Article

# Elijah - Number Six

Ilie - Numărul șase

Ten Tests

Zece încercări

Author

Jeff Pippenger

Published

October 5, 2023

Formats

PDF
Word

We have been addressing the symbolism of Elijah and are now using the histories of Mount Carmel and Mount Sinai to illustrate a progressive testing process for the horn of Protestantism and a progressive political development for the horn of Republicanism that parallels the horn of Protestantism.

Am abordat simbolistica profetului Ilie, iar acum folosim relatările istorice despre Muntele Carmel și Muntele Sinai pentru a ilustra un proces progresiv de încercare al cornului protestantismului și o dezvoltare politică progresivă a cornului republicanismului, care se desfășoară în paralel cu cornul protestantismului.

The last article was working through the rebellion of Numbers chapter thirteen and fourteen which identifies the tenth and final test for ancient Israel after their crossing of the Red Sea. The history aligns with the beginning movement of Millerite history, but also with the history of God’s ending movement. The work of all three angels of Revelation fourteen is accomplished by a movement at the beginning and a movement at the end.

Ultimul articol analiza răzvrătirea descrisă în Cartea Numeri, capitolele treisprezece și paisprezece, care identifică a zecea și ultima probă pentru Israelul antic după trecerea Mării Roșii. Acea istorie corespunde atât mișcării de început a istoriei millerite, cât și istoriei mișcării de încheiere a lui Dumnezeu. Lucrarea tuturor celor trei îngeri din Apocalipsa paisprezece este înfăptuită printr-o mișcare la început și printr-o mișcare la sfârșit.

> “The angel who unites in the proclamation of the third angel’s message is to lighten the whole earth with his glory. A work of world-wide extent and unwonted power is here foretold. The advent movement of 1840–44 was a glorious manifestation of the power of God; the first angel’s message was carried to every missionary station in the world, and in some countries there was the greatest religious interest which has been witnessed in any land since the Reformation of the sixteenth century; but these are to be exceeded by the mighty movement under the last warning of the third angel.” The Great Controversy, 611.

> „Îngerul care se alătură proclamării soliei celui de-al treilea înger are să lumineze întregul pământ cu slava sa. Aici este prevestită o lucrare de întindere mondială și de putere fără precedent. Mișcarea adventă din perioada 1840–1844 a fost o manifestare glorioasă a puterii lui Dumnezeu; solia primului înger a fost dusă la fiecare post misionar din lume, iar în unele țări a existat cel mai mare interes religios care a fost vreodată atestat în vreo țară de la Reforma secolului al șaisprezecelea încoace; dar toate acestea vor fi întrecute de mișcarea puternică sub ultima avertizare a celui de-al treilea înger.” Tragedia veacurilor, 611.

Between the history of the beginning movement and the ending movement, we find the history of the church of Laodicea. The angel that lightens the earth with its glory is clearly identified as a movement, not a church.

Între istoria mișcării de început și cea a mișcării de încheiere, găsim istoria bisericii din Laodicea. Îngerul care luminează pământul cu slava lui este identificat în mod clar drept o mișcare, nu o biserică.

> “Of Babylon, at the time brought to view in this prophecy, it is declared: ‘Her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities.’ Revelation 18:5. She has filled up the measure of her guilt, and destruction is about to fall upon her. But God still has a people in Babylon; and before the visitation of His judgments these faithful ones must be called out, that they partake not of her sins and ‘receive not of her plagues.’ Hence the movement symbolized by the angel coming down from heaven, lightening the earth with his glory and crying mightily with a strong voice, announcing the sins of Babylon. In connection with his message the call is heard: ‘Come out of her, My people.’ These announcements, uniting with the third angel’s message, constitute the final warning to be given to the inhabitants of the earth.” The Great Controversy, 604.

> „Despre Babilon, în vremea adusă în vedere în această profeție, este declarat: ‘Păcatele ei au ajuns până la cer, iar Dumnezeu Și-a adus aminte de nelegiuirile ei.’ Apocalipsa 18:5. Ea a umplut măsura vinei ei, iar pieirea este pe punctul de a se abate asupra ei. Dar Dumnezeu are încă un popor în Babilon; și, înainte de revărsarea judecăților Sale, acești credincioși trebuie chemați afară, ca să nu se facă părtași la păcatele ei și ‘să nu primească din plăgile ei.’ De aici mișcarea simbolizată de îngerul care coboară din cer, luminând pământul cu slava lui și strigând cu putere, cu glas tare, vestind păcatele Babilonului. În legătură cu solia lui se aude chemarea: ‘Ieșiți din mijlocul ei, poporul Meu.’ Aceste vestiri, unindu-se cu solia îngerului al treilea, constituie avertizarea finală ce trebuie dată locuitorilor pământului.” Marea Luptă, 604.

All the prophets agree with one another and they all identify more specifically “the last days,” than they identify the days in which the prophecies were proclaimed. As an example of this phenomenon the angel of Revelation eighteen, was and is typified by the angel of Revelation ten. Both lighten the earth with its glory when it descends. Sister White identifies the first angel in the book Early Writings.

Toți profeții sunt de acord unii cu alții și toți identifică mai precis „zilele de pe urmă” decât identifică zilele în care au fost proclamate profețiile. Ca exemplu al acestui fenomen, îngerul din Apocalipsa optsprezece a fost și este tipificat de îngerul din Apocalipsa zece. Atunci când coboară, fiecare luminează pământul cu propria lui slavă. Sora White îl identifică pe primul înger în cartea Scrieri timpurii.

> “Jesus commissioned a mighty angel to descend and warn the inhabitants of the earth to prepare for His second appearing. As the angel left the presence of Jesus in heaven, an exceedingly bright and glorious light went before him. I was told that his mission was to lighten the earth with his glory and warn man of the coming wrath of God.” Early Writings, 245.

> „Isus a însărcinat un înger puternic să coboare și să-i avertizeze pe locuitorii pământului să se pregătească pentru cea de-a doua Sa arătare. Pe când îngerul părăsea prezența lui Isus în cer, o lumină nespus de strălucitoare și plină de slavă îi mergea înainte. Mi s-a spus că misiunea lui era să lumineze pământul cu slava lui și să-l avertizeze pe om cu privire la mânia lui Dumnezeu care vine.” Scrieri timpurii, 245.

That angel of Revelation eighteen descended on September 11, 2001. It had been typified by the angel that descended on August 11, 1840. In Isaiah chapter six, Isaiah is shown the temple in heaven and God’s glory. In verse three of chapter six it identifies that the whole earth is full of God’s glory. That happens when the angel of Revelation eighteen descends.

Acel înger din Apocalipsa, capitolul optsprezece, a coborât la 11 septembrie 2001. El fusese prefigurat de îngerul care a coborât la 11 august 1840. În Isaia, capitolul șase, lui Isaia i se arată templul ceresc și slava lui Dumnezeu. În versetul trei al capitolului șase se arată că tot pământul este plin de slava lui Dumnezeu. Aceasta are loc atunci când coboară îngerul din Apocalipsa, capitolul optsprezece.

> And after these things I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. Revelation 18:1.

> Și după aceste lucruri am văzut un alt înger pogorându-se din cer, având mare putere; și pământul a fost luminat de slava lui. Apocalipsa 18:1.

Verse three of Isaiah six identifies the same history.

Versetul al treilea din Isaia 6 identifică aceeași istorie.

> And one cried unto another, and said, Holy, holy, holy, is the Lord of hosts: the whole earth is full of his glory. Isaiah 6:3.

> Și unul striga către altul și zicea: Sfânt, Sfânt, Sfânt este Domnul oștirilor; tot pământul este plin de slava Lui. Isaia 6:3.

Sister White brings Isaiah’s vision of the sanctuary together with the movement of Revelation eighteen.

Sora White pune în legătură viziunea lui Isaia despre sanctuar cu mișcarea din Apocalipsa 18.

> “The seraphim before the throne are so filled with reverential awe in beholding the glory of God that they do not for an instant look upon themselves with self-complacency, or in admiration of themselves or one another. Their praise and glory are for the Lord of Hosts, who is high and lifted up, and the glory of whose train fills the temple. As they see the future, when the whole earth shall be filled with his glory, the triumphant song of praise is echoed from one to another in melodious chant, ‘Holy, holy, holy, is the Lord of Hosts.’ They are fully satisfied to glorify God; and in his presence, beneath his smile of approbation, they wish for nothing more. In bearing his image, in doing his service and worshiping him, their highest ambition is fully reached.

> Serafimii dinaintea scaunului de domnie sunt atât de plini de teamă reverențioasă la contemplarea slavei lui Dumnezeu, încât nu se privesc nici pentru o clipă pe ei înșiși cu autocomplezență, nici în admirație față de ei înșiși sau unii față de alții. Lauda și slava lor sunt pentru Domnul oștirilor, care este înalt și înălțat, iar slava poalelor mantiei Sale umple Templul. Văzând viitorul, când tot pământul va fi umplut de slava Lui, cântarea triumfală de laudă este reluată de la unul la altul în cântare melodioasă: „Sfânt, sfânt, sfânt este Domnul oștirilor.” Ei sunt pe deplin mulțumiți să-L slăvească pe Dumnezeu; iar în prezența Lui, sub zâmbetul Său de aprobare, nu mai doresc nimic mai mult. Purtând chipul Său, făcându-I slujire și închinându-I-se, aspirația lor cea mai înaltă este pe deplin atinsă.

> “The vision given to Isaiah represents the condition of God’s people in the last days.” Review and Herald, December 22, 1896.

> „Vedenia dată lui Isaia reprezintă starea poporului lui Dumnezeu în zilele din urmă.” Review and Herald, 22 decembrie 1896.

John in Revelation chapter ten and also in chapter eighteen, and with Isaiah in chapter six and including the commentary of Sister White, place all these illustrations of the earth being lightened with God’s glory at the same point in history. The whole earth witnessed the events that took place on September 11, 2001. The progressive history of the Millerite movement that concluded in 1863, typified the history when the mighty angel of Revelation eighteen descends with the history associated with the angel that descended in Revelation chapter ten. With these opening premises in place, we will return to the testing process represented in Numbers chapter fourteen. After Moses interceded for the rebels that wished to return to Egypt and stone Joshua and Caleb, God accepts Moses’ intercession.

Ioan, în Apocalipsa capitolul zece și, de asemenea, în capitolul optsprezece, iar Isaia, în capitolul șase, împreună cu comentariul Sorei White, plasează toate aceste ilustrații ale pământului luminat de slava lui Dumnezeu în același moment al istoriei. Întregul pământ a fost martor la evenimentele care au avut loc din 11 septembrie 2001. Istoria progresivă a mișcării millerite, care s-a încheiat în 1863, a tipificat istoria când îngerul puternic din Apocalipsa optsprezece coboară, împreună cu istoria asociată cu îngerul care a coborât în Apocalipsa capitolul zece. Cu aceste premise introductive stabilite, ne vom întoarce la procesul de testare reprezentat în Numeri capitolul paisprezece. După ce Moise a mijlocit pentru rebelii care doreau să se întoarcă în Egipt și să-i ucidă cu pietre pe Iosua și Caleb, Dumnezeu acceptă mijlocirea lui Moise.

> And the Lord said, I have pardoned according to thy word: But as truly as I live, all the earth shall be filled with the glory of the Lord. Because all those men which have seen my glory, and my miracles, which I did in Egypt and in the wilderness, and have tempted me now these ten times, and have not hearkened to my voice; Surely they shall not see the land which I sware unto their fathers, neither shall any of them that provoked me see it: But my servant Caleb, because he had another spirit with him, and hath followed me fully, him will I bring into the land whereinto he went; and his seed shall possess it. Numbers 14:20–24.

> Și Domnul a zis: Am iertat după cuvântul tău; dar, pe viața Mea, tot pământul se va umple de slava Domnului. Pentru că toți acei oameni care au văzut slava Mea și minunile Mele, pe care le-am făcut în Egipt și în pustie, și M-au ispitit de zece ori până acum și n-au ascultat de glasul Meu, de bună seamă nu vor vedea țara pe care am jurat-o părinților lor; și niciunul dintre cei ce M-au întărâtat nu o va vedea. Dar robul Meu Caleb, pentru că a avut un alt duh în el și M-a urmat pe deplin, pe el îl voi aduce în țara în care a intrat, iar sămânța lui o va stăpâni. Numeri 14:20-24.

The history represented here in Numbers fourteen is the final test for ancient Israel and their failure secured for them death in the wilderness over the following forty years. The history is directly associated with Revelation eighteen for God there proclaimed that “as truly as” God lives “all the earth shall be filled with the glory of the Lord.” It’s a very strong statement that God places in this historical record, and in so doing He emphasizes that the history represented in Numbers chapters thirteen and fourteen, pointed forward to the mighty movement of the angel of Revelation eighteen. Because Revelation eighteen is the end of the remnant people of God, the beginning of the remnant people of God is also illustrated in the passage we are considering in the book of Numbers.

Istoria reprezentată aici, în Numeri paisprezece, constituie proba finală pentru Israelul din vechime, iar eșecul lor le-a pecetluit moartea în pustie de-a lungul următorilor patruzeci de ani. Această istorie este în mod direct asociată cu Apocalipsa optsprezece, căci Dumnezeu a proclamat acolo că „pe cât este de adevărat că” Dumnezeu trăiește, „tot pământul va fi umplut de slava Domnului.” Este o afirmație foarte puternică pe care Dumnezeu o așază în această relatare istorică și, procedând astfel, El subliniază că istoria reprezentată în capitolele treisprezece și paisprezece din Numeri prefigura mișcarea puternică a îngerului din Apocalipsa optsprezece. Deoarece Apocalipsa optsprezece este încheierea rămășiței poporului lui Dumnezeu, începutul rămășiței poporului lui Dumnezeu este, de asemenea, ilustrat în pasajul pe care îl avem în vedere din cartea Numeri.

On August 11, 1840, at the fulfillment of a prophecy of Islam of the second woe, the former chosen covenant people were tested by the message of Elijah that had just been proven to be correct.

La 11 august 1840, la împlinirea unei profeții privitoare la Islam din cadrul celui de-al doilea vai, fostul popor ales al legământului a fost pus la încercare prin mesajul lui Ilie, care tocmai fusese dovedit a fi adevărat.

On September 11, 2001, at the fulfillment of a prophecy of Islam of the third woe, the former chosen covenant people marked the beginning of the judgment of the living as the message of Elijah that had just been proven to be correct.

La 11 septembrie 2001, la împlinirea unei profeții a celui de-al treilea vai, privitoare la Islam, fostul popor ales al legământului a marcat începutul judecății celor vii, întrucât mesajul lui Ilie tocmai fusese dovedit a fi adevărat.

The Elijah message of the Millerite history was set within the context of prophetic time. The Elijah message on September 11, 2001 was set within the context of the repetition of history. September 11, 2001 repeated the history of August 11, 1840 for both dates represent a fulfillment of a prophecy of Islam, and both mark the descent of the angel, that Sister White said is “no less a personage than Jesus Christ.” Though Sister White never says the angel of Revelation eighteen “was no less a personage than Jesus Christ” as she does of the angel of Revelation ten, the angel of Revelation eighteen lightens the earth with “his” glory, and the Scriptures are clear that it is the glory of Jesus Christ that lightens the earth.

Mesajul lui Ilie din istoria millerită a fost încadrat în contextul timpului profetic. Mesajul lui Ilie din 11 septembrie 2001 a fost încadrat în contextul repetării istoriei. La 11 septembrie 2001 s-a repetat istoria din 11 august 1840, căci ambele date reprezintă împlinirea unei profeții privind Islamul și ambele marchează pogorârea îngerului, despre care Sora White a spus că este „nimeni altul decât Isus Hristos”. Deși Sora White nu spune niciodată despre îngerul din Apocalipsa optsprezece că „nu era nimeni altul decât Isus Hristos”, așa cum spune despre îngerul din Apocalipsa zece, îngerul din Apocalipsa optsprezece luminează pământul cu „slava lui”, iar Scripturile sunt clare cu privire la faptul că slava lui Isus Hristos este cea care luminează pământul.

The instrument of judgment that brought about the test of the Protestants in the beginning was the Millerite movement as represented by Elijah. The instrument of judgment that brings about the test of Seventh-day Adventism at the end is the Elijah movement as represented by the one hundred and forty-four thousand. The symbol of Elijah has more than one meaning, and though he represents Miller and the Millerite movement, he also represents the one hundred and forty-four thousand.

Instrumentul judecății care a adus încercarea protestanților la început a fost mișcarea millerită, reprezentată de Ilie. Instrumentul judecății care aduce încercarea Adventismului de Ziua a Șaptea la sfârșit este mișcarea lui Ilie, reprezentată de cei o sută patruzeci și patru de mii. Simbolul lui Ilie are mai multe înțelesuri și, deși el îl reprezintă pe Miller și mișcarea millerită, el îi reprezintă, de asemenea, pe cei o sută patruzeci și patru de mii.

> “Moses upon the mount of transfiguration was a witness to Christ’s victory over sin and death. He represented those who shall come forth from the grave at the resurrection of the just. Elijah, who had been translated to heaven without seeing death, represented those who will be living upon the earth at Christ’s second coming, and who will be ‘changed, in a moment, in the twinkling of an eye, at the last trump;’ when ‘this mortal must put on immortality,’ and ‘this corruptible must put on incorruption.’ 1 Corinthians 15:51-53. Jesus was clothed with the light of heaven, as He will appear when He shall come ‘the second time without sin unto salvation.’ For He will come ‘in the glory of His Father with the holy angels.’ Hebrews 9:28; Mark 8:38. The Saviour’s promise to the disciples was now fulfilled. Upon the mount the future kingdom of glory was represented in miniature,—Christ the King, Moses a representative of the risen saints, and Elijah of the translated ones.” The Desire of Ages, 412.

> Moise, pe Muntele Schimbării la Față, a fost martor al biruinței lui Hristos asupra păcatului și morții. El i-a reprezentat pe aceia care vor ieși din mormânt la învierea celor drepți. Ilie, care fusese mutat la cer fără a vedea moartea, i-a reprezentat pe cei care vor fi în viață pe pământ la a doua venire a lui Hristos și care vor fi „schimbați, într-o clipă, într-o clipeală de ochi, la cea din urmă trâmbiță;” când „acest muritor trebuie să se îmbrace în nemurire” și „acest stricăcios trebuie să se îmbrace în nestricăciune.” 1 Corinteni 15:51-53. Isus era înveșmântat în lumina cerului, așa cum Se va arăta când va veni „a doua oară, fără păcat, spre mântuire.” Căci El va veni „în slava Tatălui Său, cu sfinții îngeri.” Evrei 9:28; Marcu 8:38. Făgăduința Mântuitorului făcută ucenicilor se împlinise acum. Pe munte era înfățișată în miniatură viitoarea împărăție a slavei: Hristos, Împăratul; Moise, un reprezentant al sfinților înviați; și Ilie, al celor mutați. Dorința veacurilor, 412.

The covenant people that are passed by are the majority of ten to two. Many are called, but few are chosen. The failure of the tenth test was based upon whether the evil report, or the good report of the Promised Land was rejected or accepted. Thus, the history here illustrated demonstrates that victory or defeat in the progressive testing history is premised upon a choice of two methodologies that interpret the same information.

Cei din poporul legământului care sunt trecuți cu vederea sunt majoritari, în raport de zece la doi. Mulți sunt chemați, dar puțini sunt aleși. Eșecul celui de-al zecelea test a depins de respingerea sau acceptarea raportului rău ori a celui bun despre Țara Făgăduită. Astfel, istoria ilustrată aici demonstrează că victoria sau înfrângerea în istoria testării progresive se întemeiază pe o alegere între două metodologii care interpretează aceleași informații.

All twelve spies saw the Promised Land, but two different conclusions were drawn concerning what the Promised Land represented. One report was motivated by human fear the other by faith. One manifested a desire to reject the leading of God and return to Egyptian slavery and the other report manifested a desire to trust the leading of God and move forward into the Promised Land.

Toate cele douăsprezece iscoade au văzut Țara Făgăduită, dar s-au formulat două concluzii diferite cu privire la ceea ce ea reprezenta. Un raport era motivat de frica omenească, celălalt de credință. Unul a manifestat dorința de a respinge călăuzirea lui Dumnezeu și de a se întoarce la robia egipteană, iar celălalt raport a manifestat dorința de a se încrede în călăuzirea lui Dumnezeu și de a păși înainte în Țara Făgăduită.

In the Millerite movement, the majority also chose to return to the bondage of Babylon and become her daughters, and this was the manifestation of their decision to reject the prophetic message of the first angel. The faithful Millerites chose to follow the prophetic message of the first angel, even after the apparent failure at the first disappointment in the spring of 1844. The history of Numbers sets forth two different “reports” of the twelve spies, representing two different analyses of the same prophetic message. In 1863, Laodicean Adventism did not accept a prophetic message, they rejected a formerly established prophetic message. In 1863, Laodicean Adventism returned to and accepted the biblical methodology that opposed William Miller throughout his ministry. Those that rejected the prophetic message and desired to return to bondage were typified by the rebels of Numbers fourteen, who ultimately died in the wilderness.

În mișcarea millerită, majoritatea a ales, de asemenea, să se întoarcă la robia Babilonului și să devină fiicele ei, iar aceasta a fost manifestarea deciziei lor de a respinge solia profetică a primului înger. Milleriții credincioși au ales să urmeze solia profetică a primului înger, chiar și după eșecul aparent de la prima dezamăgire din primăvara anului 1844. Istoria din Cartea Numeri prezintă două „rapoarte” diferite ale celor doisprezece iscoade, reprezentând două analize diferite ale aceleiași solii profetice. În 1863, Adventismul laodicean nu a acceptat o solie profetică, ci a respins o solie profetică stabilită anterior. În 1863, Adventismul laodicean s-a reîntors la metodologia biblică ce s-a opus lui William Miller de-a lungul întregii sale slujiri și a acceptat-o. Cei care au respins solia profetică și au dorit să se întoarcă în robie au fost tipificați de răzvrătiții din Numeri paisprezece, care, în cele din urmă, au murit în pustie.

The number ten, when considered as a symbol, as with all symbols has more than one meaning. Its symbolic meaning must be understood by the context of the passage where it is located. “Ten” as a symbol can represent persecution. It can represent a test. It can represent the ten-fold union of the kings of Europe, the northern tribes of Israel and the United Nations. In the church of Smyrna God’s people were to have tribulation for ten days.

Numărul zece, atunci când este privit ca simbol, asemenea tuturor simbolurilor, are mai mult de un singur înțeles. Semnificația sa simbolică trebuie înțeleasă din contextul pasajului în care se află. „Zece”, ca simbol, poate reprezenta prigoana. Poate reprezenta o încercare. Poate reprezenta uniunea în zece a regilor Europei, a triburilor de nord ale lui Israel și a Națiunilor Unite. În biserica din Smirna, poporul lui Dumnezeu urma să aibă o strâmtorare de zece zile.

> Fear none of those things which thou shalt suffer: behold, the devil shall cast some of you into prison, that ye may be tried; and ye shall have tribulation ten days: be thou faithful unto death, and I will give thee a crown of life. Revelation 2:10.

> Nu te teme nicidecum de cele ce ai să suferi: iată, diavolul va arunca pe unii dintre voi în temniță, ca să fiți încercați; și veți avea o strâmtorare de zece zile: fii credincios până la moarte și îți voi da cununa vieții. Apocalipsa 2:10.

The historians point to the persecution carried out by Diocletian in the history of Smyrna, for that being the most severe persecution of Smyrna’s history, and it lasted ten years. Other historians identify ten different persecutions in the history of Smyrna. Either way, they were carried out by Imperial Rome, which in Daniel seven is represented by ten horns. Those ten kings were the kings, typified by Ahab who committed fornication with the papacy, and were the tool of persecution the papacy used to accomplish the slaughter during the Dark Ages. “Ten” represents the state power that accomplishes the persecution for Jezebel. In Daniel chapter one “ten” symbolizes a testing period.

Istoricii indică, în istoria Smirnei, persecuția desfășurată de Dioclețian drept cea mai severă din istoria Smirnei; ea a durat zece ani. Alți istorici identifică zece persecuții diferite în istoria Smirnei. În orice caz, ele au fost săvârșite de Roma imperială, care, în Daniel capitolul șapte, este reprezentată prin zece coarne. Acei zece regi erau regii tipificați de Ahab, cel ce a săvârșit curvie cu papalitatea, și au constituit instrumentul de persecuție pe care papalitatea l-a folosit pentru a înfăptui măcelul în timpul Evului Întunecat. „Zece” reprezintă puterea statală care aduce la îndeplinire persecuția în slujba Izabelei. În Daniel capitolul unu, „zece” simbolizează o perioadă de încercare.

> Prove thy servants, I beseech thee, ten days; and let them give us pulse to eat, and water to drink. Then let our countenances be looked upon before thee, and the countenance of the children that eat of the portion of the king’s meat: and as thou seest, deal with thy servants. So he consented to them in this matter, and proved them ten days. And at the end of ten days their countenances appeared fairer and fatter in flesh than all the children which did eat the portion of the king’s meat. Daniel 1:12–15.

> Încearcă, rogu-te, pe robii tăi, zece zile; și să ni se dea legume de mâncat și apă de băut. Apoi să fie privite înaintea ta fețele noastre și fețele tinerilor care mănâncă din porția bucatelor împăratului; și, cum vei vedea, fă cu robii tăi. Și el a consimțit cu ei în această privință și i-a pus la încercare zece zile. Iar la sfârșitul celor zece zile, fețele lor se arătau mai frumoase și mai grase la trup decât ale tuturor tinerilor care mâncau din porția bucatelor împăratului. Daniel 1:12-15.

In Numbers fourteen ancient Israel had provoked God ten times, representing ten tests over a period of time.

În Numeri 14, Israelul din vechime L-a provocat pe Dumnezeu de zece ori, ceea ce reprezintă zece încercări de-a lungul unei perioade de timp.

> But as truly as I live, all the earth shall be filled with the glory of the Lord. Because all those men which have seen my glory, and my miracles, which I did in Egypt and in the wilderness, and have tempted me now these ten times, and have not hearkened to my voice. Numbers 14:21, 22.

> Dar pe viața Mea, tot pământul va fi plin de slava Domnului. Pentru că toți acei oameni care au văzut slava Mea și minunile Mele pe care le-am făcut în Egipt și în pustie M-au ispitit acum de zece ori și n-au ascultat de glasul Meu. Numeri 14:21, 22.

If you were to search the internet for the understanding of what specific rebellions represent the nine rebellions or failed tests from the deliverance at the Red Sea until the tenth test you will find a few variations of which of the failures of ancient Israel should be marked as one of those ten tests. I contend that the Red Sea deliverance that has been specifically identified as lining up with October 22, 1844, is the beginning of the ten tests, and therefore the place to begin counting the tests that arose from 1844 to 1863. There had been a progressive testing process that began in 1798 when the book of Daniel was unsealed, and that process covered the history of the first and second angel’s messages that concluded at the arrival of the third angel on October 22, 1844.

Dacă ai căuta pe internet pentru a înțelege care anume răzvrătiri reprezintă cele nouă răzvrătiri sau probe eșuate de la eliberarea la Marea Roșie până la a zecea probă, ai găsi câteva variații cu privire la care dintre eșecurile Israelului din vechime ar trebui încadrate ca făcând parte dintre acele zece probe. Afirm că eliberarea la Marea Roșie, care a fost în mod specific identificată ca fiind în corespondență cu 22 octombrie 1844, reprezintă începutul celor zece probe și, prin urmare, punctul de la care trebuie începută numărarea probelor care au apărut între 1844 și 1863. A existat un proces progresiv de testare, început în 1798, când cartea lui Daniel a fost desigilată, iar acel proces a cuprins istoria soliilor primului și celui de-al doilea înger, care s-a încheiat odată cu sosirea celui de-al treilea înger la 22 octombrie 1844.

> “In Minneapolis God gave precious gems of truth to His people in new settings. This light from heaven by some was rejected with all the stubbornness the Jews manifested in rejecting Christ, and there was much talk about standing by the old landmarks. But there was evidence they knew not what the old landmarks were. There was evidence and there was reasoning from the word that commended itself to the conscience; but the minds of men were fixed, sealed against the entrance of light, because they had decided it was a dangerous error removing the ‘old landmarks’ when it was not moving a peg of the old landmarks, but they had perverted ideas of what constituted the old landmarks.

> La Minneapolis, Dumnezeu a dat poporului Său nestemate prețioase ale adevărului în noi înfățișări. Această lumină din cer a fost respinsă de unii cu toată încăpățânarea pe care au manifestat-o iudeii în respingerea lui Hristos, și s-a vorbit mult despre a se ține de vechile jaloane. Dar existau dovezi că ei nu știau care erau vechile jaloane. Existau dovezi și o argumentare din Cuvânt care se impunea conștiinței; dar mințile oamenilor erau înțepenite, pecetluite împotriva pătrunderii luminii, pentru că hotărâseră că îndepărtarea 'vechilor jaloane' era o eroare periculoasă, când nu era vorba de mutarea nici măcar a unui țăruș al vechilor jaloane, ci aveau idei pervertite cu privire la ceea ce constituia vechile jaloane.

> “The passing of the time in 1844 was a period of great events, opening to our astonished eyes the cleansing of the sanctuary transpiring in heaven, and having decided relation to God’s people upon the earth, [also] the first and second angels’ messages and the third, unfurling the banner on which was inscribed, ‘The commandments of God and the faith of Jesus.’ One of the landmarks under this message was the temple of God, seen by His truth-loving people in heaven, and the ark containing the law of God. The light of the Sabbath of the fourth commandment flashed its strong rays in the pathway of the transgressors of God’s law. The nonimmortality of the wicked is an old landmark. I can call to mind nothing more that can come under the head of the old landmarks. All this cry about changing the old landmarks is all imaginary.” The 1888 Materials, 518.

> „Trecerea timpului din 1844 a fost o perioadă de mari evenimente, deschizându-ne ochilor uimiți curățirea sanctuarului care se desfășura în cer și relația ei hotărâtoare cu poporul lui Dumnezeu de pe pământ, [de asemenea] solia primului și a celui de-al doilea înger, iar a treia, desfășurând steagul pe care era înscris: «Poruncile lui Dumnezeu și credința lui Isus.» Unul dintre reperele acestei solii era templul lui Dumnezeu, văzut în cer de către poporul Său iubitor de adevăr, și chivotul care conținea legea lui Dumnezeu. Lumina Sabatului poruncii a patra și-a aruncat razele puternice pe calea călcătorilor legii lui Dumnezeu. Lipsa nemuririi nelegiuiților este un reper vechi. Nu-mi pot aminti nimic mai mult care să poată intra la categoria reperelor vechi. Toată această strigare privitoare la schimbarea reperelor vechi este cu totul imaginară.” Materialele din 1888, 518.

On October 22, 1844 the third angel arrived with a message in his hand.

La 22 octombrie 1844, al treilea înger a sosit cu un mesaj în mâna sa.

> “As the ministration of Jesus closed in the holy place, and He passed into the holiest, and stood before the ark containing the law of God, He sent another mighty angel with a third message to the world. A parchment was placed in the angel’s hand, and as he descended to the earth in power and majesty, he proclaimed a fearful warning, with the most terrible threatening ever borne to man.” Early Writings, 254.

> Pe când slujirea lui Isus se încheia în locul sfânt, iar El trecea în Sfânta Sfintelor și stătea înaintea chivotului care conținea legea lui Dumnezeu, El a trimis un alt înger puternic cu o a treia solie către lume. Un pergament a fost pus în mâna îngerului și, pe când cobora pe pământ cu putere și măreție, el a proclamat un avertisment înfricoșător, însoțit de cea mai cumplită amenințare care a fost vreodată transmisă omenirii.

On October 22, 1844 an angel descended with a parchment in his hand that God’s people were to eat. The “landmarks” doctrines that are then identified are to either be eaten and accepted or rejected and not eaten. When the third angel arrived with the parchment in his hand, the message within the parchment represented six testing truths. Those six tests were identified as the “passing of time,” representing the twenty-three hundred year prophecy; the judgment, represented as “the cleansing of the sanctuary”; the three angel’s messages; “the law of God”; “the Sabbath”; and the state of the dead as represented as the “nonimmortality of the soul.”

La 22 octombrie 1844, un înger a coborât cu un pergament în mâna sa, pe care poporul lui Dumnezeu trebuia să-l mănânce. Doctrinele „repere” identificate atunci trebuiau fie să fie mâncate și acceptate, fie respinse și nemâncate. Când al treilea înger a sosit, având pergamentul în mâna sa, mesajul din pergament reprezenta șase adevăruri de încercare. Aceste șase teste au fost identificate ca fiind „trecerea timpului”, reprezentând profeția de două mii trei sute de ani; judecata, reprezentată ca „curățirea sanctuarului”; soliile celor trei îngeri; „legea lui Dumnezeu”; „Sabatul”; și starea morților, reprezentată ca „lipsa nemuririi sufletului”.

Those six truths are of course interrelated, but they individually were identified as landmarks. Some may not wish to include the passing of time in this list, but obviously many rejected the truth that October 22, 1844 was a genuine fulfillment of prophecy. They failed that test, which of course prevented them from struggling with the tests that followed. God’s testing process has been repeatedly established as a progressive process that requires victory over the test you are first given, before you can be involved with the following test.

Cele șase adevăruri sunt, desigur, interconectate, dar, luate individual, au fost identificate ca repere. Unii poate nu doresc să includă trecerea timpului în această listă, însă, în mod evident, mulți au respins adevărul că 22 octombrie 1844 a fost o împlinire autentică a profeției. Ei nu au trecut acea probă, lucru care, desigur, i-a împiedicat să se confrunte cu probele care au urmat. Procesul de probare rânduit de Dumnezeu a fost arătat în mod repetat ca fiind unul progresiv, care cere biruință asupra probei care este dată mai întâi, înainte de a se putea intra în proba următoare.

> “When we began to present the light on the Sabbath question, we had no clearly defined idea of the third angel’s message of Revelation 14:9–12. The burden of our testimony as we came before the people was that the great second advent movement was of God, that the first and second messages had gone forth, and that the third was to be given. We saw that the third message closed with the words: ‘Here is the patience of the saints: here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus.’ And we as clearly saw as we now see that these prophetic words suggested a Sabbath reform; but as to what the worship of the beast mentioned in the message was, or what the image and the mark of the beast were, we had no defined position.

> Când am început să prezentăm lumina cu privire la chestiunea Sabatului, nu aveam o idee clar definită despre solia celui de-al treilea înger din Apocalipsa 14:9-12. Povara mărturiei noastre, pe când ne prezentam înaintea poporului, era că marea mișcare a celei de-a doua veniri era de la Dumnezeu, că prima și a doua solie fuseseră vestite, iar cea de-a treia urma să fie dată. Am văzut că a treia solie se încheia cu cuvintele: „Aici este răbdarea sfinților: aici sunt cei ce păzesc poruncile lui Dumnezeu și credința lui Isus.” Și am văzut la fel de clar ca și acum că aceste cuvinte profetice sugerau o reformă a Sabatului; însă, în ceea ce privește ce anume era închinarea fiarei menționată în solie, sau care erau icoana și semnul fiarei, nu aveam o poziție definită.

> “God by His Holy Spirit let light shine forth upon His servants, and the subject gradually opened to their minds. It required much study and anxious care to search it out, link after link. By care, anxiety, and incessant labor has the work moved on until the great truths of our message, a clear, connected, perfect whole, have been given to the world.

> Dumnezeu, prin Duhul Său Sfânt, a făcut să strălucească lumina asupra slujitorilor Săi, iar subiectul s-a deschis treptat înțelegerii lor. A fost nevoie de mult studiu și de grijă neliniștită pentru a-l cerceta, verigă după verigă. Prin grijă, neliniște și trudă neîncetată, lucrarea a înaintat până când marile adevăruri ale soliei noastre, un întreg clar, coerent, desăvârșit, au fost date lumii.

> “I have already spoken of my acquaintance with Elder Bates. I found him to be a true Christian gentleman, courteous and kind. He treated me as tenderly as though I were his own child. The first time he heard me speak, he manifested deep interest. After I had ceased speaking, he arose and said: ‘I am a doubting Thomas. I do not believe in visions. But if I could believe that the testimony the sister has related tonight was indeed the voice of God to us, I should be the happiest man alive. My heart is deeply moved. I believe the speaker to be sincere, but cannot explain in regard to her being shown the wonderful things she has related to us.’

> Am vorbit deja despre faptul că îl cunoșteam pe Prezbiterul Bates. L-am aflat a fi un adevărat domn creștin, curtenitor și binevoitor. M-a tratat cu atâta duioșie, de parcă aș fi fost propriul său copil. Prima dată când m-a auzit vorbind, a manifestat un interes profund. După ce am încetat să vorbesc, s-a ridicat și a spus: "Sunt un Toma necredincios. Nu cred în vedenii. Dar dacă aș putea crede că mărturia pe care sora a relatat-o în această seară a fost într-adevăr glasul lui Dumnezeu pentru noi, aș fi cel mai fericit om dintre cei în viață. Inima mea este adânc mișcată. Cred că vorbitoarea este sinceră, însă nu pot da o explicație cu privire la faptul că i s-au arătat lucrurile minunate pe care ni le-a relatat."

> “A few months after my marriage, I attended, with my husband, a Conference at Topsham, Maine, at which Elder Bates was present. He did not then fully believe that my visions were of God. That meeting was a season of much interest. The Spirit of God rested upon me; I was wrapped in a vision of God’s glory, and for the first time had a view of other planets. After I came out of vision, I related what I had seen. Elder B. then asked if I had studied astronomy. I told him I had no recollection of ever looking into an astronomy. Said he: ‘This is of the Lord.’ I never before saw him so free and happy. His countenance shone with the light of heaven, and he exhorted the church with power.” Testimonies, volume 1, 78–80.

> „La câteva luni după căsătoria mea, am participat, împreună cu soțul meu, la o conferință la Topsham, în Maine, la care a fost prezent Prezbiterul Bates. El nu credea atunci pe deplin că viziunile mele erau de la Dumnezeu. Acea întâlnire a fost un prilej de mare interes. Duhul lui Dumnezeu s-a odihnit peste mine; am fost cuprinsă într-o viziune a slavei lui Dumnezeu și, pentru prima dată, mi-au fost arătate alte planete. După ce am ieșit din viziune, am relatat ce văzusem. Atunci, Prezbiterul B. m-a întrebat dacă studiasem astronomia. I-am spus că nu-mi amintesc să mă fi uitat vreodată într-o carte de astronomie. El a zis: ‘Aceasta este de la Domnul.’ Nu-l mai văzusem niciodată până atunci atât de liber și fericit. Chipul lui strălucea de lumina cerului și el a îndemnat biserica cu putere.” Mărturii, volumul 1, 78-80.

Certainly, all these doctrinal tests are interconnected, but they are also tests that can be isolated, and they were progressively opened up to God’s servants. There are many churches who observe the seventh-day Sabbath, but who reject the message of the three angels. They reject the truth that judgment began on October 22, 1844, but still observe the Sabbath. These doctrinal tests are interconnected but represent six specific tests.

Desigur, toate aceste teste doctrinare sunt interconectate, însă sunt, de asemenea, teste care pot fi izolate și care le-au fost descoperite progresiv slujitorilor lui Dumnezeu. Există multe biserici care păzesc Sabatul zilei a șaptea, dar care resping solia celor trei îngeri. Ele resping adevărul că judecata a început la 22 octombrie 1844, dar păzesc totuși Sabatul. Aceste teste doctrinare sunt interconectate, dar reprezintă șase teste specifice.

As just illustrated by Joseph Bates, the sea captain that was fully familiar with astronomy accepted the Spirit of Prophecy, which he had previously rejected. In December of 1844, Ellen White received her first vision and the seventh test arrived in the movement.

După cum s-a arătat tocmai în cazul lui Joseph Bates, căpitan de navă pe deplin familiarizat cu astronomia, acesta a acceptat Spiritul Profetic, pe care îl respinsese anterior. În decembrie 1844, Ellen White a primit prima sa viziune, iar a șaptea încercare a survenit în cadrul mișcării.

> “The Bible must be your counselor. Study it and the testimonies God has given; for they never contradict his Word. If the Testimonies speak not according to the word of God, reject them. Christ and Belial cannot be united.” Selected Messages, book 3, 33.

> „Biblia trebuie să-ți fie sfetnic. Studiaz-o și mărturiile pe care Dumnezeu le-a dat; căci acestea nu contrazic niciodată Cuvântul Său. Dacă Mărturiile nu vorbesc potrivit cu Cuvântul lui Dumnezeu, respinge-le. Hristos și Belial nu pot fi uniți.” Mesaje alese, cartea 3, 33.

Shortly after the great disappointment Sister White endorsed an article which identified Christ moving from the holy place into the Most Holy Place on October 22, 1844. She recommended the publication to “every saint.”

La scurt timp după Marea Dezamăgire, Sora White a susținut un articol care identifica trecerea lui Hristos din Locul Sfânt în Sfânta Sfintelor la 22 octombrie 1844. Ea a recomandat publicația „fiecărui sfânt”.

> “I believe the Sanctuary, to be cleansed at the end of the 2300 days, is the New Jerusalem Temple, of which Christ is a minister. The Lord shew me in vision, more than one year ago, that Brother Crosier had the true light, on the cleansing of the Sanctuary, &c; and that it was his will, that Brother C. should write out the view which he gave us in the Day-Star, Extra, February 7, 1846. I feel fully authorized by the Lord, to recommend that Extra, to every saint.” A Word to the Little Flock, 12.

> „Cred că Sanctuarul, care urmează să fie curățit la sfârșitul celor 2300 de zile, este Templul Noului Ierusalim, al cărui slujitor este Hristos. Domnul mi-a arătat într-o viziune, cu mai bine de un an în urmă, că fratele Crosier avea adevărata lumină cu privire la curățirea Sanctuarului etc.; și că era voia Sa ca fratele C. să scrie expunerea pe care ne-a dat-o în Day-Star, Extra, la 7 februarie 1846. Am deplina autoritate din partea Domnului să recomand acea ediție Extra fiecărui sfânt.” Un cuvânt către Mica Turmă, 12.

Her endorsement was of Crosier’s description of Christ’s movement to the Most Holy Place, but the article contained several erroneous teachings, including apostate Protestantism’s teaching that the “daily” in the book of Daniel represented Christ’s ministry. She therefore penned a clarification that first was published in 1850 and then later included in the book Early Writings. There she identified that “those who gave the judgment hour cry had the correct view of the ‘daily’.”

Aprobarea ei privea descrierea lui Crosier a trecerii lui Hristos în Sfânta Sfintelor, dar articolul conținea câteva învățături eronate, inclusiv învățătura protestantismului apostat potrivit căreia „necurmatul” din cartea lui Daniel reprezenta lucrarea lui Hristos. Prin urmare, ea a redactat o clarificare, publicată mai întâi în 1850 și apoi inclusă în cartea Early Writings. Acolo ea a precizat că „cei care au dat strigătul orei judecății aveau concepția corectă despre «necurmatul».”

> “Then I saw in relation to the ‘daily’ (Daniel 8:12) that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘daily’; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed.” Early Writings, 74.

> Atunci am văzut, cu privire la „necurmatul” (Daniel 8:12), că termenul „jertfă” a fost adăugat de înțelepciunea omenească și nu aparține textului, și că Domnul a dat celor care au proclamat strigătul orei judecății înțelegerea corectă cu privire la acesta. Când exista unitate, înainte de 1844, aproape toți erau uniți asupra înțelegerii corecte a „necurmatului”; dar, în confuzia de după 1844, au fost îmbrățișate alte vederi, și au urmat întuneric și confuzie. Early Writings, 74.

The subject of “the daily” in the book of Daniel became a symbol of Adventism’s return to the methodology of apostate Protestantism in the early part of the twentieth century, and today the correct Millerite understanding of “the daily” has been rejected by the theologians of Adventism. It has been rejected, in spite of Sister White clearly identifying that the Millerites were correct in identifying “the daily” as the satanic power of paganism. They rejected the truth of “the daily” not only in contradiction of her inspired endorsement that the Millerites understanding was correct, but also in direct contradiction of her straightly identifying that the false doctrine that teaches that “the daily” represents Christ’s sanctuary ministry was delivered by “angels that were expelled from heaven!”

Subiectul „necurmatei” în cartea lui Daniel a devenit un simbol al revenirii adventismului la metodologia protestantismului apostat la începutul secolului al XX-lea, iar astăzi înțelegerea milerită corectă a „necurmatei” a fost respinsă de teologii adventismului. Ea a fost respinsă, în pofida faptului că Sora White a afirmat în mod limpede că mileriții au avut dreptate identificând „necurmata” drept puterea satanică a păgânismului. Ei au respins adevărul despre „necurmata” nu numai în contradicție cu susținerea ei inspirată că înțelegerea milerită era corectă, ci și în contradicție directă cu afirmația ei fără echivoc că doctrina falsă care învață că „necurmata” reprezintă lucrarea lui Hristos în sanctuar a fost adusă de „îngeri care au fost izgoniți din cer!”

> “And there was Brother Daniells, whose mind the enemy was working; and your mind and Elder Prescott’s mind were being worked by the angels that were expelled from heaven.” Manuscript Releases, volume 20, 17.

> „Și era acolo fratele Daniells, asupra minții căruia lucra vrăjmașul; iar asupra minții dumneavoastră și a minții prezbiterului Prescott lucrau îngerii care fuseseră izgoniți din cer.” Manuscript Releases, volumul 20, 17.

Her profound rejection of what Adventism now uses as one of its “dishes of fables” was so severe, because Daniells and Prescott took a symbol of satanic power (paganism) and assigned that symbol to Christ’s (His sanctuary ministry). This makes eight doctrinal tests.

Respingerea ei profundă a ceea ce Adventismul folosește acum ca una dintre „porțiile sale de basme” a fost atât de severă, pentru că Daniells și Prescott au luat un simbol al puterii satanice (păgânismul) și au atribuit acel simbol lui Hristos (slujirii Sale în sanctuar). Aceasta face opt teste doctrinare.

The ninth test in the history leading to 1863 is the production of the second table of Habakkuk in 1850. The 1843 pioneer chart was produced in 1842, and is only called the 1843 chart because it predicted Christ’s return in 1843. The command to produce a second table of Habakkuk was given to Sister White in 1850. The production of Habakkuk’s two tables link the history of the first and second angels to the history of the third. In her grandson’s biography of her life and work, he provides an overview of the events that led to the production of the 1850 chart. He does so by selecting relevant comments of Sister White and adds his commentary in the overview.

A noua încercare din istoria care duce la 1863 este realizarea celui de-al doilea tablou al lui Habacuc în 1850. Tabloul pionier din 1843 a fost realizat în 1842 și este numit „tabloul din 1843” numai pentru că a prezis revenirea lui Hristos în 1843. Porunca de a realiza un al doilea tablou al lui Habacuc i-a fost dată Sorei White în 1850. Realizarea celor două tablouri ale lui Habacuc leagă istoria primului și celui de-al doilea înger de istoria celui de-al treilea. În biografia vieții și lucrării ei, scrisă de nepotul ei, acesta oferă o privire de ansamblu asupra evenimentelor care au dus la realizarea tabloului din 1850. El face aceasta selectând comentarii relevante ale Sorei White și adăugându-și comentariul în această prezentare.

> “On our return to Brother Nichols’ the Lord gave me a vision and showed me that the truth must be made plain upon tables and it would cause many to decide for the truth by the third angel’s message, with the two former being made plain upon tables.—Letter 28, 1850.

> La întoarcerea noastră la fratele Nichols, Domnul mi-a dat o viziune și mi-a arătat că adevărul trebuie făcut lămurit pe tăblițe și că aceasta îi va determina pe mulți să se hotărască pentru adevăr prin solia îngerului al treilea, cele două dintâi fiind făcute lămurite pe tăblițe. - Scrisoarea 28, 1850.

> “In this vision she was also shown that which would give James White courage to continue publishing:

> În această viziune i s-a arătat, de asemenea, ceea ce urma să-i dea lui James White curajul de a continua să publice:

> “I also saw it was as necessary for the paper to be published as for the messengers to go, for the messengers need a paper to carry with them containing present truth to put in the hands of those that hear, and then the truth would not fade from the mind. And that the paper would go where the messengers could not go.—Ibid.

> Am văzut, de asemenea, că era la fel de necesar ca publicația să apară, pe cât era necesar ca solii să meargă, căci solii au nevoie de o publicație pe care s-o poarte cu ei, care să cuprindă adevărul prezent, spre a o pune în mâinile celor ce aud, și atunci adevărul nu s-ar șterge din minte. Iar publicația avea să ajungă acolo unde solii nu puteau ajunge.-Ibidem.

> “Work on the new chart was begun at once, and opportunity was given to tell the brethren about it in the issue of Present Truth that James got out the next month:

> Lucrarea la noua diagramă a început de îndată, și s-a oferit prilejul de a-i înștiința pe frați despre aceasta în numărul din Present Truth pe care James l-a publicat în luna următoare:

> “The Chart. A chronological chart of the visions of Daniel and John, calculated to illustrate clearly the present truth, is now being lithographed under the care of Brother Otis Nichols, of Dorchester, Massachusetts. Those who teach the present truth will be greatly aided by it. Further notice of the chart will be given hereafter.—Present Truth, November, 1850.

> Planșa. O planșă cronologică a vedenilor lui Daniel și ale lui Ioan, concepută pentru a ilustra limpede adevărul prezent, este acum litografiată sub îndrumarea fratelui Otis Nichols, din Dorchester, Massachusetts. Cei care predică adevărul prezent vor fi mult ajutați de ea. Un anunț suplimentar cu privire la planșă va fi dat ulterior. - Present Truth, noiembrie 1850.

> “By late January, 1851, the chart was ready and advertised for $2. James White was much pleased with it and offered it free to ‘those whom God has called to give the message of the third angel’ (Review and Herald, January, 1851). Some generous donations had helped meet the expense of publication.” Arthur White, Ellen G. White: The Early Years, volume 1, 185.

> Către sfârșitul lunii ianuarie 1851, planșa era gata și a fost anunțată spre vânzare la prețul de 2 dolari. James White a fost foarte mulțumit de ea și a oferit-o gratuit „celor pe care Dumnezeu i-a chemat să dea solia celui de-al treilea înger” (Review and Herald, ianuarie 1851). Câteva donații generoase ajutaseră la acoperirea cheltuielilor de publicare. Arthur White, Ellen G. White: The Early Years, volumul 1, 185.

Speaking of the 1843 chart Sister White recorded that it had been directed by God.

Referindu-se la harta din 1843, sora White a consemnat că aceasta fusese călăuzită de Dumnezeu.

> “The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> „Domnul mi-a arătat că planșa din 1843 a fost călăuzită de mâna Sa și că nicio parte a ei nu trebuia modificată; că cifrele erau așa cum le voia El. Că mâna Sa a fost deasupra ei și a ascuns o greșeală în unele dintre cifre, astfel încât nimeni nu a putut să o vadă, până când mâna Sa a fost îndepărtată.” Review and Herald, 1 noiembrie 1850.

When recording the light associated with the command to produce another chart in 1850, she provided the same divine endorsement of the 1850 chart as was given concerning the 1843 chart, while also identifying that other charts that were then being produced were not acceptable to the Lord. The command to produce a new chart was incorporated with a command to print a new publication.

Când a consemnat lumina asociată poruncii de a elabora o altă diagramă în 1850, ea a prezentat aceeași confirmare divină a diagramei din 1850 precum aceea care fusese dată cu privire la diagrama din 1843, arătând totodată că alte diagrame care erau atunci elaborate nu erau acceptate de Domnul. Porunca de a elabora o nouă diagramă a fost însoțită de o poruncă de a tipări o nouă publicație.

> “I saw the chart-making business was all wrong. It originated with Brother Rhodes and was followed out by Brother Case. Means has been spent in making charts and forming uncouth disgusting images to represent angels and the glorious Jesus. Such things I saw were displeasing to God. I saw that God was in the publishment of the chart by Brother Nichols. I saw that there was a prophecy of this chart in the Bible, and if this chart is designed for God’s people, if it [is] sufficient for one it is for another, and if one needed a new chart painted on a larger scale, all need it just as much.

> Am văzut că lucrarea de alcătuire a diagramelor era cu totul greșită. Ea își avea originea la fratele Rhodes și a fost continuată de fratele Case. S-au cheltuit mijloace pentru întocmirea de diagrame și pentru alcătuirea unor imagini necioplite și dezgustătoare, menite să-i reprezinte pe îngeri și pe slăvitul Isus. Astfel de lucruri, am văzut, erau neplăcute lui Dumnezeu. Am văzut că Dumnezeu a fost în publicarea diagramei de către fratele Nichols. Am văzut că exista o profeție cu privire la această diagramă în Biblie, și dacă această diagramă este destinată poporului lui Dumnezeu, dacă ea este suficientă pentru unul, este și pentru altul, iar dacă cineva are nevoie de o nouă diagramă pictată la o scară mai mare, toți au nevoie de ea în aceeași măsură.

> “I saw that it was a restless, uneasy, unsatisfied, ungrateful feeling in Brother Case that desired another chart. I saw that these painted charts had a bad effect upon the congregation. It caused a light, chaffy spirit of ridicule to be in the meeting.

> Am văzut că în fratele Case era un simțământ agitat, neliniștit, nesatisfăcut și nerecunoscător, care dorea o altă planșă. Am văzut că aceste planșe pictate aveau un efect rău asupra adunării. Aceasta făcea ca în adunare să fie un duh ușuratic, ca pleava, al batjocurii.

> “I saw that the charts ordered by God struck the mind favorably, even without an explanation. There is something light, lovely, and heavenly in the representation of the angels on the charts. The mind is almost imperceptibly led to God and heaven. But the other charts that have been gotten up disgust the mind, and cause the mind to dwell more on earth than heaven. Images representing angels look more like fiends than beings of heaven. I saw that the charts had for days and weeks occupied Brother Case’s mind when he should have been seeking heavenly wisdom from God, and should have been growing in graces of the Spirit and the knowledge of the truth.

> Am văzut că planșele rânduite de Dumnezeu produceau asupra minții o impresie favorabilă, chiar și fără vreo explicație. Este ceva luminos, încântător și ceresc în reprezentarea îngerilor de pe planșe. Mintea este aproape pe nesimțite îndreptată spre Dumnezeu și cer. Dar celelalte planșe care au fost întocmite dezgustă mintea și fac ca mintea să zăbovească mai mult asupra celor pământești decât asupra celor cerești. Imaginile care îi reprezintă pe îngeri seamănă mai degrabă cu demoni decât cu ființe cerești. Am văzut că planșele îi ocupaseră mintea fratelui Case zile și săptămâni la rând, când el ar fi trebuit să caute de la Dumnezeu înțelepciune cerească și să crească în harurile Duhului Sfânt și în cunoașterea adevărului.

> “I saw that if the means that has been wasted in getting out charts had been spent in getting out the truth clear before the brethren in publishing tracts, etc., it would have done much good and saved souls. I saw that the chart-making business has spread like the fever.” Manuscript Releases, number 13, 359; 1853.

> „Am văzut că, dacă mijloacele care au fost irosite cu scoaterea de planșe ar fi fost cheltuite pentru a prezenta în chip limpede înaintea fraților adevărul, prin publicarea de broșuri etc., s-ar fi făcut mult bine și s-ar fi mântuit suflete. Am văzut că afacerea confecționării de planșe s-a răspândit ca o febră.” Manuscript Releases, numărul 13, 359; 1853.

She plainly states that “God was in the publishment of the [1850] chart by Brother Nichols,” and that there was “a prophecy [Habakkuk two] of this chart in the Bible.” She also identified that “the charts” [plural; 1843 and 1850] that were “ordered by God struck the mind favorably, even without an explanation.” Habakkuk two commanded the Millerites to make the vision plain upon tables, (in the plural), that he that read the two charts could run to and fro in God’s Word. The divine charts needed no added explanations, as was the case with Uriah Smith’s 1863 counterfeit chart.

Ea afirmă limpede că „Dumnezeu a fost în publicarea diagramei [din 1850] de către fratele Nichols” și că a existat „o profeție [Habacuc doi] despre această diagramă în Biblie”. Ea a mai arătat că „diagramele” [plural; 1843 și 1850] care au fost „poruncite de Dumnezeu au impresionat mintea în mod favorabil, chiar și fără o explicație”. Habacuc doi le-a poruncit Milleriților să facă vedenia limpede pe table (la plural), pentru ca cel ce citește cele două diagrame să poată alerga încoace și încolo prin Cuvântul lui Dumnezeu. Diagramele divine nu necesitau explicații suplimentare, așa cum a fost cazul cu diagrama contrafăcută din 1863 a lui Uriah Smith.

> And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. Habakkuk 2:2.

> Și Domnul mi-a răspuns și a zis: Scrie vedenia și fă-o limpede pe tăblițe, ca să alerge cel ce o citește. Habacuc 2:2.

The tenth test is the focus of this article. With the ten tests referenced by Moses in Numbers chapter fourteen the Hebrew scholars and other theologians produce a variation of guesses at which events in the history from the Red Sea deliverance to the rebellion of the ten spies might represent. The rebellion of that history provides a few variations to choose from, but it is certain the tenth test marks the beginning of forty years of death by attrition in the wilderness until all the rebels that were of the age of accountability were dead.

A zecea încercare este tema centrală a acestui articol. Cu privire la cele zece încercări menționate de Moise în Cartea Numeri, capitolul al paisprezecelea, erudiți evrei și alți teologi avansează o diversitate de presupuneri privitoare la care anume evenimente din istoria cuprinsă între izbăvirea de la Marea Roșie și răzvrătirea celor zece iscoade ar putea fi reprezentate de acestea. Răzvrătirile din acea istorie oferă câteva variante dintre care se poate alege, dar este cert că a zecea încercare marchează începutul a patruzeci de ani de moarte treptată în pustie, până când au murit toți răzvrătiții care ajunseseră la vârsta răspunderii.

In like manner some may protest over my selection of these ten doctrinal tests, for there may be variations that seem better than what I am here setting forth. That being said, the tenth and final test is as clear as was the rebellion of the ten spies. It was the rejection of the seven times of Leviticus twenty-six. There are several prophetic proofs to uphold this identification.

În mod similar, unii ar putea protesta față de alegerea mea a acestor zece teste doctrinare, fiindcă pot exista variante care par mai bune decât ceea ce prezint aici. Cu toate acestea, al zecelea și ultimul test este la fel de limpede precum a fost răzvrătirea celor zece iscoade. Aceasta a fost respingerea celor șapte vremuri din Leviticul douăzeci și șase. Există mai multe dovezi profetice care susțin această identificare.

In the next article we will begin to identify those prophetic witnesses that uphold the identification that the seven times of Leviticus twenty-six is the tenth and final failure of Laodicean Adventism.

În articolul următor vom începe să identificăm acele mărturii profetice care susțin identificarea potrivit căreia cele șapte vremuri din Leviticul douăzeci și șase constituie al zecelea și ultimul eșec al Adventismului laodicean.

> “When the power of God testifies as to what is truth, that truth is to stand forever as the truth. No aftersuppositions, contrary to the light God has given are to be entertained. Men will arise with interpretations of Scripture which are to them truth, but which are not truth. The truth for this time, God has given us as a foundation for our faith. He Himself has taught us what is truth. One will arise, and still another, with new light which contradicts the light that God has given under the demonstration of His Holy Spirit.

> Când puterea lui Dumnezeu mărturisește cu privire la ceea ce este adevărul, acel adevăr trebuie să rămână pe vecie drept adevăr. Nicio presupunere ulterioară, contrară luminii pe care Dumnezeu a dat-o, nu trebuie luată în considerare. Se vor ridica oameni cu interpretări ale Scripturii care pentru ei sunt adevăr, dar care nu sunt adevăr. Adevărul pentru acest timp ni l-a dat Dumnezeu ca temelie a credinței noastre. El Însuși ne-a învățat ce este adevărul. Se va ridica unul, apoi încă altul, cu o lumină nouă care contrazice lumina pe care Dumnezeu a dat-o prin demonstrarea Duhului Său Sfânt.

> “A few are still alive who passed through the experience gained in the establishment of this truth. God has graciously spared their lives to repeat and repeat till the close of their lives, the experience through which they passed even as did John the apostle till the very close of his life. And the standard-bearers who have fallen in death, are to speak through the reprinting of their writings. I am instructed that thus their voices are to be heard. They are to bear their testimony as to what constitutes the truth for this time.

> Câțiva dintre cei care au trecut prin experiența dobândită în statornicirea acestui adevăr mai sunt încă în viață. Dumnezeu, în harul Său, le-a cruțat viața pentru ca, până la încheierea zilelor lor, să repete iar și iar experiența prin care au trecut, întocmai cum a făcut apostolul Ioan până chiar la sfârșitul vieții sale. Iar purtătorii de stindard care au căzut în moarte urmează să vorbească prin retipărirea scrierilor lor. Mi s-a făcut cunoscut că astfel vocile lor urmează să fie auzite. Ei urmează să depună mărturie cu privire la ceea ce constituie adevărul pentru timpul acesta.

> “We are not to receive the words of those who come with a message that contradicts the special points of our faith. They gather together a mass of Scripture, and pile it as proof around their asserted theories. This has been done over and over again during the past fifty years. And while the Scriptures are God’s word, and are to be respected, the application of them, if such application moves one pillar from the foundation that God has sustained these fifty years, is a great mistake. He who makes such an application knows not the wonderful demonstration of the Holy Spirit that gave power and force to the past messages that have come to the people of God.” Selected Messages, book 1, 161.

> Nu trebuie să primim cuvintele celor care vin cu un mesaj ce contrazice punctele distinctive ale credinței noastre. Ei adună o mulțime de pasaje din Scriptură și le îngrămădesc ca dovezi în jurul teoriilor pe care le susțin. Acest lucru s-a făcut în mod repetat în ultimii cincizeci de ani. Și, deși Scripturile sunt Cuvântul lui Dumnezeu și trebuie respectate, aplicarea lor, dacă o asemenea aplicare mută un singur stâlp din temelia pe care Dumnezeu a susținut-o în acești cincizeci de ani, este o mare greșeală. Cel ce face o asemenea aplicare nu cunoaște minunata manifestare a Duhului Sfânt care a dat putere și tărie mesajelor din trecut care au venit la poporul lui Dumnezeu. Mesaje alese, cartea 1, 161.

Back to Articles