Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Thirty-Three

Књига пророка Јоила и Лаодикијска црква адвентиста седмог дана — број тридесет три

Number Thirty-Three

Број тридесет три

Author

Jeff Pippenger

Published

January 21, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

At the Sunday law the one hundred and forty-four thousand prophetically meet the eleventh-hour workers. The one hundred and forty-four thousand are already sealed, and are then calling for the great multitude to come out of Babylon and to stand with them for the seventh-day Sabbath. Judgment for God’s house ends at the Sunday law, and judgment then moves unto the Gentiles, the great multitude—God’s other flock. Revelation seven identifies both groups, and in the fifth seal the martyrs from the Dark Ages ask “how long” until God judges the papal power for their martyrdom? They are told to rest in their graves until a second group of martyrs of papal persecution is made up, and they are given white robes. The great multitude of Revelation chapter seven wear white robes, for they represent the second group of papal martyrs in the soon-coming Sunday law crisis. Revelation seven and the fifth seal address these two groups, as does the churches of Smyrna and Philadelphia. Smyrna represents the martyrs of the final papal blood bath, and Philadelphia the one hundred and forty-four thousand.

При недељном закону сто четрдесет и четири хиљаде пророчки сусрећу раднике једанаестога часа. Сто четрдесет и четири хиљаде већ су запечаћени, и тада позивају велико мноштво да изађе из Вавилона и да стане с њима за суботу седмога дана. Суд за Божји дом завршава се код недељног закона, а суд се потом преноси на незнабошце, велико мноштво — друго Божје стадо. Откривење седмо поистовећује обе групе, а у петом печату мученици из Мрачног доба питају: „Докле?“ — док Бог не суди папској сили за њихово мучеништво? Њима је речено да почину у својим гробовима док се не употпуни друга група мученика папског прогона, и дате су им беле хаљине. Велико мноштво из седмог поглавља Откривења носи беле хаљине, јер они представљају другу групу папских мученика у ускоро долазећој кризи недељног закона. Откривење седмо и пети печат говоре ове две групе, као и цркве Смирна и Филаделфија. Смирна представља мученике коначног папског крвопролића, а Филаделфија сто четрдесет и четири хиљаде.

Peter is at the third hour at Caesarea Philippi, and after “six days,” not six hours, he would be at the edge of the Sunday law, which is the ninth hour.

Петар је у трећем часу у Цезареји Филиповој, а после „шест дана“, не шест часова, био би на самом рубу недељног закона, што је девети час.

> And after six days Jesus taketh Peter, James, and John his brother, and bringeth them up into an high mountain apart, And was transfigured before them: and his face did shine as the sun, and his raiment was white as the light. And, behold, there appeared unto them Moses and Elias talking with him. Matthew 17:1–3.

> И после шест дана узе Исус Петра, Јакова и Јована, брата његова, и изведе их на гору високу насамо. И преобрази се пред њима; и лице његово засија као сунце, а хаљине његове постадоше беле као светлост. И гле, указаше им се Мојсије и Илија, који разговараху с њим. Матеј 17:1–3.

At the Sunday law the one hundred and forty-four thousand prophetically meet the great multitude. Elijah represents the one hundred and forty-four thousand who do not taste of death, and Moses represents those who die in the Lord. They are standing with Christ at the Sunday law, which is where Christ anoints His kingdom of glory as He established His kingdom of grace at the cross. If you are still engaged in the logic we are setting forth in connection with the six-hour period from the third to ninth hour, then it is necessary to see something that is a very special illustration.

При недељном закону сто четрдесет и четири хиљаде се пророчки сусрећу с великим мноштвом. Илија представља сто четрдесет и четири хиљаде који не окушају смрти, а Мојсије представља оне који умиру у Господу. Они стоје са Христом код недељног закона, где Христос помазује Своје царство славе, као што је на крсту успоставио Своје царство благодати. Ако сте још увек усредсређени на логику коју излажемо у вези са раздобљем од шест часова, од трећег до деветог часа, тада је неопходно да уочите нешто што је сасвим нарочита илустрација.

The third hour of Caesarea Philippi is the alpha of the ninth hour’s omega of Caesarea Maritima. I am identifying that not six hours, but six days later, Peter is at the Mount of Transfiguration, that also illustrates the history that culminates at the Sunday law, which is the ninth hour. The six-day period aligns with the six-hour period, but only as a fractal of Caesarea to Caesarea. What is very special is that this phenomenon of a fractal of the history being within the history of the six-hour period is exactly what happens when you consider the Pentecostal season. The six hours from the death of Christ unto Pentecost is a fractal of the period of the cross unto 34 AD, when the sacred week concluded and the gospel went to the Gentiles.

Трећи час Кесарије Филипове јесте алфа омеге деветога часа Кесарије Маритиме. Указујем на то да се, не шест часова, него шест дана касније, Петар налази на Гори Преображења, што такође илуструје историју која достиже свој врхунац у недељном закону, а то је девети час. Период од шест дана одговара периоду од шест часова, али само као фрактал Кесарије према Кесарији. Оно што је веома посебно јесте то што је ова појава, да се фрактал историје налази унутар историје периода од шест часова, управо оно што се догађа када се разматра педесетничко раздобље. Шест часова од Христове смрти до Педесетнице јесу фрактал раздобља од крста до 34. године нове ере, када се света седмица окончала и јеванђеље отишло незнабошцима.

> “Now pride and envy closed the door against the light. If the reports brought by the shepherds and the wise men were credited, they would place the priests and rabbis in a most unenviable position, disproving their claim to be the exponents of the truth of God. These learned teachers would not stoop to be instructed by those whom they termed heathen. It could not be, they said, that God had passed them by, to communicate with ignorant shepherds or uncircumcised Gentiles. They determined to show their contempt for the reports that were exciting King Herod and all Jerusalem. They would not even go to Bethlehem to see whether these things were so. And they led the people to regard the interest in Jesus as a fanatical excitement. Here began the rejection of Christ by the priests and rabbis. From this point their pride and stubbornness grew into a settled hatred of the Saviour. While God was opening the door to the Gentiles, the Jewish leaders were closing the door to themselves.” The Desire of Ages, 62.

> „Сада су гордост и завист затвориле врата пред светлошћу. Ако би се поверовало извештајима које су донели пастири и мудраци, то би свештенике и рабине довело у крајње незавидан положај, побијајући њихово полагање права да су тумачи Божје истине. Ови учени учитељи не би се понизили да приме поуку од оних које су називали незнабошцима. Не може бити, говорили су они, да је Бог њих мимоишао да би општио са неуким пастирима или необрезаним незнабошцима. Одлучили су да покажу своје презрење према извештајима који су узбудили цара Ирода и сав Јерусалим. Нису хтели чак ни да оду у Витлејем да виде да ли је то тако. И навели су народ да интересовање за Исуса сматра фанатичним узбуђењем. Ту је отпочело одбацивање Христа од стране свештеника и рабина. Од тог тренутка њихова гордост и тврдокорност расле су у усталјену мржњу према Спаситељу. Док је Бог отварао врата незнабошцима, јеврејске вође затварале су врата самима себи.“ Чежња векова, 62.

In the midst of the sacred week Christ was crucified. Three and a half years later Stephen was stoned and Cornelius called for Peter. Three and a half years after the cross, probation is fully finished for ancient Israel. Stephen then looked into heaven and saw Christ standing, which is the symbol of the close of probation in Daniel twelve verse one. The door closed for ancient Israel and opened for the Gentiles.

Усред свете седмице Христос је био распет. Три и по године касније Стефан је био каменован, а Корнелије је позвао Петра. Три и по године после крста, време милости за древни Израиљ било је у потпуности окончано. Стефан је тада погледао у небо и видео Христа где стоји, што је симбол завршетка времена милости у Данилу дванаест, стих један. Врата су се затворила за древни Израиљ и отворила за незнабошце.

In the period from the death of Christ at the ninth hour to the death of Stephen and Peter’s calling at the ninth hour, Cornelius and Stephen are two witnesses that the twelve hundred and sixty prophetic days were fulfilled. From the ninth hour of death to the ninth hour of death, was 1,260 prophetic days. The ninth hour of death unto the ninth hour of Pentecost identifies a fractal of the 1,260 days, in the space of fifty-two days.

У раздобљу од Христове смрти у девети час до Стефанове смрти и Петровог позива у девети час, Корнелије и Стефан су два сведока да се испунило хиљаду двеста шездесет пророчких дана. Од деветога часа смрти до деветога часа смрти било је 1.260 пророчких дана. Од деветога часа смрти до деветога часа Педесетнице препознаје се фрактал 1.260 дана у размаку од педесет и два дана.

The fractal that was the Pentecostal season is at the beginning of those 1,260 days, and at the end of those days Peter is prophetically located at both the third and ninth hour in Caesarea. The two Caesarea’s represent the alpha and omega of a prophetic six-hour period. Within the prophetic six-hour period of the two Caesarea’s, Peter travels for six days and gets to the Mount of Transfiguration. The Mount represents the sealing that culminates at the Sunday law, which is where the church triumphant is lifted up above all the mountains. Those six days represent the six-hour period from Caesarea to Caesarea and are a fractal within the period, as was the Pentecostal season a fractal at the beginning of the very same sacred period.

Фрактал који је представљала педесетничка сезона налази се на почетку тих 1.260 дана, а на крају тих дана Петар је пророчки постављен и у трећи и у девети час у Кесарији. Те две Кесарије представљају алфу и омегу једног пророчког периода од шест часова. Унутар пророчког периода од шест часова двеју Кесарија, Петар путује шест дана и долази на Гору Преображења. Гора представља печаћење које достиже свој врхунац у недељном закону, где је победоносна црква уздигнута изнад свих гора. Тих шест дана представљају период од шест часова од Кесарије до Кесарије и јесу фрактал унутар тог периода, као што је и педесетничка сезона била фрактал на почетку тог истог светог периода.

The beginning fractal was a fulfillment of the Spring feasts associated with the Pentecostal season. The ending fractal of Caesarea Philippi to the Mount of Transfiguration is also prophetically tied together with the sacred week. At the Mount the Father spoke, as He had done at Christ’s baptism, and as He would just before the cross. The Father audibly spoke three times from the start of the sacred week unto the cross. Once at the baptism, then at the Mount of Transfiguration and then He spoke in the shadow of the approaching cross.

Почетни фрактал био је испуњење пролећних празника повезаних са пентекостном сезоном. Завршни фрактал од Кесарије Филипове до Горе преображења такође је пророчки повезан са светом седмицом. На Гори је Отац говорио, као што је учинио на Христовом крштењу, и као што ће учинити непосредно пре крста. Отац је три пута чујно говорио од почетка свете седмице па све до крста: једном на крштењу, затим на Гори преображења, а потом је говорио у сенци приближавајућег крста.

The cross is the omega of the 1,260 days that began at His baptism. The baptism and the cross are specific waymarks of the sacred week of Daniel nine, thus identifying the Mount of Transfiguration as part of the sacred week. If the first and last fulfill waymarks of the prophecy of the sacred week, then the middle waymark must of prophetic necessity do the same.

Крст је омега од 1.260 дана који су започели при Његовом крштењу. Крштење и крст су посебни путокази свете седмице из Данила девет, те тако показују да је Гора Преображења део свете седмице. Ако први и последњи испуњавају путоказе пророчанства свете седмице, онда и средишњи путоказ, по пророчкој нужности, мора чинити исто.

The baptism is the first angel; the Mount of Transfiguration is the second and the cross is the third. At the Mount, God identified Moses and Elijah as waymarks of the remnant church. The application is tied together with the threefold symbol of Peter, James and John. There were three times that Jesus took Peter, James and John with Him. The first time it was the resurrection of Jairus’ daughter, the second was the Transfiguration and the third was Gethsemane. The first time Peter, James and John witnessed a resurrected twelve-year-old virgin.

Крштење је први анђео; Гора Преображења је други, а крст је трећи. На Гори је Бог означио Мојсија и Илију као путоказе цркве остатка. Примена је повезана троструким симболом Петра, Јакова и Јована. Три пута је Исус повео са Собом Петра, Јакова и Јована. Први пут то је било васкрсење Јаирове кћери, други пут Преображење, а трећи пут Гетсиманија. Први пут су Петар, Јаков и Јован били сведоци васкрсења дванаестогодишње девице.

> And it came to pass, that, when Jesus was returned, the people gladly received him: for they were all waiting for him. And, behold, there came a man named Jairus, and he was a ruler of the synagogue: and he fell down at Jesus’ feet, and besought him that he would come into his house: For he had one only daughter, about twelve years of age, and she lay a dying. But as he went the people thronged him. Luke 8:40–42.

> И догоди се, кад се Исус вратио, да Га народ радо прими; јер су Га сви ишчекивали. И гле, дође човек по имену Јаир, и беше старешина синагоге; и паде к Исусовим ногама, и мољаше Га да уђе у његову кућу; јер имаше једну једину кћер, од око дванаест година, и она беше на умору. А кад је ишао, народ Га је притискивао. Лука 8:40–42.

The name Jairus means “the enlightener” and “to be luminous and glorious.” Of the three times when Peter, James and John were exclusively guests of Christ, this was the first time, and Jairus’ represents the first angel who lightens the earth with its glory. The twelve-year old virgin represents the virgins who are to be resurrected as the one hundred and forty-four thousand. Christ reached the home of the virgin daughter, after His interaction of a woman who had an issue of blood for twelve years.

Име Јаир значи „онај који просвећује” и „бити светлећ и славан”. Од три прилике у којима су Петар, Јаков и Јован били искључиво гости Христови, ово је био први пут, а Јаир представља првог анђела који обасјава земљу својом славом. Дванаестогодишња девица представља девице које треба да буду васкрснуте као сто четрдесет и четири хиљаде. Христос је стигао у дом девичанске кћери после Свог сусрета са женом која је дванаест година патила од течења крви.

> And a woman having an issue of blood twelve years, which had spent all her living upon physicians, neither could be healed of any, Came behind him, and touched the border of his garment: and immediately her issue of blood stanched. Luke 8:43, 44.

> И жена, која је дванаест година имала течење крви и на лекаре потрошила све своје имање, а ни од кога не могаде бити исцељена, приступи му отпозади и дотаче се скута његове хаљине; и одмах престаде течење њене крви. Лука 8:43, 44.

A twelve-year old virgin is identified, and then in the next verse a woman who has a blood issue for twelve years is then identified. The woman had the issue of blood the entire life of the virgin. Jesus was about to pass by the woman with the issue of blood, in order to reach the virgin daughter. The woman represents the first angel’s message as represented by the message to Laodicea. Christ was about to resurrect and raise the virgin to life, and the sick woman, the Laodicean woman, still had a brief opportunity to touch Divinity. A child represents the last generation, and Jesus is passing by a sickly woman, Laodicea to raise up the virgin of the last days. When the virgin is resurrected, the woman has been either healed or passed by.

Препознаје се дванаестогодишња девица, а затим се у следећем стиху препознаје жена која дванаест година има течење крви. Жена је имала течење крви током целокупног живота те девице. Исус је намеравао да прође поред жене која је имала течење крви, како би стигао до девичанске кћери. Жена представља поруку првог анђела, како је представљена поруком Лаодикији. Христос се спремао да васкрсне и подигне девицу у живот, а болесна жена, лаодикијска жена, још је имала кратку прилику да дотакне Божанство. Дете представља последњи нараштај, а Исус пролази поред болесне жене, Лаодикије, да подигне девицу последњих дана. Када девица буде васкрснута, жена је или исцељена или је мимо ње прошло.

A characteristic of the first angel is fear, and there are two types of fear.

Карактеристика првог анђела јесте страх, а постоје две врсте страха.

> While he yet spake, there cometh one from the ruler of the synagogue’s house, saying to him, Thy daughter is dead; trouble not the Master. But when Jesus heard it, he answered him, saying, Fear not: believe only, and she shall be made whole. Luke 8:49, 50.

> Док је Он још говорио, дође неко из куће старешине синагоге и рече му: Кћи ти је умрла; не труди више Учитеља. А кад Исус то чу, одговори му говорећи: Не бој се; само веруј, и оздравиће. Лука 8:49, 50.

Then Peter, James and John go into the room where the resurrection, symbolized by Christ’s baptism, represented the empowerment of the first and third angels. The Mount of Transfiguration is the second time Peter, James and John are witnesses. The Mount of Transfiguration is the second angel, and when Christ took the same disciples to Gethsemane, it represented the third angel. At the second step, the Mount of Transfiguration there is a “doubling,” for the waymark of the Mount is the middle of the three times that the Father spoke. The first was at His baptism, which aligns with the resurrection of the twelve-year-old virgin, the second was the Mount, and the third was just before the cross. The three times the Father spoke and the three times the three disciples went by themselves with Jesus are tied together by the fact that the second waymark in either line is the Mount of Transfiguration.

Затим Петар, Јаков и Јован улазе у собу где васкрсење, симболизовано Христовим крштењем, представља оснажење првог и трећег анђела. Гора преображења је други пут када су Петар, Јаков и Јован сведоци. Гора преображења је други анђео, а када је Христос исте ученике повео у Гетсиманију, то је представљало трећег анђела. На другом кораку, Гора преображења је „удвостручење“, јер је путоказ Горе средина трију пута када је Отац говорио. Први пут је био на Његовом крштењу, што је у складу са васкрсењем дванаестогодишње девице; други је била Гора, а трећи непосредно пре крста. Три пута када је Отац говорио и три пута када су три ученика одлазила насамо са Исусом повезани су чињеницом да је други путоказ у свакој од тих линија Гора преображења.

> And when he came into the house, he suffered no man to go in, save Peter, and James, and John, and the father and the mother of the maiden. And all wept, and bewailed her: but he said, Weep not; she is not dead, but sleepeth. And they laughed him to scorn, knowing that she was dead. And he put them all out, and took her by the hand, and called, saying, Maid, arise. And her spirit came again, and she arose straightway: and he commanded to give her meat. And her parents were astonished: but he charged them that they should tell no man what was done. Luke 8:51–56.

> И када уђе у кућу, не допусти никоме да уђе, осим Петру, и Јакову, и Јовану, и оцу и матери девојчице. И сви плакаху и нарицаху за њом; а он рече: Не плачите; није умрла, него спава. И подсмеваху му се, знајући да је умрла. А он их све истера напоље, и узе је за руку, и повика говорећи: Девојко, устани. И дух њен поврати се, и она одмах устаде; и заповеди да јој даду да једе. И родитељи њени зачудише се; а он им заповеди да никоме не казују шта се догодило. Лука 8:51–56.

Peter, James and John witness the first angel at the resurrection of the virgin, who had been asleep, as was Lazarus. When she awoke, she immediately rose and was given food. When Elijah and Moses are resurrected in Revelation eleven, they immediately rise, and then the Holy Spirit is poured out without measure, representing the virgin’s food. The Mount of Transfiguration was six days after Caesarea Philippi, except when Luke records the events.

Петар, Јаков и Јован сведоче о првом анђелу при васкрсењу девице, која је била уснула, као што је био и Лазар. Када се пробудила, одмах је устала и дата јој је храна. Када Илија и Мојсије васкрсну у Откривењу једанаест, они одмах устају, а затим се Свети Дух излива без мере, представљајући храну девице. Гора Преображења била је шест дана после Кесарије Филипове, осим у Лукином запису догађаја.

> And it came to pass about an eight days after these sayings, he took Peter and John and James, and went up into a mountain to pray. And as he prayed, the fashion of his countenance was altered, and his raiment was white and glistering. And, behold, there talked with him two men, which were Moses and Elias. Luke 9:28–30.

> И догоди се око осам дана после ових речи, узе Петра и Јована и Јакова, и попе се на гору да се моли. И док се мољаше, изглед лица његова измени се, и одећа његова постаде бела и сјајна. И гле, с њим разговараху два човека, који беху Мојсије и Илија. Лука 9:28–30.

Matthew and Mark both say decisively “after six days,” and Luke says “about” eight days. The Bible authors employed two reckonings of time; one called inclusive and the other exclusive. At first glance it might appear as contradictions, but the fact that Luke said “about” identifies that he was speaking in inclusive terms, and when Matthew and Mark say, “after six days,” they are identifying that they were counting whole days, and not the day that started the eight-day period, or the day that ended the eight-day period. The difference produces two numerical symbols of the same period; one is the number eight and the other is the six days.

И Матеј и Марко изричито кажу „после шест дана“, а Лука каже „око“ осам дана. Библијски писци употребљавали су два начина рачунања времена: један који се назива инклузивни, а други ексклузивни. На први поглед могло би изгледати да је реч о противречностима, али чињеница да је Лука рекао „око“ показује да је говорио инклузивно, а када Матеј и Марко кажу „после шест дана“, тиме показују да су рачунали пуне дане, а не дан који је започео осмодневни период, нити дан којим се тај осмодневни период завршио. Та разлика производи два бројчана симбола истог периода: један је број осам, а други је шест дана.

What is established with the two testimonies of the six or eight day period from Caesarea Philippi and the Mount of Transfiguration is that in the period when Christ seals the one hundred and forty-four thousand, the number eight represents the eight souls on Noah’s Ark, and the six represents the sixth church of Philadelphia, who is destined to be the church that is the eighth, that is of the seven. They are transformed into the eighth at the glorification of Moses, Elijah and Christ. The glorification on the mountain is also typified by the glorification on the mountain in the history of Moses.

Оно што је утврђено двама сведочанствима о периоду од шест или осам дана од Кесарије Филипове и горе Преображења јесте да у раздобљу када Христос запечаћује сто четрдесет и четири хиљаде, број осам представља осам душа у Нојевој арци, а шест представља шесту цркву Филаделфијску, којој је одређено да буде црква која је осма, и јесте од седам. Они бивају преображени у осму при прослављењу Мојсија, Илије и Христа. Прослављење на гори такође је предобразовано прослављењем на гори у историји Мојсијевој.

When Moses ascended the mountain he took seventy elders and Joshua with him.

Када се Мојсије успео на гору, повео је са собом седамдесет старешина и Исуса Навина.

> Then went up Moses, and Aaron, Nadab, and Abihu, and seventy of the elders of Israel: And they saw the God of Israel: and there was under his feet as it were a paved work of a sapphire stone, and as it were the body of heaven in his clearness. And upon the nobles of the children of Israel he laid not his hand: also they saw God, and did eat and drink. And the Lord said unto Moses, Come up to me into the mount, and be there: and I will give thee tables of stone, and a law, and commandments which I have written; that thou mayest teach them.

> Тада се попеше Мојсије, и Арон, Надав и Авију, и седамдесет старешина Израиљевих. И видеше Бога Израиљева; и под ногама Његовим беше као дело од камена сафира, као само небо у чистоти својој. И на изабранике синова Израиљевих не пружи руку Своју; него видеше Бога, и једоше и пише. И рече Господ Мојсију: Попни се к мени на гору, и остани онде; и даћу ти плоче камене, и закон, и заповести које сам написао, да их научиш.

> And Moses rose up, and his minister Joshua: and Moses went up into the mount of God. And he said unto the elders, Tarry ye here for us, until we come again unto you: and, behold, Aaron and Hur are with you: if any man have any matters to do, let him come unto them.

> И уста Мојсије, и слуга његов Исус Навин; и Мојсије се попе на гору Божију. И рече старешинама: Останите овде нас ради док се не вратимо к вама; и, ево, Арон и Ор су с вама; ако ко има какав посао, нека иде к њима.

> And Moses went up into the mount, and a cloud covered the mount. And the glory of the Lord abode upon mount Sinai, and the cloud covered it six days: and the seventh day he called unto Moses out of the midst of the cloud. And the sight of the glory of the Lord was like devouring fire on the top of the mount in the eyes of the children of Israel. And Moses went into the midst of the cloud, and gat him up into the mount: and Moses was in the mount forty days and forty nights. Exodus 24:9–18.

> И Мојсије се попе на гору, и облак покри гору. И слава Господња почиваше на гори Синајској, и облак је покриваше шест дана; а седмога дана позва Мојсија из средине облака. И изглед славе Господње беше као огањ који прождире на врху горе пред очима синова Израиљевих. И Мојсије уђе усред облака, и попе се на гору; и Мојсије беше на гори четрдесет дана и четрдесет ноћи. Излазак 24:9–18.

The first angel’s message was the resurrection of Jairus’ daughter, aligning with Christ’s baptism. Then six days later, came the Mount of Transfiguration which is the second angel, that led to the cross, which is the third angel. As the second angel, the Mount has a double witness, in that the speaking of the Father at the Mount, connects with a second line of the three. The three times Peter, James and John were exclusive guests of Christ, and the three times the Father spoke, both identify the second manifestation of the Father’s voice, and the second time Jesus took Peter, James and John was the Mount of Transfiguration. The second waymark of the Mount has a double witness of the Father’s voice and the three disciples, for the second message always identifies a “doubling.”

Порука првог анђела била је васкрсење Јаирове кћери, у складу са Христовим крштењем. Затим је, шест дана касније, дошла Гора преображења, која је други анђео, а која је водила ка крсту, који је трећи анђео. Као други анђео, Гора има двоструко сведочанство, утолико што говор Оца на Гори повезује са другом линијом тројице. Три пута када су Петар, Јаков и Јован били искључиви Христови гости, и три пута када је Отац говорио, обоје поистовећују друго јављање Очевог гласа; а други пут када је Исус повео Петра, Јакова и Јована била је Гора преображења. Друга ознака пута, Гора, има двоструко сведочанство Очевог гласа и тројице ученика, јер друга порука увек означава „удвостручавање“.

The six-hour-period between the evening and morning sacrifices, which is represented by Matthew and Marks’ six days from Caesarea Philippi and the Mount, are represented by Moses’ six days, until he is called into the cloud on the seventh day.

Шесточасовни период између вечерње и јутарње жртве, који је представљен Матејевих и Маркових шест дана од Кесарије Филипове до Горе, представљен је Мојсијевих шест дана, док не буде позван у облак седмога дана.

The line begins with the tarrying time of the second angel, as Moses instructs the seventy elders to “tarry” until he returns. The first six-days in the line are isolated, but still form part of the overall 46 days. The six days are a period that leads to the third test, represented by forty days. The 46 days symbolize the temple, the sixth days are the six hours from Christ’s death to Pentecost, the six hours from His crucifixion to His death, the six hours of Caesarea to Caesarea and the six hours of Peter in the upper room to the temple. Moses is receiving the Law of the covenant, and getting the instructions upon how to raise the temple. Though the Bible says no man has seen God, the elders “saw the God of Israel.” The glorification of God on the mount with Moses and the elders typified the glorification on the Mount of Transfiguration. Both contain the six-day period. Moses’ line includes the tarrying time of the second angel and the full forty-six days representing the temple. The forty days he received the law, represents the sealing.

Линија почиње временом чекања другог анђела, док Мојсије упућује седамдесет старешина да „чекају“ док се он не врати. Првих шест дана у линији су издвојени, али ипак чине део укупних 46 дана. Тих шест дана су раздобље које води ка трећем тесту, представљеном са четрдесет дана. Четрдесет и шест дана симболизују храм; шести дани су шест часова од Христове смрти до Педесетнице, шест часова од Његовог распећа до Његове смрти, шест часова од Кесарије до Кесарије и шест часова Петра у горњој соби до храма. Мојсије прима Закон завета и добија упутства о томе како да подигне храм. Иако Библија каже да нико није видео Бога, старешине су „виделе Бога Израиљева“. Прослављење Бога на гори са Мојсијем и старешинама било је праслика прослављења на Гори преображења. Оба садрже шестодневно раздобље. Мојсијева линија укључује време чекања другог анђела и пуних четрдесет и шест дана који представљају храм. Четрдесет дана током којих је примао закон представљају запечаћење.

Peter was at Caesarea Philippi at the third hour, on his way to Caesarea Maritima at the ninth hour and in six to eight days he is at the Mount, tarrying with Moses’ seventy elders when He sees a vision of the glorified Lord, just as Daniel did in chapter ten. Daniel saw the Lord face to face, as did Gideon and the seventy elders. The Mount of Transfiguration is where the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand are transformed into the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand. They become the eighth church that is the sixth church, thus we see six days and eight days.

Петар је био у Кесарији Филиповој о трећем часу, на путу за Кесарију Приморску о деветом часу, а за шест до осам дана налази се на Гори, задржавајући се са седамдесет старешина Мојсијевих, када види виђење прослављеног Господа, као што је и Данило видео у десетој глави. Данило је видео Господа лицем к лицу, као и Гедеон и седамдесет старешина. Гора Преображења је место где се лаодикијски покрет сто четрдесет и четири хиљаде преображава у филаделфијски покрет сто четрдесет и четири хиљаде. Они постају осма црква која је шеста црква; тако видимо шест дана и осам дана.

The six hours from the crucifixion to His death, the six hours of Pentecost, the six hours of Caesarea to Caesarea, the six days to the Mount of Transfiguration and the six days of Moses that led to the forty days are the same line. Between Caesarea Philippi, which is Panium and the Sunday law, the one hundred and forty-four thousand are sealed. That sealing causes a division.

Шест часова од распећа до Његове смрти, шест часова Педесетнице, шест часова од Кесарије до Кесарије, шест дана до Горе Преображења и шест Мојсијевих дана који су водили ка четрдесет дана — све је то иста линија. Између Кесарије Филипове, која је Панијум, и недељног закона, сто четрдесет и четири хиљаде бивају запечаћени. То запечаћење узрокује поделу.

> And I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Daniel 10:7.

> И ја Данило сам видех виђење; јер људи који беху са мном не видеше виђење; али велики трепет обузе их, те побегоше да се сакрију. Данило 10:7.

Moses separated from the elders when he said, “Tarry ye here for us, until we come again unto you.” Moses separated from seventy at the tarrying time, and seventy weeks represents probationary time for the former covenant people. When the seventieth week ended, and that seventieth week was the sacred week that Christ confirmed the covenant with many, Christ then fully separated from the former covenant people. The period when the former covenant people could resolve their issue of blood, which for them was believing they were saved by the blood of Abraham, was over and the virgin of twelve years was resurrected to serve. Once the tarrying time began, Moses received the law of the covenant, and the instructions of raising the temple.

Мојсије се одвојио од старешина када је рекао: „Почекајте нас овде док се не вратимо к вама.“ Мојсије се одвојио од седамдесеторице у време чекања, а седамдесет седмица представља време кушње за народ некадашњег завета. Када се завршила седамдесета седмица, а та седамдесета седмица била је света седмица у којој је Христос потврдио завет с многима, Христос се тада потпуно одвојио од народа некадашњег завета. Период у коме је народу некадашњег завета било дато да разреши свој проблем течења крви, што је за њих значило веровање да су спасени крвљу Авраамовом, био је окончан, и девојка од дванаест година била је васкрснута да служи. Када је време чекања започело, Мојсије је примио закон завета и упутства за подизање храма.

When Peter, James and John were at the Mount, the sealing of God’s people, and their subsequent raising up as an ensign represents those covenant people as the temple of the one hundred and forty-four thousand. The eleventh-hour workers are then joined to that temple.

Када су Петар, Јаков и Јован били на Гори, запечаћење Божјег народа и његово потоње подизање као знамења представља те заветне људе као храм сто четрдесет и четири хиљаде. Радници једанаестога часа потом се придружују том храму.

> Thus saith the Lord, Keep ye judgment, and do justice: for my salvation is near to come, and my righteousness to be revealed. Blessed is the man that doeth this, and the son of man that layeth hold on it; that keepeth the sabbath from polluting it, and keepeth his hand from doing any evil. Neither let the son of the stranger, that hath joined himself to the Lord, speak, saying, The Lord hath utterly separated me from his people: neither let the eunuch say, Behold, I am a dry tree. For thus saith the Lord unto the eunuchs that keep my sabbaths, and choose the things that please me, and take hold of my covenant; Even unto them will I give in mine house and within my walls a place and a name better than of sons and of daughters: I will give them an everlasting name, that shall not be cut off. Also the sons of the stranger, that join themselves to the Lord, to serve him, and to love the name of the Lord, to be his servants, every one that keepeth the sabbath from polluting it, and taketh hold of my covenant; Even them will I bring to my holy mountain, and make them joyful in my house of prayer: their burnt offerings and their sacrifices shall be accepted upon mine altar; for mine house shall be called an house of prayer for all people.

> Овако говори Господ: Држите се суда и творите правду; јер је близу спасење моје да дође, и правда моја да се открије. Блажен је човек који ово чини, и син човечји који се тога чврсто држи; који чува суботу да је не оскврни, и који чува руку своју да не учини никакво зло. И нека не говори син туђинца, који се приљубио уз Господа, говорећи: Господ ме је сасвим одвојио од народа свога; нити нека каже ушкопљеник: Ево, ја сам суво дрво. Јер овако говори Господ ушкопљеницима који држе моје суботе, и бирају оно што је мени угодно, и држе се завета мога: Њима ћу дати у дому своме и унутар зидова својих место и име боље него синовима и кћерима; даћу им име вечно, које се неће затрти. И синове туђинске, који се приљубљују уз Господа да Му служе, и да љубе име Господње, да Му буду слуге, свакога који чува суботу да је не оскврни, и држи се завета мога, њих ћу довести на свету гору своју, и развеселићу их у дому молитве своје; жртве паљенице њихове и жртве њихове биће примљене на жртвенику моме; јер ће се дом мој звати дом молитве за све народе.

> The Lord God which gathereth the outcasts of Israel saith, Yet will I gather others to him, beside those that are gathered unto him. Isaiah 56:1–8.

> Господ Бог, који сабира изгнанике Израиљеве, говори: Још ћу му сабрати друге, осим оних који су већ сабрани к њему. Исаија 56:1–8.

Peter, James and John, as well as Moses represent the “outcasts of Israel,” who are cast out by their brethren which hated them.

Петар, Јаков и Јован, као и Мојсије, представљају „одбачене Израиљеве“, које су одбацила њихова браћа која су их мрзела.

> Thus saith the Lord, The heaven is my throne, and the earth is my footstool: where is the house that ye build unto me? and where is the place of my rest?

> Овако вели Господ: Небо је престо мој, а земља подножје ногама мојим; где је дом који ми градите? и где је место починка мојега?

> For all those things hath mine hand made, and all those things have been, saith the Lord: but to this man will I look, even to him that is poor and of a contrite spirit, and trembleth at my word. He that killeth an ox is as if he slew a man; he that sacrificeth a lamb, as if he cut off a dog’s neck; he that offereth an oblation, as if he offered swine’s blood; he that burneth incense, as if he blessed an idol. Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before mine eyes, and chose that in which I delighted not.

> Јер све је то створила рука моја, и све је то постало, говори Господ; али на овога ћу погледати: на онога који је сиромашан и скрушена духа и који дрхти пред мојом речју. Ко коље вола, као да убија човека; ко приноси на жртву јагње, као да псу ломи врат; ко приноси принос, као да приноси свињску крв; ко кади тамјан, као да благосиља идола. Да, они су изабрали своје путеве, и душа њихова ужива у својим гадостима. И ја ћу изабрати њихове обмане, и пустићу на њих оно чега се боје; јер кад сам звао, нико се није одазвао; кад сам говорио, нису слушали; него су чинили зло пред мојим очима и изабрали оно што мени није било по вољи.

> Hear the word of the Lord, ye that tremble at his word; Your brethren that hated you, that cast you out for my name’s sake, said, Let the Lord be glorified: but he shall appear to your joy, and they shall be ashamed. Isaiah 66:1–5.

> Чујте реч Господњу, ви који дрхтите од речи Његове; браћа ваша која вас мрзе, која вас избацују имена Мога ради, говоре: Нека се Господ прослави; али Он ће се јавити на вашу радост, а они ће се постидети. Исаија 66:1–5.

The word “joy” occurs numerous times and ways in the Scriptures, as does the word “ashamed.” In the context of Peter’s message from the book of Joel, the shame versus joy is a parallel, such as the wise and the foolish or the wheat and the tares. Shame and joy represent, in the context of Joel, those who have the oil, or the latter rain message, versus those who don’t. It is only when you see this detail that you can get to the deeper meaning of, “Your brethren that hated you, that cast you out for my name’s sake.” Those brethren are those who in Spalding and Magan, page one and two, are the “nominal Adventists, like Judas,” that will “betray us to the Catholics,” “for they hated us on account of the Sabbath, for they could not refute it.” Your brethren that hate you, cast you out over the message of the Sabbath of the land, Moses seven times, which cannot be refuted. The point here is that you get cast out over a doctrinal argument, a debate, as Isaiah calls it, and the doctrinal debate is the message of the latter rain.

Реч „радост“ јавља се у Светом писму много пута и на разне начине, као и реч „постидети се“. У контексту Петрове поруке из књиге пророка Јоила, срамота насупрот радости представља паралелу, као што су мудре и луде девојке или пшеница и кукољ. Срамота и радост представљају, у контексту Јоила, оне који имају уље, односно поруку позног дажда, насупрот онима који га немају. Тек када уочите овај детаљ, можете допрети до дубљег значења речи: „Ваша браћа која вас мрзе, која вас изгоње имена мојега ради.“ Та браћа су они који су у Spalding and Magan, на првој и другој страни, „номинални адвентисти, као Јуда“, који ће „издати нас католицима“, „јер су нас мрзели због суботе, пошто је нису могли побити.“ Ваша браћа која вас мрзе, изгоње вас због поруке о суботи земље, Мојсије седам пута, која се не може побити. Поента је овде да бивате изгнани због доктринарне расправе, једне дебате, како то Исаија назива, а та доктринарна дебата јесте порука позног дажда.

Joel calls that message “new wine,” and if you have that message, you have joy. If you do not have it, you awaken as the drunkards of Joel do to find that the new wine is cut off from your mouth. At that point you are prophetically “ashamed.” The class that has the oil, has joy and the class that has no oil is ashamed. The oil is also new wine, and it is associated with joy. This is why Isaiah says, “Hear the word of the Lord.” One class chooses to hear, and the other hearkens not to the sound of the trumpet. Isaiah specifically identifies the class who hear, when he states, “ye that tremble at his word.” The Lord gathers those who have been cast out over the message that arrived at 9/11, and at the Sunday law, He gathers Isaiah’s eunuchs, who are represented as dry trees. If they will take hold of the covenant, they will no longer be separated from God’s holy mountain.

Јоило ту поруку назива „новим вином“, и ако имате ту поруку, имате радост. Ако је немате, будите се као пијанице код Јоила да бисте увидели да вам је ново вино одсечено од уста. У том тренутку сте пророчки „посрамљени“. Класа која има уље, има радост, а класа која нема уље посрамљена је. Уље је такође ново вино, и повезано је с радошћу. Зато Исаија каже: „Чујте реч Господњу.“ Једна класа бира да чује, а друга не слуша звук трубе. Исаија изричито поистовећује класу која чује, када каже: „ви који дрхтите од његове речи.“ Господ сабира оне који су били избачени због поруке која је дошла 11. септембра, а у време недељног закона Он сабира Исаијине ушкопљенике, који су представљени као сува дрвета. Ако се буду држали завета, више неће бити одвојени од Божје свете горе.

A eunuch or a dry tree represent death. A eunuch cannot reproduce and a dry tree has no life. The promise is that if those Gentiles, or eleventh-hour workers will accept the covenant represented by Sabbath, they will have sons and daughters. First He gathers the outcasts of Israel, then lifts those outcasts up as an ensign and then gathers His other flock. The first and second gatherings represent the period from 9/11 unto the Sunday law when the Holy Spirit is sprinkling, and also the period from the Sunday law until Michael stands up and the latter rain is poured out without measure. In both periods the latter rain is a message, which if you have, brings joy, and if you don’t have, brings shame.

Евнух или суво дрво представљају смрт. Евнух не може да рађа, а суво дрво нема живота. Обећање је да ако ти незнабошци, или радници једанаестога часа, прихвате завет представљен суботом, имаће синове и кћери. Најпре Он сабира прогнанике Израиљеве, затим те прогнанике подиже као заставу, а онда сабира Своје друго стадо. Прво и друго сабирање представљају раздобље од 11. септембра до недељног закона, када Свети Дух кропи, као и раздобље од недељног закона до часа када Михаило устане и позни дажд буде изливен без мере. У оба раздобља позни дажд је порука која, ако је имате, доноси радост, а ако је немате, доноси срамоту.

The book of Matthew is divided into three lines, that represent the three angels of Revelation fourteen. Each of the three lines also contain fractals of the three angels. The second line from chapter eleven unto chapter twenty-two is the center, for it is the second angel, which is positioned between the first and third angels. The book of Matthew is itself a center line, when we consider chapters eleven through twenty-two in the context of Genesis and Revelation’s covenant chapters.

Књига о Матеју подељена је на три линије, које представљају три анђела из Откривења четрнаест. Свака од те три линије такође садржи фрактале трију анђела. Друга линија, од једанаестог до двадесет другог поглавља, јесте средиште, јер је то други анђео, који је постављен између првог и трећег анђела. Књига о Матеју је и сама средишња линија, када разматрамо поглавља од једанаестог до двадесет другог у контексту заветних поглавља Постања и Откривења.

The center of the twelve covenant chapters is Matthew’s, and the center line of Matthew’s three lines is found in the same twelve chapters. The center of those twelve chapters is the sealing of the one hundred and forty-four thousand. That center point is represented by three verses, which align with the three center verses of Genesis and Revelation’s twelve covenant chapters.

Средиште дванаест заветних поглавља јесте Матејево, а средишњи ред од Матејеве три линије налази се у истих тих дванаест поглавља. Средиште тих дванаест поглавља јесте печаћење сто четрдесет и четири хиљаде. Та средишња тачка представљена је трима стиховима, који су усклађени са три средишња стиха дванаест заветних поглавља Књиге Постања и Откривења.

Peter is a the center point of the center point of the center point, and he represents the first and last Christian bride. That is the signature of Alpha and Omega. Palmoni also placed His signature upon Peter’s name change, when He designed the enigma of Peter’s name in English. Jesus spoke to Peter in Hebrew, and the conversation was recorded in Greek and thereafter put into English. In English, Palmoni named Peter by using the 16th letter of the English alphabet, followed by the 5th letter, that is followed by the 20th, that is followed by the 5th that is followed by the 18th, fully knowing that when He, as Palmoni created the name that would go from Hebrew, to Greek to English. He also designed that the English name would allow an enigma of multiplying those five letters in order to reach the number one hundred and forty-four thousand. Palmoni, who is also the first and the last, designed that the first of those five and last of the five English letters that make up the name Peter are the 16th and 18th letters, for the name Peter was to occur in Matthew 16:18.

Петар је средишња тачка средишње тачке средишње тачке, и он представља прву и последњу хришћанску невесту. То је потпис Алфе и Омеге. Палмони је такође ставио Свој потпис на Петрову промену имена, када је осмислио загонетку Петровог имена на енглеском. Исус је говорио Петру на јеврејском, а разговор је забележен на грчком и потом пренет на енглески. На енглеском је Палмони именовао Петра употребивши 16. слово енглеске азбуке, затим 5, за којим следи 20, за којим следи 5, за којим следи 18, потпуно знајући да је Он, као Палмони, створио име које ће прећи из јеврејског, на грчки, па на енглески. Он је такође осмислио да енглеско име омогући загонетку умножавања тих пет слова по реду, како би се дошло до броја сто четрдесет и четири хиљаде. Палмони, који је такође први и последњи, устројио је да прво од тих пет и последње од пет енглеских слова која сачињавају име Peter буду 16. и 18. слово, јер је име Peter требало да се појави у Матеју 16:18.

With all of that about Peter, we still need to address the “golden ratio.” The golden ratio is represented by Matthew 16:18, for the ratio is 1.618. The golden ratio is associated with nature’s fractals, and when Palmoni locates Peter in Matthew 16:18, Palmoni is identifying that the prophetic key that is placed upon the shoulder of Eliakim in Isaiah 22:22, and the prophetic keys that are given to Peter and the church in the passage, includes prophetic fractals.

Уз све то о Петру, и даље је потребно да се позабавимо „златним пресеком“. Златни пресек је представљен у Матеју 16:18, јер је његов однос 1.618. Златни пресек је повезан са фракталима у природи, и када Палмони смешта Петра у Матеј 16:18, Палмони тиме указује да пророчки кључ који је положен на раме Елијакиму у Исаији 22:22, и пророчки кључеви који су дати Петру и цркви у том одломку, укључују пророчке фрактале.

Caesarea Philippi at the third hour unto Caesarea Maritima at the ninth hour represents a fractal of the third hour when Christ was crucified until the ninth hour of Cornelius sending for Peter. The Pentecostal season from the third hour of the crucifixion until Peter in the temple at Pentecost at the ninth hour, is a fractal of the 1,260 days from the cross to Cornelius. The three times the Father spoke is a fractal of the three angels, as is the three times Jesus took only Peter, James and John. The prophetic information that is encoded into the verses where Peter illustrates the one hundred and forty-four thousand is as profound as any truth has ever been, and yet we have not yet placed Peter at Panium in Daniel eleven.

Од Кесарије Филипове у трећи час до Кесарије Приморске у девети час представља фрактал од трећег часа, када је Христос био распет, до деветог часа, када је Корнилије послао по Петра. Педесетничко раздобље од трећег часа распећа до Петра у храму на Педесетницу у девети час јесте фрактал хиљаду двеста шездесет дана од крста до Корнилија. Три пута када је Отац говорио јесу фрактал трију анђела, као што су и три пута када је Исус са собом узео само Петра, Јакова и Јована. Пророчке информације које су кодиране у стиховима у којима Петар приказује сто четрдесет и четири хиљаде дубоке су колико је икада била иједна истина, па ипак Петра у Панијуму у Данилу једанаест још нисмо поставили.

We will continue this study in the next article.

Наставићемо ово проучавање у следећем чланку.

> Peter, an apostle of Jesus Christ, to the strangers scattered throughout Pontus, Galatia, Cappadocia, Asia, and Bithynia, Elect according to the foreknowledge of God the Father, through sanctification of the Spirit, unto obedience and sprinkling of the blood of Jesus Christ: Grace unto you, and peace, be multiplied. Blessed be the God and Father of our Lord Jesus Christ, which according to his abundant mercy hath begotten us again unto a lively hope by the resurrection of Jesus Christ from the dead, To an inheritance incorruptible, and undefiled, and that fadeth not away, reserved in heaven for you, Who are kept by the power of God through faith unto salvation ready to be revealed in the last time.

> Петар, апостол Исуса Христа, странцима расејаним по Понту, Галатији, Кападокији, Азији и Витинији, изабранима по предзнању Бога Оца, кроз посвећење Духа, за послушност и кропљење крвљу Исуса Христа: благодат вам и мир нека се умноже. Благословен нека је Бог и Отац Господа нашега Исуса Христа, који нас је, по обилној милости својој, наново родио за живу наду васкрсењем Исуса Христа из мртвих, За наслеђе нераспадљиво, и неокаљано, и неувенљиво, сачувано на небесима за вас, Који се силом Божијом чувате кроз веру за спасење, спремно да се открије у последње време.

> Wherein ye greatly rejoice, though now for a season, if need be, ye are in heaviness through manifold temptations: That the trial of your faith, being much more precious than of gold that perisheth, though it be tried with fire, might be found unto praise and honour and glory at the appearing of Jesus Christ: Whom having not seen, ye love; in whom, though now ye see him not, yet believing, ye rejoice with joy unspeakable and full of glory: Receiving the end of your faith, even the salvation of your souls.

> У чему се веома радујете, иако сте сада, ако треба, накратко ожалошћени разноврсним искушењима; да се кушање ваше вере, много драгоценије од пропадљивога злата које се огњем испитује, нађе на хвалу и част и славу о јављењу Исуса Христа; кога, не видевши, љубите; у кога, иако га сада не видите, ипак верујући, радујете се радошћу неизрецивом и прослављеном; примајући свршетак своје вере — спасење душа својих.

> Of which salvation the prophets have enquired and searched diligently, who prophesied of the grace that should come unto you: Searching what, or what manner of time the Spirit of Christ which was in them did signify, when it testified beforehand the sufferings of Christ, and the glory that should follow. Unto whom it was revealed, that not unto themselves, but unto us they did minister the things, which are now reported unto you by them that have preached the gospel unto you with the Holy Ghost sent down from heaven; which things the angels desire to look into.

> За то спасење пророци су се распитивали и марљиво истраживали, који су пророковали о благодати намењеној вама; испитујући на које, или на какво време указиваше Дух Христов, који беше у њима, када је унапред сведочио о Христовим страдањима и о слави која ће потом доћи. Њима је било откривено да не себи самима, него нама служе у ономе што вам је сада објављено преко оних који су вам проповедали јеванђеље Духом Светим посланим с неба; у шта анђели желе да завире.

> Wherefore gird up the loins of your mind, be sober, and hope to the end for the grace that is to be brought unto you at the revelation of Jesus Christ; As obedient children, not fashioning yourselves according to the former lusts in your ignorance: But as he which hath called you is holy, so be ye holy in all manner of conversation; Because it is written, Be ye holy; for I am holy.

> Зато опасавши бедра ума свога, будите трезвени и до краја се надајте благодати која ће вам се донети при откривењу Исуса Христа; као послушна деца, не саображавајући се пређашњим жељама из времена свога незнања; него, као што је свет Онај који вас је позвао, тако и ви будите свети у свему владању; јер је написано: Будите свети, јер сам ја свет.

> And if ye call on the Father, who without respect of persons judgeth according to every man’s work, pass the time of your sojourning here in fear: Forasmuch as ye know that ye were not redeemed with corruptible things, as silver and gold, from your vain conversation received by tradition from your fathers; But with the precious blood of Christ, as of a lamb without blemish and without spot: Who verily was foreordained before the foundation of the world, but was manifest in these last times for you, Who by him do believe in God, that raised him up from the dead, and gave him glory; that your faith and hope might be in God. Seeing ye have purified your souls in obeying the truth through the Spirit unto unfeigned love of the brethren, see that ye love one another with a pure heart fervently: Being born again, not of corruptible seed, but of incorruptible, by the word of God, which liveth and abideth forever. For all flesh is as grass, and all the glory of man as the flower of grass. The grass withereth, and the flower thereof falleth away: But the word of the Lord endureth forever. And this is the word which by the gospel is preached unto you. 1 Peter 1:1–25.

> И ако Оцем називате Онога који, не гледајући ко је ко, суди по делу свакога, проводите време свога странствовања овде у страху; знајући да нисте откупљени распадљивим стварима, сребром или златом, од свога таштог живљења, преданог од отаца, него драгоценом крвљу Христа, као невиног и пречистог Јагњета; који је, истина, био предодређен пре постања света, а јављен у последња времена ради вас, који кроз Њега верујете у Бога, који Га васкрсе из мртвих и даде Му славу, да би вера ваша и нада биле у Бога. Пошто сте очистили душе своје послушношћу истини кроз Духа за нелицемерну братску љубав, љубите један другога од чиста срца усрдно; као препорођени, не од семена распадљивог, него нераспадљивог, речју Божијом, која живи и остаје довека. Јер свако је тело као трава, и сва слава човечија као цвет травни: трава се осуши, и цвет њезин отпадне; али реч Господња остаје довека. А ово је реч која вам је благовештена. 1 Петрова 1:1–25.

Back to Articles