Article

# The Revelation of Jesus Christ - Number Seven

Откривење Исуса Христа – број седам

The Third Woe and the Rise of the Seventh Kingdom: The Prophetic Significance of the Sunday Law

Трећи јад и успон Седмог царства: пророчки значај недељног закона

Author

Jeff Pippenger

Published

October 29, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

In chapter eleven of Revelation, the two witnesses are lifted up to heaven as an ensign in “the same hour” that a “tenth part of the city” falls. In that hour the “second woe is past; and behold, the third woe cometh quickly.” Islam is the seventh trumpet and the third woe that comes at the “hour” of the Sunday law “earthquake.”

У једанаестом поглављу Откривења, два сведока бивају узнесена на небо као знак у „исти час“ у који „десети део града“ пада. У том часу „друго тешко је прошло; и гле, треће тешко долази брзо.“ Ислам је седма труба и треће тешко које долази у „час“ „земљотреса“ недељног закона.

> And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. The second woe is past; and, behold, the third woe cometh quickly. And the seventh angel sounded; and there were great voices in heaven, saying, The kingdoms of this world are become the kingdoms of our Lord, and of his Christ; and he shall reign for ever and ever. And the four and twenty elders, which sat before God on their seats, fell upon their faces, and worshipped God, Saying, We give thee thanks, O Lord God Almighty, which art, and wast, and art to come; because thou hast taken to thee thy great power, and hast reigned. And the nations were angry, and thy wrath is come, and the time of the dead, that they should be judged, and that thou shouldest give reward unto thy servants the prophets, and to the saints, and them that fear thy name, small and great; and shouldest destroy them which destroy the earth. And the temple of God was opened in heaven, and there was seen in his temple the ark of his testament: and there were lightnings, and voices, and thunderings, and an earthquake, and great hail. Revelation 11:12–19.

> И чуше силан глас с неба где им говори: Изађите амо. И узиђоше на небо у облаку; и непријатељи њихови гледаху их. И у тај час поста велики земљотрес, и десети део града паде, и у земљотресу погибе седам хиљада људи; а остали се уплашише, и дадоше славу Богу небескоме. Друго тешко време прође; и ево, треће тешко време иде брзо. И седми анђео затруби; и постадоше велики гласови на небу, говорећи: Царства овога света постадоше царства Господа нашега и Христа Његовога; и цароваће ва век века. И двадесет и четири старешине, који сеђаху пред Богом на престолима својим, падоше на лица своја, и поклонише се Богу, говорећи: Благодаримо Ти, Господе Боже Сведржитељу, који јеси, и који беше, и који ћеш доћи; што си узео силу своју велику, и зацарио се. И незнабошци се разгневише, и дође гнев Твој, и време мртвима да им се суди, и да даш плату слугама својима, пророцима, и светима, и онима који се боје имена Твојега, малима и великима; и да погубиш оне који земљу погубљују. И отвори се црква Божја на небу, и показа се ћивот завета Његовога у цркви Његовој; и беху севања муња, и гласови, и громови, и земљотрес, и град велики. Откривење 11:12–19.

The two witnesses ascend to heaven in a cloud, which prophetically represents a group of angels. As previously cited in these articles and as found in Habakkuk’s Tables, Sister White identifies that when the individual messages represented as the first, the second and the third angel arrive into prophetic history, they are portrayed as singular angels, but the message of the Midnight Cry, is represented by many angels. The two witnesses are lifted up into heaven as they proclaim the message of the Midnight Cry by an army of angels, thus they are taken into heaven “in a cloud.”

Два сведока узлазе на небо у облаку, које пророчки представља групу анђела. Као што је раније наведено у овим чланцима и као што се налази у Авакумовим Таблицама, сестра Вајт указује да, када појединачне поруке представљене као први, други и трећи анђео ступају у пророчку историју, оне су приказане као појединачни анђели, али је порука Поноћног вапаја представљена многим анђелима. Два сведока бивају уздигнута на небо док објављују поруку Поноћног вапаја посредством војске анђела; тако бивају узнесени на небо „у облаку“.

> “Near the close of the second angel’s message, I saw a great light from heaven shining upon the people of God. The rays of this light seemed bright as the sun. And I heard the voices of angels crying, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’

> „Pred sam kraj poruke drugog anđela, videla sam veliku svetlost sa neba kako obasjava narod Božji. Zraci te svetlosti izgledali su sjajni kao sunce. I čula sam glasove anđela kako viču: ‘Evo Ženika ide; izlazite Mu u susret!’“

> “This was the midnight cry, which was to give power to the second angel’s message. Angels were sent from heaven to arouse the discouraged saints and prepare them for the great work before them. The most talented men were not the first to receive this message. Angels were sent to the humble, devoted ones, and constrained them to raise the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’ Those entrusted with the cry made haste, and in the power of the Holy Spirit sounded the message, and aroused their discouraged brethren. This work did not stand in the wisdom and learning of men, but in the power of God, and His saints who heard the cry could not resist it. The most spiritual received this message first, and those who had formerly led in the work were the last to receive and help swell the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’” Early Writings, 238.

> „То је био поноћни поклич, који је требало да да снагу поруци другог анђела. Анђели су били послани с неба да пробуде обесхрабрене свете и припреме их за велико дело које је било пред њима. Најдаровитији људи нису били први који су примили ову поруку. Анђели су били послани к понизнима, преданима, и подстакли их да подигну поклич: ‘Ево Женика иде; изиђите Му у сусрет!’ Они којима је био поверен тај поклич пожурили су и, у сили Светога Духа, објавили поруку и пробудили своју обесхрабрену браћу. Ово дело није почивало на мудрости и учености људи, него на сили Божјој, и Његови свети, који су чули поклич, нису му могли одолети. Најдуховнији су први примили ову поруку, а они који су раније предводили у делу били су последњи да је приме и помогну да се појача поклич: ‘Ево Женика иде; изиђите Му у сусрет!’“ Early Writings, 238.

In the hour of the earthquake, which destroys a tenth part of the city, seven thousand men are slain. The earthquake is the Sunday law in the United States. A city is a kingdom in prophecy, and the United States is one tenth of the kingdom of the ten kings of Revelation 17. The United States is overthrown at the earthquake of the Sunday law and ceases to be the sixth kingdom of Bible prophecy, and then transcends into the premier king of the ten kings, the seventh kingdom of Bible prophecy, who will agree to give their kingdom unto the papacy who is the eighth which is of the seven.

У часу земљотреса, који уништава десети део града, бива побијено седам хиљада људи. Земљотрес је недељни закон у Сједињеним Државама. У пророчанству, град је царство, а Сједињене Државе су један десети део царства десет царева из Откривења 17. Сједињене Државе бивају оборене у земљотресу недељног закона и престају да буду шесто царство библијског пророчанства, а затим прелазе у првог цара од десет царева, седмо царство библијског пророчанства, који ће се сагласити да предају своје царство папству, које је осмо и које је од оних седам.

> And the ten horns which thou sawest are ten kings, which have received no kingdom as yet; but receive power as kings one hour with the beast. These have one mind, and shall give their power and strength unto the beast. These shall make war with the Lamb, and the Lamb shall overcome them: for he is Lord of lords, and King of kings: and they that are with him are called, and chosen, and faithful. And he saith unto me, The waters which thou sawest, where the whore sitteth, are peoples, and multitudes, and nations, and tongues. And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:12–18.

> И десет рогова које си видео јесу десет царева, који још не примише царство; него примају власт као цареви за један час с звери. Ови имају једну мисао, и даће своју силу и власт звери. Они ће заратити с Јагњетом, и Јагње ће их победити; јер је Оно Господар над господарима и Цар над царевима; и они који су с Њим јесу позвани, и изабрани, и верни. И рече ми: Воде које си видео, где седи блудница, јесу народи, и мноштва, и племена, и језици. И десет рогова које си видео на звери, они ће омрзнути блудницу, и опустошиће је и оголити, и јешће тело њезино, и сажећи ће је огњем. Јер им је Бог метнуо у срца њихова да изврше Његову вољу, и да буду сложни, и да дају своје царство звери, док се не сврше речи Божије. И жена коју си видео јесте онај велики град, који царује над царевима земаљским. Откривење 17:12–18.

The ten kings of the United Nations “agree” to “give their worldwide “kingdom unto the beast.” They have “one mind,” just as they “consulted together with one consent,” in Psalms eighty- three. Ahab was the king of the ten tribes, who committed the unlawful relationship of fornication with the whore of Tyre in Isaiah twenty-three. Ahab and Jezebel’s unlawful relationship typified the unlawful relationship of Herod and Herodias in the time of Elijah, represented as John the Baptist. Herod was a representative of the Roman Empire, which in Daniel seven, the Roman Empire consists of ten horns. The ten horns were typified by Ahab’s kingdom of ten tribes, and they both provide witnesses to the ten kings of the United Nations. With Ahab and Herod representing the state in the unlawful relationships, their role was to accomplish the persecution of heretics for the whore of Tyre, who sings her songs at the end of the symbolic seventy years.

Десет царева Уједињених нација „сагласни су“ да предају своје светско „царство звери“. Они су „једне мисли“, као што су се и „договорили једнодушно“ у Псалму осамдесет трећем. Ахав је био цар десет племена, који је ступио у незаконит однос блуда са курвом из Тира у Исаији двадесет трећој. Незаконити однос Ахава и Језавеље био је праслика незаконитог односа Ирода и Иродијаде у време Илије, представљеног као Јован Крститељ. Ирод је био представник Римског царства, које се у Данилу седам састоји од десет рогова. Тих десет рогова били су прасликовани Ахавовим царством од десет племена, и обоје сведоче о десет царева Уједињених нација. Пошто Ахав и Ирод у тим незаконитим односима представљају државу, њихова улога била је да за курву из Тира изврше прогон јеретика, која пева своје песме на крају симболичних седамдесет година.

> “Kings and rulers and governors have placed upon themselves the brand of antichrist, and are represented as the dragon who goes to make war with the saints—with those who keep the commandments of God and who have the faith of Jesus.” Testimonies to Ministers, 38.

> „Цареви и владари и намесници ставили су на себе жиг антихриста и представљени су као аждаја која одлази да зарати са светима — с онима који држе заповести Божје и имају веру Исусову.“ Testimonies to Ministers, 38.

At the Sunday law the earth beast ceases to reign as the sixth kingdom of Bible prophecy, for it has just committed fornication with Jezebel, and then takes the leadership of the United Nations. It then forces the entire world to set up a worldwide image of the beast, as they had previously accomplished at the Sunday law in their nation.

При недељном закону звер са земље престаје да влада као шесто царство библијског пророштва, јер је управо учинила блуд са Језавељом, а потом преузима вођство Уједињених нација. Затим приморава сав свет да подигне светски лик звери, као што су то раније остварили при недељном закону у својој нацији.

> And deceiveth them that dwell on the earth by the means of those miracles which he had power to do in the sight of the beast; saying to them that dwell on the earth, that they should make an image to the beast, which had the wound by a sword, and did live. And he had power to give life unto the image of the beast, that the image of the beast should both speak, and cause that as many as would not worship the image of the beast should be killed. And he causeth all, both small and great, rich and poor, free and bond, to receive a mark in their right hand, or in their foreheads: And that no man might buy or sell, save he that had the mark, or the name of the beast, or the number of his name. Revelation 13:14–17.

> И заводи у заблуду оне који живе на земљи чудесима која му беше дана да чини пред звери, говорећи онима који живе на земљи да начине лик звери која имаше рану од мача, а остаде жива. И би му дано да удахне дух лику звери, да лик звери и проговори, и учини да буду побијени сви који се не би поклонили лику звери. И чини да сви, мали и велики, богати и сиромашни, слободни и робови, приме жиг на десну руку своју или на чела своја; и да нико не може ни купити ни продати, осим онога који има жиг, или име звери, или број имена њезина. Откривење 13:14–17.

Ahab, Herod, the ten kings of the Roman Empire and the ten kings of the United Nations represent the dragon that goes to make war with the saints, for it is always Jezebel’s paramour that accomplishes the persecuting of those who Jezebel classifies as heretics.

Ахав, Ирод, десет царева Римског царства и десет царева Уједињених нација представљају аждају која одлази да зарати са светима, јер је увек Језавељин љубавник тај који спроводи прогон оних које Језавеља сврстава међу јеретике.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> „Тако, док аждаја, првенствено, представља Сотону, она је, у споредном смислу, симбол паганског Рима.“ Велика борба, 439.

At the earthquake of the Sunday law there are “seven thousand” men that are “slain.” In Daniel eleven and verse forty-one, “many are overthrown.” Those overthrown when the Sunday law arrives, are Laodicean Seventh-day Adventists who have not prepared for the crisis. The number “seven thousand” represents the remnant of God’s people. God told Elijah, at the crisis of mount Carmel, which represents the Sunday law crisis, that there were “seven thousand in Israel” who had not bowed a knee to Baal. The apostle Paul comments on this.

При потресу недељног закона бива „побијено“ „седам хиљада“ људи. У Данилу једанаестој глави, у четрдесет првом стиху, каже се да су „многи оборени“. Они који бивају оборени када наступи недељни закон јесу лаодикијски адвентисти седмога дана који се нису припремили за кризу. Број „седам хиљада“ представља остатак Божјег народа. Бог је рекао Илији, у кризи на гори Кармил, која представља кризу недељног закона, да у „Израиљу“ има „седам хиљада“ оних који нису приклонили колено Валу. Апостол Павле ово прокоментарише.

> I say then, Hath God cast away his people? God forbid. For I also am an Israelite, of the seed of Abraham, of the tribe of Benjamin. God hath not cast away his people which he foreknew. Wot ye not what the scripture saith of Elias? how he maketh intercession to God against Israel, saying, Lord, they have killed thy prophets, and digged down thine altars; and I am left alone, and they seek my life. But what saith the answer of God unto him? I have reserved to myself seven thousand men, who have not bowed the knee to the image of Baal. Even so then at this present time also there is a remnant according to the election of grace. Romans 11:1–5.

> Дакле, кажем: Зар је Бог одбацио народ свој? Никако. Јер и ја сам Израиљац, од семена Авраамовог, од племена Венијаминовог. Није Бог одбацио народа свога, кога је унапред познао. Зар не знате шта Писмо говори о Илији? како се он тужи Богу на Израиља, говорећи: Господе, пророке твоје побише, и олтаре твоје раскопаше; и ја остадох сам, и траже душу моју. Али шта му говори Божји одговор? Оставих себи седам хиљада људи који не преклонише колено пред ликом Валовым. Тако, дакле, и у садашње време постоји остатак по избору благодати. Римљанима 11:1–5.

The words “seven thousand” represent a remnant of God’s people, but the context where they are symbolically identified, must be factored in. The men overthrown at the earthquake of the Sunday law are the remnant of unfaithful Seventh-day Adventists who are there and then, taken captive by modern spiritual Babylon. In the prophetic history of ancient literal Israel, when Babylon desolated Jerusalem the second of three times, there was a remnant of “seven thousand” “mighty” men “of the land” taken captive.

Речи „седам хиљада“ представљају остатак Божјег народа, али се мора узети у обзир контекст у којем су они симболички означени. Људи оборени у земљотресу недељног закона јесу остатак неверних адвентиста седмог дана који су ту и тада одведени у ропство од стране савременог духовног Вавилона. У пророчкој историји древног дословног Израиља, када је Вавилон по други пут од укупно три опустошио Јерусалим, постојао је остатак од „седам хиљада“ „моћних“ људи „из земље“ који су били одведени у ропство.

> And he carried away Jehoiachin to Babylon, and the king’s mother, and the king’s wives, and his officers, and the mighty of the land, those carried he into captivity from Jerusalem to Babylon. And all the men of might, even seven thousand, and craftsmen and smiths a thousand, all that were strong and apt for war, even them the king of Babylon brought captive to Babylon. And the king of Babylon made Mattaniah his father’s brother king in his stead, and changed his name to Zedekiah. 2 Kings 24:15–17.

> И одведе Јехоахина у Вавилон, и цареву мајку, и цареве жене, и његове кнезове, и моћнике земље; њих одведе у ропство из Јерусалима у Вавилон. И све храбре људе, њих седам хиљада, и хиљаду занатлија и ковача, све који беху јаки и способни за рат, њих цар вавилонски одведе као заробљенике у Вавилон. И цар вавилонски постави Матанију, брата његова оца, за цара на његово место, и промени му име у Седекија. 2. Царевима 24:15–17.

Once the mighty men of Jerusalem are overthrown at the earthquake of the Sunday law, “the third woe cometh quickly. And the seventh angel sounded.” The third woe is the seventh trumpet that the seventh angel sounds. In the “hour” of the “earthquake” of the Sunday law—Islam strikes!

Када силни људи Јерусалима буду оборени у земљотресу недељног закона, „треће тешко долази брзо. И седми анђео затруби.“ Треће тешко јесте седма труба коју затруби седми анђео. У „часу“ „земљотреса“ недељног закона — Ислам удара!

One of the primary characteristics of Islam in the first and second woes, was the historical fact that their mode of warfare was unlike the common tactics of war carried out in the history where they fulfilled their prophetic role. Their mode of warfare was to strike suddenly and unexpectedly. The word “assassin” is derived from the practices of the Islamic warriors in that period of history. Their attacks were as the Japanese Kamikazes of World War Two. The Islamic warriors expected to die when they assassinated their target. For this reason, a common practice for the warriors was to prepare for death by getting intoxicated on hashish, before their attack to help subdue the fear of death. When they struck their victims, it was sudden and unexpected, and their dependence upon hashish for the desired mental state, combined with the secret attack, formed the etymological basis of the word “assassin,” due to its connection with the word hashish.

Једна од основних одлика ислама у првом и другом јаду била је историјска чињеница да је њихов начин ратовања био различит од уобичајених ратних тактика које су се спроводиле у историји у којој су испуњавали своју пророчку улогу. Њихов начин ратовања био је да ударају изненада и неочекивано. Реч „атентатор“ изведена је из обичаја исламских ратника у том раздобљу историје. Њихови напади били су као напади јапанских камиказа у Другом светском рату. Исламски ратници очекивали су да ће погинути када изврше атентат на своју мету. Из тог разлога, уобичајена пракса међу ратницима била је да се припремају за смрт тако што би се опијали хашишем пре напада, како би лакше савладали страх од смрти. Када би ударили на своје жртве, то је било изненадно и неочекивано, а њихова зависност од хашиша ради постизања жељеног душевног стања, здружена са тајним нападом, образовала је етимолошку основу речи „атентатор“, због њене повезаности са речју хашиш.

The third woe and the seventh trumpet “cometh quickly.”

Треће тешко и седма труба „долазе брзо“.

Similarly, on October 22, 1844, the messenger of the covenant came “suddenly” to His temple. Sister White defined the “suddenness” of the arrival of the messenger of the covenant, representing that His coming was “unexpected.” Therefore all four “comings” that were fulfilled on October 22, 1844 were unexpected and sudden.

Слично томе, 22. октобра 1844. гласник завета дошао је „изненада“ у свој храм. Сестра Вајт је одредила „изненадност“ доласка гласника завета као то да је Његов долазак био „неочекиван“. Стога су сва четири „доласка“ која су се испунила 22. октобра 1844. била неочекивана и изненадна.

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 426.

> „Христов долазак као нашег Првосвештеника у Светињу над светињама, ради очишћења светиње, приказан у Данилу 8:14; долазак Сина човечијег ка Старцу дана, како је изложен у Данилу 7:13; и долазак Господа у Његов храм, проречен од Малахије, описи су истог догађаја; а то је такође представљено доласком женика на свадбу, који је Христос описао у причи о десет девојака, у Матеју 25.“ Велика борба, 426.

The parable of the ten virgins is repeated to the very letter, thus all four “comings” that were fulfilled on October 22, 1844, are to be fulfilled to the very letter again at the earthquake that is the Sunday law. Commenting on the parable of the virgins, Sister White adds to the witness that identifies the suddenness and unexpectedness that is symbolized at the earthquake of the Sunday law, which is the perfect fulfillment of the Midnight Cry.

Прича о десет девојака понавља се дословно; стога сва четири „доласка“ који су се испунили 22. октобра 1844. године треба поново да се испуне дословно при земљотресу који представља недељни закон. Коментаришући причу о девојкама, сестра Вајт додаје сведочанству које указује на изненадност и неочекиваност што су симболизоване земљотресом недељног закона, који је савршено испуњење Поноћног вапаја.

> “Character is revealed by a crisis. When the earnest voice proclaimed at midnight, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ the sleeping virgins roused from their slumbers, and it was seen who had made preparation for the event. Both parties were taken unawares, but one was prepared for the emergency, and the other was found without preparation. Character is revealed by circumstances. Emergencies bring out the true metal of character. Some sudden and unlooked-for calamity, bereavement, or crisis, some unexpected sickness or anguish, something that brings the soul face to face with death, will bring out the true inwardness of the character. It will be made manifest whether or not there is any real faith in the promises of the word of God. It will be made manifest whether or not the soul is sustained by grace, whether there is oil in the vessel with the lamp.

> „Карактер се открива у кризи. Када је озбиљни глас у поноћ објавио: ‘Ево, женик иде; изиђите му у сусрет’, успаване девојке се пренуше из сна, и показало се ко се припремио за тај догађај. Обе стране биле су затечене неспремне, али једна је била припремљена за ту тешку прилику, а друга се показала без припреме. Карактер се открива околностима. Изненадне тешкоће износе на видело право ткиво карактера. Нека изненадна и неочекивана несрећа, жалост због губитка, или криза, нека неочекивана болест или мука, нешто што душу доводи лицем у лице са смрћу, откриће истинску унутрашњост карактера. Постаће јасно да ли постоји стварна вера у обећања Речи Божје или не. Постаће јасно да ли се душа одржава благодаћу, да ли има уља у суду с жишком.“

> “Testing times come to all. How do we conduct ourselves under the test and proving of God? Do our lamps go out? or do we still keep them burning? Are we prepared for every emergency by our connection with Him who is full of grace and truth? The five wise virgins could not impart their character to the five foolish virgins. Character must be formed by us as individuals.” Review and Herald, October 17, 1895.

> „Времена кушања долазе свима. Како се владамо под Божјим испитом и проверавањем? Да ли се наше светиљке гасе? или их и даље одржавамо да горе? Да ли смо припремљени за сваку хитну прилику својом повезаношћу с Њим који је пун благодати и истине? Пет мудрих девојака нису могле пренети свој карактер на пет лудих девојака. Карактер морамо изградити ми као појединци.“ Review and Herald, October 17, 1895.

At the earthquake of the Sunday law, the United States ceases to be the sixth kingdom of Bible prophecy. The remnant of seven thousand Laodicean Adventists that have not prepared for the crisis, will manifest a character prepared for the mark of the beast. Then Islam suddenly and unexpectedly arrives, for “the third woe cometh quickly” as “the seventh angel” sounds!

При потресу недељног закона, Сједињене Државе престају да буду шесто царство библијског пророчанства. Остатак од седам хиљада лаодикијских адвентиста који се нису припремили за кризу, испољиће карактер припремљен за жиг звери. Тада ислам изненада и неочекивано долази, јер „треће тешко долази брзо“ док „седми анђео“ труби!

The four ‘comings’ that were all fulfilled on October 22, 1844 are then repeated. The first coming identified the opening of the judgment, in fulfillment of Daniel eight verse fourteen. It confirmed the message of the first angel that announced that the “hour” of His judgment is come. That fulfillment typifies the “hour” of the earthquake, which begins at the Sunday law, and is the “hour” when Islam brings “His judgment” upon the United States for the passage of a Sunday law.

Затим се понављају четири „доласка“ који су сви били испуњени 22. октобра 1844. године. Први долазак означио је отварање суда, у испуњењу осмог поглавља Данила, четрнаестог стиха. Он је потврдио вест првог анђела која је објавила да је дошао „час“ Његовог суда. То испуњење представља праслику „часа“ земљотреса, који отпочиње недељним законом, и који је „час“ када ислам доноси „Његов суд“ на Сједињене Државе због доношења недељног закона.

The messenger of the covenant in Malachi chapter three, came suddenly to the temple He had raised up in forty-six years from 1798 to 1844, to enter into a covenant with the “Levites” of the Millerite history. At the earthquake of the Sunday law, the messenger of the covenant suddenly comes to enter into the temple of resurrected dead dry bones, to enter into covenant with the “Levites” of the history of the one hundred and forty-four thousand.

Гласник завета из треће главе Малахијине књиге изненада је дошао у храм који је подигао за четрдесет и шест година, од 1798. до 1844, да ступи у завет са „Левитима“ милеритске историје. При земљотресу недељног закона, гласник завета изненада долази да уђе у храм васкрслих мртвих сувих костију, да ступи у завет са „Левитима“ историје сто четрдесет и четири хиљаде.

At the earthquake of the Sunday law the Son of man comes to the Father to receive a kingdom in fulfillment of Daniel seven verse thirteen, as He did on October 22, 1844, for at the “hour” of the earthquake there are “voices in heaven,” who proclaim, that the “kingdoms of this world are become the kingdoms of our Lord, and of his Christ; and he shall reign for ever and ever. And the four and twenty elders, which sat before God on their seats, fell upon their faces, and worshipped God, Saying, We give thee thanks, O Lord God Almighty, which art, and wast, and art to come; because thou hast taken to thee thy great power, and hast reigned.”

При земљотресу недељног закона Син човечији долази Оцу да прими царство у испуњењу седмог поглавља, тринаестог стиха Књиге пророка Данила, као што је то учинио 22. октобра 1844. године; јер о „часу“ земљотреса чују се „гласови на небу“ који објављују да су „царства овога света постала царства Господа нашега и Христа његовога; и цароваће ва вијек вијека. И двадесет и четири старјешине, које сјеђаху пред Богом на пријестолима својим, падоше на лица своја и поклонише се Богу, Говорећи: Захваљујемо ти, Господе Боже Сведржитељу, који јеси, и који бјеше, и који ћеш доћи; што си узео силу своју велику, и зацарио се.“

In the hour of the earthquake, when His judgment is come, and the two witnesses who have been previously resurrected from the street where they had been murdered stand up. Then, as a mighty army, they are lifted up to heaven while the remnant of seven thousand Laodicean Adventist are overthrown. The wise wheat has there and then been separated from the foolish tares. Christ then receives His kingdom and the seventh trumpet sounds, which is also the third woe, which arrives suddenly and unexpectedly, and then “the nations” are “angry, and thy wrath is come.”

У часу земљотреса, када дође Његов суд, и када два сведока, који су претходно васкрснути са улице на којој су били убијени, устану. Тада, као моћна војска, они бивају узнесени на небо, док је остатак од седам хиљада лаодикијских адвентиста оборен. Мудра пшеница је ту и тада била одвојена од лудог кукоља. Христос тада прима Своје царство и затруби седма труба, која је уједно и треће тешко, које долази изненада и неочекивано, и тада су „народи“ „гневни, и дошао је твој гнев.“

The angering of the nations is the prophetic role of Islam, and it begins at the hour of the earthquake and continues until the close of human probation and the seven last plagues, which are presented by the words, “thy wrath has come.” Between the Sunday law in the United States and the close of probation, where God’s wrath is manifested in the seven last plagues—the third woe, a symbol of Islam; the seventh trumpet, a symbol of Islam; and the angering of the nations, a symbol of Islam; provides three symbolic witnesses that the message of the Midnight Cry is a fulfillment of Islam’s arrival at the Sunday law.

Разгневљење народа јесте пророчка улога ислама, и оно почиње у часу земљотреса и наставља се све до завршетка људског времена пробе и седам последњих зала, који су представљени речима: „дође гнев твој“. Између закона о недељи у Сједињеним Државама и завршетка времена пробе, где се Божји гнев пројављује у седам последњих зала — трећи авај, симбол ислама; седма труба, симбол ислама; и разгневљење народа, симбол ислама — пружају три симболична сведока да је вест Поноћног вапаја испуњење доласка ислама у време закона о недељи.

As with the Millerite movement at the beginning, the Midnight Cry message was a correction of a failed prediction. In the Millerite history it was a failure of the event that was predicted to take place. In Millerite history at the beginning, the Philadelphians presented their failed prediction, because God held His hand over a mistake in the 1843 chart.

Као и у милеритском покрету на почетку, порука Поноћног вапаја била је исправка неуспелог предсказања. У милеритској историји, то је био неуспех догађаја за који је било предсказано да ће се збити. У милеритској историји на почетку, Филаделфијци су изнели своје неуспело предсказање, јер је Бог задржао своју руку над грешком на карти из 1843.

In the Laodicean movement at the end of Future for America, God never held His hand over the mistake. It was human hands that covered the truth that time was to be no longer used in prophetic application. Human hands represent human works.

У лаодикијском покрету на крају дела Future for America, Бог никада није држао своју руку над том грешком. Људске руке су биле те које су прикриле истину да се време више не сме користити у пророчкој примени. Људске руке представљају људска дела.

In the ending movement of the one hundred and forty-four thousand, the error of applying time was sin, for the application of prophetic time was to be no longer used. The sinful application of time was typified by Moses disregarding God’s command to circumcise his son, and it was typified by Uzzah disregarding God’s command that only the priests could handle the ark. It was not the Lord’s will for either of those sinful actions or inactions to be accomplished by God’s people. Sin has only one definition and it is the transgression of the law. Moses transgressed God’s law of circumcision, Uzzah transgressed God’s law of the sanctuary and this movement transgressed God’s prophetic law. Ancient Israel was made the depositaries of God’s law and the Advent movement in its beginning and end were also made the depositaries of God’s prophetic truths.

У завршном покрету сто четрдесет и четири хиљаде, грешка у примењивању времена била је грех, јер се примена пророчког времена више није смела користити. Грешна примена времена била је предобличена тиме што је Мојсије занемарио Божју заповест да обреже свога сина, и била је предобличена тиме што је Оза занемарио Божју заповест да само свештеници могу руковати ковчегом. Није била Господња воља да било које од тих грешних дела или пропуста буде извршено од стране Божјег народа. Грех има само једну одредницу, а то је преступ закона. Мојсије је преступио Божји закон о обрезању, Оза је преступио Божји закон о светињи, а овај покрет је преступио Божји пророчки закон. Древни Израиљ био је постављен за чувара Божјег закона, а адвентни покрет, у своме почетку и на своме крају, такође је био постављен за чувара Божјих пророчких истина.

In her distress, Zipporah immediately accomplished the act of circumcising their son herself, thus representing the repentance those who were involved in this movement were to immediately manifest for the sinful inaction of allowing the application of time to be associated with the message. David likewise manifests severe repentance for Uzzah’s action. For the movement to argue that the application of time in the prediction of July 18, 2020 was in some way correct, that somehow that it was God’s will, is to argue that Moses and Zipporah didn’t truly need to uphold God’s explicit commands, and that God did not really care whether Uzzah touched the ark. July 18, 2020 was a false prediction, and the element that was false was the element of time.

У својој тескоби, Сефора је одмах сама извршила чин обрезања њиховог сина, представљајући тиме покајање које су они што су били укључени у овај покрет требало одмах да покажу због грешне неактивности којом су допустили да се примена времена доведе у везу с поруком. Давид исто тако показује дубоко покајање због Узине радње. Да покрет тврди да је примена времена у предсказању од 18. јула 2020. године на неки начин била исправна, да је то некако била Божја воља, значи тврдити да Мојсије и Сефора уистину нису морали да држе Божје изричите заповести, и да Богу заправо није било важно да ли је Уза дотакао ковчег. 18. јул 2020. био је лажно предсказање, а лажан елемент био је елемент времена.

These truths will be explored further in the next article.

Ове истине биће даље размотрене у следећем чланку.

> “The Lord has shown me that the message of the third angel must go, and be proclaimed to the scattered children of the Lord, and that it should not be hung on time; for time never will be a test again. I saw that some were getting a false excitement arising from preaching time; that the third angel’s message was stronger than time can be. I saw that this message can stand on its own foundation, and that it needs not time to strengthen it, and that it will go in mighty power, and do its work, and will be cut short in righteousness.” Experience and Views, 48.

> „Господ ми је показао да вест трећег анђела мора поћи и бити објављена расејаној деци Господњој, и да не треба да буде окачена о време; јер време више никада неће бити проба. Видела сам да неки задобијају лажно узбуђење које проистиче из проповедања времена; да је вест трећег анђела јача него што време може бити. Видела сам да ова вест може стајати на сопственом темељу, и да јој време није потребно да би је учврстило, и да ће поћи у силној моћи, и извршити своје дело, и бити довршена у праведности.“ Experience and Views, 48.

Back to Articles