Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Six

Књига пророка Данила — број осамдесет шест

The Prophetic Unveiling: Understanding the Increase of Knowledge and the Midnight Cry Message

Пророчко откривење: разумевање умножавања знања и поруке поноћног вапаја

Author

Jeff Pippenger

Published

February 19, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We are dealing with the parallel between the movements of the first and third angels, in order to better understand what the increase of knowledge represents symbolically when it is unsealed at the time of the end. We are attempting to demonstrate that it represents an escalation of truth that ultimately climaxes as the latter rain, which is the message of the Midnight Cry. As a symbol, the “increase of knowledge” is derived from the book of Daniel, and it is there identified as the prophetic knowledge that tests and produces two classes of worshippers.

Бавимо се паралелом између покрета првог и трећег анђела, како бисмо боље разумели шта повећање знања символично представља када буде откривено у време свршетка. Настојимо да покажемо да оно представља појачање истине које на крају достиже врхунац као позни дажд, који је порука Поноћног поклича. Као симбол, „повећање знања“ потиче из књиге пророка Данила, и тамо је одређено као пророчко знање које испитује и ствара две класе богослужитеља.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> И рече: Иди својим путем, Даниле; јер су ове речи затворене и запечаћене до времена свршетка. Многи ће се очистити, и убелити, и бити окушани; а безбожници ће безбожно чинити; и нико од безбожника неће разумети; али ће разумни разумети. Данило 12:9, 10.

In 1989 an “increase of knowledge” was unsealed that will ultimately demonstrate two classes of worshippers. Those two classes are illustrated in the context of how they relate to the message of the latter rain. The wicked do not recognize or receive the latter rain, and the wise do. The wicked therefore do not see when the latter rain begins to fall, and it began to fall when the nations were angered on September 11, 2001. We have been addressing the leadership of Laodicean Adventism as represented in Ezekiel chapters eight and nine, and also in Isaiah chapter twenty-eight. In Isaiah the “scornful men” “made lies” their “refuge” and “hid” themselves “under falsehood.”

Године 1989. било је отпечаћено „умножење знања“ које ће на крају показати две класе богослужитеља. Те две класе приказане су у контексту њиховог односа према поруци позног дажда. Безбожни не препознају нити примају позни дажд, а мудри га препознају и примају. Стога безбожни не виде када позни дажд почиње да пада, а он је почео да пада када су се народи разгневили 11. септембра 2001. Обраћали смо се вођству лаодикијског адвентизма, како је представљено у осмој и деветој глави Језекиља, а такође и у двадесет осмој глави Исаије. У Исаији су „подругљиви људи“ „лаж“ начинили својим „уточиштем“ и „сакрили“ се „под лажју“.

> Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. Because ye have said, We have made a covenant with death, and with hell are we at agreement; when the overflowing scourge shall pass through, it shall not come unto us: for we have made lies our refuge, and under falsehood have we hid ourselves. Isaiah 28:14, 15.

> Зато чујте реч Господњу, људи подсмевачи, који владате овим народом што је у Јерусалиму. Јер сте рекли: Учинисмо савез са смрћу, и с паклом смо у договору; кад прође преплављујућа казна, неће нас достићи; јер лаж начинисмо својим уточиштем, и под преварама сакрисмо се. Исаија 28:14, 15.

The ancient men of Jerusalem of the last days fail the test of “the rest and refreshing” that is represented by the methodology of “line upon line,” which allows the wise to recognize the latter rain of the last days, through the historical illustration of the latter rain in the Millerite history. The prophetic characteristic of “the scornful men” that Isaiah emphasizes in the passage, is the lies and falsehood that they hid under and made their refuge. Therefore, in connection with the test of the latter rain message (the rest and refreshing that they would not hear), the ancient men of Jerusalem have accepted a lie.

Древни људи Јерусалима последњих дана не полажу испит „одмора и окрепљења“, који је представљен методологијом „ред по ред“, која мудрима омогућава да препознају позни дажд последњих дана кроз историјску илустрацију позног дажда у милеритској историји. Пророчка одлика „људи подсмешљивих“ коју Исаија наглашава у том одломку јесу лажи и неистина под којима су се сакрили и које су учинили својим уточиштем. Стога су, у вези са испитом поруке о позном дажду („одмора и окрепљења“, које нису хтели да чују), древни људи Јерусалима прихватили лаж.

The latter rain message arrives with a debate, as represented in Habakkuk chapter two, when the watchman there asks God what he should answer in the “debate” of his history, for the word “reproved” in verse one of chapter two means “argued with”.

Порука о позној киши долази са расправом, као што је представљено у другој глави Авакума, када тамошњи стражар пита Бога шта треба да одговори у „расправи“ своје историје, јер реч „укорен“ у првом стиху друге главе значи „препирао се с“.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. Habakkuk 2:1.

> Стаћу на своју стражу, и попећу се на кулу, и мотрићу да видим шта ће ми рећи и шта ћу одговорити када будем укорен. Авакум 2:1.

The wise during the debate of the latter rain, present the truths represented as Miller’s jewels, which are also the foundational truths identified, established and presented by the Millerites. Those truths are represented as Christ, the Rock of Ages.

Мудри, током расправе о позном дажду, износе истине представљене као Милерови драгуљи, које су уједно и темељне истине које су Милерити препознали, утврдили и изложили. Те истине су представљене као Христос, Стена векова.

> “Let those who stand as God’s watchmen on the walls of Zion be men who can see the dangers before the people,—men who can distinguish between truth and error, righteousness and unrighteousness.

> „Нека они који стоје као Божји стражари на зидовима Сиона буду људи који могу да виде опасности пре народа — људи који умеју да разликују истину од заблуде, праведност од неправедности.

> “The warning has come: Nothing is to be allowed to come in that will disturb the foundation of the faith upon which we have been building ever since the message came in 1842, 1843, and 1844. I was in this message, and ever since I have been standing before the world, true to the light that God has given us. We do not propose to take our feet off the platform on which they were placed as day by day we sought the Lord with earnest prayer, seeking for light. Do you think that I could give up the light that God has given me? It is to be as the Rock of Ages. It has been guiding me ever since it was given.” Review and Herald, April 14, 1903.

> „Упозорење је дошло: не сме се допустити да уђе ишта што би пореметило темељ вере на коме зидамо још откако је порука дошла 1842, 1843. и 1844. године. Ја сам била у овој поруци, и од тада стојим пред светом, верна светлости коју нам је Бог дао. Не намеравамо да склонимо своје ноге са платформе на коју су биле постављене док смо из дана у дан тражили Господа у усрдној молитви, тражећи светлост. Мислите ли да бих могла да се одрекнем светлости коју ми је Бог дао? Она треба да буде као Стена векова. Она ме је водила откако ми је била дата.“ Review and Herald, April 14, 1903.

The ancient men present a false latter rain message that is represented by Isaiah as a “lie” and a falsehood. In Ezekiel chapter eight, the history that identifies when the ancient men of Jerusalem are bowing to the sun, and are contrasted with those who receive the seal of God in the next chapter. The third abomination (generation), represents a false latter rain message, as represented by the “weeping for Tammuz.” In the third generation of Adventism, which began in 1919, a “lie” was introduced in connection with the false gospel publicly presented by W. W. Prescott at the 1919 Bible Conference. That “lie” is a specific subject of the third generation, and the “lie” is the false foundation of the false latter rain message, represented by the “weeping for Tammuz.”

Древни људи износе лажну поруку позног дажда, коју Исаија представља као „лаж” и неистину. У осмом поглављу Језекиља налази се историја која препознаје време када се древни људи Јерусалима клањају сунцу и стоје у супротности са онима који у следећем поглављу примају печат Божји. Трећа гадост (поколење) представља лажну поруку позног дажда, као што је приказано „оплакивањем Тамуза”. У трећем поколењу адвентизма, које је отпочело 1919. године, уведена је „лаж” у вези са лажним јеванђељем које је W. W. Prescott јавно изнео на Библијској конференцији 1919. године. Та „лаж” је посебан предмет трећег поколења, а та „лаж” је лажни темељ лажне поруке позног дажда, представљене „оплакивањем Тамуза”.

It is important to spend time pinpointing the “lie” in prophecy, for the “lie” is the major reason Laodicean Adventism cannot see the increase of knowledge in 1989. The “lie” is that “the daily” in the book of Daniel represents Christ’s sanctuary ministry. Applying “the daily” prophetically as Christ’s sanctuary ministry is a false and incorrect prophetic application, but the “lie” is not simply identifying the false identification of “the daily” as a prophetic symbol, it also represents a “lie” that claims that Sister White agreed with the false application, and then using that falsehood to then establish the incorrect application as established truth.

Важно је посветити време прецизном утврђивању „лажи“ у пророштву, јер је „лаж“ главни разлог што лаодикијски адвентизам не може да види умножење знања 1989. године. „Лаж“ је у томе што „свакодневна“ у књизи пророка Данила представља Христову службу у светилишту. Примењивати „свакодневну“ пророчки као Христову службу у светилишту јесте лажна и погрешна пророчка примена; али „лаж“ није једноставно у томе да се утврди погрешно поистовећивање „свакодневне“ као пророчког симбола, него она такође представља „лаж“ која тврди да се сестра Вајт слагала са том погрешном применом, и да се затим та неистина употребљава како би се та погрешна примена утврдила као установљена истина.

The correct understanding of the last six verses of Daniel eleven, have been typified by verses thirty to thirty-six, and when Sister White identifies the complete fulfillment of Daniel chapter eleven, she states that “scenes similar to those described” in verses thirty to thirty-six “will be repeated.”

Исправно разумевање последњих шест стихова једанаесте главе Данила било је предочено стиховима тридесет до тридесет шест; и када сестра Вајт указује на потпуно испуњење једанаесте главе књиге пророка Данила, она изјављује да ће се „призори слични онима који су описани“ у стиховима тридесет до тридесет шест „поновити“.

Employing the false definition of “the daily,” produces a false historical structure. The history represented in Daniel chapter eleven, verses thirty to thirty-six, includes the taking away of “the daily.” “The daily” is either the Millerite application, or application of Prescott and Daniells. Depending on which application is chosen, two different historical structures will be produced.

Применом погрешне дефиниције „свакодневне“ настаје погрешна историјска структура. Историја представљена у једанаестој глави Данила, у стиховима тридесет до тридесет шест, обухвата уклањање „свакодневне“. „Свакодневна“ је или милеритска примена, или примена Прескота и Данијелса. У зависности од тога која се примена изабере, настаће две различите историјске структуре.

> And arms shall stand on his part, and they shall pollute the sanctuary of strength, and shall take away the daily sacrifice, and they shall place the abomination that maketh desolate. Daniel 11:31.

> И мишице ће стајати на његовој страни, и оскврниће светињу тврђаве, и укинуће свакодневну жртву, и поставиће гадост пустошну. Данило 11:31.

According to inspiration the prophetic history represented in this verse, and including verse thirty, and verses thirty-two through thirty-six is to be repeated in verses forty through forty-five of Daniel eleven.

Према надахнућу, пророчка историја представљена у овом стиху, и која обухвата тридесети стих, као и стихове тридесет други до тридесет шести, треба да се понови у стиховима четрдесетом до четрдесет петом једанаесте главе Данила.

> “The prophecy in the eleventh of Daniel has nearly reached its complete fulfillment. Much of the history that has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated. In the thirtieth verse a power is spoken of that ‘shall be grieved, [Daniel 11:30–36 quoted.]

> „Proročanstvo u jedanaestoj glavi Danila gotovo je dostiglo svoje potpuno ispunjenje. Veliki deo istorije koji se odigrao u ispunjenju ovog proročanstva biće ponovljen. U tridesetom stihu govori se o sili koja će se ‘ožalostiti, [Danilo 11:30–36 citirano.]’

> “Scenes similar to those described in these words will take place.” Manuscript Releases, number 13, 394.

> „Призори слични онима описаним у овим речима одиграће се.“ Manuscript Releases, број 13, 394.

The verse where we find “the daily,” is verse thirty-one.

Стих у коме налазимо „свакодневну жртву“ јесте тридесет први стих.

> And arms shall stand on his part, and they shall pollute the sanctuary of strength, and shall take away the daily sacrifice, and they shall place the abomination that maketh desolate. Daniel 11:31.

> И мишице ће стајати на његовој страни, и оскврниће светињу тврђаве, и укинуће свакодневну жртву, и поставиће гадост опустошења. Данило 11:31.

The “arms” in the verse stand up on “his part.” The “arms” are a power, as is the one they “stand up” for. It is the “arms” in the verse that “stand on his part,” and the “arms” that “pollute the sanctuary of strength,” and the “arms” “take away the daily” and it is also the “arms” that “place the abomination that maketh desolate.” In Revelation chapter thirteen, the dragon, which is pagan Rome provides three things for the papacy.

„Мишице“ у стиху устају „на његовој страни“. „Мишице“ су сила, као што је и онај за кога се „подижу“. У стиху су то „мишице“ које „стоје на његовој страни“, и „мишице“ које „оскрнављују тврђаву светињу“, и „мишице“ „укидају свакдашњу жртву“, а такође су „мишице“ те које „постављају гадост опустошења“. У тринаестом поглављу Откривења, аждаја, која је пагански Рим, обезбеђује папству три ствари.

> And the beast which I saw was like unto a leopard, and his feet were as the feet of a bear, and his mouth as the mouth of a lion: and the dragon gave him his power, and his seat, and great authority. Revelation 13:2.

> И звер коју видех беше као леопард, и ноге јој беху као ноге медведа, а уста њезина као уста лава; и аждаја јој даде силу своју, и престо свој, и велику власт. Откривење 13:2.

The leopard-like beast is identified by Sister White as the papacy, and in chapter twelve Sister White identifies that the dragon is both Satan, and also pagan Rome.

Звер сличан леопарду Сестра Вајт поистовећује са папством, а у дванаестом поглављу Сестра Вајт указује да је аждаја и сам Сатана, а такође и пагански Рим.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> „Тако, док аждаја, првенствено, представља Сатану, она је, у секундарном смислу, симбол паганског Рима.“ Велика борба, 439.

In verse two, of Revelation chapter thirteen, pagan Rome gave its military power, its “arms”, unto the papacy, beginning with Clovis king of the Franks (France), in the year 496. Pagan Rome gave papal Rome its seat of authority in the year 330, when the emperor Constantine vacated the city of Rome and moved the capitol of imperial Rome to the city of Constantinople. Pagan Rome gave the civil authority to the papacy in the year 533, when Justinian issued a decree identifying the papacy as the head of all the churches, and the corrector of heretics.

У другом стиху, тринаесте главе Откривења, пагански Рим је предао папству своју војну силу, своје „оружје“, почевши од Хлодовеха, краља Франака (Француске), године 496. Пагански Рим је предао папском Риму своје седиште власти године 330, када је цар Константин напустио град Рим и преместио престоницу царског Рима у град Константинопољ. Пагански Рим је предао папству грађанску власт године 533, када је Јустинијан издао декрет којим је папство означено као глава свих цркава и исправитељ јеретика.

In verse thirty-one the “arms” that stand up, are the military forces of pagan Rome, that stood up for the papacy beginning with Clovis in the year 496. For this act the papacy identifies France as the “first born of the Catholic church,” and sometimes as “the eldest daughter of the Catholic church.” In verse thirty-one, after Constantine passed a Sunday law in the year 321, and then moved the capital from the city of Rome unto the city of Constantinople in the year 330, the formerly invincible empire began to crumble, as the first four Trumpet powers of Revelation chapter eight began an ongoing warfare against the Roman empire. The focus of the attacks carried out by the Barbarians and Genseric were directed against the city of Rome, which before the year 330, had been the “sanctuary of strength” for the Roman empire. From the year 330 and onward invading barbarian warfare was to “pollute the sanctuary of strength,” until the “arms” of pagan Rome were to stand up for the papacy, beginning in the year 496.

У тридесет првом стиху „мишице“ које устају јесу војне снаге паганског Рима, које су устале у прилог папству почев од Хлодовеха 496. године. Због овога чина папство Француску означава као „прворођену кћер Католичке цркве“, а понекад и као „најстарију кћер Католичке цркве“. У тридесет првом стиху, након што је Константин 321. године донео закон о недељи, а затим 330. године преместио престоницу из града Рима у град Константинопољ, некада непобедиво царство почело је да се урушава, док су прве четири трубне силе из осмог поглавља Откривења започеле непрекидно ратовање против Римског царства. Тежиште напада које су изводили варвари и Генсерих било је усмерено против града Рима, који је пре 330. године био „светилиште силе“ за Римско царство. Од 330. године па надаље, ратовање варварских освајача требало је да „оскврни светилиште силе“, све док „мишице“ паганског Рима не устану у прилог папству, почев од 496. године.

Not only did pagan Rome provide three things for the papal power, by giving it the military power, the civil authority and the seat of the city of Rome, but it also removed three horns for papal Rome.

Neznabožački Rim ne samo da je papinskoj sili obezbedio tri stvari — dajući joj vojnu moć, građansku vlast i sedište grada Rima — nego je i uklonio tri roga za papinski Rim.

> I considered the horns, and, behold, there came up among them another little horn, before whom there were three of the first horns plucked up by the roots: and, behold, in this horn were eyes like the eyes of man, and a mouth speaking great things. Daniel 7:8.

> Посматрах рогове, и гле, између њих изиђе други, мали рог, пред којим се три од првих рогова ишчупаше са кореном; и гле, на том рогу беху очи као очи човечије и уста која говораху велике ствари. Данило 7:8.

The three horns that were to be “plucked up” in Daniel chapter seven, represented three primary powers that were resisting the rise of the papacy to power. The last of those three horns was removed when the Goths were driven from the city of Rome in the year 538. They were driven out of the city by the “arms” of pagan Rome, for those “arms” were to place the papacy (the abomination of desolation), on the throne of the then-known world in the year 538.

Три рога која су, у седмом поглављу Данила, требало да буду „ишчупана“, представљала су три главне силе које су се опирале уздизању папства на власт. Последњи од та три рога био је уклоњен када су Готи били истерани из града Рима године 538. Из града су били истерани „мишицом“ незнабожачког Рима, јер је та „мишица“ требало да постави папство (гнусобу опустошења) на престо тада познатог света године 538.

Verse thirty-one of Daniel eleven, identifies four things the “arms” (pagan Rome), were going to do. They were to “stand up” for the papacy, as they did in the year 496. They were to pollute the “sanctuary of strength” as represented by the military struggles that were carried out upon the city of Rome for roughly two centuries. They were to “place” the papacy on the throne of the earth in the year 538, and they were also to “take away the daily.”

Тридесет и први стих једанаесте главе Данила указује на четири ствари које су „мишице“ (пагански Рим) требале да учине. Требало је да „устану“ за папство, као што су то учиниле 496. године. Требало је да оскрнаве „светињу силе“, што је представљено војним борбама које су се водиле око града Рима током приближно два века. Требало је да „поставе“ папство на престо земље 538. године, а такође је требало и да „уклоне свакодневну“.

The Hebrew word translated as “take away” in the verse (sur), means “to remove”. By the year 508, the resistance from paganism that existed in the Roman empire, that had been working to prevent the rise of the papacy to power, had been fully brought into subjection or eliminated.

Јеврејска реч преведена као „уклонити“ у овом стиху (sur) значи „одстранити“. До 508. године отпор паганства који је постојао у Римском царству, а који је деловао да спречи уздизање папства на власт, био је у потпуности покорен или уклоњен.

To identify “the daily,” as Christ’s sanctuary ministry is a false application, but the actual work that was accomplished in Laodicean Adventist history that identified the false application as the truth, was based upon a specific “lie” that was accomplished in the third generation of Adventism. Sister White’s direction that the history of verses thirty to thirty-six will be repeated in the final fulfillment of Daniel eleven, made it impossible for “the scornful men” that rule Jerusalem to place an interpretation upon verse thirty-one without simultaneously rejecting the Spirit of Prophecy.

Поистоветити „свакодневну“ са Христовом службом у светињи јесте погрешна примена; али је стварно дело које је у лаодикијској адвентистичкој историји ту погрешну примену означило као истину било засновано на одређеној „лажи“ која је била остварена у трећем нараштају адвентизма. Упутство сестре Вајт да ће се историја стихова тридесет до тридесет шест поновити у коначном испуњењу једанаесте главе Данила учинило је немогућим да „људи подсмевачи“ који владају Јерусалимом наметну тумачење на тридесет први стих а да истовремено не одбаце Дух пророштва.

The “scornful men” teach that the papacy took away the true understanding of Christ’s sanctuary ministry, by the introduction of the papal mass, which is a counterfeit of Christ’s work in the heavenly sanctuary. If this were the actual meaning of “the daily,” then the “arms” that stood up in verse thirty-one would be the papacy, for the grammatical structure of the verse demands that the “arms” are the power that takes away “the daily.”

„Подсмевачи“ уче да је папство одузело право разумевање Христове службе у светилишту увођењем папске мисе, која је фалсификат Христовог дела у небеском светилишту. Када би то било стварно значење израза „свагдашња“, тада би „мишице“ које су устале у тридесет првом стиху биле папство, јер граматичка структура тог стиха захтева да су „мишице“ сила која уклања „свагдашњу“.

In order to uphold their dish of fables, they argue that the papacy (arms) polluted Christ’s heavenly sanctuary. The Hebrew word translated as “sanctuary (miqdash) of strength” is either a pagan sanctuary or God’s sanctuary. If Daniel wanted to convey that God’s sanctuary was to be polluted by the papacy, he would have employed the Hebrew word “qodesh”, which can only represent God’s sanctuary. So where is it recorded in the Bible or the Spirit of Prophecy that the heavenly sanctuary ever was or ever will be, polluted by the papacy?

Да би одржали своју збрку бајки, тврде да је папство (мишице) оскрнавило Христову небеску светињу. Јеврејска реч преведена као „светиња (miqdash) силе“ односи се или на паганску светињу или на Божју светињу. Да је Данило хтео да пренесе мисао да ће Божја светиња бити оскрнављена од стране папства, употребио би јеврејску реч „qodesh“, која може означавати само Божју светињу. Где је, дакле, у Библији или у Духу пророштва записано да је небеска светиња икада била, или да ће икада бити, оскрнављена од стране папства?

Certainly, the sins of Christians are registered in the books of the heavenly sanctuary, but that representation does not mean God’s sanctuary was polluted. The cleansing of the sanctuary represented the cleansing of the record books that are located in the sanctuary. Furthermore, the papal power has never been Christian, so it has never been entered into the books of the investigative judgment. The only judgment identified for the papacy is the executive judgment of God’s wrath.

Свакако, греси хришћана су забележени у књигама небеске светиње, али та представа не значи да је Божја светиња била оскрнављена. Очишћење светиње представљало је очишћење записничких књига које се налазе у светињи. Осим тога, папска власт никада није била хришћанска, те стога никада није ни била унета у књиге истражног суда. Једини суд који је одређен папству јесте извршни суд Божјег гнева.

The “arms” also were to “place the abomination that maketh desolate,” which would be what power? What power did the papacy place? And what power is it, in the very opening of verse thirty-one that the papacy stood up for?

„Мишице“ су такође требало да „поставе гадост опустошења“ — која би то сила била? Коју је силу папство поставило? И за коју је то силу, већ на самом почетку тридесет првог стиха, папство устало?

The unlearned in Laodicean Adventism who have placed their eternal life into the hands of men who have been identified as being unable to read the book that is sealed, may be comfortable having their itching ears soothed with that type of corrupted biblical application, but it is even more absurd to try and take the history they must identify to uphold their error, and align it with the last six verses of Daniel eleven.

Неуки у лаодикијском адвентизму, који су свој вечни живот положили у руке људи за које је утврђено да не могу да читају књигу која је запечаћена, можда налазе утеху у томе да им сврабљиве уши буду умириване таквом врстом искварене библијске примене; али је још бесмисленије покушавати да историју коју морају да препознају како би подупрли своју заблуду ускладе са последњих шест стихова једанаестог поглавља Данила.

In the history leading up to the collapse of the Soviet Union, which can be shown to be represented as the King of the South in verse forty of Daniel eleven, the military strength of the United States stood up for the papacy, as Ronald Reagan formed a secret alliance with the antichrist of Bible prophecy. In so doing, it signaled that any Protestant resistance to the rise of the papacy had been subdued in the United States, as typified by the removal of the resistance of paganism in the year 508. The King of the North (the papacy) in the passage first swept away the Soviet Union in 1989, and did so in partnership with “chariots” and “horseman,” representing the military strength of the United States, and also with the economic strength of the United States as represented by the “ships.”

У историји која је водила до распада Совјетског Савеза, за који се може показати да је у четрдесетом стиху једанаесте главе Данила представљен као цар Југа, војна сила Сједињених Америчких Држава стала је у одбрану папства, када је Роналд Реган склопио тајни савез са антихристом библијског пророчанства. Тиме је било означено да је у Сједињеним Америчким Државама сваки протестантски отпор успону папства био покорен, као што је то предочено уклањањем отпора паганства године 508. Цар Севера (папство) у овом одломку најпре је збрисао Совјетски Савез 1989. године, и то у савезу са „колима” и „коњаницима”, који представљају војну силу Сједињених Америчких Држава, а такође и са економском снагом Сједињених Америчких Држава, представљеном „бродовима”.

The United States was the “arms” that stood up for the papacy. Protestantism was taken away, just as the resistance of paganism was subdued by the year 508. In verse forty-one the United States will be conquered by the papacy, and the Constitution of the United States, which is the “sanctuary of strength” of the United States will be overturned as the United States places the King of the North (the papacy), upon the throne of the earth, as did pagan Rome in 538. If you are reading the articles on this website, then you can download The Time of the End magazine, and read a more thorough presentation of the last six verses of Daniel eleven, but we are now simply identifying that the identification of “the daily,” as Christ’s sanctuary ministry is a false application of the symbol. We are doing this in order to show that the false application was brought upon Laodicean Adventism by a purposeful lie.

Сједињене Државе биле су „мишице“ које су устале у одбрану папства. Протестантизам је био уклоњен, као што је и отпор паганства био покорен до 508. године. У четрдесет првом стиху Сједињене Државе ће бити покорене од стране папства, а Устав Сједињених Држава, који је „тврђавско светилиште“ Сједињених Држава, биће оборен, док Сједињене Државе буду постављале цара Севера (папство) на престо земље, као што је то учинио пагански Рим 538. године. Ако читате чланке на овој интернет-страници, онда можете преузети часопис The Time of the End и прочитати темељније излагање последњих шест стихова једанаестог поглавља Данила; али ми сада једноставно утврђујемо да је поистовећивање „свакодневне“, као Христове службе у светилишту, погрешна примена тог симбола. То чинимо да бисмо показали да је та погрешна примена наметнута лаодикијском адвентизму посредством намерне лажи.

We will continue to consider the prophetic lie in the next article.

У следећем чланку наставићемо да разматрамо пророчку лаж.

> “We have no time to lose. Troublous times are before us. The world is stirred with the spirit of war. Soon the scenes of trouble spoken of in the prophecies will take place. The prophecy in the eleventh of Daniel has nearly reached its complete fulfillment. Much of the history that has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated.

> „Немамо времена за губљење. Пред нама су тешка времена. Свет је узбуркан духом рата. Ускоро ће се одиграти призори невоље о којима је говорено у пророштвима. Пророштво у једанаестој глави Данила готово је достигло своје потпуно испуњење. Много од историје која се одиграла у испуњењу овог пророштва поновиће се.“

> “In the thirtieth verse a power is spoken of that ‘shall be grieved, and return, and have indignation against the holy covenant: so shall he do; he shall even return, and have intelligence with them that forsake the holy covenant. And arms shall stand on his part, and they shall pollute the sanctuary of strength, and shall take away the daily sacrifice, and they shall place the abomination that maketh desolate. And such as do wickedly against the covenant shall he corrupt by flatteries: but the people that do know their God shall be strong, and do exploits. And they that understand among the people shall instruct many: yet they shall fall by the sword, and by flame, by captivity, and by spoil, many days. Now when they shall fall, they shall be holpen with a little help: but many shall cleave to them with flatteries. And some of them of understanding shall fall, to try them, and to purge, and to make them white, even to the time of the end: because it is yet for a time appointed. And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvellous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished: for that that is determined shall be done.’ Daniel 11:30–36.

> „У тридесетом стиху говори се о сили која ће се ‘ожалостити, и вратити, и гневити се на свети завет; тако ће чинити; па ће се вратити, и споразумети се с онима који остављају свети завет. И мишице ће стајати на његовој страни, и оскврниће светињу тврђаве, и укинуће свакодневну жртву, и поставиће гадост пустошну. И оне који безбожно поступају против завета поквариће ласкањима; али народ који познаје Бога свога биће јак и чиниће велика дела. И разумни међу народом поучиће многе; ипак ће падати од мача и од огња, од ропства и од плена, много дана. А кад буду падали, биће потпомогнути малом помоћи; али многи ће им се придружити с лицемерјем. И неки од разумних пашће, да би се окушали, и очистили, и убелили, до времена свршетка; јер је још за одређено време. И цар ће чинити по својој вољи; и узвисиће се, и узвеличаће себе изнад свакога бога, и говориће чудесне ствари против Бога над боговима, и напредоваће докле се гнев не наврши; јер ће се извршити оно што је одређено.’ Данило 11:30–36.“

> “Scenes similar to those described in these words will take place. We see evidence that Satan is fast obtaining the control of human minds who have not the fear of God before them. Let all read and understand the prophecies of this book, for we are now entering upon the time of trouble spoken of:

> „Призори слични онима који су описани у овим речима одиграће се. Видимо доказе да Сотона убрзано задобија власт над умовима људи који немају страха Божјег пред собом. Нека сви читају и разумеју пророчанства ове књиге, јер сада улазимо у време невоље о којем је говорено:“

> “‘And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. And they that be wise shall shine as the brightness of the firmament; and they that turn many to righteousness as the stars for ever and ever. But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased.’ Daniel 12:1–4.” Manuscript Releases, number 13, 394.

> „И у то време устаће Михаило, велики кнез који стоји за синове твога народа; и настаће време невоље какве није било откако је народа до тога времена; и у то време избавиће се твој народ, сваки који се нађе записан у књизи. И многи од оних који спавају у праху земаљском пробудиће се, једни за живот вечни, а други на срамоту и вечни презир. И разумни ће се сијати као светлост небеског свода, и они који многе приведу правди као звезде у векове векова. А ти, Данило, затвори ове речи и запечати књигу до времена свршетка: многи ће тумарати тамо-амо, и знање ће се умножити.“ Данило 12:1–4. Manuscript Releases, број 13, 394.

Back to Articles