Article

# The Book of Daniel - Number Fifty-One

Cartea lui Daniel - Numărul cincizeci și unu

Palmoni: Unveiling the Master of Time and Language in Daniel and Revelation

Palmoni: Dezvăluirea Stăpânului timpului și al limbajului în Daniel și Apocalipsa

Author

Jeff Pippenger

Published

January 15, 2024

Formats

PDF
Word

That “certain saint which spake” in Daniel chapter eight, verses thirteen and fourteen is Christ as Palmoni. In the book of Revelation, Christ is identified as Alpha and Omega, which among other wonderful truths, identifies Christ as the Wonderful Linguist, and together the books of Daniel and Revelation represent Christ as the Master of time and language. It is beyond human ability to understand the significance and depth of what it means that Christ, as Palmoni (the Numberer of Secrets), introduces that attribute of His character in the two verses that establish the central pillar of Adventism, but the secrets which the Numberer of Secrets chooses to reveal are our responsibility to recognize and defend.

Acel „anumit sfânt care vorbea” din Daniel, capitolul opt, versetele treisprezece și paisprezece, este Hristos ca Palmoni. În cartea Apocalipsei, Hristos este identificat ca Alfa și Omega, ceea ce, între alte adevăruri minunate, Îl identifică pe Hristos drept Lingvistul Minunat, iar împreună cărțile Daniel și Apocalipsa Îl înfățișează pe Hristos ca Stăpân al timpului și al limbii. Este dincolo de capacitatea omenească de a înțelege semnificația și adâncimea a ceea ce înseamnă că Hristos, ca Palmoni (Numărătorul Tainelor), introduce acel atribut al caracterului Său în cele două versete care stabilesc stâlpul central al Adventismului; însă tainele pe care Numărătorul Tainelor alege să le dezvăluie sunt responsabilitatea noastră să le recunoaștem și să le apărăm.

> The secret things belong unto the Lord our God: but those things which are revealed belong unto us and to our children forever, that we may do all the words of this law. Deuteronomy 29:29.

> Lucrurile ascunse sunt ale Domnului, Dumnezeului nostru; iar cele descoperite sunt ale noastre și ale copiilor noștri, pe vecie, ca să împlinim toate cuvintele acestei legi. Deuteronom 29:29.

A secret that has been revealed is that the Numberer of Secrets (Palmoni), is that “certain saint which spake,” and in the two verses where He reveals Himself, the central pillar of Adventism is identified. In those two verses the Wonderful Numberer identifies the “increase of knowledge” that He, as the Lion of the tribe of Judah unsealed in 1798. In those two verses, the jewels of Miller’s dream, that represent the “increase of knowledge,” were, by the direction of Palmoni’s hand, published upon the two tables of Habakkuk.

Un secret care a fost revelat este că Numărătorul Tainelor (Palmoni) este acel "anumit sfânt care vorbea", iar în cele două versete în care El Se revelează este identificat stâlpul central al Adventismului. În acele două versete, Numărătorul Minunat identifică "sporirea cunoștinței" pe care El, ca Leul din seminția lui Iuda, a dezpecetluit-o în 1798. În aceleași două versete, nestematele visului lui Miller, care reprezintă "sporirea cunoștinței", au fost, sub călăuzirea mâinii lui Palmoni, publicate pe cele două table ale lui Habacuc.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Apoi am auzit pe un sfânt vorbind, iar un alt sfânt i-a zis acelui sfânt care vorbea: Până când va ține vedenia privitoare la jertfa necurmată și la fărădelegea pustiirii, spre a da la călcare în picioare atât sanctuarul, cât și oștirea? Iar el mi-a zis: Până la două mii trei sute de zile; apoi sanctuarul va fi curățit. Daniel 8:13, 14.

After Daniel received the prophetic vision of the kingdoms of Bible prophecy, and then heard the heavenly dialogue in verses thirteen and fourteen, he sought to understand the “vision.”

După ce Daniel a primit vedenia profetică privitoare la împărățiile din profeția biblică și apoi a auzit dialogul ceresc din versetele treisprezece și paisprezece, el a căutat să înțeleagă „vedenia”.

> And it came to pass, when I, even I Daniel, had seen the vision, and sought for the meaning, then, behold, there stood before me as the appearance of a man. And I heard a man’s voice between the banks of Ulai, which called, and said, Gabriel, make this man to understand the vision. Daniel 8:15, 16.

> Și a fost că, atunci când eu, chiar eu, Daniel, am văzut vedenia și am căutat înțelesul ei, iată, stătea înaintea mea unul cu înfățișarea unui om. Și am auzit un glas de om între malurile Ulaiului, care a chemat și a zis: Gabriel, fă-l pe omul acesta să înțeleagă vedenia. Daniel 8:15, 16.

The “vision” which Daniel is seeking to understand is the “chazon” vision, but the “mareh” vision, is what Gabriel is told to make Daniel understand. Every fact has its bearing, and if this fact is missed, the structure and design of the passage is essentially destroyed. In verse fifteen, when Daniel seeks to understand the “chazon” vision, the “mareh” is hidden, but still represented, for with the “appearance of a man” (Gabriel), the Hebrew word “mareh” is translated as “appearance”. In verse fifteen both words which have been translated as “vision” are represented. Daniel, in verse fifteen, seeks to understand the “chazon,” but Palmoni commands Gabriel, in verse sixteen to make Daniel understand the “mareh.” The design of these two verses is purposeful, and emphasizes the connection and difference between the two words.

„Viziunea” pe care Daniel caută să o înțeleagă este viziunea „chazon”, dar viziunea „mareh” este aceea despre care i se spune lui Gabriel să-l facă pe Daniel s-o înțeleagă. Fiecare fapt își are relevanța, iar dacă acest fapt este scăpat din vedere, structura și concepția pasajului sunt, în esență, distruse. În versetul cincisprezece, când Daniel caută să înțeleagă viziunea „chazon”, viziunea „mareh” este ascunsă, dar totuși reprezentată, căci, prin „înfățișarea unui om” (Gabriel), cuvântul ebraic „mareh” este tradus ca „înfățișare”. În versetul cincisprezece sunt reprezentate ambele cuvinte care au fost traduse prin „viziune”. Daniel, în versetul cincisprezece, caută să înțeleagă „chazon”, dar Palmoni îi poruncește lui Gabriel, în versetul șaisprezece, să-l facă pe Daniel să înțeleagă „mareh”. Construcția acestor două versete este intenționată și subliniază legătura și distincția dintre cele două cuvinte.

It is Palmoni that commands Gabriel to make Daniel understand the “mareh,” for the One that commands Gabriel is the One who stands upon the water, and Gabriel heard His voice, “a man’s voice between the banks of Ulai.” It is the Ulai river that runs between the banks, and it is Christ who stands upon the water in the Scriptures. Accompanied with that fact, is the fact that Christ, as the archangel, is the One who commands the angels. The voice between the banks, is the voice of “that certain saint” in verse thirteen, and it is His word that commands Gabriel to make Daniel understand the “mareh” vision. In chapter twelve of Daniel, Christ once again is between the banks of the river. In chapter twelve He is clothed in linen, and swares by Him that liveth forever.

Palmoni este Cel care îi poruncește lui Gabriel să‑l facă pe Daniel să înțeleagă „mareh”, căci Cel ce îi poruncește lui Gabriel este Cel ce stă pe apă, iar Gabriel a auzit glasul Lui, „un glas de om între malurile Ulaiului”. Râul Ulai este cel care curge între maluri, iar în Scripturi Cel ce stă pe apă este Hristos. La acest fapt se adaugă și faptul că Hristos, ca arhanghel, este Cel care poruncește îngerilor. Glasul dintre maluri este glasul „acelui sfânt” din versetul treisprezece, iar cuvântul Său îi poruncește lui Gabriel să‑l facă pe Daniel să înțeleagă vedenia „mareh”. În capitolul doisprezece al lui Daniel, Hristos este din nou între malurile râului. În capitolul doisprezece El este îmbrăcat în pânză de in și jură pe Cel ce trăiește în veci.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. Then I Daniel looked, and, behold, there stood other two, the one on this side of the bank of the river, and the other on that side of the bank of the river. And one said to the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, How long shall it be to the end of these wonders? And I heard the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, when he held up his right hand and his left hand unto heaven, and sware by him that liveth for ever that it shall be for a time, times, and an half; and when he shall have accomplished to scatter the power of the holy people, all these things shall be finished. Daniel 12:4–7.

> Tu însă, Daniele, închide cuvintele și pecetluiește cartea până la vremea sfârșitului; mulți vor cutreiera încoace și încolo, și cunoștința va crește. Apoi eu, Daniel, am privit și, iată, stăteau alți doi: unul pe malul acesta al râului, iar celălalt pe malul acela al râului. Și unul a zis către bărbatul îmbrăcat în in, care era deasupra apelor râului: Până când va fi sfârșitul acestor minuni? Și am auzit pe bărbatul îmbrăcat în in, care era deasupra apelor râului, când și-a ridicat mâna dreaptă și mâna stângă spre cer și a jurat pe Cel ce trăiește în veci că va fi o vreme, vremi și o jumătate de vreme; și când se va sfârși risipirea puterii poporului celui sfânt, toate acestea vor lua sfârșit. Daniel 12:4-7.

The Man who was “clothed in linen, which was upon the waters of the river,” “held up His right hand and His left hand unto heaven, and sware by Him that liveth forever,” and He is the same Man, who in chapter eight commanded Gabriel. In Revelation chapter ten, Christ also held up His hand and swore by Him who lives forever, but there He is standing upon both the water and the earth.

Omul care era „îmbrăcat în in, care era pe apele râului”, care „și-a ridicat mâna dreaptă și mâna stângă către cer și a jurat pe Cel ce trăiește în veci”, iar El este același Om care, în capitolul opt, i-a poruncit lui Gabriel. În Apocalipsa, capitolul zece, Hristos, de asemenea, și-a ridicat mâna și a jurat pe Cel ce trăiește în veci, dar acolo El stă pe amândouă: pe apă și pe pământ.

> And the angel which I saw stand upon the sea and upon the earth lifted up his hand to heaven, And sware by him that liveth for ever and ever, who created heaven, and the things that therein are, and the earth, and the things that therein are, and the sea, and the things which are therein, that there should be time no longer. Revelation 10:5, 6.

> Și îngerul pe care l-am văzut stând pe mare și pe pământ și-a ridicat mâna spre cer și a jurat pe Cel ce trăiește în vecii vecilor, care a creat cerul și cele ce sunt în el, și pământul și cele ce sunt pe el, și marea și cele ce sunt în ea, că vremea nu va mai fi. Apocalipsa 10:5, 6.

The mighty angel of chapter ten of Revelation, is Palmoni, who spake to Gabriel from between the banks of the river in chapter eight, and identified when the “end of” the “wonders” would occur in chapter twelve. In Revelation chapter ten, He is the one who roared as a “lion,” for He is there represented as the Lion of the tribe of Judah.

Îngerul cel puternic din capitolul zece al Apocalipsei este Palmoni, cel care i-a grăit lui Gabriel dintre malurile râului în capitolul opt și a identificat momentul în care „sfârșitul” „minunilor” avea să se petreacă în capitolul doisprezece. În capitolul zece al Apocalipsei, El este Cel care a răcnit ca un „leu”, căci acolo este înfățișat ca Leul din seminția lui Iuda.

> And one of the elders saith unto me, Weep not: behold, the Lion of the tribe of Juda, the Root of David, hath prevailed to open the book, and to loose the seven seals thereof. And I beheld, and, lo, in the midst of the throne and of the four beasts, and in the midst of the elders, stood a Lamb as it had been slain, having seven horns and seven eyes, which are the seven Spirits of God sent forth into all the earth. And he came and took the book out of the right hand of him that sat upon the throne. Revelation 5:5–7.

> Și unul dintre bătrâni mi-a zis: „Nu plânge: iată, Leul din seminția lui Iuda, Rădăcina lui David, a biruit ca să deschidă cartea și să-i dezlege cele șapte peceți.” Și am văzut, și iată, în mijlocul tronului și al celor patru făpturi, și în mijlocul bătrânilor, stătea un Miel ca înjunghiat, având șapte coarne și șapte ochi, care sunt cele șapte Duhuri ale lui Dumnezeu trimise în tot pământul. Și a venit și a luat cartea din mâna dreaptă a Celui ce ședea pe tron. Apocalipsa 5:5-7.

As the Lion of the tribe of Judah, Christ is the lamb that prevailed to unseal the book that was sealed with seven seals. Whether He is walking upon the water in the book of Daniel, or has one foot on the sea and the other on the earth in Revelation, each of the prophetic representations are associated with prophetic time. And as the Lion of the tribe of Judah, Christ both seals up and unseals His Word. As He sealed up the book of Daniel, He also sealed up the seven thunders in Revelation chapter ten.

Ca Leul din seminția lui Iuda, Hristos este Mielul care a biruit ca să deschidă cartea pecetluită cu șapte peceți. Fie că El umblă pe ape în cartea lui Daniel, fie că are un picior pe mare și celălalt pe pământ în Apocalipsă, fiecare dintre reprezentările profetice este asociată cu timpul profetic. Și, ca Leul din seminția lui Iuda, Hristos atât pecetluiește, cât și despecetluiește Cuvântul Său. Așa cum a pecetluit cartea lui Daniel, tot astfel a pecetluit și cele șapte tunete din capitolul zece al Apocalipsei.

> “The mighty angel who instructed John was no less a personage than Jesus Christ. Setting His right foot on the sea, and His left upon the dry land, shows the part which He is acting in the closing scenes of the great controversy with Satan. This position denotes His supreme power and authority over the whole earth. The controversy had waxed stronger and more determined from age to age, and will continue to do so, to the concluding scenes when the masterly working of the powers of darkness shall reach their height. Satan, united with evil men, will deceive the whole world and the churches who receive not the love of the truth. But the mighty angel demands attention. He cries with a loud voice. He is to show the power and authority of His voice to those who have united with Satan to oppose the truth.

> Îngerul cel puternic care l-a instruit pe Ioan nu era nimeni altul decât Isus Hristos. Faptul că Își așază piciorul drept pe mare, iar pe cel stâng pe uscat, arată partea pe care o îndeplinește în scenele de încheiere ale marii controverse cu Satana. Această poziție denotă puterea și autoritatea Sale supreme asupra întregului pământ. Controversa s-a întețit și a devenit tot mai hotărâtă din veac în veac și va continua astfel până la scenele de încheiere, când lucrarea iscusită a puterilor întunericului își va atinge culmea. Satana, unit cu oamenii răi, va înșela întreaga lume și bisericile care nu primesc dragostea adevărului. Dar îngerul cel puternic cere să i se acorde atenție. El strigă cu glas puternic. El are să arate puterea și autoritatea glasului Său celor care s-au unit cu Satana ca să se împotrivească adevărului.

> “After these seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’ These relate to future events which will be disclosed in their order. Daniel shall stand in his lot at the end of the days. John sees the little book unsealed. Then Daniel’s prophecies have their proper place in the first, second, and third angels’ messages to be given to the world. The unsealing of the little book was the message in relation to time.

> După ce aceste șapte tunete și-au rostit glasurile, vine către Ioan porunca, ca și către Daniel, în ce privește cărticica: „Pecetluiește lucrurile pe care le-au rostit cele șapte tunete.” Acestea se referă la evenimente viitoare, care vor fi dezvăluite în ordinea lor. Daniel va sta în partea sa la sfârșitul zilelor. Ioan vede cărticica despecetluită. Atunci profețiile lui Daniel își au locul cuvenit în soliile primului, celui de-al doilea și celui de-al treilea înger, care urmează să fie date lumii. Despecetluirea cărticicii a fost solia în legătură cu timpul.

> “The books of Daniel and the Revelation are one. One is a prophecy, the other a revelation; one a book sealed, the other a book opened. John heard the mysteries which the thunders uttered, but he was commanded not to write them.

> Cartea lui Daniel și Cartea Apocalipsei sunt una. Una este o profeție, cealaltă o descoperire; una, o carte pecetluită, cealaltă, o carte deschisă. Ioan a auzit tainele pe care le-au rostit tunetele, dar i s-a poruncit să nu le scrie.

> “The special light given to John which was expressed in the seven thunders was a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> „Lumina specială dată lui Ioan, care a fost exprimată în cele șapte tunete, a fost o schițare a evenimentelor care aveau să se petreacă sub soliile primului și ale celui de-al doilea înger.” Comentariul biblic adventist de ziua a șaptea, volumul 7, 971.

Christ, represented as Palmoni, the Man in chapters eight and twelve who is upon the water, is also the mighty angel with the little book in His hand. He is the Lion of the tribe of Judah that seals and unseals His Word, and He is the one who commands Gabriel, for He is Michael the archangel.

Hristos, reprezentat ca Palmoni, Omul din capitolele opt și doisprezece aflat deasupra apei, este și îngerul cel puternic, cu cărticica în mâna Sa. El este Leul din seminția lui Iuda, care pecetluiește și dezpecetluiește Cuvântul Său, și El este Cel care îi poruncește lui Gabriel, căci El este Mihail arhanghelul.

> Yet Michael the archangel, when contending with the devil he disputed about the body of Moses, durst not bring against him a railing accusation, but said, The Lord rebuke thee. Jude 1:9.

> Însă arhanghelul Mihail, când, împotrivindu-se diavolului, a purtat o dispută cu privire la trupul lui Moise, n-a îndrăznit să aducă împotriva lui o judecată de ocară, ci a zis: "Domnul să te mustre." Iuda 1:9.

Michael is Christ’s name, and that name represents that He is the commander of not only the angels, but He is also the one who has the power to resurrect. The name Michael means “who is like God”. When Nebuchadnezzar saw one like unto the son of God in the furnace with the three worthies, he saw Michael. And the archangel Michael, is also the prince of God’s people that the little horn of pagan Rome magnified themselves against at the cross in fulfillment of Daniel chapter eight, verse eleven.

Mihail este numele lui Hristos, iar acest nume arată că El este conducătorul nu numai al îngerilor, ci și Cel care are puterea de a învia. Numele Mihail înseamnă „cine este ca Dumnezeu”. Când Nebucadnețar a văzut în cuptor, împreună cu cei trei vrednici, pe cineva asemenea Fiului lui Dumnezeu, el l-a văzut pe Mihail. Iar arhanghelul Mihail este, de asemenea, prințul poporului lui Dumnezeu, împotriva căruia cornul cel mic al Romei păgâne s-a înălțat la cruce, în împlinirea Daniel, capitolul opt, versetul unsprezece.

> But I will show thee that which is noted in the scripture of truth: and there is none that holdeth with me in these things, but Michael your prince. Daniel 10:21.

> Dar îți voi arăta ceea ce este consemnat în cartea adevărului; și nu este nimeni care să stea alături de mine în aceste lucruri, afară de Mihail, căpetenia voastră. Daniel 10:21.

It is Michael who commands the angels, who resurrects the dead and who decides when probation closes.

Mihail este acela care poruncește îngerilor, îi învie pe cei morți și hotărăște când se închide timpul de probă.

> “‘And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, everyone that shall be found written in the book.’ When this time of trouble comes, every case is decided; there is no longer probation, no longer mercy for the impenitent. The seal of the living God is upon His people. This small remnant, unable to defend themselves in the deadly conflict with the powers of earth that are marshaled by the dragon host, make God their defense. The decree has been passed by the highest earthly authority that they shall worship the beast and receive his mark under pain of persecution and death. May God help His people now, for what can they then do in such a fearful conflict without His assistance!” Testimonies, volume 5, 212.

> „Și în vremea aceea se va ridica Mihail, marele voievod care stă pentru fiii poporului tău; și va fi un timp de strâmtorare, cum n-a mai fost de când a existat un neam și până la însăși vremea aceea; și în vremea aceea poporul tău va fi izbăvit, oricine va fi găsit scris în carte.” Când va veni acest timp de strâmtorare, fiecare caz este decis; nu mai există timp de probă, nu mai este milă pentru cei nepocăiți. Pecetea Dumnezeului celui viu este peste poporul Său. Această mică rămășiță, neputincioasă să se apere în conflictul mortal cu puterile pământului, mobilizate de oastea balaurului, Îl are pe Dumnezeu ca apărare. Decretul a fost adoptat de cea mai înaltă autoritate pământească, potrivit căruia ei trebuie să se închine fiarei și să primească semnul ei, sub amenințarea persecuției și a morții. Fie ca Dumnezeu să-Și ajute poporul acum, căci ce vor putea ei face atunci într-un asemenea conflict înfricoșător fără ajutorul Său!” Mărturii, volumul 5, 212.

The final secret which the Lion of the tribe of Judah unseals is the Revelation of Jesus Christ, and it includes that He is in control of the design and structure of every element of His prophetic Word. The Man in linen that stands upon the waters, who lifts up His hand and swares by Him that liveth forever, and who cries as a Lion, which causes seven thunders to utter their voices, is He who seals up the book of Daniel and seals up the seven thunders of Revelation. It is He who unseals the book that is sealed with seven seals, who has the power to resurrect, and who is the great Prince that stands up and announces the end of probation. When Palmoni commanded Gabriel to make Daniel to understand the “mareh” vision, He meant exactly that.

Taina finală pe care Leul din seminţia lui Iuda o desigilează este Apocalipsa lui Isus Hristos, şi ea include faptul că El deţine controlul asupra concepţiei şi structurii fiecărui element al Cuvântului Său profetic. Omul îmbrăcat în in, care stă pe ape, care îşi ridică mâna şi jură pe Cel ce trăieşte în veci, şi care strigă ca un Leu, ceea ce face ca şapte tunete să-şi rostească glasurile, este Acela care pecetluieşte cartea lui Daniel şi pecetluieşte cele şapte tunete din Apocalipsă. El este Cel ce desigilează cartea pecetluită cu şapte peceţi, care are puterea de a învia şi care este Marele Voievod ce Se ridică şi anunţă sfârşitul timpului de probă. Când Palmoni i-a poruncit lui Gabriel să-l facă pe Daniel să înţeleagă vedenia „mareh”, El a vrut să spună tocmai aceasta.

He did not command Gabriel to make Daniel understand the “chazon” vision. The “chazon” vision is the vision of the kingdoms of Bible prophecy in Daniel chapter eight, verses one through twelve, and it is also the “vision” that is referenced in verse thirteen, within a question of duration. “How long shall be the vision?” The “chazon” vision concerns the daily (paganism) and the transgression (papalism) desolating powers that trample down the sanctuary and host.

El nu i-a poruncit lui Gabriel să-l facă pe Daniel să înțeleagă vedenia «chazon». Vedenia «chazon» este vedenia împărățiilor din profeția biblică din Daniel, capitolul opt, versetele unu până la douăsprezece, și este, de asemenea, «vedenia» la care se face referire în versetul treisprezece, în cadrul unei întrebări privitoare la durată: «Cât va dura vedenia?» Vedenia «chazon» privește puterile pustiitoare ale necurmatului (păgânismul) și ale fărădelegii (papalismul) care calcă în picioare sanctuarul și oștirea.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? Daniel 8:13.

> Atunci am auzit pe un sfânt vorbind, iar un alt sfânt i-a zis acelui sfânt care vorbea: Până când va ține vedenia privitoare la jertfa necurmată și la fărădelegea pustiirii, pentru ca atât sfântul locaș, cât și oștirea să fie călcate în picioare? Daniel 8:13.

Christ, as Palmoni (the Wonderful Numberer), is asked “how long” shall be the “chazon” vision, and he answers, “unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed.” Daniel then desires to understand the “chazon” vision which concerns “the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot.” But Gabriel is commanded to make Daniel understand the “mareh” vision. Every fact has its bearing in God’s Word. The “mareh” vision, is the vision of the evening and mornings identified in verse twenty-six.

Hristos, ca Palmoni (Minunatul Numărător), este întrebat «până când» va fi vedenia «chazon», iar El răspunde: «până la două mii trei sute de zile; atunci sanctuarul va fi curățit». Daniel dorește apoi să înțeleagă vedenia «chazon», care privește «jertfa necurmată și fărădelegea pustiirii, pentru a da atât sanctuarul, cât și oștirea spre călcare în picioare». Dar lui Gabriel i se poruncește să-l facă pe Daniel să înțeleagă vedenia «mareh». Fiecare fapt are însemnătatea sa în Cuvântul lui Dumnezeu. Vedenia «mareh» este vedenia serilor și dimineților identificată în versetul douăzeci și șase.

> And the vision of the evening and the morning which was told is true: wherefore shut thou up the vision; for it shall be for many days. Daniel 8:26.

> Iar vedenia cu privire la seara și dimineața, despre care s-a vorbit, este adevărată; de aceea pecetluiește vedenia, căci ea este pentru multe zile. Daniel 8:26.

The word “vision” is mentioned twice in the verse. The first reference is the “mareh” vision and the second is the “chazon” vision. The “mareh” vision is the vision of “the evening and mornings.” The Hebrew expression of “evening and mornings” is often found in the Bible, and it is always translated as “evening and mornings,” as it is in verse twenty-six. The only place in the Bible where it is translated differently than “evening and mornings,” is in verse fourteen, where it is translated as simply “days.” The actual Hebrew of verse fourteen would read, “Unto twenty-three hundred evenings and mornings.”

Cuvântul „vedenie” este menționat de două ori în verset. Prima dintre ele este vedenia „mareh”, iar a doua, vedenia „chazon”. Vedenia „mareh” este vedenia „serilor și dimineților”. Expresia ebraică „seri și dimineți” se întâlnește adesea în Biblie și este tradusă întotdeauna „seri și dimineți”, așa cum apare în versetul douăzeci și șase. Singurul loc din Biblie unde este tradusă altfel decât „seri și dimineți” este în versetul paisprezece, unde este redată simplu prin „zile”. Textul ebraic propriu-zis al versetului paisprezece ar suna: „Până la două mii trei sute de seri și dimineți.”

The verse that is the central pillar of Adventism, is the only verse in God’s Word where “evening and mornings” is expressed simply as “days.” Every fact has its bearing, and if nothing else, it is clear that Palmoni was purposely emphasizing the verse. He did so by directing the minds of those who translated the King James Bible to write the phrase differently than it is always written in His Word. The point that is to be derived from this fact, is that when Gabriel is told to make Daniel understand the “mareh” vision, he is being told to make Daniel understand the vision of the appearance of 1844, and not the “chazon” vision concerning the trampling down the sanctuary and the host.

Versetul care este stâlpul central al Adventismului este singurul verset din Cuvântul lui Dumnezeu în care „seri și dimineți” este redat simplu ca „zile”. Fiecare fapt își are ponderea și, dacă nu altceva, este limpede că Palmoni sublinia în mod intenționat versetul. A făcut aceasta îndreptând mințile celor care au tradus Biblia King James să scrie expresia într-un mod diferit de cum este scrisă întotdeauna în Cuvântul Său. Concluzia ce se desprinde din acest fapt este că atunci când lui Gabriel i se spune să-l facă pe Daniel să înțeleagă viziunea „mareh”, i se spune să-l facă pe Daniel să înțeleagă viziunea înfățișării din 1844, și nu viziunea „chazon” privitoare la călcarea în picioare a sanctuarului și a oștirii.

The vision of the “evening and mornings” is about an appearance that occurs when the cleansing of the sanctuary began on October 22, 1844. The vision of the appearance of October 22, 1844, is not about the trampling down of the sanctuary, but of the cleansing of the sanctuary. Was there a prophetic appearance on that date?

Vedenia „serilor și dimineților” se referă la o arătare care are loc odată cu începerea curățirii sanctuarului, la 22 octombrie 1844. Vedenia arătării din 22 octombrie 1844 nu privește călcarea în picioare a sanctuarului, ci curățirea sanctuarului. A existat o arătare profetică la acea dată?

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 426.

> Venirea lui Hristos, ca Marele nostru Preot, în Sfânta Sfintelor, pentru curățirea sanctuarului, prezentată în Daniel 8:14; venirea Fiului omului la Cel Îmbătrânit de zile, așa cum este prezentată în Daniel 7:13; și venirea Domnului la templul Său, prorocită de Maleahi, sunt descrieri ale aceluiași eveniment; iar acesta este, de asemenea, reprezentat prin venirea mirelui la nuntă, descrisă de Hristos în pilda celor zece fecioare din Matei 25. Marea Luptă, 426.

Gabriel was instructed to make Daniel understand the prophetic appearance of Christ in His temple on October 22, 1844. For this reason, Gabriel gave Daniel a second witness to the date of October 22, 1844, for Gabriel led every Bible author that recorded some form of the biblical principle that identifies that truth is established upon the testimony of two. If Gabriel was to make Daniel understand October 22, 1844, he would need a second witness to establish “the vision of the appearance.”

I s-a poruncit lui Gabriel să-l facă pe Daniel să înțeleagă arătarea profetică a lui Hristos în templul Său la 22 octombrie 1844. Pentru acest motiv, Gabriel i-a dat lui Daniel un al doilea martor cu privire la data de 22 octombrie 1844, căci Gabriel i-a călăuzit pe toți autorii biblici care au consemnat, într-o formă sau alta, principiul biblic potrivit căruia adevărul se statornicește pe mărturia a doi. Dacă lui Gabriel îi revenea să-l facă pe Daniel să înțeleagă 22 octombrie 1844, avea nevoie de un al doilea martor pentru a statornici „vedenia arătării”.

Gabriel begins his work by first addressing Daniel’s desire to understand the “chazon” vision, and he does so by identifying that the “chazon” vision, is the vision that concludes at the “time of the end” in 1798.

Gabriel își începe demersul abordând mai întâi dorința lui Daniel de a înțelege viziunea "chazon", iar aceasta o face identificând viziunea "chazon" drept viziunea care se încheie la "timpul sfârșitului" în 1798.

> And I heard a man’s voice between the banks of Ulai, which called, and said, Gabriel, make this man to understand the vision. So he came near where I stood: and when he came, I was afraid, and fell upon my face: but he said unto me, Understand, O son of man: for at the time of the end shall be the vision. Daniel 8:16, 17.

> Și am auzit glasul unui om între malurile Ulaiului, care a strigat și a zis: «Gabriel, fă-l pe omul acesta să înțeleagă vedenia.» Atunci el s-a apropiat de locul unde stăteam; și, când a venit, m-am înspăimântat și am căzut cu fața la pământ; dar el mi-a zis: «Înțelege, fiu al omului; căci vedenia este pentru vremea sfârșitului.» Daniel 8:16, 17.

The “vision” in the previous verse, that is “at the time of the end” is the “chazon” vision, and the “time of the end” in the book of Daniel is 1798. This is the “vision” which Daniel had sought to understand, but it was not the “vision” Gabriel was told to make Daniel to understand. For that Gabriel is going to provide a second witness.

„Vedenia” din versetul anterior, adică „la timpul sfârșitului”, este vedenia „chazon”, iar „timpul sfârșitului” în cartea lui Daniel este anul 1798. Aceasta este „vedenia” pe care Daniel a căutat să o înțeleagă, dar nu era „vedenia” pe care lui Gabriel i s-a poruncit să-l facă pe Daniel să o înțeleagă. Pentru aceasta, Gabriel va aduce un al doilea martor.

> So he came near where I stood: and when he came, I was afraid, and fell upon my face: but he said unto me, Understand, O son of man: for at the time of the end shall be the vision. Now as he was speaking with me, I was in a deep sleep on my face toward the ground: but he touched me, and set me upright. And he said, Behold, I will make thee know what shall be in the last end of the indignation: for at the time appointed the end shall be. Daniel 8:17–19.

> Atunci el s-a apropiat de locul unde stăteam; și, când a venit, m-am înspăimântat și am căzut cu fața la pământ; dar el mi-a zis: Înțelege, fiule al omului, căci vedenia este pentru vremea sfârșitului. Iar pe când îmi vorbea, am căzut într-un somn adânc, cu fața la pământ; dar m-a atins și m-a pus în picioare. Și a zis: Iată, te voi face să cunoști ce va fi la sfârșitul de pe urmă al mâniei; căci la vremea hotărâtă va fi sfârșitul. Daniel 8:17-19.

Gabriel takes up his job assignment by informing Daniel to, “behold,” which is informing Daniel to consider the next fact. The next fact is that the “last indignation,” of the two “seven times” of Leviticus twenty-six, ends in 1844. The “last indignation” is directly identified as a time prophecy, for it has a “time appointed” that it will “end.” The “indignation” must represent a period of time, for it has a “time appointed” for its ending. If the “indignation” was simply a point in time it would not have an end, it would simply be the point when it took place.

Gabriel își preia însărcinarea, spunându-i lui Daniel: „Iată”, ceea ce îl îndeamnă să ia în considerare următorul fapt. Următorul fapt este că „mânia de pe urmă”, a celor două „șapte vremi” din Levitic douăzeci și șase, se sfârșește în 1844. „Mânia de pe urmă” este identificată în mod direct ca o profeție de timp, căci are o „vreme hotărâtă” la care se va „sfârși”. „Mânia” trebuie să reprezinte o perioadă de timp, deoarece are o „vreme hotărâtă” pentru încheierea ei. Dacă „mânia” ar fi pur și simplu un punct în timp, nu ar avea un sfârșit; ar fi pur și simplu momentul în care a avut loc.

The “indignation” had an ending point that is marked, so it represents the end of a period of time. The period of time is represented as “the last indignation.” If there is a last, then there must be a first. The “first indignation” is identified in Daniel chapter eleven, and there it is also a period of time, for the papacy was going to “practice and prosper” until the end of the “indignation”.

„Mânia” are un punct final marcat; prin urmare, ea indică sfârșitul unei perioade de timp. Perioada de timp este reprezentată ca „mânia de pe urmă”. Dacă există una de pe urmă, atunci trebuie să existe și una dintâi. „Mânia dintâi” este identificată în capitolul unsprezece din Daniel, iar acolo este, de asemenea, o perioadă de timp, căci papalitatea avea să „lucreze și să propășească” până la sfârșitul „mâniei”.

> And some of them of understanding shall fall, to try them, and to purge, and to make them white, even to the time of the end: because it is yet for a time appointed. And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvellous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished: for that that is determined shall be done. Daniel 11:35, 36.

> Și unii dintre cei înțelepți vor cădea, pentru a fi încercați, curățiți și albiți, până la vremea sfârșitului; căci mai este până la vremea hotărâtă. Iar împăratul va face după bunul său plac; se va înălța și se va slăvi mai presus de orice dumnezeu și va rosti lucruri nemaiauzite împotriva Dumnezeului dumnezeilor; și va propăși până ce se va împlini mânia, căci ceea ce este hotărât se va împlini. Daniel 11:35, 36.

In these two verses, the king that does according to his will and exalts himself is the subject. Verse thirty-six is the verse Paul paraphrases, as he identifies the “man of sin” who is seated in the temple of God showing himself that he is God. The persecution of the Dark Ages from the year 538 through to 1798 is identified in verse thirty-five, and it continues until “the time of the end” which was 1798, which was the “time appointed.” Verse thirty-six then identifies that the papacy would “prosper” “till the indignation be accomplished.” The verse identifies that the papacy prospered until 1798, at which point, the first “indignation,” had been “accomplished.” God’s prophetic Word had “determined” that the papacy would continue for twelve hundred and sixty years, until 1798, which was the “time of the end.”

În aceste două versete, subiectul este regele care face după voia sa și se înalță pe sine. Versetul treizeci și șase este versetul pe care Pavel îl parafrazează, atunci când identifică „omul păcatului”, care stă așezat în templul lui Dumnezeu, dându-se drept Dumnezeu. Persecuția din Evul Întunecat, din anul 538 până în 1798, este identificată în versetul treizeci și cinci, și ea continuă până la „timpul sfârșitului”, care a fost 1798, „vremea hotărâtă”. Versetul treizeci și șase stabilește apoi că papalitatea avea să „propășească” „până când mânia va fi împlinită”. Versetul arată că papalitatea a propășit până în 1798, moment în care întâia „mânie” fusese „împlinită”. Cuvântul profetic al lui Dumnezeu „hotărâse” că papalitatea avea să continue timp de o mie două sute șaizeci de ani, până în 1798, care a fost „timpul sfârșitului”.

The first “indignation” ended in 1798, and “the last indignation” ended in 1844. Both indignations are represented as periods of time, which had specific endings, thus identifying them both as time prophecies. Gabriel was commanded by Palmoni to make Daniel understand the appearance vision (“mareh”), of the “evening and mornings” (days) that identified October 22, 1844, and he did so by providing a second witness to that date.

Prima „indignare” s-a încheiat în 1798, iar „ultima indignare” s-a încheiat în 1844. Ambele indignări sunt reprezentate ca perioade de timp, care au avut încheieri precise, identificându-le astfel pe amândouă drept profeții de timp. Lui Gabriel i s-a poruncit de către Palmoni să-l facă pe Daniel să înțeleagă vedenia privind înfățișarea („mareh”), a „serilor și dimineților” (zile), care a identificat data de 22 octombrie 1844, și a făcut aceasta oferind o a doua mărturie pentru acea dată.

The “chazon” vision of verse thirteen, which Daniel desired to understand, was the vision of the trampling down that ended at the “time of the end” in 1798. The “mareh” vision of verse fourteen, ended with the appearance of Christ in the Most Holy Place on October 22, 1844, in fulfillment of the time prophecy of twenty-three hundred years, and also the fulfillment of the time prophecy of the twenty-five hundred and twenty years. Both of those time prophecies are represented upon Habakkuk’s sacred tables, which Sister White identifies were directed by the hand of the Lord, and should not be altered.

Vedenia „chazon” din versetul treisprezece, pe care Daniel a dorit s-o înțeleagă, a fost vedenia călcării în picioare care s-a încheiat la „timpul sfârșitului”, în 1798. Vedenia „mareh” din versetul paisprezece s-a încheiat odată cu arătarea lui Hristos în Sfânta Sfintelor la 22 octombrie 1844, în împlinirea profeției de timp a celor două mii trei sute de ani, precum și în împlinirea profeției de timp a celor două mii cinci sute douăzeci de ani. Amândouă acele profeții de timp sunt reprezentate pe tablele sacre ale lui Habacuc, pe care Sora White le identifică drept călăuzite de mâna Domnului și care nu trebuie modificate.

We will continue this study in the next article.

Vom continua acest studiu în articolul următor.

> “We have many lessons to learn, and many, many to unlearn. God and heaven alone are infallible. Those who think that they will never have to give up a cherished view, never have occasion to change an opinion, will be disappointed. As long as we hold to our own ideas and opinions with determined persistency, we cannot have the unity for which Christ prayed.” Review and Herald, July 26, 1892.

> „Avem multe lecții de învățat și multe, multe de dezvățat. Numai Dumnezeu și cerul sunt infailibili. Cei care cred că nu vor trebui niciodată să renunțe la o concepție prețuită, că nu vor avea niciodată prilejul de a-și schimba o opinie, vor fi dezamăgiți. Atâta vreme cât ne ținem de propriile noastre idei și opinii cu o stăruință hotărâtă, nu putem avea unitatea pentru care S-a rugat Hristos.” Review and Herald, 26 iulie 1892.

Back to Articles