Article

# The Book of Daniel - Number Seventy

Књига пророка Данила — број седамдесет

From Ancient Tables to Modern Responsibilities: Unveiling the Covenant Journey

Од древних плоча до савремених одговорности: откривање заветног путовања

Author

Jeff Pippenger

Published

February 3, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

When the Lord entered into covenant with ancient Israel, He provided two tables as the foundation and symbol of the covenant relationship. The two tables also identified the responsibility of ancient Israel to present a living testimony of the two tables to the world. When the Lord entered into covenant with modern Israel, He provided two tables as the foundation and symbol of the covenant relationship. The two tables also identified their responsibility to present a living testimony of all four tables to the world.

Када је Господ ступио у завет са древним Израиљем, дао је две плоче као темељ и симбол заветног односа. Те две плоче су такође одредиле одговорност древног Израиља да свету пружи живо сведочанство о тим двема плочама. Када је Господ ступио у завет са савременим Израиљем, дао је две плоче као темељ и симбол заветног односа. Те две плоче су такође одредиле њихову одговорност да свету пруже живо сведочанство о све четири плоче.

The two tables were given to literal ancient Israel just after God delivered them out of the literal slavery of Egyptian bondage, and brought them through the disappointment of the Red Sea crossing. The period of time that literal ancient Israel was in bondage had been specifically identified in prophecy as four hundred and thirty years, and while in bondage literal ancient Israel forgot, and ceased to observe, the seventh-day Sabbath.

Dve ploče date su doslovnom drevnom Izrailju neposredno pošto ih je Bog izbavio iz doslovnog ropstva egipatskog sužanjstva i proveo kroz razočaranje pri prelasku preko Crvenog mora. Vremenski period tokom kojeg je doslovni drevni Izrailj bio u ropstvu bio je u proročanstvu izričito označen kao četiri stotine i trideset godina, a dok je bio u ropstvu, doslovni drevni Izrailj zaboravio je i prestao da svetkuje subotu sedmoga dana.

The two tables were given to spiritual modern Israel just after God delivered them out of the spiritual slavery of Catholic bondage, and brought them through the great disappointment of 1844. The period of time that spiritual modern Israel was in bondage had been specifically identified in prophecy as twelve hundred and sixty years, and while in bondage spiritual modern Israel forgot, and ceased to observe, the seventh-day Sabbath.

Две плоче дате су духовном савременом Израилу одмах пошто их је Бог избавио из духовног ропства католичке потчињености и провео их кроз велико разочарање 1844. године. Време током којег је духовни савремени Израил био у ропству било је у пророчанству изричито одређено као хиљаду двеста шездесет година, и док је био у ропству, духовни савремени Израил је заборавио и престао да светкује суботу седмога дана.

In the very history when God provided the two tables to Moses to take to ancient Israel, his brother Aaron was making a golden image of a calf. The two tables of the Ten Commandments identify that God is a jealous God, and His jealousy is especially manifested against idolatry, and as Moses descended the mount, ancient Israel was dancing naked around a golden image that had been produced by the one who had been chosen as God’s spokesman.

У самом часу историје када је Бог дао Мојсију две плоче да их однесе древном Израиљу, његов брат Арон је правио златни лик телета. Две плоче Десет заповести показују да је Бог Бог ревнитељ, а Његова се ревност нарочито испољава против идолопоклонства; и док је Мојсије силазио с горе, древни Израиљ је наг играо око златног лика који је начинио онај који је био изабран за Божјег говорника.

> And Moses told Aaron all the words of the Lord who had sent him, and all the signs which he had commanded him. And Moses and Aaron went and gathered together all the elders of the children of Israel: And Aaron spake all the words which the Lord had spoken unto Moses, and did the signs in the sight of the people. Exodus 4:28–30.

> И Мојсије каза Арону све речи Господње који га беше послао, и све знаке које му беше заповедио. И Мојсије и Арон отидоше и сабраше све старешине синова Израиљевих; и Арон каза све речи које Господ беше говорио Мојсију, и учини знаке пред народом. Излазак 4:28–30.

The brother of the prophet who led ancient Israel during the covenant history when the two covenant tables were provided was the leader in the rebellion of the image of jealousy. The husband of the prophetess who led modern Israel during the covenant history when the two covenant tables were provided was the leader in the rebellion of 1863, and 1863 marks the first generation of Adventism as being represented as an image of jealousy being placed at the entry of the gate of the altar.

Брат пророка који је водио древни Израиљ током заветне историје када су биле дате две заветне плоче, био је вођа у побуни слике љубоморе. Муж пророчице која је водила савремени Израиљ током заветне историје када су биле дате две заветне плоче, био је вођа у побуни из 1863. године, а 1863. година означава први нараштај адвентизма као представљеног сликом љубоморе постављеном на улазу у врата олтара.

> Then said he unto me, Son of man, lift up thine eyes now the way toward the north. So I lifted up mine eyes the way toward the north, and behold northward at the gate of the altar this image of jealousy in the entry. Ezekiel 8:5.

> И рече ми: Сине човечји, подигни сада очи своје према северу. И подигох очи своје према северу, и гле, на северној страни код врата олтара беше овај лик љубоморе на улазу. Језекиљ 8:5.

The “altar” is a symbol of Christ.

„олтар“ је симбол Христа.

> “We are in danger of mingling the sacred and the common. The holy fire from God is to be used in our efforts. The true altar is Christ; the true fire is the Holy Spirit. This is our inspiration. It is only as the Holy Spirit leads and guides a man that he is a safe counselor. If we turn aside from God and from His chosen ones to inquire at strange altars we shall be answered according to our works.” Selected Messages, book 3, 300.

> „У опасности смо да помешамо свето и обично. Свети огањ од Бога треба да се употребљава у нашим напорима. Прави олтар је Христос; прави огањ је Свети Дух. То је наше надахнуће. Само онда када Свети Дух води и руководи човеком, он је сигуран саветник. Ако се одвратимо од Бога и од Његових изабраних да бисмо се распитивали код туђих олтара, биће нам одговорено према нашим делима.“ Selected Messages, књ. 3, 300.

The “gate” is the church.

„Vrata“ su crkva.

> “To the humble, believing soul, the house of God on earth is the gate of heaven. The song of praise, the prayer, the words spoken by Christ’s representatives, are God’s appointed agencies to prepare a people for the church above, for that loftier worship into which there can enter nothing that defileth.” Testimonies, volume 5, 491.

> „Понизној, верујућој души, Божји дом на земљи јесте врата неба. Песма хвале, молитва, речи које говоре Христови представници, средства су која је Бог одредио да припреме народ за Цркву горе, за то узвишеније богослужење у које не може ући ништа што скврни.“ Testimonies, volume 5, 491.

In 1863, Laodicean Adventism became a legally registered church and ceased to be a movement. They “entered” into church history at that point. In 1863, the church of Christ entered into a legal association with the government of the United States. In that year they also introduced a counterfeit chart to replace the two sacred tables of Habakkuk. As soon as the second table was prepared, in terms of prophetic history those typified by Aaron were preparing a counterfeit image.

Godine 1863. laodikejski adventizam postao je pravno registrovana crkva i prestao da bude pokret. U tom trenutku oni su „ušli“ u crkvenu istoriju. Godine 1863. Hristova crkva stupila je u pravno udruženje sa vladom Sjedinjenih Država. Te godine takođe su uveli krivotvorenu kartu da zameni dve svete tablice Avakumove. Čim je druga tablica bila pripremljena, u smislu proročke istorije oni koji su bili tipološki predstavljeni Aaronom pripremali su krivotvoreni lik.

The second Commandment is the most specific warning against idolatry and the worship of images. It is also where God identifies His character as a jealous God. It is also there that He sets forth the principle that He reserves judgment upon the wicked unto the third and fourth generations. The Ten Commandments are a transcript of Christ’s character.

Друга заповест представља најодређеније упозорење против идолопоклонства и обожавања ликова. У њој Бог такође открива свој карактер као Бог ревнитељ. Ту Он такође износи начело да задржава суд над безбожнима до трећега и четвртога колена. Десет заповести су препис Христовог карактера.

> “For the rejection of Christ, with the results that followed, they were responsible. A nation’s sin and a nation’s ruin were due to the religious leaders.

> „За одбацивање Христа, са последицама које су уследиле, они су били одговорни. Грех једног народа и пропаст једног народа били су последица верских вођа.“

> “In our day are not the same influences at work? Of the husbandmen of the Lord’s vineyard are not many following in the steps of the Jewish leaders? Are not religious teachers turning men away from the plain requirements of the word of God? Instead of educating them in obedience to God’s law, are they not educating them in transgression? From many of the pulpits of the churches the people are taught that the law of God is not binding upon them. Human traditions, ordinances, and customs are exalted. Pride and self-satisfaction because of the gifts of God are fostered, while the claims of God are ignored.

> „Зар у наше дане нису на делу исти утицаји? Зар многи од виноградара у Господњем винограду не иду стопама јеврејских вођа? Зар верски учитељи не одвраћају људе од јасних захтева Божје речи? Уместо да их васпитавају у послушности Божјем закону, зар их не васпитавају у преступу? Са многих црквених проповедаоница народ се учи да Божји закон за њих није обавезујући. Уздижу се људска предања, уредбе и обичаји. Подстичу се гордост и самозадовољство због Божјих дарова, док се Божји захтеви занемарују.“

> “In setting aside the law of God, men know not what they are doing. God’s law is the transcript of His character. It embodies the principles of His kingdom. He who refuses to accept these principles is placing himself outside the channel where God’s blessings flow.” Christ’s Object Lessons, 305.

> „Одбацујући Божји закон, људи не знају шта чине. Божји закон је препис Његовог карактера. Он отеловљује начела Његовог царства. Ко одбија да прихвати та начела, ставља себе изван тока којим теку Божји благослови.“ Христове поуке, 305.

The character of Christ is His image, and it includes that He is a jealous God. God’s jealousy was manifested in Christ when He twice cleansed the temple. In the first temple cleansing the disciples who witnessed the work were then led to remember that the Scriptures referenced God’s jealousy.

Христов карактер јесте Његов лик, и он обухвата и то да је Он Бог ревнитељ. Божја ревност се пројавила у Христу када је двапут очистио храм. При првом чишћењу храма, ученици који су били сведоци тог дела потом су били наведени да се сете да Писмо говори о Божјој ревности.

> And the Jews’ Passover was at hand, and Jesus went up to Jerusalem, And found in the temple those that sold oxen and sheep and doves, and the changers of money sitting: And when he had made a scourge of small cords, he drove them all out of the temple, and the sheep, and the oxen; and poured out the changers’ money, and overthrew the tables; And said unto them that sold doves, Take these things hence; make not my Father’s house an house of merchandise. And his disciples remembered that it was written, The zeal of thine house hath eaten me up. John 2:13–17.

> А беше близу јудејска Пасха, и Исус узиђе у Јерусалим, и нађе у храму оне што продаваху волове и овце и голубове, и мењаче новца где седе; и начинивши бич од узица, истера све из храма, и овце и волове; и просу новац мењачима, и испремета столове; и рече онима што продаваху голубове: Носите то одавде; не чините од дома Оца мојега дом трговине. И сетише се ученици Његови да је написано: Ревност за дом Твој изједа ме. Јован 2:13–17.

In the Scriptures, both the Hebrew and the Greek the word “zealous” is also the word “jealous.” They are the same word. When Christ cleansed the temple, He was manifesting God’s jealousy, which is the attribute of God’s character that is identified in the second commandment, and it is especially manifested against idolatry. When Moses descended the mount with the two tables and understood what Aaron had done and what the people were doing, he broke the two tables. The two tables were the true image of jealously, for they were physical representations that identified God as a jealous God. When Moses broke the two tables, he was manifesting the very jealousy that is identified in the second commandment.

У Светом писму, и на јеврејском и на грчком, реч „ревносан“ уједно је и реч „љубоморан“. То је иста реч. Када је Христос очистио храм, испољио је Божју љубомору, која је својство Божјег карактера препознато у другој заповести, и нарочито се испољава против идолопоклонства. Када је Мојсије сишао с горе с две плоче и разумео шта је Арон учинио и шта је народ чинио, разбио је две плоче. Те две плоче биле су истинска слика љубоморе, јер су биле физичка представљања која су откривала Бога као љубоморног Бога. Када је Мојсије разбио две плоче, испољио је управо ону љубомору која је препозната у другој заповести.

> And Moses turned, and went down from the mount, and the two tables of the testimony were in his hand: the tables were written on both their sides; on the one side and on the other were they written. And the tables were the work of God, and the writing was the writing of God, graven upon the tables. And when Joshua heard the noise of the people as they shouted, he said unto Moses, There is a noise of war in the camp. And he said, It is not the voice of them that shout for mastery, neither is it the voice of them that cry for being overcome: but the noise of them that sing do I hear. And it came to pass, as soon as he came nigh unto the camp, that he saw the calf, and the dancing: and Moses’ anger waxed hot, and he cast the tables out of his hands, and brake them beneath the mount. Exodus 32:15–19.

> И Мојсије се окрену и сиђе с горе, и две плоче сведочанства беху у његовој руци; плоче беху исписане с обе своје стране; с једне стране и с друге беху исписане. И плоче беху дело Божје, и писмо беше писмо Божје, урезано на плочама. А када Исус Навин чу вику народа док је клицао, рече Мојсију: Вика бојна је у околу. А он рече: Није то глас оних који кличу ради победе, нити је то глас оних који вапе јер су побеђени; него чујем глас оних који певају. И догоди се, чим се приближи околу, да угледа теле и игру; и Мојсијев гнев се распали, те баци плоче из својих руку и разби их под гором. Излазак 32:15–19.

The two tables were the testimony of God’s character. The character of God is the image that is to be formed in men through the righteousness of Christ. The two tables are the true image of jealousy, and Aaron had produced a counterfeit image of jealousy at the very time that the true image of jealousy was being delivered to ancient Israel. Those who have Christ formed within have His image, and the robe of His righteousness, yet Aaron’s celebrants were dancing naked, for they were Laodiceans. Laodiceans are “wretched, and miserable, and poor, and blind, and naked.”

Две плоче биле су сведочанство Божјег карактера. Божји карактер је обличје које треба да се у људима образује кроз Христову праведност. Две плоче су право обличје љубоморе, а Арон је начинио лажно обличје љубоморе управо у време када је право обличје љубоморе било предавано древном Израиљу. Они у којима је Христос образован имају Његово обличје и хаљину Његове праведности, а ипак су Аронови свечари играли наги, јер су били Лаодикијци. Лаодикијци су „несрећни, и невољни, и сиромашни, и слепи, и наги.”

> And when Moses saw that the people were naked; (for Aaron had made them naked unto their shame among their enemies). Exodus 32:25.

> А кад Мојсије виде да је народ разуздан; (јер их Арон беше учинио разузданима, на срамоту њихову међу непријатељима њиховим). Излазак 32:25.

In 1856, seven years before the counterfeit chart was produced, both James and Ellen White identified that the movement had transitioned into the Laodicean condition. In 1863, Adventism was as spiritually “naked” as was ancient Israel literally “naked” as they danced around the counterfeit image of jealousy. The counterfeit that Aaron had made was an idol made of gold, but it was an image of a calf, which is a beast. It was an image of the beast, and also an image to the beast. The golden calf was an image of the beast, but it also had been dedicated to the gods that Aaron unrighteously declared had delivered Israel from Egyptian bondage.

Године 1856, седам година пре него што је израђен лажни дијаграм, и Џејмс и Елен Вајт су препознали да је покрет прешао у лаодикејско стање. Године 1863, адвентизам је био духовно „наг” исто као што је стари Израиљ дословно био „наг” док је играо око лажне слике љубоморе. Лажни предмет који је Арон начинио био је идол од злата, али је био лик телета, које је звер. То је био лик звери, а такође и лик звери. Златно теле било је лик звери, али је такође било посвећено боговима за које је Арон неправедно тврдио да су избавили Израиљ из египатског ропства.

> And he received them at their hand, and fashioned it with a graving tool, after he had made it a molten calf: and they said, These be thy gods, O Israel, which brought thee up out of the land of Egypt. And when Aaron saw it, he built an altar before it; and Aaron made proclamation, and said, Tomorrow is a feast to the Lord. And they rose up early on the morrow, and offered burnt offerings, and brought peace offerings; and the people sat down to eat and to drink, and rose up to play. Exodus 32:4–6.

> И узео је то из њихових руку, и обликовао га резачким алатом, пошто је начинио ливено теле; и рекоше: Ово су богови твоји, Израиљу, који те изведоше из земље египатске. А кад Арон виде то, сазида жртвеник пред њим; и Арон огласи, говорећи: Сутра је празник Господу. И уранишe сутрадан, и принесоше жртве паљенице, и доведоше жртве захвалне; и народ поседа да једе и да пије, па устаде да се весели. Излазак 32:4–6.

The golden calf was an image of a beast, but it was dedicated to false gods, and so it was also an image (offering) to the beast. The image was made of gold, which is the symbol of Babylon, and it was a calf, which is the highest form of offering in the sanctuary service. It was dedicated to the gods of Egypt. Mystery Babylon (for all the prophetic testimonies identify the end of the world) consists of a woman riding upon a beast. The beast the woman rides is the United Nations (ten kings), and is a symbol of the dragon, atheism and Egypt. The woman herself is a counterfeit of God’s true church. The golden calf that Aaron dedicated to the gods of Egypt typified the great whore of Revelation seventeen, who is Babylon (gold), riding upon a beast (Egypt) and a counterfeit church (calf).

Zlatno tele bilo je lik zveri, ali je bilo posvećeno lažnim bogovima, te je stoga bilo i lik (prinos) zveri. Lik je bio načinjen od zlata, koje je simbol Vavilona, a bio je tele, što je najviši oblik prinosa u službi svetilišta. Bilo je posvećeno bogovima Egipta. Tajanstveni Vavilon (jer sva proročka svedočanstva ukazuju na kraj sveta) sastoji se od žene koja jaše na zveri. Zver koju žena jaše jesu Ujedinjene nacije (deset careva), i ona je simbol aždaje, ateizma i Egipta. Sama žena jeste falsifikat Božje prave crkve. Zlatno tele koje je Aron posvetio bogovima Egipta bilo je pralik velike bludnice iz Otkrivenja sedamnaest, koja je Vavilon (zlato), jašući na zveri (Egipat) i predstavlja lažnu crkvu (tele).

At the same time Aaron built an altar, which, as just defined, represents Christ, the true altar. He then instituted a counterfeit system of worship, for he proclaimed a feast to the Lord on the following day. Aaron’s golden calf was an image “of” and “to” the beast, and it was set up “before” a counterfeit Christ, and a day was set aside to celebrate his false system of worship.

У исто време Арон је подигао олтар који, као што је управо показано, представља Христа, истински олтар. Потом је установио кривотворени систем богослужења, јер је објавио празник Господу за следећи дан. Ароново златно теле било је лик „звери“ и „звери“, и било је постављено „пред“ лажним Христом, а један дан био је одређен да се прослави његов лажни систем богослужења.

The United States is the power that sets up an image to the beast and then forces the world to follow its example. The United States has power to force that system of worship upon the world, and it does so in sight of the beast “before” it.

Сједињене Америчке Државе су сила која подиже лик звери, а затим приморава свет да следи њен пример. Сједињене Америчке Државе имају моћ да тај систем богослужења наметну свету, и то чине пред звери, „пред њом“.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. And he exerciseth all the power of the first beast before him, and causeth the earth and them which dwell therein to worship the first beast, whose deadly wound was healed. Revelation 13:11, 12.

> И видех другу звер како излази из земље; и имаше два рога као јагње, и говораше као аждаја. И чињаше сву власт прве звери пред њом, и учини да се земља и они који живе на њој поклоне првој звери, чија се смртна рана исцели. Откривење 13:11, 12.

The man of sin, who is the papacy, is the sea beast of Revelation thirteen. When the United States speaks as a dragon, at the soon-coming Sunday law, it then begins to force the world to set up an image to the beast “before” it. The beast before the United States (the earth beast), is the papacy (the sea beast). The papacy is a counterfeit Christ, and Aaron had set up his golden image, before a counterfeit Christ, for Christ is the true altar. Aaron then instituted a false system of worship as represented by the proclamation of the feast day that was to take place on the next day. The United States also forces a false system of worship, and it is also associated with a counterfeit day of worship.

Човек греха, који је папство, јесте звер из мора из тринаесте главе Откривења. Када Сједињене Државе проговоре као аждаја, приликом ускоро долазећег недељног закона, тада почињу да приморавају свет да постави лик звери „пред“ њом. Звер пред Сједињеним Државама (звери из земље) јесте папство (звер из мора). Папство је лажни Христос, а Арон је поставио свој златни лик пред лажним Христом, јер је Христос прави олтар. Арон је потом успоставио лажни систем богослужења, као што је представљено објавом празничног дана који је требало да буде одржан сутрадан. Сједињене Државе такође намећу лажни систем богослужења, и он је такође повезан са лажним даном богослужења.

When Moses descended the mount, the controversy was between the true and the false image of jealousy—the image of Christ or the image of Satan. The counterfeit consisted of a counterfeit Christ (the altar), a counterfeit experience (Laodicean), a counterfeit day of worship (“tomorrow is a feast of the Lord”). The rebellion of the golden calf represents the rebellion of the soon-coming Sunday law, but it also represents the rebellion of Laodicean Adventism in 1863.

Када је Мојсије сишао с горе, спор је био између правог и лажног лика љубоморе — лика Христа или лика Сатане. Кривотворина се састојала од кривотвореног Христа (олтар), кривотвореног искуства (Лаодикијског), кривотвореног дана богослужења („сутра је празник Господу“). Побуна златног телета представља побуну ускоро долазећег закона о недељи, али она такође представља и побуну лаодикијског адвентизма 1863. године.

In 1863, a counterfeit table was introduced to cover up the jewels of Miller’s dream as represented upon Habakkuk’s two tables. Those two tables had been typified by the two tables Moses received on the mount. In 1863, a legal connection was made with the government of the United States, thus ending the Millerite movement and legally registering the Laodicean movement as the Seventh-day Adventist church. That relationship was represented by Aaron’s image to the beast, which prophetically is defined as the combination of Church and State, thus typifying the Millerites establishing a Church-State relationship in 1863, and also typifying the United States at the soon-coming Sunday law.

Године 1863. уведена је кривотворена плоча да би се прикрили драгуљи Милеровог сна, како су били представљени на две Авакумове плоче. Те две плоче биле су претсликане двема плочама које је Мојсије примио на гори. Године 1863. успостављена је правна веза са владом Сједињених Држава, чиме је Милеритски покрет окончан и Лаодикијски покрет правно регистрован као Црква адвентиста седмог дана. Тај однос био је представљен Ароновим ликом звери, који се пророчки одређује као сједињење Цркве и државе, чиме се, дакле, претсликава да су Милерити 1863. успоставили однос Цркве и државе, а такође се претсликавају и Сједињене Државе у време ускоро долазећег закона о недељи.

Aaron’s naked dancing fools, representing the counterfeit experience of Laodicea, is just as the Millerite movement had become in 1856. The spiritual experience represented by Aaron’s dancing fools was contrasted with the experience of Moses, who was manifesting the jealousy of God’s character towards idolatry. A “dance” in prophecy is a symbol of deception, and Aaron’s dancing fools, also represented the deception that is brought about by the United States as it forces the world to “dance” to Nebuchadnezzar’s band, while the whore of Tyre sings her songs.

Аронове наге распојасане плесачке луде, које представљају кривотворено искуство Лаодикеје, јесу управо оно у шта се милеритски покрет претворио 1856. године. Духовно искуство представљено Ароновим плесачким лудама било је супротстављено искуству Мојсија, који је испољавао љубомору карактера Божјег према идолопоклонству. „Плес“ у пророштву представља симбол обмане, а Аронове плесачке луде такође су представљале обману коју доносе Сједињене Државе док приморавају свет да „игра“ уз Навуходоносорову музику, док тирска блудница пева своје песме.

In 1863, the Laodicean Millerite movement transitioned to the legally registered Laodicean Seventh-day Adventist church. As identified in previous articles, in 1863, Jericho was rebuilt, for Jericho is a symbol of the affluence of Laodicea and serves as a counterfeit of the city of Jerusalem. In 1863, the introduction of a counterfeit prophetic chart represented a repetition of the history of Aaron, the golden calf and the dancing fools. The history of the Red Sea deliverance has been repeatedly employed by Sister White to illustrate the history of early Adventism, and this application aligns perfectly with the history of Moses and Aaron in the controversy over the image of jealousy.

Године 1863. лаодикијски милеритски покрет прешао је у правно регистровану лаодикијску Цркву адвентиста седмог дана. Као што је утврђено у претходним чланцима, 1863. године Јерихон је био поново саграђен, јер је Јерихон симбол изобиља Лаодикије и служи као фалсификат града Јерусалима. Године 1863, увођење једне фалсификоване пророчке карте представљало је понављање историје Арона, златног телета и безумника који су играли. Историју избављења на Црвеном мору сестра Вајт је више пута употребљавала да прикаже историју раног адвентизма, и та примена се савршено подудара са историјом Мојсија и Арона у спору око лика љубоморе.

In 1863, the first generation of Laodicean Adventism began as an image of jealousy was placed in the gate (church), which was before the altar (Christ). That first generation then “entered” into an escalating history of abominations.

Године 1863, прва генерација лаодикијског адвентизма започела је када је лик љубоморе био постављен на вратима (цркви), која су била пред олтаром (Христом). Та прва генерација потом је „ушла“ у историју гадости које су се све више умножавале.

> Then said he unto me, Son of man, lift up thine eyes now the way toward the north. So I lifted up mine eyes the way toward the north, and behold northward at the gate of the altar this image of jealousy in the entry. Ezekiel 8:5.

> Тада ми рече: Сине човечји, подигни сада очи своје к северу. И подигох очи своје к северу, и гле, на северној страни код врата олтара беше на улазу тај лик љубоморе. Језекиљ 8:5.

We will continue these considerations in the next article.

Наставићемо ова разматрања у следећем чланку.

> “What is our condition in this fearful and solemn time? Alas, what pride is prevailing in the church, what hypocrisy, what deception, what love of dress, frivolity, and amusement, what desire for the supremacy! All these sins have clouded the mind, so that eternal things have not been discerned. Shall we not search the Scriptures, that we may know where we are in this world’s history? Shall we not become intelligent in regard to the work that is being accomplished for us at this time, and the position that we as sinners should occupy while this work of atonement is going forward? If we have any regard for our souls’ salvation, we must make a decided change. We must seek the Lord with true penitence; we must with deep contrition of soul confess our sins, that they may be blotted out.

> „Какво је наше стање у ово страшно и свечано време? Авај, каква охолост преовлађује у цркви, какво лицемерје, каква обмана, каква љубав према одевању, лакомислености и забави, каква жеља за првенством! Сви ови греси помрачили су ум, тако да се вечне стварности нису разазнале. Зар нећемо истраживати Писма, да бисмо знали где се налазимо у историји овога света? Зар нећемо постати разумни у погледу дела које се у ово време извршава за нас, и положаја који ми као грешници треба да заузимамо док ово дело помирења траје? Ако имамо икаквог обзира према спасењу својих душа, морамо учинити одлучну промену. Морамо тражити Господа с истинским покајањем; морамо с дубоким скрушењем душе исповедити своје грехе, да би били избрисани.

> “We must no longer remain upon the enchanted ground. We are fast approaching the close of our probation. Let every soul inquire, How do I stand before God? We know not how soon our names may be taken into the lips of Christ, and our cases be finally decided. What, oh, what will these decisions be! Shall we be counted with the righteous, or shall we be numbered with the wicked?

> „Не смемо више остајати на зачараном тлу. Убрзано се приближавамо крају свога времена милости. Нека свака душа испита: Како стојим пред Богом? Не знамо колико брзо наша имена могу доћи на Христове усне и наши случајеви бити коначно решени. Какве ли ће, о, какве ће то одлуке бити! Хоћемо ли бити убројани међу праведне, или ћемо бити сврстани међу зле?“

> “Let the church arise, and repent of her backslidings before God. Let the watchmen awake, and give the trumpet a certain sound. It is a definite warning that we have to proclaim. God commands His servants, ‘Cry aloud, spare not, lift up thy voice like a trumpet, and shew my people their transgression, and the house of Jacob their sins’ (Isaiah 58:1). The attention of the people must be gained; unless this can be done, all effort is useless; though an angel from heaven should come down and speak to them, his words would do no more good than if he were speaking into the cold ear of death.

> „Нека црква устане и покаје се за своја отпадништва пред Богом. Нека се стражари пробуде и нека дају труби јасан глас. То је одређено упозорење које треба да објавимо. Бог заповеда Својим слугама: ‘Вичи из свега гласа, не устежи се, подигни глас свој као трубу, и објави народу мојему преступ њихов, и дому Јаковљеву грехе њихове’ (Исаија 58:1). Пажња народа мора бити придобијена; ако се то не може учинити, сав труд је узалудан; чак и када би анђео с неба сишао и говорио им, његове речи не би донеле више добра него када би говорио у хладно ухо смрти.“

> “The church must arouse to action. The Spirit of God can never come in until she prepares the way. There should be earnest searching of heart. There should be united, persevering prayer, and through faith a claiming of the promises of God. There should be, not a clothing of the body with sackcloth, as in ancient times, but a deep humiliation of soul. We have not the first reason for self-congratulation and self-exaltation. We should humble ourselves under the mighty hand of God. He will appear to comfort and bless the true seekers.” Selected Messages, book 1, 125, 126.

> „Crkva se mora probuditi na delovanje. Duh Božji nikada ne može doći dok ona ne pripravi put. Treba da postoji ozbiljno ispitivanje srca. Treba da postoji sjedinjena, postojana molitva i verom prisvajanje Božjih obećanja. Ne treba da bude, kao u drevna vremena, oblačenje tela u kostret, već duboko poniženje duše. Nemamo ni najmanjeg razloga za samozadovoljstvo i samouzvišenje. Treba da se ponizimo pod moćnom rukom Božjom. On će se javiti da uteši i blagoslovi istinske tragaoce.“ Selected Messages, knjiga 1, 125, 126.

Back to Articles