minunată; voi, care odinioară nu erați un popor, iar acum sunteți poporul lui Dumnezeu; care odinioară nu primiserăți îndurare, iar acum ați primit îndurare. 1 Petru 2:5-10.

> And account that the longsuffering of our Lord is salvation; even as our beloved brother Paul also according to the wisdom given unto him hath written unto you; As also in all his epistles, speaking in them of these things; in which are some things hard to be understood, which they that are unlearned and unstable wrest, as they do also the other scriptures, unto their own destruction. Ye therefore, beloved, seeing ye know these things before, beware lest ye also, being led away with the error of the wicked, fall from your own stedfastness. 2 Peter 3:15–17.

> Și socotiți că îndelunga răbdare a Domnului nostru este mântuire; precum și iubitul nostru frate Pavel, după înțelepciunea care i-a fost dată, v-a scris; ca și în toate epistolele lui, vorbind în ele despre aceste lucruri; în care sunt unele lucruri greu de înțeles, pe care cei neînvățați și nestatornici le răstălmăcesc, ca și pe celelalte Scripturi, spre propria lor pierzare. Voi deci, preaiubiților, știind mai dinainte aceste lucruri, păziți-vă, ca nu cumva și voi, fiind duși în rătăcire prin rătăcirea celor nelegiuiți, să cădeți din statornicia voastră. 2 Petru 3:15-17.

> Of these things put them in remembrance, charging them before the Lord that they strive not about words to no profit, but to the subverting of the hearers. Study to show thyself approved unto God, a workman that needeth not to be ashamed, rightly dividing the word of truth. But shun profane and vain babblings: for they will increase unto more ungodliness. 2 Timothy 2:14–16.

> Adu-le aminte de aceste lucruri, poruncindu-le înaintea Domnului să nu se certe de vorbe, căci aceasta nu aduce niciun folos, ci este spre pierzarea celor ce ascultă. Silește-te să te înfățișezi înaintea lui Dumnezeu ca un om încercat, un lucrător care nu are de ce să se rușineze, care împarte drept cuvântul adevărului. Iar de vorbăriile profane și deșarte ferește-te, fiindcă ele vor spori în și mai multă neevlavie. 2 Timotei 2:14-16.

Back to Articles