Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Sixty

Књига пророка Данила — сто шездесета

The Prophetic Significance of Daniel’s Last Vision: Unveiling Truth for the Last Days

Пророчки значај Даниловог последњег виђења: откривање истине за последње дане

Author

Jeff Pippenger

Published

March 26, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Daniel is identified in chapter ten, as being resurrected from the days of mourning by the three-step process of the everlasting gospel. Gabriel then provides Daniel with the prophetic history of chapter eleven, thus identifying the history of the light of the great River Hiddekel.

Данило је у десетом поглављу приказан као подигнут из дана жалости тростепеним процесом вечнога јеванђеља. Затим Гаврило Данилу излаже пророчку историју једанаестог поглавља, тиме поистовећујући ту историју са светлошћу велике реке Хидекела.

> “There is need of a much closer study of the Word of God. Especially should Daniel and the Revelation have attention as never before in the history of our work. We may have less to say in some lines, in regard to the Roman power and the papacy, but we should call attention to what the prophets and the apostles have written under the inspiration of the Spirit of God. The Holy Spirit has so shaped matters, both in the giving of the prophecy, and in the events portrayed, as to teach that the human agent is to be kept out of sight, hid in Christ, and the Lord God of heaven and His law are to be exalted.

> „Потребно је много присније проучавање Речи Божје. Нарочито Данило и Откривење треба да добију пажњу као никада раније у историји нашег дела. О римској сили и папству можда ћемо у неким правцима имати мање да кажемо, али треба да скренемо пажњу на оно што су пророци и апостоли написали под надахнућем Духа Божјега. Свети Дух је тако уобличио ствари, како у давању пророштва, тако и у догађајима који су приказани, да поучи да људски чинилац треба да остане изван видокруга, сакривен у Христу, а да Господ Бог небески и Његов закон буду узвишени.“

> “Read the book of Daniel. Call up, point by point, the history of the kingdoms there represented. Behold statesmen, councils, powerful armies, and see how God wrought to abase the pride of men, and lay human glory in the dust. God alone is represented as great. In the vision of the prophet He is seen casting down one mighty ruler and setting up another. He is revealed as the monarch of the universe, about to set up His everlasting kingdom—the Ancient of days, the living God, the Source of all wisdom, the Ruler of the present, the Revealer of the future. Read and understand how poor, how frail, how short-lived, how erring, how guilty, is man in lifting up his soul unto vanity.

> „Читајте књигу пророка Данила. Дозовите у сећање, тачку по тачку, историју царстава која су тамо представљена. Посматрајте државнике, савете, моћне војске, и видите како је Бог деловао да понизи гордост људи и баци људску славу у прах. Само је Бог представљен као велик. У пророковој визији види се како Он обара једног моћног владара и подиже другога. Он се открива као Владар васељене, који ће ускоро успоставити Своје вечно царство — Старац данима, живи Бог, Извор сваке мудрости, Владалац садашњости, Откриватељ будућности. Читајте и разумејте како је човек ништаван, како слаб, како кратковек, како склон заблуди, како крив, када уздиже душу своју ка таштини.“

> “The Holy Spirit through Isaiah points us to God, the living God, as the chief object of attention—to God as revealed in Christ. ‘Unto us a child is born, unto us a son is given: and the government shall be upon His shoulder: and His name shall be called Wonderful, Counsellor, The mighty God, The everlasting Father, The Prince of Peace’ [Isaiah 9:6].

> „Свети Дух нас кроз Исаију упућује на Бога, живога Бога, као на главни предмет пажње — на Бога онако како је откривен у Христу. ‘Јер нам се дете роди, син нам се даде, и власт ће бити на рамену Његову; и име ће Му бити: Дивни, Саветник, Бог силни, Отац вечни, Кнез мира’ [Исаија 9:6].“

> “The light that Daniel received direct from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon have come to pass.” Manuscript Releases, volume 16, 333, 334.

> „Светлост коју је Данило примио непосредно од Бога дата је нарочито за ове последње дане. Виђења која је видео крај обала Улаја и Хидекела, великих река Синара, сада су у процесу испуњења, и сви проречени догађаји ускоро ће се збити.“ Manuscript Releases, том 16, 333, 334.

The Holy Spirit “so shaped matters” in the giving of the prophecy “and events” of Daniel’s last vision that the first chapter (ten), represents the experience of God’s people in the latter days, as does the last chapter (twelve). The shaping of those three chapters that make up the light of the Hiddekel River, that “was given especially for these last days,” was designed to bear the three-step definition of “truth.” In the first agreeing with the last, and the middle representing rebellion, we have not only the structure of the Hebrew word “truth,” which was created by the first, thirteenth and last letter of the Hebrew alphabet, but we also see the signature of Alpha and Omega.

Sveti Duh je „tako oblikovao stvari“ u davanju proročanstva „i događaje“ Danilovog poslednjeg viđenja da prvo poglavlje (deseto) predstavlja iskustvo Božjeg naroda u poslednjim danima, kao što to čini i poslednje poglavlje (dvanaesto). Oblikovanje ta tri poglavlja koja sačinjavaju svetlost reke Hidekel, koja je „data naročito za ove poslednje dane“, bilo je osmišljeno tako da nosi trostepenu definiciju „istine“. U tome što se prvo slaže s poslednjim, a srednje predstavlja pobunu, mi ne samo da imamo strukturu jevrejske reči za „istinu“, koja je stvorena od prvog, trinaestog i poslednjeg slova jevrejskog alfabeta, nego takođe vidimo i potpis Alfe i Omege.

Daniel chapter ten identifies the one hundred and forty-four thousand who understand both the “chazon” vision of the twenty-five hundred and twenty years, and the “mareh” vision of the twenty-three hundred years. Not only do they understand those two visions, but they possess the experience of justification by faith that is produced by the feminine and causative “marah” vision of “the appearance”.

Десета глава Данила идентификује сто четрдесет и четири хиљаде који разумеју и визију „chazon“ о две хиљаде пет стотина двадесет година, и визију „mareh“ о две хиљаде три стотине година. Они не само да разумеју те две визије, него поседују и искуство оправдања вером које произлази из женске и узрочне визије „marah“ о „појави“.

> “For the mind and the soul, as well as for the body, it is God’s law that strength is acquired by effort. It is exercise that develops. In harmony with this law, God has provided in His word the means for mental and spiritual development.

> „И за ум и душу, као и за тело, Божји је закон да се снага стиче напором. Вежбање је оно што развија. У сагласју с овим законом, Бог је у својој Речи обезбедио средства за умни и духовни развој. “

> “The Bible contains all the principles that men need to understand in order to be fitted either for this life or for the life to come. And these principles may be understood by all. No one with a spirit to appreciate its teaching can read a single passage from the Bible without gaining from it some helpful thought. But the most valuable teaching of the Bible is not to be gained by occasional or disconnected study. Its great system of truth is not so presented as to be discerned by the hasty or careless reader. Many of its treasures lie far beneath the surface, and can be obtained only by diligent research and continuous effort. The truths that go to make up the great whole must be searched out and gathered up, ‘here a little, and there a little.’ Isaiah 28:10.

> „Библија садржи сва начела која су људима потребна да разумеју како би били оспособљени било за овај живот било за живот који ће доћи. И та начела сви могу разумети. Нико ко има дух да цени њено учење не може прочитати ниједан одломак из Библије а да из њега не стекне неку корисну мисао. Али највредније поуке Библије не могу се стећи повременим или неповезаним проучавањем. Њен велики систем истине није изложен тако да га може разабрати нагли или немарни читалац. Многа њена блага леже дубоко испод површине и могу се задобити само марљивим истраживањем и непрестаним трудом. Истине које сачињавају ту велику целину морају се истраживати и сабирати, ‘овде мало, онде мало.’ Исаија 28:10.“

> “When thus searched out and brought together, they will be found to be perfectly fitted to one another. Each Gospel is a supplement to the others, every prophecy an explanation of another, every truth a development of some other truth. The types of the Jewish economy are made plain by the gospel. Every principle in the word of God has its place, every fact its bearing. And the complete structure, in design and execution, bears testimony to its Author. Such a structure no mind but that of the Infinite could conceive or fashion.

> „Када се тако испитају и саберу, видеће се да су савршено усклађени једни с другима. Свако Јеванђеље допуњује остала, свако пророчанство објашњава друго, свака истина представља развијање неке друге истине. Праслике јеврејског поретка постају јасне у светлости Јеванђеља. Свако начело у речи Божјој има своје место, свака чињеница свој значај. А целокупна грађевина, и по замисли и по изведби, сведочи о своме Аутору. Такву грађевину није могао замислити нити обликовати ниједан ум осим ума Бесконачнога.“

> “In searching out the various parts and studying their relationship, the highest faculties of the human mind are called into intense activity. No one can engage in such study without developing mental power.

> „При истраживању различитих делова и проучавању њиховог међусобног односа, највише способности људског ума позивају се на интензивну делатност. Нико се не може бавити таквим проучавањем а да не развије умну снагу.

> “And not alone in searching out truth and bringing it together does the mental value of Bible study consist. It consists also in the effort required to grasp the themes presented. The mind occupied with commonplace matters only, becomes dwarfed and enfeebled. If never tasked to comprehend grand and far-reaching truths, it after a time loses the power of growth. As a safeguard against this degeneracy, and a stimulus to development, nothing else can equal the study of God’s word. As a means of intellectual training, the Bible is more effective than any other book, or all other books combined. The greatness of its themes, the dignified simplicity of its utterances, the beauty of its imagery, quicken and uplift the thoughts as nothing else can. No other study can impart such mental power as does the effort to grasp the stupendous truths of revelation. The mind thus brought in contact with the thoughts of the Infinite cannot but expand and strengthen.

> „И не састоји се мисаона вредност проучавања Библије само у истраживању истине и њеном сабирању. Она се састоји и у напору који је потребан да би се схватиле изложене теме. Ум који је заокупљен само свакодневним стварима постаје закржљао и ослаби. Ако никада није подстакнут да разуме велике и далекосежне истине, он после извесног времена губи способност раста. Као заштита од овог пропадања и као подстицај развоју, ништа се не може мерити са проучавањем Божје речи. Као средство интелектуалног васпитања, Библија је делотворнија од било које друге књиге, па и од свих других књига заједно. Величина њених тема, узвишена једноставност њених исказа, лепота њених слика, оживљавају и уздижу мисли као што ништа друго не може. Ниједно друго проучавање не може дати такву мисаону снагу какву даје напор да се схвате задивљујуће истине откривења. Ум који се тако доводи у додир са мислима Бесконачнога не може а да се не прошири и ојача.

> “And even greater is the power of the Bible in the development of the spiritual nature. Man, created for fellowship with God, can only in such fellowship find his real life and development. Created to find in God his highest joy, he can find in nothing else that which can quiet the cravings of the heart, can satisfy the hunger and thirst of the soul. He who with sincere and teachable spirit studies God’s word, seeking to comprehend its truths, will be brought in touch with its Author; and, except by his own choice, there is no limit to the possibilities of his development.

> „И још је већа сила Библије у развоју духовне природе. Човек, створен за заједницу с Богом, једино у таквој заједници може наћи свој прави живот и развој. Створен да у Богу нађе своју највишу радост, ни у чему другом не може наћи оно што може умирити чежње срца, што може задовољити глад и жеђ душе. Онај ко с искреним и поучљивим духом проучава Божју реч, настојећи да разуме њене истине, биће доведен у додир с њеним Аутором; и, осим по сопственом избору, нема границе могућностима његовог развоја.“

> “In its wide range of style and subjects the Bible has something to interest every mind and appeal to every heart. In its pages are found history the most ancient; biography the truest to life; principles of government for the control of the state, for the regulation of the household—principles that human wisdom has never equaled. It contains philosophy the most profound, poetry the sweetest and the most sublime, the most impassioned and the most pathetic. Immeasurably superior in value to the productions of any human author are the Bible writings, even when thus considered; but of infinitely wider scope, of infinitely greater value, are they when viewed in their relation to the grand central thought. Viewed in the light of this thought, every topic has a new significance. In the most simply stated truths are involved principles that are as high as heaven and that compass eternity.

> „У својој широкој разноликости стила и тема, Библија има нешто што ће заинтересовати сваки ум и привући свако срце. На њеним страницама налазе се најстарија историја; животопис највернији стварности; начела управљања за вођење државе, за уређење домаћинства — начела којима људска мудрост никада није била равна. Она садржи најдубљу философију, најслађу и најузвишенију поезију, најстраственију и најпотреснију. По вредности неизмерно узвишенији од творевина било ког људског писца јесу библијски списи, чак и када се тако посматрају; али бесконачно ширег домета, бесконачно веће вредности, јесу они када се сагледају у свом односу према великој средишњој мисли. Посматрана у светлости те мисли, свака тема добија нови значај. У најједноставније исказаним истинама садржана су начела која су висока као небо и обухватају вечност.“

> “The central theme of the Bible, the theme about which every other in the whole book clusters, is the redemption plan, the restoration in the human soul of the image of God. From the first intimation of hope in the sentence pronounced in Eden to that last glorious promise of the Revelation, ‘They shall see His face; and His name shall be in their foreheads’ (Revelation 22:4), the burden of every book and every passage of the Bible is the unfolding of this wondrous theme,—man’s uplifting,—the power of God, ‘which giveth us the victory through our Lord Jesus Christ.’ 1 Corinthians 15:57.” Education, 123–125.

> „Централна тема Библије, тема око које се групишу све друге у целој књизи, јесте план откупљења, обнова Божјег обличја у људској души. Од првог наговештаја наде у пресуди изреченој у Едему до оног последњег славног обећања у Откривењу: ‘И гледаће лице Његово, и име Његово биће на челима њиховим’ (Откривење 22:4), суштина сваке књиге и сваког одломка Библије јесте откривање ове чудесне теме, — уздизања човека, — силе Божје, ‘која нам даје победу кроз Господа нашега Исуса Христа.’ 1. Коринћанима 15:57.” Васпитање, 123–125.

In the passage just cited it is identified that the Bible, when considered from any avenue of literature, is by far superior to any human production. Sister White stated, “In its pages are found history the most ancient; biography the truest to life; principles of government for the control of the state, for the regulation of the household—principles that human wisdom has never equaled. It contains philosophy the most profound, poetry the sweetest and the most sublime, the most impassioned and the most pathetic,” and that “such a structure no mind but that of the Infinite could conceive or fashion.”

U malopre navedenom odlomku ukazuje se da je Biblija, kada se posmatra iz bilo koje književne perspektive, daleko uzvišenija od bilo kog ljudskog ostvarenja. Sestra Vajt je izjavila: „Na njenim stranicama nalaze se najstarija istorija; biografija najvernija životu; načela vladavine za upravljanje državom, za uređivanje domaćinstva — načela kojima ljudska mudrost nikada nije bila ravna. Ona sadrži najdublju filozofiju, najmiliju i najuzvišeniju poeziju, najstrasniju i najdirljiviju“, i da „takvu strukturu nijedan um osim Uma Beskonačnoga ne bi mogao ni zamisliti ni oblikovati.“

All the recognized rules of humanity that identify the rules that provide the structure of literature are surpassed by the Bible. The principles that are presented in universities of humanity, which identify the difference between average or lesser literature, all the way to the masterpieces of human literature, are all surpassed by the Bible. With that in mind, it is worth recognizing that the climax, the grand conclusion of the prophetic testimony of the entire Bible, is represented in Daniel’s last vision. It is the capstone of the prophetic testimony, and there is no climax in human literature that comes close to the testimony of Daniel chapter eleven, beginning in verse one and continuing on through chapter twelve verse four.

Сва призната правила човечанства, којима се утврђују начела што пружају структуру књижевности, Библија превазилази. Начела која се излажу на универзитетима човечанства, а којима се разликује осредња или нижа књижевност од ремек-дела људске књижевности, Библија сва надвисује. Имајући то на уму, вреди признати да је врхунац, велики завршетак пророчког сведочанства целокупне Библије, представљен у последњој Даниловој визији. То је завршни камен пророчког сведочанства, и не постоји врхунац у људској књижевности који би се могао приближити сведочанству једанаестог поглавља Данилове књиге, почев од првог стиха и настављајући се све до четвртог стиха дванаестог поглавља.

In the book of Revelation, all the books of the Bible meet and end, and in the revelation the same lines of prophecy are taken up as in the book of Daniel, but in relation to one-another the book of Daniel is the first mention, and Revelation the last. Everything exists in the first mention, and everything exists in the book of Daniel, and the climax to the book is the vision given by the Hiddekel River. The climax to the events represented in that vision begin in verse forty, and continue until the book is sealed in verse four of chapter twelve. Those verses represent the grand finale of every prophetic truth ever uttered or recorded by the holy men of old, including Sister White.

У књизи Откривења сусрећу се и завршавају све књиге Библије, а у Откривењу се поново преузимају исте пророчке линије као у књизи пророка Данила; али, у међусобном односу, књига Данила представља прво помињање, а Откривење последње. Све постоји у првом помињању, и све постоји у књизи пророка Данила, а врхунац те књиге јесте виђење дато крај реке Хиддекел. Врхунац догађаја представљених у том виђењу почиње у четрдесетом стиху и траје све док књига не буде запечаћена у четвртом стиху дванаестог поглавља. Ти стихови представљају величанствено финале сваке пророчке истине која је икада била изговорена или записана од светих људи старине, укључујући сестру Вајт.

What leads up to that conclusion in chapter eleven are histories within the chapter that provide witnesses to the correct understanding of the last six verses of chapter eleven, where the threefold enemies of the dragon, the beast and the false prophet are now leading the world to the close of human probation. Sister White directly identifies this internal principle.

Оно што води ка том закључку у једанаестом поглављу јесу историје унутар тог поглавља које пружају сведочанства за исправно разумевање последњих шест стихова једанаестог поглавља, где троструки непријатељи — аждаја, звер и лажни пророк — сада воде свет ка завршетку времена људске милости. Сестра Вајт непосредно поистовећује ово унутрашње начело.

> “We have no time to lose. Troublous times are before us. The world is stirred with the spirit of war. Soon the scenes of trouble spoken of in the prophecies will take place. The prophecy in the eleventh of Daniel has nearly reached its complete fulfillment. Much of the history that has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated. In the thirtieth verse a power is spoken of that ‘shall be grieved, and return, and have indignation against the holy covenant: so shall he do; he shall even return, and have intelligence with them that forsake the holy covenant. And arms shall stand on his part, and they shall pollute the sanctuary of strength, and shall take away the daily sacrifice, and they shall place the abomination that maketh desolate. And such as do wickedly against the covenant shall he corrupt by flatteries: but the people that do know their God shall be strong, and do exploits. And they that understand among the people shall instruct many: yet they shall fall by the sword, and by flame, by captivity, and by spoil, many days. Now when they shall fall, they shall be holpen with a little help: but many shall cleave to them with flatteries. And some of them of understanding shall fall, to try them, and to purge, and to make them white, even to the time of the end: because it is yet for a time appointed. And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvellous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished: for that that is determined shall be done.’ Daniel 11:30–36.

> „Немамо времена за губљење. Пред нама су тешка времена. Свет је узбуркан духом рата. Ускоро ће се одиграти призори невоље о којима се говори у пророштвима. Пророштво у једанаестој глави Данила готово је достигло своје потпуно испуњење. Много тога из историје што се одиграло у испуњењу овог пророштва поновиће се. У тридесетом стиху говори се о сили која ће се ‘ожалостити, па ће се вратити и разгневити на свети завет; тако ће поступати; па ће се опет вратити и споразумети се с онима који остављају свети завет. И војске ће стајати на његовој страни, и оскврниће светињу тврђаве, и укинуће свакдашњу жртву, и поставиће гадост пустошну. И оне који безбожно поступају против завета поквариће ласкама; али ће народ који познаје Бога својега бити крепак и чинити велика дела. И разумни међу народом поучаваће многе; али ће падати од мача и од огња, у ропству и пљачки, много дана. А кад буду падали, помоћи ће им се малом помоћи; али ће им се многи придруживати с лицемерјем. И неки од разумних пашће, да би били искушани, очишћени и убељени, све до времена краја; јер је још за одређено време. И цар ће чинити по својој вољи; и узвисиће се и величаће се изнад свакога бога, и говориће чудесне ствари против Бога над боговима, и напредоваће докле се гнев не наврши; јер ће се извршити оно што је одређено.’ Данило 11:30–36.“

> “Scenes similar to those described in these words will take place. We see evidence that Satan is fast obtaining the control of human minds who have not the fear of God before them. Let all read and understand the prophecies of this book, for we are now entering upon the time of trouble spoken of:

> „Призори слични онима описаним у овим речима одиграће се. Видимо доказе да Сотона убрзано задобија власт над умовима људи који немају страха Божјег пред собом. Нека сви читају и разумеју пророчанства ове књиге, јер сада улазимо у време невоље о коме је говорено:“

> “‘And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. And they that be wise shall shine as the brightness of the firmament; and they that turn many to righteousness as the stars for ever and ever. But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased.’ Daniel 12:1–4.” Manuscript Releases, number 13, 394.

> „И у то ће време устати Михаило, велики кнез који стоји за синове твога народа; и настаће време невоље какве није било откако је народа до тога времена; и у то ће време бити избављен твој народ, сваки који се нађе записан у књизи. И многи од оних који спавају у праху земаљском пробудиће се, једни за живот вечни, а други на срамоту и вечни презир. И разумни ће се сијати као светлост свода небескога; и они који многе приводе правди, као звезде у векове векова. А ти, Данило, затвори ове речи и запечати књигу до времена свршетка: многи ће претраживати, и знање ће се умножити.“ Данило 12:1–4. Manuscript Releases, број 13, 394.

In this passage Sister White first references Daniel chapter eleven and then identifies the principle “that much of the history which has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated.” She then directly quotes verse thirty to thirty-six and follows with the statement that, “scenes similar to those described in these words will take place.” After identifying verse thirty to thirty-six, and saying scenes similar to those verses will take place, she then identifies the close of probation, when Michael stands up in verse one of chapter twelve. In doing so, she is isolating those seven verses, and placing them in the history which immediately precedes Michael standing up.

У овом одломку Сестра Вајт најпре упућује на једанаесто поглавље Данила, а затим утврђује начело „да ће се велики део историје која се одиграла у испуњењу овог пророштва поновити“. Потом непосредно цитира стихове тридесет до тридесет шест и затим додаје изјаву да ће се „призори слични онима описаним у овим речима одиграти“. Након што је указала на стихове тридесет до тридесет шест и рекла да ће се призори слични тим стиховима одиграти, она затим указује на завршетак времена милости, када Михаило устаје у првом стиху дванаестог поглавља. Чинећи то, она издваја тих седам стихова и смешта их у историју која непосредно претходи Михаиловом устајању.

More than once we have addressed the history of verses thirty to thirty-six, and how they parallel verses forty to forty-five of Daniel eleven, and we will now begin to consider other periods of prophetic history in chapter eleven that is repeated in those final six verses. However, before we do we will once again present a brief summary of the parallel of verses thirty to thirty-six with verses forty to forty-five.

Више пута смо се бавили историјом стихова тридесет до тридесет шест и тиме како су они паралелни са стиховима четрдесет до четрдесет пет једанаесте главе књиге пророка Данила, а сада ћемо почети да разматрамо друге периоде пророчке историје у једанаестој глави који се понављају у тих последњих шест стихова. Међутим, пре него што то учинимо, још једном ћемо изнети кратак сажетак паралеле између стихова тридесет до тридесет шест и стихова четрдесет до четрдесет пет.

Verse thirty marks the transition from pagan Rome to papal Rome. That transitional history is addressed in a variety of prophetic passages that identify such dates as the years 330, 508, 533 and 538. There are other prophetic markers in the transition from the fourth kingdom to the fifth kingdom of Bible prophecy, but in verse thirty-one pagan Rome stands up for the papacy, as represented by Clovis in the year 496. The pagan powers initially represented by Clovis in the verse accomplish the work of removing any pagan resistance (the daily) to the rise of the papacy by the year 508. The warfare of those times brings destruction against the City of Rome during that history as represented by the “sanctuary of strength”, and by the year 538, the pagan powers place the papacy on the throne of the earth, and she then passes a Sunday law at the Council of Orleans.

Тридесети стих означава прелаз са паганског Рима на папски Рим. Та прелазна историја обрађена је у разноврсним пророчким одломцима који указују на датуме као што су године 330, 508, 533. и 538. Постоје и други пророчки показатељи у прелазу из четвртог царства у пето царство библијског пророштва, али у тридесет првом стиху пагански Рим устаје у прилог папству, како је представљен Хлодвигом 496. године. Паганске силе, у стиху у почетку представљене Хлодвигом, до 508. године извршавају дело уклањања сваког паганског отпора (свакодневне жртве) уздизању папства. Ратовање тих времена доноси разорење граду Риму током те историје, како је представљено „утврђеним светилиштем“, а до 538. године паганске силе постављају папство на престо земље, и оно затим доноси закон о недељи на Сабору у Орлеану.

Verses thirty-two through thirty-six identify the murderous warfare the papacy then brought against God’s faithful during the twelve hundred and sixty years of the Dark Ages. Ultimately the papacy comes to her end in verse thirty-six. In verse forty, Reagan formed a secret alliance with the antichrist, marking when the resistance of Protestantism had been taken away, as represented by the year 508. Reagan’s commitment of finances and military might had been typified by the “arms” standing up for the papacy in 496. The destruction of pagan Rome’s sanctuary of strength, represented by the city of Rome, typifies the destruction of the US Constitution at the soon coming Sunday law, for the Constitution is the sanctuary of strength for the United States. At the Sunday law the papacy will once again be placed upon the throne of the earth, as represented by the year 538.

Стихови тридесет други до тридесет шести указују на убилачко ратовање које је папство тада повело против Божјих верних током хиљаду двеста и шездесет година мрачног средњег века. На крају, у тридесет шестом стиху, папство долази своме крају. У четрдесетом стиху, Реган је склопио тајни савез са антихристом, означавајући тренутак када је отпор протестантизма био уклоњен, као што је представљено годином 508. Реганова преданост финансијских средстава и војне моћи била је прасликована „мишицама“ које су устале у одбрану папства 496. године. Уништење светилишта силе паганског Рима, представљеног градом Римом, прасликава уништење Устава Сједињених Држава при недељном закону који ускоро долази, јер је Устав светилиште силе за Сједињене Државе. При недељном закону папство ће поново бити постављено на престо земље, као што је представљено годином 538.

Then will begin the final period of murderous papal persecution brought against God’s faithful as occurred in the Dark Ages from 538 unto 1798. This will lead to the close of human probation, when Michael stands up, as represented by 1798, when the papacy, who had prospered for twelve hundred and sixty years, received the indignation of the deadly wound.

Тада ће отпочети завршно раздобље убилачког папског прогона подигнутог против Божјих верних, као што се збивало у Мрачном добу од 538. до 1798. године. То ће довести до окончања људског времена милости, када Михаило устане, као што је представљено 1798. годином, када је папство, које је напредовало хиљаду двеста шездесет година, примило гнев смртне ране.

We will continue this study in the next article.

Наставићемо ово проучавање у следећем чланку.

> “On one occasion, when in New York City, I was in the night season called upon to behold buildings rising story after story toward heaven. These buildings were warranted to be fireproof, and they were erected to glorify their owners and builders. Higher and still higher these buildings rose, and in them the most costly material was used. Those to whom these buildings belonged were not asking themselves: ‘How can we best glorify God?’ The Lord was not in their thoughts.

> „Једном приликом, док сам била у Њујорку, у ноћном виђењу била сам позвана да посматрам зграде како се, спрат за спратом, уздижу према небу. За те зграде се тврдило да су ватроотпорне, и биле су подигнуте ради прослављања њихових власника и градитеља. Све више и више уздизале су се те зграде, и у њима је био употребљен најскупоценији материјал. Они којима су те зграде припадале нису се питали: ‘Како можемо најбоље прославити Бога?’ Господ није био у њиховим мислима.״

> “I thought: ‘Oh, that those who are thus investing their means could see their course as God sees it! They are piling up magnificent buildings, but how foolish in the sight of the Ruler of the universe is their planning and devising. They are not studying with all the powers of heart and mind how they may glorify God. They have lost sight of this, the first duty of man.’

> „Помислих: ‘О, кад би они који тако улажу своја средства могли да виде свој пут онако како га Бог види! Они гомилају величанствене грађевине, али како је њихово планирање и смишљање безумно у очима Владара васељене. Они не настоје свим силама срца и ума да проуче како би могли да прославе Бога. Изгубили су из вида ово, прву дужност човека.’“

> “As these lofty buildings went up, the owners rejoiced with ambitious pride that they had money to use in gratifying self and provoking the envy of their neighbors. Much of the money that they thus invested had been obtained through exaction, through grinding down the poor. They forgot that in heaven an account of every business transaction is kept; every unjust deal, every fraudulent act, is there recorded. The time is coming when in their fraud and insolence men will reach a point that the Lord will not permit them to pass, and they will learn that there is a limit to the forbearance of Jehovah.

> „Док су се ове узвишене грађевине уздизале, њихови власници су се радовали у охолом поносу што имају новца да га употребе за угађање себи и за изазивање зависти својих суседа. Велики део новца који су тако улагали био је стечен изнуђивањем, притискањем сиромашних. Заборавили су да се на небу води рачун о свакој пословној трансакцији; свака неправедна погодба, свако преварно дело, тамо је забележено. Долази време када ће људи у својој превари и дрскости достићи тачку преко које им Господ неће допустити да пређу, и тада ће научити да постоји граница Јеховином дуготрпљењу.“

> “The scene that next passed before me was an alarm of fire. Men looked at the lofty and supposedly fire-proof buildings and said: ‘They are perfectly safe.’ But these buildings were consumed as if made of pitch. The fire engines could do nothing to stay the destruction. The firemen were unable to operate the engines.

> „Призор који је затим прошао преда мном био је пожарна узбуна. Људи су посматрали високе и наводно ватроотпорне зграде и говорили: ‘Оне су потпуно безбедне.’ Али те зграде су биле прогутане као да су начињене од смоле. Ватрогасне справе нису могле ништа учинити да зауставе разарање. Ватрогасци нису били у стању да рукују справама.“

> “I am instructed that when the Lord’s time comes, should no change have taken place in the hearts of proud, ambitious human beings, men will find that the hand that had been strong to save will be strong to destroy. No earthly power can stay the hand of God. No material can be used in the erection of buildings that will preserve them from destruction when God’s appointed time comes to send retribution on men for their disregard of His law and for their selfish ambition.

> „Наложено ми је да кажем да, када дође време Господње, ако не буде настала никаква промена у срцима поноситих, славољубивих људских бића, људи ће увидети да ће рука која је била силна да спасава бити силна и да погубљује. Никаква земаљска сила не може задржати руку Божју. Никакав материјал не може се употребити при подизању зграда који би их сачувао од уништења када дође време које је Бог одредио да пошаље одмазду на људе због њиховог непоштовања Његовог закона и због њихове себичне славољубивости.״

> “There are not many, even among educators and statesmen, who comprehend the causes that underlie the present state of society. Those who hold the reins of government are not able to solve the problem of moral corruption, poverty, pauperism, and increasing crime. They are struggling in vain to place business operations on a more secure basis. If men would give more heed to the teaching of God’s word, they would find a solution of the problems that perplex them.

> „Нема много оних, чак ни међу просветним радницима и државницима, који схватају узроке што леже у основи садашњег стања друштва. Они који држе узде власти нису у стању да реше проблем моралне покварености, сиромаштва, беде и све већег криминала. Узалуд се труде да пословање поставе на сигурнији темељ. Кад би људи посвећивали већу пажњу учењу Божје речи, нашли би решење за проблеме који их збуњују.“

> “The Scriptures describe the condition of the world just before Christ’s second coming. Of the men who by robbery and extortion are amassing great riches, it is written: ‘Ye have heaped treasure together for the last days. Behold, the hire of the laborers who have reaped down your fields, which is of you kept back by fraud, crieth: and the cries of them which have reaped are entered into the ears of the Lord of Sabaoth. Ye have lived in pleasure on the earth, and been wanton; ye have nourished your hearts, as in a day of slaughter. Ye have condemned and killed the just; and he doth not resist you.’ James 5:3–6.

> „Sveto pismo opisuje stanje sveta neposredno pre Hristovog drugog dolaska. O ljudima koji pljačkom i iznudom gomilaju veliko bogatstvo napisano je: ‘Nagrnuste sebi blago za poslednje dane. Evo viče plata poslenika koji su poželi vaša polja, a koju ste vi prevarom zadržali; i vapaji žetelaca dođoše do ušiju Gospoda Savaota. Živeste raskošno na zemlji i naslađivaste se; uhraniste srca svoja kao za dan klanja. Osudiste, ubiste pravednika; i ne protivi vam se.’ Jakov 5:3–6.“

> “But who reads the warnings given by the fast-fulfilling signs of the times? What impression is made upon worldlings? What change is seen in their attitude? No more than was seen in the attitude of the inhabitants of the Noachian world. Absorbed in worldly business and pleasure, the antediluvians ‘knew not until the Flood came, and took them all away.’ Matthew 24:39. They had heaven-sent warnings, but they refused to listen. And today the world, utterly regardless of the warning voice of God, is hurrying on to eternal ruin.

> „Али ко чита упозорења која дају знаци времена што се брзо испуњавају? Какав утисак она остављају на људе овога света? Каква се промена види у њиховом ставу? Ништа већа него што се видела у ставу становника нојевског света. Заокупљени световним пословима и уживањима, предпотопни људи „не опазише док не дође потоп, и однесе све.“ Матеј 24:39. Имали су упозорења послата с неба, али су одбили да слушају. И данас свет, потпуно равнодушан према Божјем гласу упозорења, хита у вечну пропаст.“

> “The world is stirred with the spirit of war. The prophecy of the eleventh chapter of Daniel has nearly reached its complete fulfillment. Soon the scenes of trouble spoken of in the prophecies will take place.” Testimonies, volume 9, 12–14.

> „Свет је узбуркан духом рата. Пророштво из једанаестог поглавља Данила скоро је достигло своје потпуно испуњење. Ускоро ће се одиграти призори невоље о којима се говори у пророштвима.“ Testimonies, том 9, 12–14.

Back to Articles