Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Two

Књига пророка Јоила и лаодикијска Црква адвентиста седмог дана — број два

Number Two

Број два

Author

Jeff Pippenger

Published

December 2, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

> “It is with an earnest longing that I look forward to the time when the events of the day of Pentecost shall be repeated with even greater power than on that occasion. John says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory.’ Then, as at the Pentecostal season, the people will hear the truth spoken to them, every man in his own tongue.

> „Са усрдном чежњом очекујем време када ће се догађаји дана Педесетнице поновити са још већом силом него том приликом. Јован каже: ‘И видех другога анђела где силази с неба, који имаше велику власт; и земља се осветли од славе његове.’ Тада ће, као у време Педесетнице, људи чути истину која им се говори, сваки човек на свом језику.

> “God can breathe new life into every soul that sincerely desires to serve Him, and can touch the lips with a live coal from off the altar, and cause them to become eloquent with His praise. Thousands of voices will be imbued with the power to speak forth the wonderful truths of God’s Word. The stammering tongue will be unloosed, and the timid will be made strong to bear courageous testimony to the truth. May the Lord help His people to cleanse the soul temple from every defilement, and to maintain such a close connection with Him that they may be partakers of the latter rain when it shall be poured out.” Review and Herald, July 20, 1886.

> „Бог може удахнути нови живот у сваку душу која искрено жели да Му служи, и може дотаћи усне живим угљеном с олтара, и учинити да постану речите у Његовој хвали. Хиљаде гласова биће прожете силом да објављују чудесне истине Речи Божје. Муцавац ће проговорити, а плашљиви ће бити оснажени да храбро сведоче за истину. Нека Господ помогне Своме народу да очисти храм душе од сваке нечистоте и да одржава тако тесну везу с Њим да могу постати учесници позног дажда када се буде изливао.” Review and Herald, July 20, 1886.

Pentecost, when considered as a feast of the Lord cannot be separated from Passover, the feast of unleavened bread, the first fruit offering and the feast of weeks. Pentecost is a period of time, though it is also a point in time. This is why it is called “the Pentecostal season.” The season began with Christ’s death, burial and resurrection. After His ascension Christ began forty days of personal instruction that was followed by ten days in the upper room where unity was accomplished. 9/11 began a period that ends at the Sunday law in the United States. That Sunday law is represented by the day of Pentecost as a point in time; a point in time that has been preceded by a period of time which began at 9/11. From 9/11 unto the Sunday law the “Pentecostal season” is repeated.

Педесетница, када се посматра као Господњи празник, не може се одвојити од Пасхе, празника бесквасних хлебова, приноса првина и празника седмица. Педесетница је временски период, мада је истовремено и одређени тренутак у времену. Зато се и назива „педесетничко раздобље“. То раздобље отпочело је Христовом смрћу, погребењем и васкрсењем. После Свог вазнесења Христос је започео четрдесет дана личне поуке, након чега је уследило десет дана у горњој соби, где је постигнуто јединство. 9/11 је отпочео период који се завршава законом о недељи у Сједињеним Америчким Државама. Тај закон о недељи представљен је даном Педесетнице као одређеним тренутком у времену; тренутком у времену коме је претходио временски период који је започео 9/11. Од 9/11 па до закона о недељи понавља се „педесетничко раздобље“.

Peter explained that the miraculous phenomenon of “tongues of fire,” was not drunken folly, but a fulfillment of the book of Joel because a controversy was brought against the message. “Tongues” represent the presentation of a message, and the fire represents the Holy Spirit. The message of Pentecost represents a combination of divinity (God is a consuming fire) with the humanity of the tongue. Just as Peter represents the one hundred and forty-four thousand during the time of the latter rain, so too the quibbling Jews represent a former covenant people who are being passed by at the very point in time when the latter rain is falling.

Петар је објаснио да чудесна појава „раздељених језика као огњених“ није пијана лудост, него испуњење књиге пророка Јоила, јер је против поруке била покренута распра. „Језици“ представљају изношење поруке, а огањ представља Светога Духа. Порука Педесетнице представља сједињење божанства (Бог је огањ који прождире) са човечанством језика. Као што Петар представља сто четрдесет и четири хиљаде у време позног дажда, тако и цепидлачави Јевреји представљају народ ранијег завета који бива заобиђен управо у оном тренутку када пада позни дажд.

> And they were all filled with the Holy Ghost, and began to speak with other tongues, as the Spirit gave them utterance. And there were dwelling at Jerusalem Jews, devout men, out of every nation under heaven. Now when this was noised abroad, the multitude came together, and were confounded, because that every man heard them speak in his own language. And they were all amazed and marvelled, saying one to another, Behold, are not all these which speak Galilaeans? And how hear we every man in our own tongue, wherein we were born? Parthians, and Medes, and Elamites, and the dwellers in Mesopotamia, and in Judaea, and Cappadocia, in Pontus, and Asia, Phrygia, and Pamphylia, in Egypt, and in the parts of Libya about Cyrene, and strangers of Rome, Jews and proselytes, Cretes and Arabians, we do hear them speak in our tongues the wonderful works of God. And they were all amazed, and were in doubt, saying one to another, What meaneth this? Others mocking said, These men are full of new wine. But Peter, standing up with the eleven, lifted up his voice, and said unto them, Ye men of Judaea, and all ye that dwell at Jerusalem, be this known unto you, and hearken to my words: For these are not drunken, as ye suppose, seeing it is but the third hour of the day. Acts 2:4–15.

> И сви се испунише Духа Светога, и стадоше говорити другим језицима, као што им Дух даваше да говоре. А у Јерусалиму пребиваху Јудејци, побожни људи, из свакога народа под небом. А када се ово разгласи, сабра се мноштво и збуни се, јер сваки слушаше како они говоре његовим сопственим језиком. И сви се дивљаху и чуђаху, говорећи један другоме: Гле, нису ли сви ови што говоре Галилејци? И како ми чујемо, сваки на своме језику у коме смо рођени? Парћани, и Међани, и Еламљани, и они што живе у Месопотамији, у Јудеји и Кападокији, у Понту и Азији, у Фригији и Памфилији, у Египту и у крајевима Либије око Кирине, и дошљаци из Рима, Јудејци и прозелити, Крићани и Арапи, чујемо их где на нашим језицима говоре о великим делима Божјим. И сви се дивљаху и беху у недоумици, говорећи један другоме: Шта би ово могло бити? А други, подсмевајући се, говораху: Напили су се слаткога вина. А Петар, ставши са једанаесторицом, подиже глас свој и рече им: Људи Јудејци, и сви који пребивате у Јерусалиму, нека вам ово буде познато, и саслушајте речи моје: Јер ови нису пијани, као што ви мислите, јер је тек трећи час дана. Дела апостолска 2:4–15.

Peter is explaining Pentecost as a fulfillment of the book of Joel. He is doing so prophetically when the entire world is represented, for the passage states the audience came “out of every nation under heaven.” At 9/11 the earth was lightened with Christ’s glory and then again at the Sunday law the one hundred and forty-four thousand will perfectly reflect the glory of Christ as they are lifted up as an ensign before the entire world. The Pentecostal period began at 9/11 and it ends at the Sunday law.

Петар објашњава Педесетницу као испуњење књиге пророка Јоила. Он то чини на пророчки начин, када је представљен читав свет, јер одломак каже да су слушаоци дошли „из сваког народа под небом“. Дана 11. септембра земља је била обасјана Христовом славом, а затим ће поново, у време закона о недељи, сто четрдесет и четири хиљаде савршено одражавати славу Христову док буду уздигнути као застава пред читавим светом. Педесетничко раздобље започело је 11. септембра и завршава се законом о недељи.

> “Not one of us will ever receive the seal of God while our characters have one spot or stain upon them. It is left with us to remedy the defects in our characters, to cleanse the soul temple of every defilement. Then the latter rain will fall upon us as the early rain fell upon the disciples on the Day of Pentecost.

> „Нико од нас никада неће примити Божји печат док на нашем карактеру буде и једна мрља или љага. На нама је да отклонимо недостатке у свом карактеру, да очистимо храм душе од сваке нечистоте. Тада ће позни дажд пасти на нас као што је рани дажд пао на ученике на дан Педесетнице.“

> “We are too easily satisfied with our attainments. We feel rich and increased with goods and know not that we are ‘wretched, and miserable, and poor, and blind, and naked.’ Now is the time to heed the admonition of the True Witness: ‘I counsel thee to buy of Me gold tried in the fire, that thou mayest be rich; and white raiment, that thou mayest be clothed, and that the shame of thy nakedness do not appear; and anoint thine eyes with eyesalve, that thou mayest see.’ …

> „Сувише се лако задовољавамо својим достигнућима. Сматрамо да смо богати и да смо се обогатили добрима, а не знамо да смо ‘несрећни, и невољни, и сиромашни, и слепи, и наги.’ Сада је време да послушамо опомену Верног Сведока: ‘Саветујем ти да купиш од Мене злата окушаног у огњу, да се обогатиш; и беле хаљине, да се обучеш, и да се не покаже срамота твоје наготе; и помажи очи своје машћу за очи, да можеш видети.’ …“

> “It is now that we must keep ourselves and our children unspotted from the world. It is now that we must wash our robes of character and make them white in the blood of the Lamb. It is now that we must overcome pride, passion, and spiritual slothfulness. It is now that we must awake and make determined effort for symmetry of character. ‘Today if ye will hear His voice, harden not your hearts.’ We are in a most trying position, waiting, watching for our Lord’s appearing. The world is in darkness. ‘But ye, brethren,’ says Paul, ‘are not in darkness, that that day should overtake you as a thief.’ It is ever God’s purpose to bring light out of darkness, joy out of sorrow, and rest out of weariness for the waiting, longing soul.

> „Сада је време да себе и своју децу сачувамо неокаљанима од света. Сада је време да оперемо хаљине свога карактера и убелимо их у крви Јагњетовој. Сада је време да победимо гордост, страст и духовну немарност. Сада је време да се пробудимо и уложимо одлучан напор за складност карактера. ‘Данас, ако глас Његов чујете, не будите тврдога срца.’ Налазимо се у веома тешком положају, чекајући и бдијући за појављење нашега Господа. Свет је у тами. ‘Али ви, браћо,’ каже Павле, ‘нисте у тами да вас тај дан затекне као лупеж.’ Увек је Божја намера да из таме изведе светлост, из жалости радост, и из умора починак за душу која чека и чезне.“

> “What are you doing, brethren, in the great work of preparation? Those who are uniting with the world are receiving the worldly mold and preparing for the mark of the beast. Those who are distrustful of self, who are humbling themselves before God and purifying their souls by obeying the truth these are receiving the heavenly mold and preparing for the seal of God in their foreheads. When the decree goes forth and the stamp is impressed, their character will remain pure and spotless for eternity.

> „Шта чините, браћо, у великом делу припреме? Они који се сједињују са светом примају световни калуп и припремају се за жиг звери. Они који немају поверења у себе, који се понижавају пред Богом и чисте своје душе послушношћу истини — они примају небески калуп и припремају се за печат Божји на својим челима. Када указ буде издат и жиг утиснут, њихов карактер остаће чист и непорочан за вечност.

> “Now is the time to prepare. The seal of God will never be placed upon the forehead of an impure man or woman. It will never be placed upon the forehead of the ambitious, world-loving man or woman. It will never be placed upon the forehead of men or women of false tongues or deceitful hearts. All who receive the seal must be without spot before God—candidates for heaven. Go forward, my brethren and sisters. I can only write briefly upon these points at this time, merely calling your attention to the necessity of preparation. Search the Scriptures for yourselves, that you may understand the fearful solemnity of the present hour.” Testimonies, volume 5, 214, 216.

> „Сада је време за припрему. Печат Божји никада неће бити стављен на чело нечистог човека или жене. Он никада неће бити стављен на чело човека или жене који су властољубиви и воле свет. Он никада неће бити стављен на чело људи или жена лажљивог језика или превртљивог срца. Сви који приме печат морају бити без мане пред Богом — кандидати за небо. Идите напред, браћо и сестре моје. У овом тренутку могу само укратко писати о овим тачкама, тек скрећући вашу пажњу на неопходност припреме. Истражујте Писма сами за себе, да бисте могли разумети страшну озбиљност садашњег часа.“ Testimonies, volume 5, 214, 216.

Here Sister White identifies Pentecost as a point in time, aligning with the Sunday law in the United States, “when the decree goes forth.” Yet, though she marks the Sunday law and Pentecost as a point in time, her message calling for preparation identifies a period that precedes the Sunday law as typified by the Pentecostal season. The Sunday law is the seventh-day Sabbath test, and the period from 9/11 unto the Sunday law can be identified as the symbolic “day of the Lord’s preparation.” Preparation precedes the test.

Овде сестра Вајт означава Педесетницу као једну временску тачку, доводећи је у везу са недељним законом у Сједињеним Државама, „када се уредба изда“. Ипак, премда она недељни закон и Педесетницу означава као временску тачку, њена порука која позива на припрему указује на раздобље које претходи недељном закону као оно које је предочено педесетничким временом. Недељни закон је проба суботе седмога дана, а раздобље од 11. септембра до недељног закона може се препознати као симболички „дан Господње припреме“. Припрема претходи проби.

The “latter rain will fall upon” the one hundred and forty-four thousand just “as the early rain fell upon the disciples on the Day of Pentecost.” The period represented as the Pentecostal season began with a sprinkling when Christ returned from His ascension.

„Позни дажд излиће се на“ сто четрдесет и четири хиљаде управо „као што се рани дажд излио на ученике на Дан Педесетнице.“ Раздобље представљено као пентекостно време отпочело је кропљењем када се Христос вратио са Свога вазнесења.

> And when he had said this, he breathed on them, and saith unto them, Receive ye the Holy Ghost. John 20:22.

> И рекавши ово, дуну на њих и рече им: Примите Духа Светога. Јован 20:22.

His breath conveys the Holy Spirit and breath is what produces the sound of words. Jesus is the Word and His breath conveys the Holy Spirit through the impartation of His word. The breath is what brought the body of Adam to life, and the breath is what brings Ezekiel’s army of resurrected dead dry bones to life.

Његов дах преноси Светога Духа, а дах је оно што производи звук речи. Исус је Реч, и Његов дах преноси Светога Духа кроз предавање Његове речи. Дах је оно што је оживело тело Адамово, и дах је оно што оживљава Језекиљеву војску васкрслих мртвих сувих костију.

> “The act of Christ in breathing upon his disciples the Holy Ghost, and in imparting his peace to them, was as a few drops before the plentiful shower to be given on the day of Pentecost.” Spirit of Prophecy, volume 3, 243.

> „Христов чин, када је дунуо на своје ученике Духа Светога и даровао им свој мир, био је као неколико капи пре обилне кише која је требало да буде дата на дан Педесетнице.“ Spirit of Prophecy, том 3, 243.

At the beginning of the Pentecostal season Christ’s “breath” imparted the Holy Spirit to the disciples, but some doubted.

На почетку педесетничког раздобља Христов „дах“ даровао је Светога Духа ученицима, али су неки посумњали.

> But Thomas, one of the twelve, called Didymus, was not with them when Jesus came. The other disciples therefore said unto him, We have seen the Lord. But he said unto them, Except I shall see in his hands the print of the nails, and put my finger into the print of the nails, and thrust my hand into his side, I will not believe. John 2:24, 25.

> А Тома, један од дванаесторице, звани Дидим, не беше с њима када дође Исус. Зато му други ученици говораху: Видесмо Господа. А он им рече: Ако не видим на његовим рукама траг од клинова, и не ставим свој прст у траг од клинова, и не метнем своју руку у његова ребра, нећу веровати. Јован 2:24, 25.

The Pentecostal period began a period of “testing,” starting with the breath of Christ and Thomas’ controversy of doubt. Thomas’ controversy at the beginning typifies the controversy of the Jews at the ending of the Pentecostal season. Christ imparted His word and the Holy Spirit to the disciples at the beginning, and the disciples imparted the word and the Holy Spirit to the world at the end of the Pentecostal season.

Педесетнички период отпочео је раздобље „испитивања“, почевши са дахом Христовим и Томином расправом сумње. Томина расправа на почетку представља праслику расправе Јевреја на завршетку педесетничког раздобља. Христос је на почетку предао ученицима Своју реч и Светога Духа, а ученици су на крају педесетничког раздобља предали реч и Светога Духа свету.

The work that Christ accomplished when He breathed upon the disciples was a second witness to the same work He had just accomplished with the disciples on the road to Emmaus.

Дело које је Христос извршио када је дахнуо на ученике било је друго сведочанство о истом делу које је управо био извршио са ученицима на путу за Емаус.

> And it came to pass, that, while they communed together and reasoned, Jesus himself drew near, and went with them. But their eyes were holden that they should not know him. …

> И догоди се да, док су разговарали и расуђивали, сам Исус приступи и пође с њима. Али очи им беху задржане да га не познаду. …

> Then he said unto them, O fools, and slow of heart to believe all that the prophets have spoken: Ought not Christ to have suffered these things, and to enter into his glory? And beginning at Moses and all the prophets, he expounded unto them in all the scriptures the things concerning himself. And they drew nigh unto the village, whither they went: and he made as though he would have gone further. But they constrained him, saying, Abide with us: for it is toward evening, and the day is far spent. And he went in to tarry with them. And it came to pass, as he sat at meat with them, he took bread, and blessed it, and brake, and gave to them. And their eyes were opened, and they knew him; and he vanished out of their sight. And they said one to another, Did not our heart burn within us, while he talked with us by the way, and while he opened to us the scriptures? Luke 24:15, 16, 25–32.

> Тада им рече: О безумни, и спорога срца за веровање свему што су пророци говорили! Није ли требало да Христос претрпи то, и да уђе у славу своју? И почевши од Мојсија и свих пророка, протумачи им у свим Писмима оно што се на Њега односило. И приближише се селу у које иђаху; а Он се учини као да хоће да иде даље. Али га они задржаше, говорећи: Остани с нама, јер је већ предвече и дан је на измаку. И уђе да остане с њима. И догоди се, кад седе с њима за трпезу, узе хлеб, благослови га, преломи и даде им. Тада им се отворише очи, и познаше Га; и Он ишчезе испред њих. И рекоше један другоме: Није ли срце наше горело у нама док нам је путем говорио и док нам је отварао Писма? Лука 24:15, 16, 25–32.

Just as Jesus “sat with meat” in Emmaus, He thereafter ate with the disciples. In both instances eating is represented. Together they identify that the beginning of the Pentecostal period is marked by the breath of the Holy Spirit and also by eating. The opening events produces a controversy between a class who believes and a class who doubts. The eating, the impartation of the Holy Spirit and the opening of the Scriptures include that Christ began His instruction with “Moses and all the prophets.” Christ’s teaching was conveyed by taking the prophetic line of Moses and aligning it with the lines of all the prophets, here a little and there a little.

Као што је Исус „сео за трпезу“ у Емаусу, потом је јео са ученицима. У оба случаја представљено је једење. Заједно, они показују да је почетак пентекостног раздобља обележен дахом Светога Духа, а такође и једењем. Почетни догађаји производе спор између једне класе која верује и једне класе која сумња. Једење, давање Светога Духа и отварање Писама обухватају то да је Христос започео Своју поуку „од Мојсија и свих пророка“. Христово учење било је преношено тако што је узимао пророчку линију Мојсија и усклађивао је са линијама свих пророка, овде мало и онде мало.

On 9/11 the breath of the four winds of Ezekiel blew upon the dead dry bones of chapter thirty-seven. At that time, as typified by the angel who descended on August 11, 1840 and empowered the first angel’s message, the angel of Revelation eighteen descended with a message that must be eaten, as did the disciples eat at the beginning of the Pentecostal period. The unwillingness of Thomas to believe identifies that when the message is introduced a shaking is marked.

Дана 11. септембра дах четири ветра из Језекиља дунуо је на мртве суве кости из тридесет седмог поглавља. У то време, као што је било предочено анђелом који је сишао 11. августа 1840. године и оснажио поруку првог анђела, анђео из Откривења осамнаест сишао је с поруком која се мора појести, као што су и ученици јели на почетку педесетничког раздобља. Томино невољно веровање показује да је, када се порука уводи, означено потресање.

Speaking of the fall of the Twin Towers on 9/11 we are told that the Lord arose to “shake terribly the nations.” It is important to remember that a “shaking” among God’s people is accomplished by those who are fighting against a message of truth. There are “shakings” that are external, but internal shakings within the church occur in the environment of a message being presented.

Говорећи о паду Кула близнакиња 11. септембра, речено нам је да је Господ устао да „страшно потресе народе“. Важно је имати на уму да се „потресање“ међу Божјим народом остварује посредством оних који се боре против поруке истине. Постоје „потресања“ која су спољашња, али унутрашња потресања унутар цркве настају у оквиру околности у којима се износи једна порука.

> “I asked the meaning of the shaking I had seen and was shown that it would be caused by the straight testimony called forth by the counsel of the True Witness to the Laodiceans. This will have its effect upon the heart of the receiver, and will lead him to exalt the standard and pour forth the straight truth. Some will not bear this straight testimony. They will rise up against it, and this is what will cause a shaking among God’s people.

> „Питала сам за значење потреса који сам видела, и било ми је показано да ће он бити изазван отвореним сведочанством на које позива савет Истинитог Сведока Лаодикејцима. Оно ће извршити свој утицај на срце онога који га прима и навешће га да уздигне заставу и излије отворену истину. Неки неће поднети ово отворено сведочанство. Они ће устати против њега, и то је оно што ће изазвати потрес међу Божјим народом.“

> “I saw that the testimony of the True Witness has not been half heeded. The solemn testimony upon which the destiny of the church hangs has been lightly esteemed, if not entirely disregarded. This testimony must work deep repentance; all who truly receive it will obey it and be purified.” Early Writings, 271.

> „Видела сам да сведочанство Верног Сведока није послушано ни упола. Свечано сведочанство о којем виси судбина цркве било је олако цењено, ако не и потпуно занемарено. Ово сведочанство мора произвести дубоко покајање; сви који га истински приме, послушаће га и биће очишћени.“ Early Writings, 271.

The internal “shaking” is caused by those who resist the presentation of the Laodicean message. Sister White identifies Jones and Waggoner’s message of 1888 as the Laodicean message.

Унутрашње „потресање“ изазивају они који се противе излагању Лаодикејске поруке. Сестра Вајт поистовећује поруку Џоунса и Вагонера из 1888. године са Лаодикејском поруком.

> “The message given us by A. T. Jones, and E. J. Waggoner is the message of God to the Laodicean church, and woe be unto anyone who professes to believe the truth and yet does not reflect to others the God-given rays.” The 1888 Materials, 1053.

> „Порука која нам је дата преко A. T. Jones-а и E. J. Waggoner-а јесте Божја порука Лаодикијској цркви, и тешко свакоме ко исповеда да верује у истину, а ипак другима не одражава богодане зраке.“ The 1888 Materials, 1053.

The resistance to the Laodicean message produces a shaking and Sister White aligns the message of 1888 with the descent of the angel of Revelation eighteen.

Otpor laodikejskoj poruci izaziva potresanje, a sestra Vajt poruku iz 1888. godine dovodi u vezu sa silaskom anđela iz osamnaestog poglavlja Otkrivenja.

> “An unwillingness to yield up preconceived opinions, and to accept this truth, lay at the foundation of a large share of the opposition manifested at Minneapolis against the Lord’s message through Brethren Waggoner and Jones. By exciting that opposition Satan succeeded in shutting away from our people, in a great measure, the special power of the Holy Spirit that God longed to impart to them. The enemy prevented them from obtaining that efficiency which might have been theirs in carrying the truth to the world, as the apostles proclaimed it after the day of Pentecost. The light that is to lighten the whole earth with its glory was resisted, and by the action of our own brethren has been in a great degree kept away from the world.” Selected Messages, book 1, 235.

> „Nespremnost da se odbace unapred stvorena mišljenja i da se prihvati ova istina ležala je u osnovi velikog dela protivljenja ispoljenog u Mineapolisu prema Gospodnjoj poruci preko braće Vagonera i Džonsa. Podstičući to protivljenje, sotona je uspeo da od našeg naroda, u velikoj meri, udalji naročitu silu Svetoga Duha koju je Bog čeznuo da im podari. Neprijatelj ih je sprečio da zadobiju onu delotvornost koja je mogla biti njihova u nošenju istine svetu, kao što su je apostoli objavljivali posle dana Pedesetnice. Svetlost koja treba da obasja svu zemlju svojom slavom bila je odbačena i delovanjem naše sopstvene braće u velikoj meri zadržana od sveta.“ Selected Messages, knjiga 1, 235.

The doubt of Thomas at the beginning of the Pentecostal season, typifying the rebellion against the message that arrived on the day of Pentecost, typified the shaking that occurred when the leadership of Seventh-day Adventism stood up and resisted the message to the Laodicean church as presented by Jones and Waggoner in 1888. In 1888 the mighty angel of Revelation eighteen descended to lighten the earth with His glory, but due in large part to unwillingness of those leaders to set aside preconceived opinions the rebellion of Korah, Dathan and Abiram was repeated. Thomas, the Jews at Pentecost, Korah’s rebellion in the time of Moses, the rebellion of 1888 all typify 9/11 when, according to Joel—a trumpet was to be blown. That trumpet, according to Isaiah was blown to identify the sins of God’s people, thus typifying 1888 and the message to Laodicea. Jeremiah’s watchman, who blows the trumpet to return to the “old paths” aligns with Isaiah lifting up his voice as a trumpet. Jeremiah’s watchmen are Habakkuk’s watchmen who asks the question about what will be his position in the argument or debate of his history?

Томина сумња на почетку пентекостне сезоне, која предсказује побуну против поруке што је стигла на дан Педесетнице, предсказала је потресање до којег је дошло када је вођство адвентизма седмога дана устало и успротивило се поруци Лаодикијској цркви, онако како су је представили Џоунс и Вагонер 1888. године. Године 1888. силни анђео из Осамнаестог поглавља Откривења сишао је да обасја земљу својом славом, али је, у великој мери услед неспремности тих вођа да одбаце унапред створена мишљења, поновљена побуна Кореја, Датана и Авирама. Тома, Јевреји на Педесетницу, Корејева побуна у Мојсијево време, побуна из 1888. године — све то предсказује 11. септембар, када је, према Јоилу, требало затрубити у трубу. Та труба је, према Исаији, затрубљена да би се указало на грехе Божјег народа, чиме је предсказана 1888. година и порука Лаодикији. Јеремијин стражар, који труби да би се људи вратили на „старе стазе“, усклађен је са Исаијом који подиже свој глас као трубу. Јеремијини стражари јесу Авакумови стражари, који постављају питање какав ће бити њихов положај у расправи или спору њихове историје?

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. Habakkuk 2:1.

> Стаћу на своју стражу и поставићу се на кулу, и мотрићу да видим шта ће ми рећи и шта ћу одговорити када будем укорен. Авакум 2:1.

The word “reproved” means “rebuked or argued with” and it infers a question, for the next verse provides an answer.

Реч „укорен” значи „прекорен или изложен прекору” и подразумева питање, јер наредни стих даје одговор.

> And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. Habakkuk 2:2.

> И Господ ми одговори и рече: Запиши виђење и јасно га изложи на плочама, да може трчати онај који га чита. Авакум 2:2.

The “debate” or shaking that began in fulfillment of Millerite history was the message of William Miller and his rules of prophetic interpretations versus the theologians of Protestantism. The debate in Millerite history began with the confirmation of the Millerite message on August 11, 1840 when no “less a personage than Jesus Christ” descended with a little book that John was to take and eat. The argument of the watchmen of Habakkuk, the doubts of Thomas, the rebellion of 1888, the rebellion of Korah, the argument of drunkenness at Pentecost all witness to a debate which began at 9/11. The controversy which is debated is over the message of the latter rain, which began to sprinkle on 9/11.

„Rasprava“ ili potresanje koje je otpočelo u ispunjenju mileritske istorije bila je poruka Vilijama Milera i njegovih pravila proročkog tumačenja nasuprot teolozima protestantizma. Rasprava u mileritskoj istoriji započela je potvrđivanjem mileritske poruke 11. avgusta 1840, kada je niko „manji od same osobe Isusa Hrista“ sišao sa malom knjigom koju je Jovan trebalo da uzme i pojede. Rasprava stražara iz Avakuma, Tomine sumnje, pobuna iz 1888, Korejeva pobuna, rasprava o pijanstvu na Pedesetnicu — sve to svedoči o raspravi koja je započela 9/11. Spor o kome se raspravlja tiče se poruke poznog dažda, koji je počeo da škropi 9/11.

The answer in Habakkuk that led the Millerites to produce the 1843 chart connects with the development of two classes of worshippers represented Korah and associates versus Moses, by Thomas and the other disciples; the Jews argument of drunkenness at Pentecost, the leadership of Adventism in 1888; the Protestants versus the Millerites in 1844 and the foolish and wise virgins of October 22, 1844.

Одговор у Авакуму, који је навео милерите да израде карту за 1843. годину, повезује се са развојем двеју класа богослужитеља, представљених Корејем и његовим присталицама насупрот Мојсију; Томом и осталим ученицима; јеврејским аргументом о пијанству на Педесетницу; вођством адвентизма 1888. године; протестантима насупрот милеритима 1844. године и лудим и мудрим девојкама од 22. октобра 1844. године.

On 9/11 Christ breathed upon His disciples the Holy Spirit as a few drops before the full outpouring at the Sunday law. He then opened their understanding to the prophetic message beginning, “line upon line” with Moses by leading those disciples back to Jeremiah’s old paths where they were anointed to blow a warning trumpet. Christ breath at 9/11 came from Ezekiel’s and John’s four winds and it was the Laodicean message, which is the “straight testimony” which causes a shaking as it is resisted. 1888 typifies the rebellion of Korah, Dathan and Abiram, for it was not only the message which was being rejected, but also the chosen watchmen that were giving the trumpet a certain sound.

На 9/11 Христос је удахнуо на Своје ученике Светога Духа као неколико капи пре пуног изливања при недељном закону. Затим им је отворио разумевање за пророчку поруку, отпочињући „ред по ред“ са Мојсијем, водећи те ученике натраг на старе стазе Јеремијине, где су били помазани да затрубе трубом опомене. Христов дах на 9/11 дошао је од четири ветра Језекиља и Јована, и то је била лаодикијска порука, која је „право сведочанство“ које, будући да му се пружа отпор, изазива потрес. Година 1888. представља побуну Кореја, Датана и Авирона, јер није била одбацивана само порука, него и изабрани стражари који су труби давали одређен звук.

Sister White penned that the, “shaking I had seen” “would be caused by the straight testimony called forth by the counsel of the True Witness to the Laodiceans.” The 1888 message was that straight testimony, and both 1888 and 9/11 mark the descent of the angel of Revelation eighteen.

Сестра Вајт је записала да ће „сито које сам видела“ „бити изазвано јасним сведочанством на које је позвао савет Истинитог Сведока Лаодикејцима“. Порука из 1888. године била је то јасно сведочанство, а и 1888. и 11. септембар означавају силазак анђела из осамнаестог поглавља Откривења.

> “A straight testimony must be borne to our churches and institutions, to arouse the sleeping ones.’

> „Našim crkvama i ustanovama mora se uputiti otvoreno svedočanstvo, da bi se probudili oni koji spavaju.“

> “When the word of the Lord is believed and obeyed, steady advancement will be made. Let us now see our great need. The Lord cannot use us until he breathes life into the dry bones. I heard the words spoken: ‘Without the deep moving of the Spirit of God upon the heart, without its life-giving influence, truth becomes a dead letter.’” Review and Herald, November 18, 1902.

> „Када се речи Господње верује и када јој се покорава, оствариваће се постојано напредовање. Погледајмо сада своју велику потребу. Господ нас не може употребити док не удахне живот у суве кости. Чуо сам изговорене речи: ‘Без дубоког деловања Духа Божјег на срце, без Његовог животворног утицаја, истина постаје мртво слово.’“ Review and Herald, November 18, 1902.

At 9/11 the Laodicean message reached its perfect fulfillment as the last call to God’s former covenant people began to be sounded. It is then that Sister White notes, “A straight testimony must be borne to our churches and institutions, to arouse the sleeping ones.” The Laodicean message began when the angel of Revelation eighteen descended at 9/11, which means that at 9/11 the message to Laodicean Seventh-day Adventists was and is to “awake.” Joel commanded the drunkards to awake in verse five of chapter one. 9/11 marks the arrival of the final testing period for Adventism and it represents Joel’s command to awake. The beginning of the Pentecostal season starts with an awakening of God’s people at 9/11 and ends with the fulfillment of the parable of the ten virgins just before the Sunday law.

Дана 11. септембра лаодикијска порука достигла је своје савршено испуњење, пошто је почео да се оглашава последњи позив Божјем народу бившег завета. Тада сестра Вајт запажа: „Нашим црквама и установама мора се упутити отворено сведочанство, да би се пробудили они који спавају.“ Лаодикијска порука отпочела је када је анђео из Откривења осамнаест сишао 11. септембра, што значи да је 11. септембра порука лаодикијским адвентистима седмог дана била и јесте да се „пробуде“. Јоил је у петом стиху прве главе заповедио пијаницама да се пробуде. Дана 11. септембра означава долазак завршног периода кушње за адвентизам и представља Јоилову заповест да се пробуде. Почетак пентекостне сезоне отпочиње буђењем Божјег народа 11. септембра и завршава се испуњењем приче о десет девојака непосредно пре недељног закона.

The awakening at 9/11 is a call to the final generation of a covenant people who are in apostasy. The awakening just before the Sunday law closes the door on the former covenant people. The beginning and the ending are the same and in July of 2023 the two witnesses of Revelation eleven were awakened to the rebellion of the prediction of July 18, 2020. The middle awakening is represented by rebellion, which identifies 9/11 as the first letter of the Hebrew alphabet, July 18, 2020 as the thirteenth letter and the Sunday law as the twenty-second and last letter of the Hebrew alphabet. The twenty-second letter represents the combination of divinity with humanity that is finalized in the last of those three awakenings.

Буђење на 9/11 представља позив последњем нараштају заветног народа који је у отпадништву. Буђење непосредно пре недељног закона затвара врата некадашњем заветном народу. Почетак и свршетак су исти, и у јулу 2023. године два сведока из Откривења 11 били су пробуђени за побуну предсказања од 18. јула 2020. Средишње буђење представљено је побуном, што поистовећује 9/11 са првим словом хебрејског алфабета, 18. јул 2020. са тринаестим словом, а недељни закон са двадесет другим и последњим словом хебрејског алфабета. Двадесет друго слово представља сједињење божанства са човечанством, које се довршава у последњем од та три буђења.

The Lord “breathes life into the dry bones” at 9/11, just as He breathed the Holy Spirit on the disciples at the beginning of the Pentecostal period. The disciples after His ascension represent those who received the Holy Spirit, and who thereafter had their understanding of the prophetic Word opened up through the methodology of “line upon line.” The reception of the Holy Spirit occurred while eating a meal, for to spiritually eat requires that you eat the flesh and drink the blood of Jesus, who is the Word.

Господ „удахњује живот у суве кости“ у 9/11, као што је удахнуо Светога Духа на ученике на почетку пентекостног периода. Ученици након Његовог вазнесења представљају оне који су примили Светога Духа и којима је потом разумевање пророчке Речи било отворено кроз методологију „ред на ред“. Примање Светога Духа догодило се за време обеда, јер духовно јести захтева да једете тело и пијете крв Исуса, који је Реч.

The rebels who joined with Korah, Dathan and Abiram represent (as do the leadership of Adventism in 1888) the class who cause the shaking by opposing the trumpet message identifying the sins of God’s people, and while also calling for a return to the old paths, the foundational truths represented by the “seven times” of Leviticus twenty-six. The trumpet is calling for both revival and reformation. The first of Miller’s prophetic jewels, and also the first to be rejected by Adventism represents the beginning and ending of the Millerite movement. The beginning and ending of the message of the first angel as proclaimed by the Millerites is marked by Moses’ “seven times.” In the beginning it was accepted, at the end it was rejected. Due to that rejection Ezekiel presents Adventism as a valley of dead dry bones. The period from 1863 unto the Sunday law in the United States is the valley of vision, according to Isaiah twenty-two, but it is a valley of dead dry bones according to Ezekiel. Both of those prophetic valleys align with Joel’s valley of Jehoshaphat, which Joel also identifies as the valley of decision.

Побуњеници који су се придружили Кореју, Датану и Авирону представљају (као и вођство адвентизма 1888. године) класу која изазива потрес супротстављајући се трубној поруци која препознаје грехе Божјег народа, док истовремено позива на повратак старим стазама, темељним истинама представљеним „седам времена“ из Левитске двадесет шесте. Труба позива и на пробуђење и на реформу. Први од Милерових пророчких драгуља, а уједно и први који је адвентизам одбацио, представља почетак и завршетак милеритског покрета. Почетак и завршетак поруке првог анђела, како су је објављивали милерити, обележени су Мојсијевих „седам времена“. На почетку је била прихваћена, на крају је била одбачена. Због тог одбацивања, Језекиљ представља адвентизам као долину мртвих сувих костију. Период од 1863. године до недељног закона у Сједињеним Државама јесте долина виђења, према Исаији двадесет другој, али је долина мртвих сувих костију према Језекиљу. Обе те пророчке долине подударају се са Јоиловом долином Јосафатовом, коју Јоило такође означава као долину одлуке.

With these concepts in place the question may be asked how is it that at 9/11 the book of Joel became the message Peter identified at Pentecost? We’ll try to clarify these concepts in the following articles.

Са овим појмовима постављеним, може се поставити питање: како то да је 11. септембра књига пророка Јоила постала порука коју је Петар поистоветио на Педесетницу? Настојаћемо да разјаснимо ове појмове у наредним чланцима.

> “(Written November 5, 1892, from Adelaide, South Australia, to ‘Dear Nephew and Niece, Frank and Hattie [Belden].’)

> „(Написано 5. новембра 1892. године, из Аделејда, Јужна Аустралија, за „Драгог нећака и нећаку, Френка и Хети [Белден].“)

> “When you are enlightened by the Holy Spirit, you will see all that wickedness at Minneapolis as it is, as God looks upon it. If I never see you again in this world, be assured that I forgive you the sorrow and distress and burden of soul you have brought upon me without any cause. But for your soul’s sake, for the sake of Him who died for you, I want you to see and confess your errors. You did unite with those who resisted the Spirit of God. You had all the evidence that you needed that the Lord was working through Brethren Jones and Waggoner; but you did not receive the light; and after the feelings indulged, the words spoken against the truth, you did not feel ready to confess that you had done wrong, that these men had a message from God, and you had made light of both message and messengers.

> „Када будете просветљени Светим Духом, видећете сву ону злоћу у Минеаполису онаквом каква јесте, онако како је Бог гледа. Ако вас више никада не видим на овоме свету, будите уверени да вам опраштам жалост и невољу и терет душе који сте ми нанели без икаквог повода. Али ради ваше душе, ради Онога који је умро за вас, желим да увидите и признате своје заблуде. Ви сте се заиста ујединили с онима који су се противили Духу Божјем. Имали сте све доказе који су вам били потребни да је Господ деловао кроз браћу Џоунса и Вагонера; али нисте примили светлост; и после осећања којима сте попуштали, речи које сте говорили против истине, нисте осетили да сте спремни да признате да сте погрешили, да су ти људи имали поруку од Бога, а ви сте с презиром гледали и на поруку и на веснике.“

> “Never before have I seen among our people such firm self-complacency and unwillingness to accept and acknowledge light as was manifested at Minneapolis. I have been shown that not one of the company who cherished the spirit manifested at that meeting would again have clear light to discern the preciousness of the truth sent them from heaven until they humbled their pride and confessed that they were not actuated by the Spirit of God, but that their minds and hearts were filled with prejudice. The Lord desired to come near to them, to bless them and heal them of their backslidings, but they would not hearken. They were actuated by the same spirit that inspired Korah, Dathan, and Abiram. Those men of Israel were determined to resist all evidence that would prove them to be wrong, and they went on and on in their course of disaffection until many were drawn away to unite with them.

> „Никада раније нисам међу нашим народом видела тако чврсто самозадовољство и такву неспремност да се прими и призна светлост, каква се испољила у Минеаполису. Показано ми је да ниједан из те скупине, који је неговао дух испољен на том скупу, више неће имати јасну светлост да разабере драгоценост истине послате им с неба, док не понизе свој понос и не признају да нису били покретани Божјим Духом, него да су им умови и срца били испуњени предрасудама. Господ је желео да им се приближи, да их благослови и исцели од њихових отпада, али они нису хтели да послушају. Њима је управљао исти дух који је надахњивао Кореја, Датана и Авирона. Ти људи Израиљеви били су решени да се одупру сваком доказу који би показао да нису у праву, и настављали су, и настављали, својим путем отуђености, све док многи нису били одвучени да им се придруже.“

> “Who were these? Not the weak, not the ignorant, not the unenlightened. In that rebellion there were two hundred and fifty princes famous in the congregation, men of renown. What was their testimony? ‘all the congregation are holy, every one of them, and the Lord is among them: wherefore then lift ye up yourselves above the congregation of the Lord?’ [Numbers 16:3]. When Korah and his companions perished under the judgment of God, the people whom they had deceived saw not the hand of the Lord in this miracle. The whole congregation the next morning charged Moses and Aaron, ‘Ye have killed the people of the Lord’ [verse 41], and the plague was upon the congregation, and more than fourteen thousand perished.

> „Ко су били ови? Не слаби, не неуки, не непросвећени. У тој побуни било је двеста и педесет кнезова, чувених у збору, људи на гласу. Какво је било њихово сведочанство? ‘сав збор, сви до једнога, свети су, и Господ је међу њима; зашто се, дакле, подижете изнад збора Господњег?’ [Бројеви 16:3]. Када су Кореј и његови сапутници погинули под судом Божјим, народ који су били обманули није у том чуду видео руку Господњу. Цели збор је следећег јутра оптужио Мојсија и Арона: ‘Ви сте побили народ Господњи’ [стих 41], и помор је дошао на збор, и више од четрнаест хиљада их је изгинуло.“

> “When I purposed to leave Minneapolis, the angel of the Lord stood by me and said: ‘Not so; God has a work for you to do in this place. The people are acting over the rebellion of Korah, Dathan, and Abiram. I have placed you in your proper position, which those who are not in the light will not acknowledge; they will not heed your testimony; but I will be with you; My grace and power shall sustain you. It is not you they are despising, but the messengers and the message I send to My people. They have shown contempt for the word of the Lord. Satan has blinded their eyes and perverted their judgment; and unless every soul shall repent of this their sin, this unsanctified independence that is doing insult to the Spirit of God, they will walk in darkness. I will remove the candlestick out of his place except they repent and be converted, that I should heal them. They have obscured their spiritual eyesight. They would not that God would manifest His Spirit and His power; for they have a spirit of mockery and disgust at My word. Lightness, trifling, jesting, and joking are daily practiced. They have not set their hearts to seek Me. They walk in the sparks of their own kindling, and unless they repent they shall lie down in sorrow. Thus saith the Lord: Stand at your post of duty; for I am with thee, and will not leave thee nor forsake thee.’ These words from God I have not dared to disregard.

> „Када сам намеравала да напустим Минеаполис, анђео Господњи стао је крај мене и рекао: ‘Не тако; Бог има дело за тебе да учиниш на овоме месту. Народ поново чини побуну Кореја, Датана и Авирона. Поставила сам те на твоје право место, што они који нису у светлости неће признати; неће послушати твоје сведочанство; али ја ћу бити с тобом; Моја благодат и сила одржаће те. Не презиру они тебе, него гласнике и поруку коју шаљем Своме народу. Показали су презир према речи Господњој. Сотона им је заслепео очи и изопачио њихов суд; и ако се свака душа не покаје за овај свој грех, за ову непосвећену независност која вређа Духа Божјега, они ће ходити у тами. Уклонићу свећњак његов с места његова ако се не покају и не обрате, да бих их исцелио. Помрачили су свој духовни вид. Нису желели да Бог објави Свога Духа и Своју силу; јер имају дух ругања и гађења према Мојој речи. Лакомисленост, празнословље, шала и збијање шала свакодневно се упражњавају. Нису управили своја срца да Ме траже. Ходе у варницама свога огња, и ако се не покају, лећи ће у жалости. Овако вели Господ: Стој на своме месту дужности; јер сам ја с тобом, и нећу те оставити нити ћу те напустити.’ Ове речи од Бога нисам се усудила да занемарим.

> “Light has been shining in Battle Creek in clear, bright rays; but who of those that acted a part in the meeting at Minneapolis have come to the light and received the rich treasures of truth which the Lord sent them from heaven? Who have kept step and step with the Leader, Jesus Christ? Who have made full confession of their mistaken zeal, their blindness, their jealousies and evil surmisings, their defiance of truth? Not one; and because of their long neglect to acknowledge the light, it has left them far behind; they have not been growing in grace and in the knowledge of Christ Jesus our Lord. They have failed to receive the needed grace which they might have had, and which would have made them strong men in religious experience.

> „Светлост је обасјавала Батл Крик јасним, блиставим зрацима; али ко је од оних који су узели учешћа на скупу у Минеаполису дошао к светлости и примио богате ризнице истине које им је Господ послао с неба? Ко је ишао корак по корак са Вођом, Исусом Христом? Ко је дао потпуно признање своме погрешном жару, своме слепилу, својим љубоморама и злим подозрењима, своме пркосу према истини? Ниједан; и због свога дугог занемаривања да признају светлост, она их је оставила далеко иза себе; нису узрастали у благодати и у познању Христа Исуса, Господа нашега. Пропустили су да приме потребну благодат коју су могли имати, и која би их учинила снажним људима у верском искуству.“

> “The position taken at Minneapolis was apparently an insurmountable barrier which in a great degree shut them in with doubters, questioners, with the rejecters of truth and the power of God. When another crisis comes, those who have so long resisted evidence piled upon evidence will again be tested upon the points where they failed so manifestly, and it will be hard for them to receive that which is from God and refuse that which is from the powers of darkness. Therefore their only safe course is to walk in humility, making straight paths for their feet, lest the lame be turned out of the way. It makes every difference whom we company with, whether it is with men who walk with God and who believe and trust Him, or with men who follow their own supposed wisdom, walking in the sparks of their own kindling.

> „Став који је заузет у Минеаполису очигледно је био несавладива препрека која их је у великој мери затворила међу сумњичавце, испитиваче, међу одбациваче истине и силе Божје. Када дође друга криза, они који су тако дуго одолевали доказу на доказ биће поново испитани у оним тачкама у којима су тако очигледно подбацили, и биће им тешко да приме оно што је од Бога, а да одбију оно што је од сила таме. Стога је њихов једини сигуран пут да ходе у понизности, равнајући стазе својим ногама, да хроми не би био скренут с пута. Од пресудне је важности с ким се дружимо, било с људима који ходе с Богом и који Му верују и у Њега се уздају, или с људима који следе своју наводну мудрост, ходећи у варницама свога распаљивања.“

> “The time and care and labor required to counteract the influence of those who have worked against the truth has been a terrible loss; for we might have been years ahead in spiritual knowledge; and many, many souls might have been added to the church if those who ought to have walked in the light had followed on to know the Lord, that they might know His going forth is prepared as the morning. But when so much labor has to be expended right in the church to counteract the influence of workers who have stood as a granite wall against the truth God sends to His people, the world is left in comparative darkness.

> „Време, брига и труд потребни да би се сузбио утицај оних који су радили против истине представљали су страшан губитак; јер смо могли бити годинама испред у духовном знању; и многе, многе душе могле су бити придодате цркви да су они који су требали ходити у светлости наставили да познају Господа, да би знали да је Његов излазак утврђен као јутро. Али када се толики труд мора уложити управо у цркви да би се сузбио утицај радника који су стајали као гранитни зид против истине коју Бог шаље Своме народу, свет остаје у упоредној тами.

> “God meant that the watchmen should arise and with united voices send forth a decided message, giving the trumpet a certain sound, that the people might all spring to their post of duty and act their part in the great work. Then the strong, clear light of that other angel who comes down from heaven having great power, would have filled the earth with his glory. We are years behind; and those who stood in blindness and hindered the advancement of the very message that God meant should go forth from the Minneapolis meeting as a lamp that burneth, have need to humble their hearts before God and see and understand how the work has been hindered by their blindness of mind and hardness of heart.

> „Бог је намеравао да стражари устану и да сложним гласовима упуте одлучну поруку, да труба да јасан глас, како би сав народ похитао на своје место дужности и одиграо своју улогу у великом делу. Тада би снажна, јасна светлост оног другог анђела који силази с неба имајући велику власт, испунила земљу својом славом. Годинама каснимо; и они који су стајали у слепилу и ометали напредовање управо оне поруке коју је Бог намеравао да изађе са састанка у Минеаполису као светиљка која гори, имају потребу да понизе своја срца пред Богом и да виде и разумеју како је дело било ометено њиховом слепоћом ума и тврдоћом срца.“

> “Hours have been spent in quibbling over little things; golden opportunities have been wasted while heavenly messengers have grieved, impatient at the delay. The Holy Spirit—there has been so little appreciation of its value or the necessity for every soul to receive it. Those who do receive the heavenly endowment will go forth clad with the armor of righteousness to do battle for God. They will respect the leadings of the Lord and will be filled with gratitude to Him for His mercy. But in many, many places, and on many, many occasions, it could truthfully be said as in Christ’s day of those who profess to be God’s people, that not many mighty works could be done, because of their unbelief. Many who have been bound in fetters of darkness have been respected because God has used them, and their unbelief has aroused doubt and prejudice against the message of truth which angels of heaven were seeking to communicate through human agencies—justification by faith, the righteousness of Christ.” The 1888 Materials, 1066–1070.

> „Много је часова утрошено у цепидлачењу око ситница; златне прилике су протраћене, док су небески весници жалили, нестрпљиви због одлагања. Свети Дух — тако мало је било цењења његове вредности или нужности да га свака душа прими. Они који заиста приме небески дар поћи ће одевени у оклоп праведности да воде бој за Бога. Они ће уважавати Господња вођства и биће испуњени благодарношћу Њему за Његову милост. Али на многим, многим местима, и у многим, многим приликама, могло би се истинито рећи, као у Христово време за оне који исповедају да су Божји народ, да се није могло учинити много силних дела, због њиховог неверовања. Многи који су били оковани оковима таме уживали су поштовање зато што их је Бог употребио, а њихово неверовање подигло је сумњу и предрасуду против поруке истине коју су анђели неба настојали да саопште преко људских оруђа — оправдање вером, Христова праведност.“ The 1888 Materials, 1066–1070.

Back to Articles