Article

# The Eighth is of the Seven - Number Three

Al optulea este dintre cei șapte - Numărul trei

Daniel Two

Daniel, capitolul doi

Author

Jeff Pippenger

Published

September 17, 2023

Formats

PDF
Word

The question we will seek to resolve in this article is how the first mention of the kingdoms of Bible prophecy in Daniel chapter two agrees with the last mention of the kingdoms of Bible prophecy in Revelation seventeen. I intend to raise some questions about what is actually identified in Nebuchadnezzar’s image and the pioneer’s position, that their history represented the point when the rock would strike the feet of the image.

Întrebarea pe care vom căuta să o elucidăm în acest articol este cum prima mențiune a împărățiilor profeției biblice din capitolul al doilea din Daniel se află în acord cu ultima mențiune a împărățiilor profeției biblice din capitolul al șaptesprezecelea din Apocalipsă. Intenționez să ridic câteva întrebări cu privire la ceea ce este de fapt identificat în chipul lui Nebucadnețar și la poziția pionierilor, potrivit căreia istoria lor reprezenta momentul în care stânca avea să lovească picioarele chipului.

Sister White identifies that we had reached the point where “God’s sacred work is represented by the feet of the image in which the iron was mixed with the miry clay,” which she further describes as the “mingling of churchcraft and statecraft.”

Sora White constată că ajunseserăm la punctul în care „lucrarea sfântă a lui Dumnezeu este reprezentată de picioarele chipului în care fierul era amestecat cu lutul mocirlos”, lucru pe care ea îl descrie în continuare drept „amestecarea politicii bisericești cu politica de stat”.

> “We have come to a time when God’s sacred work is represented by the feet of the image in which the iron was mixed with the miry clay. God has a people, a chosen people, whose discernment must be sanctified, who must not become unholy by laying upon the foundation wood, hay, and stubble. Every soul who is loyal to the commandments of God will see that the distinguishing feature of our faith is the seventh-day Sabbath. If the government would honor the Sabbath as God has commanded, it would stand in the strength of God and in defense of the faith once delivered to the saints. But statesmen will uphold the spurious sabbath, and will mingle their religious faith with the observance of this child of the papacy, placing it above the Sabbath which the Lord has sanctified and blessed, setting it apart for man to keep holy, as a sign between Him and His people to a thousand generations. The mingling of churchcraft and statecraft is represented by the iron and the clay. This union is weakening all the power of the churches. This investing the church with the power of the state will bring evil results. Men have almost passed the point of God’s forbearance. They have invested their strength in politics, and have united with the papacy. But the time will come when God will punish those who have made void His law, and their evil work will recoil upon themselves.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1168.

> Am ajuns la o vreme când lucrarea sfântă a lui Dumnezeu este reprezentată de picioarele chipului, în care fierul era amestecat cu lutul noroios. Dumnezeu are un popor, un popor ales, al cărui discernământ trebuie sfințit, care nu trebuie să se pângărească punând pe temelie lemn, fân și trestie. Orice suflet credincios poruncilor lui Dumnezeu va vedea că trăsătura distinctivă a credinței noastre este Sabatul zilei a șaptea. Dacă guvernul ar onora Sabatul așa cum a poruncit Dumnezeu, ar sta în puterea lui Dumnezeu și în apărarea credinței care a fost dată sfinților odată pentru totdeauna. Dar oamenii de stat vor susține sabatul fals și își vor amesteca credința religioasă cu păzirea acestui copil al papalității, punându-l deasupra Sabatului pe care Domnul l-a sfințit și l-a binecuvântat, pe care l-a pus deoparte pentru ca omul să-l păzească sfânt, ca un semn între El și poporul Său până la o mie de generații. Amestecarea politicii bisericești cu politica de stat este reprezentată de fier și lut. Această uniune slăbește toată tăria bisericilor. Această investire a bisericii cu puterea statului va aduce consecințe nefaste. Oamenii au ajuns aproape să depășească limita îndelungii răbdări a lui Dumnezeu. Și-au investit tăria în politică și s-au unit cu papalitatea. Dar va veni timpul când Dumnezeu îi va pedepsi pe cei ce au desființat Legea Sa, iar lucrarea lor rea se va întoarce asupra lor. Comentariul biblic al Adventiștilor de Ziua a Șaptea, volumul 4, 1168.

The time which we have come to when God’s sacred work is mingling churchcraft and statecraft, is a description of a progressive period of time. She says the mingling “is weakening all the power of the churches,” and it “will bring evil results,” and that “the time will come when God will punish those who have made void His law.”

Vremea la care am ajuns, când în lucrarea sfântă a lui Dumnezeu are loc amestecarea politicii ecleziastice cu politica de stat, reprezintă o descriere a unei perioade de timp în desfășurare. Ea spune că amestecarea „slăbește toată puterea bisericilor”, că „va aduce urmări rele” și că „va veni timpul când Dumnezeu îi va pedepsi pe cei care au făcut zadarnică Legea Sa”.

The mingling of church and state that weakens the power of the churches is a description of the church of Pergamos, where the combining of churchcraft and statecraft represented the falling away that precedes the revealing of the man of sin. Pergamos and the emperor that symbolizes the compromise between Christianity and idolatry takes place in the fourth kingdom of Daniel two. That compromise is represented in Daniel two with the use of the word “clay.”

Amestecarea bisericii cu statul, care slăbește puterea bisericilor, este o descriere a bisericii din Pergam, unde îmbinarea politicii ecleziastice cu politica de stat a reprezentat lepădarea de credință care precede descoperirea omului fărădelegii. Pergam, precum și împăratul care simbolizează compromisul dintre creștinism și idolatrie, se situează în a patra împărăție din Daniel 2. Acel compromis este reprezentat în Daniel 2 prin folosirea cuvântului "lut".

> Thou, O king, sawest, and behold a great image. This great image, whose brightness was excellent, stood before thee; and the form thereof was terrible. This image’s head was of fine gold, his breast and his arms of silver, his belly and his thighs of brass, His legs of iron, his feet part of iron and part of clay. Thou sawest till that a stone was cut out without hands, which smote the image upon his feet that were of iron and clay, and brake them to pieces. Daniel 2:31–34.

> Tu, împărate, ai văzut și iată un chip mare. Acest chip mare, a cărui strălucire era deosebită, stătea înaintea ta; și înfățișarea lui era înfricoșătoare. Capul acestui chip era din aur curat, pieptul și brațele lui erau din argint, pântecele și coapsele lui erau din aramă, fluierele picioarelor lui erau din fier, iar labele picioarelor lui erau, în parte, din fier și, în parte, din lut. Ai văzut până când o piatră a fost desprinsă fără mâini, care a lovit chipul în picioarele lui, din fier și din lut, și le-a sfărâmat. Daniel 2:31-34.

As Daniel’s interpretation continues it is no longer “clay” but it became dirty or “miry clay.”

Pe măsură ce interpretarea lui Daniel continuă, nu mai este "lut", ci a devenit murdar sau "lut mâlos".

> And whereas thou sawest the feet and toes, part of potters’ clay, and part of iron, the kingdom shall be divided; but there shall be in it of the strength of the iron, forasmuch as thou sawest the iron mixed with miry clay. Daniel 2:41.

> Iar după cum ai văzut picioarele și degetele, în parte din lut de olar și în parte din fier, împărăția va fi împărțită; dar în ea va fi din tăria fierului, întrucât ai văzut fierul amestecat cu lut mâlos. Daniel 2:41.

The pure clay which was the Potter’s clay changes to miry clay. God’s is the divine Potter and his work is never miry.

Lutul curat, care era lutul Olarului, se preschimbă în lut noroios. Olarul divin este al lui Dumnezeu, iar lucrarea Lui nu este niciodată noroioasă.

> But now, O Lord, thou art our father; we are the clay, and thou our potter; and we all are the work of thy hand. Isaiah 64:8.

> Dar acum, Doamne, Tu ești Tatăl nostru; noi suntem lutul, iar Tu ești olarul nostru; și toți suntem lucrarea mâinii Tale. Isaia 64:8.

In the history of pagan Rome, the church of Smyrna was pure clay. In the history of Pergamos, which is the fourth kingdom in Daniel two, the clay changes into miry clay. What is first mentioned in the passage as simply “clay”, and thereafter “potter’s clay”, changes into “miry clay”, as the interpretation continues. Pergamos is where that change was accomplished in order to prepare the way for Thyatira, or papal Rome. The change from “clay” into “miry clay” is the falling away that prepares the way for Thyatira, which Paul identifies as the “falling away first” in Second Thessalonians.

În istoria Romei păgâne, biserica din Smirna a fost lut curat. În istoria Pergamului, care este al patrulea regat din Daniel, capitolul 2, lutul se schimbă în lut noroios. Ceea ce este menționat mai întâi în pasaj simplu ca „lut”, iar apoi ca „lut de olar”, se schimbă în „lut noroios”, pe măsură ce interpretarea continuă. Pergam este locul unde acea schimbare a fost înfăptuită pentru a pregăti calea pentru Tiatira, sau Roma papală. Schimbarea de la „lut” la „lut noroios” este lepădarea de credință care pregătește calea pentru Tiatira, pe care Pavel o identifică drept „lepădarea de credință întâi” în A Doua Epistolă către Tesaloniceni.

The Millerites could see no further than the fourth kingdom of Rome and expected the Second Coming of Christ to be the next prophetic event, for the stone that smites the image’s feet represents the Second Coming. But did Christ set up a kingdom in 1798? He did come into the Most Holy Place on October 22, 1844, to receive a kingdom, but was it set up at that time?

Milleriții nu puteau vedea dincolo de a patra împărăție, Roma, și așteptau ca A Doua Venire a lui Hristos să fie următorul eveniment profetic, căci piatra care lovește picioarele chipului reprezintă A Doua Venire. Dar a întemeiat Hristos o împărăție în 1798? Într-adevăr, El a intrat în Sfânta Sfintelor la 22 octombrie 1844, pentru a primi o împărăție, dar a fost ea întemeiată atunci?

The answer to the first of those two questions is that Christ did not set up His everlasting kingdom in 1798. The second question whether or not Christ set up His everlasting kingdom on October 22, 1844 is also no.

Răspunsul la prima dintre acele două întrebări este că Hristos nu a instaurat împărăția Sa veșnică în 1798. La a doua întrebare, dacă Hristos a instaurat sau nu împărăția Sa veșnică la 22 octombrie 1844, răspunsul este, de asemenea, negativ.

Was there a kingdom set up in the time of pagan Rome? I ask this for the pioneers understood the fourth kingdom to be both pagan and papal Rome which identifies 1798 as the conclusion of the fourth kingdom when Christ would set up an everlasting kingdom. But the book of Revelation identifies four kingdoms that follow pagan Rome.

A fost întemeiată o împărăție în vremea Romei păgâne? Pun această întrebare deoarece pionierii au înțeles că a patra împărăție cuprinde atât Roma păgână, cât și Roma papală, identificând astfel anul 1798 drept încheierea celei de-a patra împărății, când Hristos avea să întemeieze o împărăție veșnică. Însă Cartea Apocalipsei identifică patru împărății care succed Romei păgâne.

If the fourth kingdom of iron in Daniel two is simply representing pagan Rome where the compromise of Constantine is represented by the clay being turned into miry clay, did Christ setup a kingdom in that history? The answer is yes. At the cross, which is the history of Pergamos, not Thyatira, Christ established His kingdom of “grace.” There was an everlasting kingdom set up at the cross, and the throne of that kingdom typifies a throne that gets set up during the latter rain. That latter rain throne represents His kingdom of “glory.”

Dacă a patra împărăție de fier din Daniel 2 reprezintă pur și simplu Roma păgână, unde compromisul lui Constantin este reprezentat prin transformarea lutului în lut noroios, a întemeiat Hristos o împărăție în acea istorie? Răspunsul este da. La cruce, care ține de istoria Pergamului, nu a Tiatirei, Hristos a întemeiat împărăția Sa a „harului”. La cruce a fost întemeiată o împărăție veșnică, iar tronul acelei împărății tipifică un tron care este așezat în timpul ploii târzii. Acel tron al ploii târzii reprezintă împărăția Sa a „slavei”.

> “The announcement which had been made by the disciples in the name of the Lord was in every particular correct, and the events to which it pointed were even then taking place. ‘The time is fulfilled, the kingdom of God is at hand,’ had been their message. At the expiration of ‘the time’—the sixty-nine weeks of Daniel 9, which were to extend to the Messiah, ‘the Anointed One’—Christ had received the anointing of the Spirit after His baptism by John in Jordan. And the ‘kingdom of God’ which they had declared to be at hand was established by the death of Christ. This kingdom was not, as they had been taught to believe, an earthly empire. Nor was it that future, immortal kingdom which shall be set up when ‘the kingdom and dominion, and the greatness of the kingdom under the whole heaven, shall be given to the people of the saints of the Most High;’ that everlasting kingdom, in which ‘all dominions shall serve and obey Him.’ Daniel 7:27. As used in the Bible, the expression ‘kingdom of God’ is employed to designate both the kingdom of grace and the kingdom of glory. The kingdom of grace is brought to view by Paul in the Epistle to the Hebrews. After pointing to Christ, the compassionate intercessor who is ‘touched with the feeling of our infirmities,’ the apostle says: ‘Let us therefore come boldly unto the throne of grace, that we may obtain mercy, and find grace.’ Hebrews 4:15, 16. The throne of grace represents the kingdom of grace; for the existence of a throne implies the existence of a kingdom. In many of His parables Christ uses the expression ‘the kingdom of heaven’ to designate the work of divine grace upon the hearts of men.

> Vestirea făcută de ucenici în Numele Domnului era întru totul corectă, iar evenimentele la care făcea trimitere aveau loc chiar atunci. „S-a împlinit vremea, și Împărăția lui Dumnezeu este aproape” fusese solia lor. La încheierea „vremii” — cele șaizeci și nouă de săptămâni din Daniel 9, care urmau să se întindă până la Mesia, „Cel Uns” — Hristos primise ungerea Duhului după botezul Său de către Ioan în Iordan. Iar „Împărăția lui Dumnezeu”, pe care o vestiseră ca fiind aproape, a fost întemeiată prin moartea lui Hristos. Această împărăție nu era, așa cum fuseseră învățați să creadă, un imperiu pământesc. Și nici nu era acea împărăție viitoare, nemuritoare, care va fi așezată când „împărăția și stăpânirea și măreția împărăției de sub tot cerul vor fi date poporului sfinților Celui Preaînalt”; acea împărăție veșnică, în care „toate stăpânirile Îi vor sluji și I se vor supune”. Daniel 7:27. Așa cum este folosită în Biblie, expresia „Împărăția lui Dumnezeu” este întrebuințată pentru a desemna atât împărăția harului, cât și împărăția slavei. Împărăția harului este adusă în vedere de Pavel în Epistola către Evrei. După ce Îl prezintă pe Hristos, Mijlocitorul îndurător, care este „atins de simțământul neputințelor noastre”, apostolul spune: „Să ne apropiem, așadar, cu îndrăzneală de tronul harului, ca să dobândim milă și să aflăm har”. Evrei 4:15, 16. Tronul harului reprezintă împărăția harului; căci existența unui tron implică existența unei împărății. În multe dintre parabolele Sale, Hristos folosește expresia „Împărăția cerurilor” pentru a desemna lucrarea harului divin asupra inimilor oamenilor.

> “So the throne of glory represents the kingdom of glory; and this kingdom is referred to in the Saviour’s words: ‘When the Son of man shall come in His glory, and all the holy angels with Him, then shall He sit upon the throne of His glory: and before Him shall be gathered all nations.’ Matthew 25:31, 32. This kingdom is yet future. It is not to be set up until the second advent of Christ.

> Așadar, tronul slavei reprezintă împărăția slavei; iar la această împărăție se face referire în cuvintele Mântuitorului: „Când Fiul omului va veni în slava Sa și toți îngerii sfinți împreună cu El, atunci va ședea pe tronul slavei Sale; și înaintea Lui vor fi adunate toate neamurile.” Matei 25:31, 32. Această împărăție este încă viitoare. Ea nu va fi instaurată până la a doua venire a lui Hristos.

> “The kingdom of grace was instituted immediately after the fall of man, when a plan was devised for the redemption of the guilty race. It then existed in the purpose and by the promise of God; and through faith, men could become its subjects. Yet it was not actually established until the death of Christ. Even after entering upon His earthly mission, the Saviour, wearied with the stubbornness and ingratitude of men, might have drawn back from the sacrifice of Calvary. In Gethsemane the cup of woe trembled in His hand. He might even then have wiped the blood-sweat from His brow and have left the guilty race to perish in their iniquity. Had He done this, there could have been no redemption for fallen men. But when the Saviour yielded up His life, and with His expiring breath cried out, ‘It is finished,’ then the fulfillment of the plan of redemption was assured. The promise of salvation made to the sinful pair in Eden was ratified. The kingdom of grace, which had before existed by the promise of God, was then established.” The Great Controversy, 347.

> Împărăția harului a fost instituită îndată după căderea omului, când a fost conceput un plan pentru răscumpărarea neamului vinovat. Atunci ea exista în hotărârea și prin făgăduința lui Dumnezeu; iar prin credință, oamenii puteau deveni supușii ei. Totuși, ea nu a fost de fapt întemeiată până la moartea lui Hristos. Chiar și după ce Își începuse misiunea pământească, Mântuitorul, istovit de îndărătnicia și nerecunoștința oamenilor, ar fi putut să se dea înapoi de la jertfa de pe Calvar. În Ghetsimani, paharul suferinței tremura în mâna Sa. Ar fi putut chiar atunci să șteargă sudoarea de sânge de pe frunte și să lase neamul vinovat să piară în nelegiuirea lui. Dacă ar fi făcut aceasta, nu ar fi putut exista nicio răscumpărare pentru oamenii căzuți. Dar când Mântuitorul Și-a dat viața și, cu răsuflarea Sa de pe urmă, a strigat: „S-a săvârșit”, atunci împlinirea planului de răscumpărare a fost asigurată. Făgăduința mântuirii făcută perechii păcătoase în Eden a fost ratificată. Împărăția harului, care mai înainte existase prin făgăduința lui Dumnezeu, a fost atunci întemeiată. Marea Controversă, 347.

Christ did set up an everlasting kingdom in the prophetic history of pagan Rome, not at the end of papal Rome. He also sets up His kingdom of glory at His Second Coming which includes the history of the latter rain, when the four winds of Islam are released.

Hristos a întemeiat într-adevăr o Împărăție veșnică în istoria profetică a Romei păgâne, nu la sfârșitul Romei papale. De asemenea, El Își instaurează Împărăția Sa de slavă la A Doua Sa Venire, eveniment care include istoria ploii târzii, când cele patru vânturi ale Islamului sunt dezlegate.

> “The latter rain is coming on those that are pure—all then will receive it as formerly.

> Ploaia târzie vine peste cei curați — atunci toți o vor primi precum odinioară.

> “When the four angels let go, Christ will set up His kingdom. None receive the latter rain but those who are doing all they can. Christ would help us. All could be overcomers by the grace of God, through the blood of Jesus. All heaven is interested in the work. Angels are interested.” Spalding and Magan, 3.

> Când cei patru îngeri vor slobozi, Hristos Își va întemeia împărăția. Nimeni nu primește ploaia târzie decât cei care fac tot ce le stă în putință. Hristos ne-ar ajuta. Toți ar putea fi biruitori prin harul lui Dumnezeu, prin sângele lui Isus. Întregul cer este interesat de lucrare. Îngerii sunt interesați. Spalding and Magan, 3.

When the four winds are released, Christ sets up His kingdom. Both the latter rain and the releasing of the four winds represent progressive events, and neither represent a point in time. The four winds represent Islam.

Când cele patru vânturi sunt slobozite, Hristos Își stabilește Împărăția Sa. Atât ploaia târzie, cât și slobozirea celor patru vânturi reprezintă evenimente progresive, iar niciuna nu desemnează un moment determinat în timp. Cele patru vânturi reprezintă Islamul.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> Îngerii țin cele patru vânturi, reprezentate ca un cal mânios care caută să scape din frâu și să se năpustească peste fața întregului pământ, purtând distrugere și moarte în urma sa.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> "Să dormim chiar pe marginea lumii veșnice? Să fim apatici, reci și morți? O, de-am avea în bisericile noastre Duhul și suflarea lui Dumnezeu, insuflați în poporul Său, ca ei să stea pe picioarele lor și să trăiască. Trebuie să vedem că calea este îngustă, iar poarta strâmtă. Dar, pe măsură ce trecem prin poarta strâmtă, lărgimea ei este fără margini." Manuscript Releases, volumul 20, 217.

The angels are holding the angry horse of Islam that is seeking to break loose bearing death and destruction in its path, in the time period when the Spirit of God is breathed upon God’s people. They then stand upon their feet and live. Prior to the Spirit being breathed upon them, God’s people are dead, for the breath of the Spirit causes them to stand up and live. When Sister White says we have now come to a time when the feet of the image that is mixed with iron and miry clay represents the combination of church and state, the outpouring of the latter rain was still in the future.

Îngerii țin în frâu calul mânios al Islamului, care caută să-și rupă frâiele, purtând moarte și distrugere în calea sa, în perioada când Duhul lui Dumnezeu este suflat asupra poporului lui Dumnezeu. Atunci ei se ridică în picioare și trăiesc. Înainte ca Duhul să fie suflat asupra lor, poporul lui Dumnezeu este mort, căci suflarea Duhului îi face să se ridice și să trăiască. Când Sora White spune că am ajuns acum la vremea când picioarele chipului, amestecate cu fier și lut mâlos, reprezintă combinația dintre biserică și stat, revărsarea ploii târzii era încă în viitor.

> “The latter rain is to fall upon the people of God. A mighty angel is to come down from heaven, and the whole earth is to be lighted with his glory.” Review and Herald, April 21, 1891.

> "Ploaia târzie va cădea asupra poporului lui Dumnezeu. Un înger puternic va coborî din cer, iar întregul pământ va fi luminat de slava lui." Review and Herald, 21 aprilie 1891.

There are two voices in Revelation eighteen.

În capitolul al optsprezecelea din Apocalipsa există două glasuri.

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches.” Selected Messages, book 2, 118.

> „Când Isus Și-a început slujirea publică, El a curățit Templul de profanarea sacrilegă. Între ultimele acte ale slujirii Sale s-a numărat a doua curățire a Templului. Astfel, în lucrarea finală de avertizare a lumii, bisericilor li se adresează două chemări distincte.” Mesaje alese, cartea 2, 118.

The first voice is a wake-up call for God’s people, the second voice is the wake-up call for God’s other children that are still in Babylon.

Cel dintâi glas este o chemare la trezire pentru poporul lui Dumnezeu, iar cel de-al doilea glas este chemarea la trezire pentru ceilalți copii ai lui Dumnezeu care sunt încă în Babilon.

> “There is a world lying in wickedness, in deception, and delusion, in the very shadow of death,—asleep, asleep. Who are feeling travail of soul to awaken them? What voice can reach them? My mind is carried to the future when the signal will be given, ‘Behold the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him.’ But some will have delayed to obtain the oil for replenishing their lamps, and too late they will find that character, which is represented by the oil, is not transferable.” Bible Echo, May 4, 1896.

> O lume zace în nelegiuire, în înșelăciune și amăgire, în însăși umbra morții – adormită, adormită. Cine poartă chinul sufletesc pentru a-i trezi? Ce glas poate ajunge până la ei? Gândul meu este purtat spre viitor, când se va da semnalul: "Iată, Mirele vine; ieșiți-I în întâmpinare." Dar unii vor fi zăbovit să obțină untdelemnul pentru a-și reumple candelele și, prea târziu, vor afla că caracterul, care este reprezentat de untdelemn, nu este transferabil. Bible Echo, 4 mai 1896.

In the passage two questions were asked. Who are feeling travail of soul to awaken them? What voice can reach them?

În pasaj au fost puse două întrebări. Cine simte truda sufletului spre a-i trezi? Ce glas poate ajunge la ei?

The “voice” that awakens the world is the second voice of Revelation eighteen that calls God’s other flock out of Babylon. Both God’s people and the world need to be awakened by the Midnight Cry, which is simply another symbol of the latter rain.

„Vocea” care trezește lumea este cea de-a doua voce din Apocalipsa, capitolul 18, care cheamă cealaltă turmă a lui Dumnezeu să iasă din Babilon. Atât poporul lui Dumnezeu, cât și lumea au nevoie să fie trezite prin Strigătul de la miezul nopții, care este pur și simplu un alt simbol al ploii târzii.

Were the Millerites correct in identifying that in the days of the fourth kingdom Christ would set up an everlasting kingdom? Yes.

Au avut milleriții dreptate când au recunoscut că, în zilele celei de-a patra împărății, Hristos avea să întemeieze o împărăție veșnică? Da.

He established His kingdom of “grace” at the cross, which was during the history of the fourth kingdom of Bible prophecy. That kingdom being pagan Rome. In Daniel two, is the falling away that precedes the church of Thyatira represented? Yes, for the clay which represents God’s people changed from clay unto miry clay. So where is Thyatira in the image? Or is it even in the image? It is represented in the image, and Nebuchadnezzar sheds light on that fact when he reaches the height of his proud arrogance in chapter four of Daniel.

El a întemeiat la cruce Împărăția Sa a „harului”, care a avut loc în timpul istoriei celei de-a patra împărății din profeția biblică. Acea împărăție, adică Roma păgână. În Daniel, capitolul doi, este reprezentată apostazia care precede biserica din Tiatira? Da, căci lutul care reprezintă poporul lui Dumnezeu s-a schimbat din lut în lut noroios. Așadar, unde este Tiatira în chip? Sau este ea măcar în chip? Ea este reprezentată în chip, iar Nebucadnețar aruncă lumină asupra acestui fapt când ajunge la culmea trufiei sale în capitolul patru din Daniel.

> The king spake, and said, Is not this great Babylon, that I have built for the house of the kingdom by the might of my power, and for the honour of my majesty? Daniel 4:30.

> Împăratul a vorbit și a zis: Oare nu este acesta Babilonul cel mare, pe care eu l-am zidit ca locuință a împărăției, prin tăria puterii mele și spre onoarea maiestății mele? Daniel 4:30.

Just prior to Nebuchadnezzar’s judgment of twenty-five hundred and twenty days of living like a beast of the field, he exhibited his pride by asking the question of whether or not he built the kingdom that is Babylon the great? The whore of Revelation seventeen has written on her forehead, “MYSTERY, BABYLON THE GREAT, THE MOTHER OF HARLOTS AND ABOMINATIONS OF THE EARTH.” The Roman church, as Sister White calls her is Babylon the Great. The head of gold in the image represents literal Babylon and it also represents spiritual Babylon, the fifth kingdom of Bible prophecy that has the singular characteristic as being the power who received a deadly wound. In Isaiah twenty-three the papal power represented as Tyre, would be forgotten for seventy years as the days of one king. Literal Babylon represented by Nebuchadnezzar also received a deadly wound that was healed when Nebuchadnezzar was banished from his kingdom for twenty-five hundred and twenty days. Literal Babylon the great typified spiritual Babylon the great and both had their kingdoms temporarily removed, and thereafter restored. The whore of Revelation seventeen did not have a silver cup in her hand, nor a brass or iron cup, she had a golden cup.

Chiar înainte de judecata asupra lui Nebucadnețar, constând în două mii cinci sute douăzeci de zile de a trăi ca o fiară a câmpului, el și-a etalat mândria punând întrebarea dacă a zidit sau nu împărăția care este Babilonul cel Mare? Desfrânata din Apocalipsa șaptesprezece are scris pe frunte: „TAINĂ, BABILONUL CEL MARE, MAMA DESFRÂNATELOR ȘI A URÂCIUNILOR PĂMÂNTULUI.” Biserica romană, așa cum o numește Sora White, este Babilonul cel Mare. Capul de aur din chip reprezintă Babilonul literal și, de asemenea, Babilonul spiritual, a cincea împărăție a profeției biblice, care are drept caracteristică unică faptul că este puterea care a primit o rană de moarte. În Isaia douăzeci și trei, puterea papală, reprezentată ca Tir, avea să fie uitată timp de șaptezeci de ani, ca zilele unui singur împărat. Babilonul literal, reprezentat de Nebucadnețar, a primit, de asemenea, o rană de moarte, care a fost vindecată când Nebucadnețar a fost izgonit din împărăția sa timp de două mii cinci sute douăzeci de zile. Babilonul literal cel Mare a prefigurat Babilonul spiritual cel Mare, iar amândouă au avut împărățiile lor temporar înlăturate, și ulterior restaurate. Desfrânata din Apocalipsa șaptesprezece nu avea în mâna ei un potir de argint, nici un potir de aramă sau de fier, ci avea un potir de aur.

> And the woman was arrayed in purple and scarlet colour, and decked with gold and precious stones and pearls, having a golden cup in her hand full of abominations and filthiness of her fornication. Revelation 17:4.

> Și femeia era îmbrăcată în purpură și stacojiu, împodobită cu aur și cu pietre prețioase și cu mărgăritare, având în mână un potir de aur plin de urâciuni și de necurățiile desfrânării ei. Apocalipsa 17:4.

Gold represented literal Babylon and it also represents spiritual Babylon, the fifth kingdom of Bible prophecy that received a deadly wound in 1798, when the sixth kingdom of Bible prophecy took the throne. Literal Babylon in the image was followed by a silver kingdom that consisted of two powers, the Medes and the Persians, and the Persian horn in Daniel eight came up last and higher. Darius the Mede was the first horn and his general, Cyrus was a Persian that would ultimately come into power after the Median king Darius.

Aurul reprezenta Babilonul literal și, de asemenea, reprezintă Babilonul spiritual, a cincea împărăție a profeției biblice, care a primit o rană de moarte în 1798, când a șasea împărăție a profeției biblice a preluat tronul. Babilonul literal din chipul a fost urmat de o împărăție de argint, alcătuită din două puteri, mezii și perșii, iar cornul persan din Daniel 8 s-a ridicat ultimul și a ajuns mai înalt. Dariu Medul a fost primul corn, iar generalul său, Cirus, era un persan care, în cele din urmă, avea să ajungă la putere după regele mezilor, Dariu.

Cyrus was a type of Christ who was going to begin the process of freeing God’s people from captivity. The Medo-Persian empire represents the sixth kingdom of Bible prophecy which is the United States. The United States has two horns representing Republicanism and Protestantism. Darius represents the Republican horn of the United States and Cyrus represents the horn of Protestantism. As Cyrus began the process of freeing God’s people to rebuild Jerusalem and the temple, the United States was the land which was raised up to free the captives of spiritual Babylon’s captivity in order to erect the spiritual temple, of which the Millerites laid the foundation. The literal captivity in Babylon being seventy years typified the captivity in spiritual Babylon for twelve hundred and sixty years. The United States is the shoulders of silver in Nebuchadnezzar’s image.

Cirus a fost un tip al lui Hristos, care avea să înceapă procesul de eliberare a poporului lui Dumnezeu din robie. Imperiul medo-persan reprezintă a șasea împărăție a profeției biblice, care este Statele Unite. Statele Unite au două coarne care reprezintă republicanismul și protestantismul. Darius reprezintă cornul republican al Statelor Unite, iar Cirus reprezintă cornul protestantismului. Așa cum Cirus a început procesul de eliberare a poporului lui Dumnezeu pentru a rezidi Ierusalimul și templul, Statele Unite au fost țara care a fost ridicată pentru a-i elibera pe captivii robiei Babilonului spiritual, în vederea zidirii templului spiritual, al cărui temelie a fost pusă de către mileriți. Robia literală în Babilon, de șaptezeci de ani, a prefigurat robia în Babilonul spiritual timp de o mie două sute șaizeci de ani. Statele Unite sunt umerii de argint din chipul lui Nebucadnețar.

The third kingdom of brass was Greece that represents a worldwide kingdom. That kingdom is the United Nations, that in Revelation seventeen was the kingdom that in 1798 had not yet came. The ten kings of Revelation seventeen agree to give their kingdom unto the papacy, the eighth kingdom, that is of the seven. They make this agreement because they are forced to by the United States, and because the world is being destroyed by the “four winds” of Islam, that are released during the time of the latter rain, which begins to be fully poured out at the Sunday law in the United States.

A treia împărăție de aramă a fost Grecia, care reprezintă o împărăție mondială. Acea împărăție este Națiunile Unite; în Apocalipsa 17, este împărăția care, în 1798, încă nu venise. Cei zece regi din Apocalipsa 17 se învoiesc să-și dea împărăția papalității, a opta împărăție, care este dintre cele șapte. Ei fac această înțelegere pentru că sunt constrânși de Statele Unite și pentru că lumea este distrusă de "cele patru vânturi" ale Islamului, care sunt dezlegate în timpul ploii târzii, ploaie ce începe să fie revărsată pe deplin odată cu legea duminicală în Statele Unite.

At the Sunday law in the United States, God establishes His kingdom of “glory” as He lifts up His people as an ensign to call God’s other children out of Babylon. Thus, the horn of Protestantism comes up last and is higher than the first in agreement with the two horns of Medo-Persia. Once the United Nations agrees to turn the control of the world over to the papacy, the four winds of Islam are released and the worldwide kingdom is confronted by the warfare that followed the death of Greece’s first horn that was broken and produced four horns.

La legea duminicală din Statele Unite, Dumnezeu Își întemeiază Împărăția "slavei", ridicându-Și poporul ca un stindard pentru a-i chema pe ceilalți copii ai lui Dumnezeu să iasă din Babilon. Astfel, cornul Protestantismului se ridică ultimul și este mai înalt decât cel dintâi, în concordanță cu cele două coarne ale Medo-Persiei. Odată ce Organizația Națiunilor Unite este de acord să cedeze controlul lumii papalității, cele patru vânturi ale Islamului sunt dezlănțuite, iar împărăția mondială este confruntată cu războaiele care au urmat morții primului corn al Greciei, care s-a frânt, iar în locul lui au crescut patru coarne.

When the image reaches the feet of iron (statecraft) and miry clay (churchcraft) and the ten toes (ten kings), the stone that has been cut out of the mountain without hands strikes the feet of the image. The Millerites were accurate to Daniel’s image, as much as they could be accurate from their vantage point in prophetic history. But the Alpha and Omega always illustrates the end with the beginning and the four kingdoms of Nebuchadnezzar’s image represent four literal kingdoms that typify their spiritual counterparts at the end of the world.

Când chipul ajunge la picioarele de fier (guvernare statală) și de lut mâlos (guvernare bisericească) și la cele zece degete (zece regi), piatra care a fost tăiată din munte, nu prin mână, lovește picioarele chipului. Milleriții au fost corecți în raport cu chipul din Daniel, pe cât puteau fi corecți din perspectiva lor în istoria profetică. Dar Alfa și Omega ilustrează întotdeauna sfârșitul prin început, iar cele patru împărății ale chipului lui Nebucadnețar reprezintă patru împărății literale care tipifică corespunzătoarele lor spirituale la sfârșitul lumii.

With the kingdoms of history Rome comes up eighth and is of the seven. In Daniel seven Rome comes up eighth and is of the seven. In Daniel eight Rome comes up eighth and is of the seven. In Revelation seventeen Rome comes up eighth and is of the seven. In Daniel two, which represents the first mention of the kingdoms of Bible prophecy, modern spiritual Rome comes up eighth and is of the seven. The first (Alpha) illustration of the kingdoms of Bible prophecy identifies the last (Omega).

În succesiunea istorică a împărățiilor, Roma se ridică a opta și este dintre cei șapte. În Daniel 7, Roma se ridică a opta și este dintre cei șapte. În Daniel 8, Roma se ridică a opta și este dintre cei șapte. În Apocalipsa 17, Roma se ridică a opta și este dintre cei șapte. În Daniel 2, care reprezintă prima mențiune a împărățiilor din profeția biblică, Roma spirituală modernă se ridică a opta și este dintre cei șapte. Prima (Alfa) ilustrare a împărățiilor profeției biblice o identifică pe ultima (Omega).

> “We have come to a time when God’s sacred work is represented by the feet of the image in which the iron was mixed with the miry clay. God has a people, a chosen people, whose discernment must be sanctified, who must not become unholy by laying upon the foundation wood, hay, and stubble. Every soul who is loyal to the commandments of God will see that the distinguishing feature of our faith is the seventh-day Sabbath. If the government would honor the Sabbath as God has commanded, it would stand in the strength of God and in defense of the faith once delivered to the saints. But statesmen will uphold the spurious sabbath, and will mingle their religious faith with the observance of this child of the papacy, placing it above the Sabbath which the Lord has sanctified and blessed, setting it apart for man to keep holy, as a sign between Him and His people to a thousand generations. The mingling of churchcraft and statecraft is represented by the iron and the clay. This union is weakening all the power of the churches. This investing the church with the power of the state will bring evil results. Men have almost passed the point of God’s forbearance. They have invested their strength in politics, and have united with the papacy. But the time will come when God will punish those who have made void His law, and their evil work will recoil upon themselves.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1168.

> Am ajuns la o vreme când lucrarea sfântă a lui Dumnezeu este reprezentată de picioarele chipului, în care fierul era amestecat cu lutul noroios. Dumnezeu are un popor, un popor ales, al cărui discernământ trebuie sfințit, care nu trebuie să se pângărească punând pe temelie lemn, fân și trestie. Orice suflet credincios poruncilor lui Dumnezeu va vedea că trăsătura distinctivă a credinței noastre este Sabatul zilei a șaptea. Dacă guvernul ar onora Sabatul așa cum a poruncit Dumnezeu, ar sta în puterea lui Dumnezeu și în apărarea credinței care a fost dată sfinților odată pentru totdeauna. Dar oamenii de stat vor susține sabatul fals și își vor amesteca credința religioasă cu păzirea acestui copil al papalității, punându-l deasupra Sabatului pe care Domnul l-a sfințit și l-a binecuvântat, pe care l-a pus deoparte pentru ca omul să-l păzească sfânt, ca un semn între El și poporul Său până la o mie de generații. Amestecarea politicii bisericești cu politica de stat este reprezentată de fier și lut. Această uniune slăbește toată tăria bisericilor. Această investire a bisericii cu puterea statului va aduce consecințe nefaste. Oamenii au ajuns aproape să depășească limita îndelungii răbdări a lui Dumnezeu. Și-au investit tăria în politică și s-au unit cu papalitatea. Dar va veni timpul când Dumnezeu îi va pedepsi pe cei ce au desființat Legea Sa, iar lucrarea lor rea se va întoarce asupra lor. Comentariul biblic al Adventiștilor de Ziua a Șaptea, volumul 4, 1168.

The Alpha and Omega has made the correct pioneer understanding of Daniel two “new.”

Alfa și Omega a făcut ca înțelegerea corectă a pionierilor cu privire la Daniel 2 să fie „nouă”.

> And he that sat upon the throne said, Behold, I make all things new. And he said unto me, Write: for these words are true and faithful. And he said unto me, It is done. I am Alpha and Omega, the beginning and the end. I will give unto him that is athirst of the fountain of the water of life freely. Revelation 21:5, 6.

> Și Cel ce ședea pe scaunul de domnie a zis: Iată, Eu fac toate lucrurile noi. Și mi-a zis: Scrie, fiindcă aceste cuvinte sunt adevărate și vrednice de crezare. Și mi-a zis: S-a împlinit. Eu sunt Alfa și Omega, Începutul și Sfârșitul. Celui ce-i este sete îi voi da să bea din izvorul apei vieții, fără plată. Apocalipsa 21:5, 6.

Back to Articles