Article

# The Book of Daniel - Number Seventy-Six

Књига пророка Данила — број седамдесет и шест

Unsealing Prophecies: The Rejection of Light in 1856 and its Consequences

Отварање пророчанстава: одбацивање светлости 1856. године и његове последице

Author

Jeff Pippenger

Published

February 9, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In 1856 the light of the “seven times” was unsealed and by 1863 that light was rejected. The prophet from Judah brought the light to wicked king Jeroboam, and Jeroboam rejected the light. Isaiah brought the same light to wicked king Ahaz, and he also rejected the light. For refusing the light associated with the pool of Shiloah, the kingdoms of both Jeroboam (the northern) and Ahaz (the southern) were taken into slavery by a king from the north in 723 BC, and 677 BC respectively.

Godine 1856. svetlost o „sedam vremena“ bila je otpečaćena, a do 1863. ta svetlost je bila odbačena. Prorok iz Jude doneo je tu svetlost opakom caru Jerovoamu, i Jerovoam je odbacio svetlost. Isaija je doneo istu svetlost opakom caru Ahazu, i on ju je takođe odbacio. Zato što su odbili svetlost povezanu sa Siloamskim jezerom, carstva i Jerovoamovo (severno) i Ahazovo (južno) odvedena su u ropstvo od strane cara sa severa, 723. godine pre n. e., odnosno 677. godine pre n. e.

Moses, in Aaron’s rebellion; Isaiah with Ahaz and Jeremiah with other kings, represented the faithful of Millerite history who were all representing the messengers of light in the last-day rebellion. The “first” last-day crisis of 1863, and the “last” last-day crisis of the “great earthquake” of Revelation chapter eleven (the soon-coming Sunday law), are represented by all these prophetic lines. The prophet from Judah represents a prophet that backslid from his responsibility, and ends up buried in the same grave as apostate Protestantism. His death and his burial were in response to his choosing to eat and drink the diet of the lying prophet of Bethel.

Мојсије, у Ароновој побуни; Исаија са Ахазом и Јеремија са другим царевима, представљали су верне у милеритској историји, који су сви представљали веснике светлости у побуни последњих дана. „Прва“ криза последњих дана из 1863. године, и „последња“ криза последњих дана „великог земљотреса“ из Откривења, једанаесте главе (ускоро долазећи недељни закон), представљене су свим овим пророчким линијама. Пророк из Јуде представља пророка који је отпао од своје одговорности и на крају бива сахрањен у истом гробу са отпалим протестантизмом. Његова смрт и његова сахрана биле су одговор на то што је изабрао да једе и пије храну лажљивог пророка из Ветиља.

The judgment of being overcome by the papacy (the king of Assyria) at the Sunday law, that was typified by the scattering of the northern and southern kingdoms of Jeroboam and Ahaz, aligns with the fate of the Judean prophet, for he died between a “lion” and an “ass.” The “lion” is the symbol of Babylon which in the last days is the papacy.

Суд да буду надвладани папством (царем Асирије) при недељном закону, који је био предсказан расејањем северног и јужног царства у дане Јеровоама и Ахаза, подудара се са судбином јудејског пророка, јер је умро између „лава“ и „магарца“. „Лав“ је симбол Вавилона, који је у последњим данима папство.

> And it came to pass, after he had eaten bread, and after he had drunk, that he saddled for him the ass, to wit, for the prophet whom he had brought back. And when he was gone, a lion met him by the way, and slew him: and his carcase was cast in the way, and the ass stood by it, the lion also stood by the carcase. And, behold, men passed by, and saw the carcase cast in the way, and the lion standing by the carcase: and they came and told it in the city where the old prophet dwelt. And when the prophet that brought him back from the way heard thereof, he said, It is the man of God, who was disobedient unto the word of the Lord: therefore the Lord hath delivered him unto the lion, which hath torn him, and slain him, according to the word of the Lord, which he spake unto him. And he spake to his sons, saying, Saddle me the ass. And they saddled him. And he went and found his carcase cast in the way, and the ass and the lion standing by the carcase: the lion had not eaten the carcase, nor torn the ass. And the prophet took up the carcase of the man of God, and laid it upon the ass, and brought it back: and the old prophet came to the city, to mourn and to bury him. And he laid his carcase in his own grave; and they mourned over him, saying, Alas, my brother! And it came to pass, after he had buried him, that he spake to his sons, saying, When I am dead, then bury me in the sepulchre wherein the man of God is buried; lay my bones beside his bones: For the saying which he cried by the word of the Lord against the altar in Bethel, and against all the houses of the high places which are in the cities of Samaria, shall surely come to pass. 1 Kings 13:11–32.

> И догоди се, пошто је јео хлеб и пошто је пио, да му је оседлао магарца, то јест пророку кога беше вратио. А кад овај отиде, срете га лав на путу и уби га; и његово мртво тело беше бачено на путу, а магарац стајаше крај њега, и лав такође стајаше крај мртвога тела. И гле, пролажаху људи и видеше мртво тело бачено на путу, и лава где стоји крај мртвога тела; и дођоше и јавише то у граду у којем је стари пророк живео. А кад то чу пророк који га беше вратио с пута, рече: То је човек Божји, који беше непокоран речи Господњој; зато га је Господ предао лаву, који га је растргао и убио, по речи Господњој коју му је казао. И рече својим синовима говорећи: Оседлајте ми магарца. И они га оседлаше. И он отиде и нађе његово мртво тело бачено на путу, а магарца и лава где стоје крај мртвога тела; лав не беше појео мртво тело, нити растргао магарца. И пророк узе мртво тело човека Божјег, положи га на магарца и донесе натраг; и стари пророк дође у град да га ожали и сахрани. И положи његово мртво тело у свој гроб; и нарицаху над њим говорећи: Јао, брате мој! И догоди се, пошто га је сахранио, да рече својим синовима говорећи: Кад умрем, сахраните ме у гробу у којем је сахрањен човек Божји; положите моје кости поред његових костију: јер ће се заиста испунити реч коју је по речи Господњој викао против олтара у Ветиљу и против свих домова висина који су у градовима Самарије. 1. Царевима 13:11–32.

The Judean prophet died between two symbols. The lion is a symbol of Babylon, and modern Babylon in the last days is the King of the North, who comes to his end with none to help in Daniel chapter eleven, verse forty-five. The mark of his authority is the worship of the sun, which is the fourth abomination, and where the fourth generation of Laodicean Adventism is portrayed as bowing toward the sun in Ezekiel chapter eight. In Miller’s dream he was shown that not only did the jewels get scattered and covered up, but also that the casket itself, which represented the Bible, was also torn apart.

Јудејски пророк је умро између два симбола. Лав је симбол Вавилона, а савремени Вавилон у последњим данима јесте Цар Севера, који долази своме крају, а нико му не помаже, у једанаестом поглављу Данила, четрдесет петом стиху. Обележје његове власти јесте обожавање сунца, што је четврта гадост, и где је четврти нараштај лаодикијског адвентизма приказан како се клања према сунцу у осмом поглављу Језекиља. У Милеровом сну показано му је да не само што су драгуљи били расути и затрпани, него је и сам ковчежић, који је представљао Библију, био растргнут.

In the third generation of Adventism the work of introducing the use of the so-called modern translations of the Bible was promoted by the leadership of Adventism. Those so called modern translations were derived from a corrupted set of manuscripts that are promoted by the theologians of the man of sin, and apostate Protestantism. Miller’s casket was the King James Version that was translated from the uncorrupted manuscripts.

У трећем нараштају адвентизма, руководство адвентизма је подстицало дело увођења употребе такозваних савремених превода Библије. Ти такозвани савремени преводи потекли су из исквареног скупа рукописа које промовишу теолози човека греха и отпалог протестантизма. Милеров ковчежић био је превод King James Version, који је преведен са неискаварених рукописа.

By the fourth generation of Laodicean Adventism, the church had joined the World Council of Churches, a confederacy of the Roman church and her daughters. Adventism argued for years, for the benefit of their sleeping flock, that they were simply “observers,” at the World Council of Churches, until the bylaws of the evil confederacy revealed that the status of an “observer,” represents a full voting member!

До четвртог нараштаја лаодикијског адвентизма, црква се придружила Светском савезу цркава, конфедерацији римске цркве и њених кћери. Адвентизам је годинама тврдио, ради користи свога успаваног стада, да су они у Светском савезу цркава једноставно „посматрачи“, све док статут тог злог савеза није открио да статус „посматрача“ представља пуноправног члана с правом гласа!

In their fourth generation they twice awarded the “man of sin” a gold medal. At least one of the medals was imprinted with the Catholic understanding of the Second Coming of Christ, portraying Jesus placing His foot upon the earth at His return, and it included a Catholic sun-halo behind Christ, and the Catholic abridgment of the fourth commandment, which simply stated, “remember the Sabbath.” In a court proceeding (which is a legal pronouncement), the President of the General Conference gave testimony where he identified that the Seventh-day Adventist church used to believe the papacy was the antichrist, but that his church had long ago assigned that belief “to the historical trash heap.”

У свом четвртом нараштају, двапут су „човеку греха“ доделили златну медаљу. Најмање једна од тих медаља била је утиснута католичким разумевањем Другог Христовог доласка, приказујући Исуса како при Свом повратку спушта Своју ногу на земљу; такође је укључивала католички сунчани ореол иза Христа и католичко скраћено навођење четврте заповести, које је једноставно гласило: „сећај се суботе“. У судском поступку (што представља правно изјашњење), председник Генералне конференције дао је сведочанство у којем је изјавио да је Црква адвентиста седмог дана некада веровала да је папство антихрист, али да је његова црква одавно то веровање одложила „на историјско сметлиште“.

The fourth abomination (generation) is where the twenty-five leaders of the church of Jerusalem bow to the sun. The progressive abominations began with the image of jealousy that was set up at the entry, marking the beginning. The prophet from Judah ends up buried with apostate Protestantism, and the lion (Babylon) slays him, for he reverted to the methodology of apostate Protestantism, and is therefore unable to recognize that it is Rome that establishes the vision, and where there is no vision established by the symbol of the man of sin, you ultimately end up on the side of the man of sin.

Четврта гадост (поколење) јесте она у којој двадесет и пет вођа цркве у Јерусалиму клањају се сунцу. Напредујуће гадости отпочеле су ликом љубоморе који је био постављен на улазу, означавајући почетак. Пророк из Јуде на крају бива сахрањен с отпадничким протестантизмом, и лав (Вавилон) га убија, јер се вратио методологији отпадничког протестантизма, те стога није у стању да препозна да је Рим тај који успоставља виђење; а где нема виђења успостављеног симболом човека греха, на крају се неизбежно налазите на страни човека греха.

> “Those who become confused in their understanding of the word, who fail to see the meaning of antichrist, will surely place themselves on the side of antichrist.” Kress Collection, 105.

> „Они који постану збуњени у свом разумевању Речи, који не успеју да увиде значење антихриста, сигурно ће се сврстати на страну антихриста.“ Kress Collection, 105.

The Judean prophet was buried with the lying prophet of Bethel, who identified him as his “brother,” and he was found dead between two symbols. The “lion” represented his failure to understand the antichrist, and the “ass” is a symbol of Islam. Laodicean Adventism has already demonstrated through its silence concerning September 11, 2001, that it does not recognize that the subject of Islam of the third Woe is the Midnight Cry, latter rain message. Failure to recognize the message of the latter rain, is death! The latter rain began on September 11, 2001 when the mighty angel of Revelation eighteen descended, when the great buildings of New York City were thrown down. The “rain” is a message, and the message must be recognized to receive it.

Јудејски пророк био је сахрањен са лажљивим пророком из Ветила, који га је назвао својим „братом“, и био је нађен мртав између два симбола. „Лав“ је представљао његов неуспех да разуме антихриста, а „магарац“ је симбол ислама. Лаодикијски адвентизам већ је својим ћутањем у вези са 11. септембром 2001. показао да не препознаје да је тема ислама трећег Тешкоа поноћни поклич, порука позног дажда. Неуспех да се препозна порука позног дажда јесте смрт! Позни дажд отпочео је 11. септембра 2001, када је сишао силни анђео из Осамнаестог поглавља Откривења, када су велики небодери Њујорка били оборени. „Дажд“ је порука, и порука мора бити препозната да би се примила.

> “We must not wait for the latter rain. It is coming upon all who will recognize and appropriate the dew and showers of grace that fall upon us. When we gather up the fragments of light, when we appreciate the sure mercies of God, who loves to have us trust Him, then every promise will be fulfilled. [Isaiah 61:11 quoted.] The whole earth is to be filled with the glory of God.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 984.

> „Не смемо чекати позни дажд. Он долази на све који ће препознати и присвојити росу и пљускове благодати што падају на нас. Када сабирамо мрвице светлости, када ценимо поуздане милости Божје, који воли да Му верујемо, тада ће се испунити свако обећање. [цитиран је Исаија 61:11.] Цела земља треба да се испуни славом Божјом.“ The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 984.

The “whole earth” knows what happened on September 11, 2001, but in order to receive the message that begins there and ultimately lightens the whole earth with God’s glory, the message must be recognized. The word “recognize,” means “to recollect or recover the knowledge of, either with an avowal of that knowledge or not. We recognize a person at a distance, when we recollect that we have seen him before, or that we have formerly known him. We recognize his features or his voice.” Webster’s 1828 Dictionary.

„Сва земља“ зна шта се догодило 11. септембра 2001. године, али да би се примила порука која ту почиње и која на крају обасјава сву земљу Божјом славом, та порука мора бити препозната. Реч „препознати“ значи „присетити се или повратити знање о нечему, било уз признање тог знања или без њега. Препознајемо особу на даљини када се присетимо да смо је раније видели, или да смо је некада познавали. Препознајемо њене црте лица или њен глас.“ Webster’s 1828 Dictionary.

The only way that a Laodicean Adventist can recognize the latter rain message that arrived on September 11, 2001, is if they recognize that they have seen the same manifestation of divine power in the past. On August 11, 1840 the mighty angel of Revelation ten descended, when the prophecy of the second Woe of Islam was fulfilled. That history was perfectly repeated when on September 11, 2001 the mighty angel of Revelation eighteen descended when the prophecy of the third Woe of Islam was fulfilled, and the failure to recognize Islam of the third Woe, is to be carried by the wild Arabian ass to the death that is brought about by the lion of modern Babylon.

Једини начин на који један лаодикејски адвентиста може препознати поруку позног дажда која је стигла 11. септембра 2001. године јесте да препозна да је и у прошлости видео исто испољавање божанске силе. Дана 11. августа 1840. године моћни анђео из Откривења десет сишао је, када се испунило пророчанство о другом тешко ономе ислама. Та историја савршено се поновила када је 11. септембра 2001. године моћни анђео из Откривења осамнаест сишао, када се испунило пророчанство о трећем тешко ономе ислама, а неуспех да се препозна ислам трећег тешко онога значи бити однесен дивљим арапским магарцем у смрт коју доноси лав савременог Вавилона.

The drunkards of Ephraim, who cannot read the book that is sealed, cannot see the repetition of Millerite history, for that recognition is based upon the latter rain methodology of “line upon line.” The concept that the manifestation of the power of God in Millerite history is repeated in the last days cannot be sustained by the methodology of apostate Protestantism and Catholicism.

Пијанице Јефремове, које не могу да читају запечаћену књигу, не могу да виде понављање милеритске историје, јер се то препознавање заснива на методологији позног дажда — „ред по ред“. Појам да се пројављивање силе Божје у милеритској историји понавља у последњим данима не може се одржати методологијом отпалог протестантизма и католицизма.

> “The angel who unites in the proclamation of the third angel’s message is to lighten the whole earth with his glory. A work of world-wide extent and unwonted power is here foretold. The advent movement of 1840–44 was a glorious manifestation of the power of God; the first angel’s message was carried to every missionary station in the world, and in some countries there was the greatest religious interest which has been witnessed in any land since the Reformation of the sixteenth century; but these are to be exceeded by the mighty movement under the last warning of the third angel.” The Great Controversy, 611.

> „Анђео који се уједињује у објављивању поруке трећег анђела треба да обасја сву земљу својом славом. Овде је проречено дело светских размера и неуобичајене силе. Адвентни покрет од 1840–44. године био је славно пројављивање Божје силе; порука првог анђела била је однесена до сваке мисионарске станице у свету, а у неким земљама владало је највеће верско занимање какво је икада било посведочено у било којој земљи од Реформације шеснаестог века; али све то треба да буде надмашено моћним покретом под последњим упозорењем трећег анђела.“ Велика борба, 611.

The blind leaders of modern Israel are forced by their methodology to reject the truth that there will be a repetition of the manifestation of the power of God in the last days, as was in former years.

Слепе вође савременог Израиља приморане су својом методологијом да одбаце истину да ће у последњим данима доћи до поновног испољавања силе Божје, као што је било у ранијим годинама.

> “Here we see that the church—the Lord’s sanctuary—was the first to feel the stroke of the wrath of God. The ancient men, those to whom God had given great light and who had stood as guardians of the spiritual interests of the people, had betrayed their trust. They had taken the position that we need not look for miracles and the marked manifestation of God’s power as in former days. Times have changed. These words strengthen their unbelief, and they say: The Lord will not do good, neither will He do evil. He is too merciful to visit His people in judgment. Thus ‘Peace and safety’ is the cry from men who will never again lift up their voice like a trumpet to show God’s people their transgressions and the house of Jacob their sins. These dumb dogs that would not bark are the ones who feel the just vengeance of an offended God. Men, maidens, and little children all perish together.” Testimonies, volume 5, 211.

> „Овде видимо да је црква — Господње светилиште — била прва која је осетила удар Божјег гнева. Старци, они којима је Бог дао велику светлост и који су стајали као чувари духовних интереса народа, изневерили су поверено им поверење. Заузели су став да не треба да очекујемо чуда и изразито показивање Божје силе као у ранијим данима. Времена су се променила. Ове речи учвршћују њихово неверовање, и они говоре: Господ неће чинити добро, нити ће чинити зло. Он је сувише милостив да походи свој народ судом. Тако је: ‘Мир и сигурност’ поклич људи који више никада неће подићи свој глас као трубу да покажу Божјем народу његове преступе и дому Јаковљевом његове грехе. Ти неми пси који не хтедоше лајати јесу они који осећају праведну освету увређеног Бога. Људи, девојке и мала деца сви заједно гину.“ Testimonies, volume 5, 211.

The Laodicean blindness of the learned men who rule the unlearned of Jerusalem are unable to recognize the latter rain, for not only do they employ a corrupted biblical methodology, but the conclusions their false reasoning puts them in a position where they will deny any future manifestation of the power of God, as in former ages. Yet Malachi three identifies that when the Messenger of the Covenant purifies the sons of Levi, then the offering will be as in days of old.

Лаодикијска слепоћа учених људи који владају неуким становништвом Јерусалима онемогућава им да препознају позни дажд, јер они не само да примењују искварену библијску методологију, него их и закључци њиховог лажног расуђивања доводе у положај у којем ће порицати свако будуће испољавање силе Божје, као у ранијим вековима. Ипак, Малахија три показује да ће, када Гласник завета очисти синове Левијеве, принос бити као у древне дане.

> “The True Witness declares, ‘I know thy works.’ ‘Repent, and do the first works.’ This is the true test, the evidence that the Spirit of God is working in the heart to imbue you with his love. ‘I will come unto thee quickly, and will remove thy candlestick out of his place, except thou repent.’ The church is like the unproductive tree which, receiving the dew and rain and sunshine, should have produced an abundance of fruit, but on which the divine search discovers nothing but leaves. Solemn thought for our churches! solemn, indeed, for every individual! Marvelous is the patience and forbearance of God; but ‘except thou repent,’ it will be exhausted; the churches, our institutions, will go from weakness to weakness, from cold formality to deadness, while they are saying, ‘I am rich, and increased with goods, and have need of nothing.’ The True Witness says, ‘And knowest not that thou art wretched, and miserable, and poor, and blind, and naked.’ Will they ever see clearly their condition?

> „Истинити Сведок објављује: ‘Знам дела твоја.’ ‘Покај се, и прва дела чини.’ Ово је право мерило, доказ да Дух Божји делује у срцу да би те испунио својом љубављу. ‘Доћи ћу к теби брзо, и уклонићу свећњак твој с места његова, ако се не покајеш.’ Црква је као неродно дрво које, примајући росу и кишу и сунчеву светлост, треба да је донело обиље рода, али на којем божанско испитивање не открива ништа осим лишћа. Свечана мисао за наше цркве! свечана, заиста, за сваког појединца! Чудесни су стрпљење и дуготрпљење Божје; али ‘ако се не покајеш’, оно ће се истрошити; цркве, наше установе, ићи ће из слабости у слабост, из хладне формалности у мртвило, док буду говориле: ‘Богат сам, и обогатио сам се, и ништа ми не треба.’ Истинити Сведок каже: ‘И не знаш да си несрећан, и јадан, и сиромах, и слеп, и наг.’ Хоће ли икада јасно увидети своје стање?“

> “There is to be in the churches a wonderful manifestation of the power of God, but it will not move upon those who have not humbled themselves before the Lord, and opened the door of the heart by confession and repentance. In the manifestation of that power which lightens the earth with the glory of God, they will see only something which in their blindness they think dangerous, something which will arouse their fears, and they will brace themselves to resist it. Because the Lord does not work according to their ideas and expectations, they will oppose the work. ‘Why,’ they say, ‘should not we know the Spirit of God, when we have been in the work so many years?’—Because they did not respond to the warnings, the entreaties of the messages of God, but persistently said, ‘I am rich, and increased with goods, and have need of nothing.’ Talent, long experience, will not make men channels of light, unless they place themselves under the bright beams of the Sun of Righteousness, and are called, and chosen, and prepared by the endowment of the Holy Spirit. When men who handle sacred things will humble themselves under the mighty hand of God, the Lord will lift them up. He will make them men of discernment—men rich in the grace of his Spirit. Their strong, selfish traits of character, their stubbornness, will be seen in the light shining from the Light of the world. ‘I will come unto thee quickly, and will remove thy candlestick out of his place, except thou repent.’ If you seek the Lord with all your heart, he will be found of you.” Review and Herald, December 23, 1890.

> „У црквама треба да се догоди дивна манифестација Божје силе, али она неће деловати на оне који се нису понизили пред Господом и отворили врата срца исповешћу и покајањем. У пројављивању те силе која обасјава земљу славом Божјом, они ће видети само нешто што у свом слепилу сматрају опасним, нешто што ће пробудити њихове страхове, и они ће се учврстити да му се одупру. Пошто Господ не делује према њиховим замислима и очекивањима, они ће се супротставити делу. ‘Зашто’, говоре они, ‘зар ми не бисмо познавали Духа Божјега, када смо толике године у делу?’ — Зато што нису одговорили на упозорења, на усрдне позиве у Божјим порукама, него су упорно говорили: ‘Богат сам, и обогатио сам се, и ништа ми не треба.’ Даровитост, дуго искуство, неће учинити људе каналима светлости, ако се не ставе под сјајне зраке Сунца правде и не буду позвани, и изабрани, и припремљени даром Светога Духа. Када се људи који рукују светим стварима понизе под моћном руком Божјом, Господ ће их узвисити. Он ће их учинити људима расуђивања — људима богатим благодаћу Његовога Духа. Њихове снажне, себичне црте карактера, њихова тврдоглавост, биће виђене у светлости која сија од Светлости света. ‘Доћи ћу к теби брзо, и уклонићу твој свећњак с места његова, ако се не покајеш.’ Ако тражите Господа свим срцем својим, наћи ћете Га.” Review and Herald, December 23, 1890.

The Judean prophet’s death is represented by both the “lion” of modern Babylon, which is the prophetic symbol that establishes the vision of prophetic history, and also by the “ass.” The first mention of Islam in the Scriptures is when Ishmael is introduced as a “wild man.”

Смрт јудејског пророка представљена је и „лавом“ савременог Вавилона, који је пророчки симбол што утврђује визију пророчке историје, и „магарцем“. Прво помињање ислама у Светом писму јесте када се Исмаило уводи као „дивљи човек“.

> And he will be a wild man; his hand will be against every man, and every man’s hand against him; and he shall dwell in the presence of all his brethren. Genesis 16:12.

> И биће дивљи човек; рука ће његова бити против свакога, и рука свакога против њега; и живеће пред лицем све браће своје. 1. Мојсијева 16:12.

The rule of first mention in the Scriptures identifies that all the characteristics of the symbol be contained therein, for God’s Word is a seed, and a seed possesses all the DNA necessary to bring to fruition the entire plant. The word translated as “wild man,” is the word for the “wild Arabian ass.” The “ass” in the Scriptures of truth is one of the symbols of Islam.

Правило првог помињања у Писму показује да све одлике симбола морају бити садржане у томе, јер је Божја Реч семе, а семе поседује сву ДНК неопходну да доведе до пуног развоја целокупну биљку. Реч преведена као „дивљи човек“ јесте реч за „дивљег арапског магарца“. „Магарац“ је у Писму истине један од симбола ислама.

The message of Ezekiel in chapter thirty-seven that brings the dead bones to life where they stand up as a mighty army, is the message of Islam of the third Woe, and that message is the message of the Midnight Cry of the last days. Sister White directly teaches that Christ’s triumphal entry into Jerusalem represented the message of the Midnight Cry.

Порука Језекиља у тридесет седмом поглављу, која мртве кости оживљава тамо где леже те оне устају као силна војска, јесте порука ислама трећег Тешко, а та порука је порука Поноћног повика последњих дана. Сестра Вајт непосредно учи да је Христов тријумфални улазак у Јерусалим представљао поруку Поноћног повика.

> “The midnight cry was not so much carried by argument, though the Scripture proof was clear and conclusive. There went with it an impelling power that moved the soul. There was no doubt, no questioning. Upon the occasion of Christ’s triumphal entry into Jerusalem, the people who were assembled from all parts of the land to keep the feast, flocked to the Mount of Olives, and as they joined the throng that were escorting Jesus, they caught the inspiration of the hour, and helped to swell the shout, ‘Blessed is he that cometh in the name of the Lord!’ [Matthew 21:9.] In like manner did unbelievers who flocked to the Adventist meetings—some from curiosity, some merely to ridicule—feel the convincing power attending the message, ‘Behold, the Bridegroom cometh!’” Spirit of Prophecy, volume 4, 250.

> „Поноћни поклич није се толико ширио посредством аргумента, иако је библијски доказ био јасан и коначан. С њим је ишла покретачка сила која је покретала душу. Није било сумње, ни преиспитивања. Приликом Христовог победоносног уласка у Јерусалим, народ који се са свих страна земље окупио да празнује празник, сливао се на Маслинску гору, и када се придруживао мноштву које је пратило Исуса, прихватао је надахнуће тог часа и помагао да се појача узвик: ‘Благословен који долази у име Господње!’ [Matthew 21:9.] На исти начин су и неверници који су долазили на адвентистичке скупове — неки из радозналости, неки само да би исмевали — осећали осведочавајућу силу која је пратила вест: ‘Ево, Женик долази!’“ Spirit of Prophecy, volume 4, 250.

The Revelation of Jesus Christ is the final message that is unsealed in the last days and it includes Islam of the third Woe. When Christ, who is the message that is unsealed, entered Jerusalem, and thus typified the Midnight Cry of the last days, He was carried (His message was carried) by an “ass”. The final message of Christ’s righteousness is carried by Islam.

Откривење Исуса Христа јесте последња порука која се распечаћује у последњим данима, и она укључује ислам трећег Тешко. Када је Христос, који је порука што се распечаћује, ушао у Јерусалим, и тиме предочио поноћни поклич последњих дана, био је ношен (Његова порука је била ношена) на „магарцу“. Последњу поруку Христове праведности носи ислам.

Islam was, is, and will be a wild man, as represented by the wild Arabian ass, and any who wish to see (and there are many who don’t wish to see), can easily “recognize,” that the warfare that is now being carried out by Islam is wild insanity. The willingness to commit suicide, believing there will be some great sexual reward in the hereafter is satanic insanity. The first mention of Islam identified that Islam would be a wild man.

Ислам је био, јесте и биће дивљи човек, као што је представљен дивљим арапским магарцем, и свако ко жели да види (а има многих који не желе да виде), може лако „препознати“ да је ратовање које сада спроводи ислам дивље безумље. Спремност да се изврши самоубиство, уз веровање да ће у загробном животу уследити нека велика сексуална награда, јесте сатанско безумље. Прво спомињање ислама указало је на то да ће ислам бити дивљи човек.

Islam’s warfare brings all mankind together to fight the escalating warfare of the third Woe. Islam is the prophetic logic for the implementation of a one-world government, and the globalists teach that they purposely introduced the Jews back into the land of Israel after World War Two, that they might use the ancient hatred of Islam towards the Jews to initiate a Third World War. The globalists believe, and have taught for decades, that they will need a Third World War to bring about their one-world government. The globalists’ corrupted motivations, as expressed with their own words, fits into the biblical role of Islam.

Исламско ратовање окупља цело човечанство да се бори у све жешћем ратовању трећег Тешко. Ислам је пророчка логика за спровођење једне светске владе, а глобалисти уче да су намерно вратили Јевреје у земљу Израела после Другог светског рата, како би могли да употребе древну мржњу ислама према Јеврејима да покрену Трећи светски рат. Глобалисти верују, и деценијама су поучавали, да ће им бити потребан Трећи светски рат да би успоставили своју једну светску владу. Искварени мотиви глобалиста, како су изражени њиховим сопственим речима, уклапају се у библијску улогу ислама.

Possibly the most serious piece of Ishmael’s prophetic DNA, in the verse where he is first mentioned, is the fact that his spirit, which is the spirit of a “wild man,” “dwells in the presence of all his brethren.” The idea that it is only some sects of radical Islam that will be involved in the third Woe, does not square with God’s Word. The common politically correct view that there are a few bad apples in every religious persuasion, and that the majority of the Muslim religion are peace-loving citizens, does not agree with either their own holy book, or the Bible.

Могуће је да је најозбиљнији део Исмаиловог пророчког ДНК, у стиху у коме се он први пут помиње, чињеница да његов дух, који је дух „дивљег човека“, „пребива пред лицем све браће своје“. Замисао да ће само неке секте радикалног ислама бити укључене у треће Тешко, није у сагласности са Речју Божјом. Уобичајено политички коректно гледиште да у сваком верском опредељењу има понеко покварено јабуче, и да су већина муслиманске вере мирољубиви грађани, не слаже се ни са њиховом сопственом светом књигом, нити са Библијом.

The Koran teaches that it is the duty of every follower of Allah to bring the entire world into conformity to Sharia law, and the first mention of Islam in the book of Genesis identifies that the “wild man” spirit of Ishmael will be in every follower of Islam. The Koran directly teaches its adherents to feign decency when they live in areas where they do not yet have the ability to force their religious rule upon the population, much like Catholicism.

Коран учи да је дужност сваког Аллаховог следбеника да читав свет доведе у сагласност са шеријатским законом, а прво помињање ислама у књизи Постања указује да ће дух Исмаила, „дивљег човека“, бити у сваком следбенику ислама. Коран непосредно поучава своје присталице да глуме честитост када живе у областима у којима још немају могућност да становништву наметну своју верску владавину, слично као католицизам.

The prophet from Judah confronted Jeroboam when his kingdom was first inaugurated. Apostate Protestantism began in 1844, and it was immediately confronted by Millerite Adventism who had entered the Most Holy Place and discovered the law of God, including the seventh-day Sabbath. Millerite Adventism was told, as represented by Jeremiah, to return to God, but never to return to the “assembly of mockers.” The prophet from Judah was told to not return the same way he came, nor eat or drink the food of the lying prophet of Bethel, but he did so. The prophet from Judah’s death was symbolically placed between two symbols, that represented the papacy and Islam. Laodicean Adventism cannot see those two truths for in 1863, they poked out their own spiritual eyes, and began the process of covering the jewels and methodology employed by William Miller in order to establish the foundations of Adventism with counterfeit coins and jewels, and the methodology of apostate Protestantism and Catholicism.

Пророк из Јудеје суочио се са Јеровоамом када је његово царство тек било успостављено. Отпало протестантизам започео је 1844. године, и одмах се суочио са милеритским адвентизмом, који је ушао у Светињу над светињама и открио Божји закон, укључујући и суботу седмога дана. Милеритском адвентизму било је речено, како је представљено кроз Јеремију, да се врати Богу, али никада да се не врати у „збор ругача“. Пророку из Јудеје било је речено да се не враћа истим путем којим је дошао, нити да једе или пије храну лажљивог пророка из Ветиља, али је он то ипак учинио. Смрт пророка из Јудеје била је симболички смештена између два симбола, који су представљали папство и ислам. Лаодикијски адвентизам не може да види те две истине, јер су 1863. године сами себи ископали своје духовне очи и започели процес прикривања драгуља и методологије којима се служио Вилијам Милер, како би темеље адвентизма успоставили лажним новцем и драгуљима, и методологијом отпалог протестантизма и католицизма.

The “dirt brush Man” is now sweeping His floor and restoring the jewels and giving them to Miller to place upon his table, but Adventism is blinded by the belief that they are the remnant people who were raised up as His people in 1844.

„Човек с четком за прашину“ сада чисти Свој под и обнавља драгуље и даје их Милеру да их стави на свој сто, али адвентизам је заслепљен веровањем да су они народ остатка који је подигнут као Његов народ 1844. године.

> And think not to say within yourselves, We have Abraham to our father: for I say unto you, that God is able of these stones to raise up children unto Abraham. And now also the ax is laid unto the root of the trees: therefore every tree which bringeth not forth good fruit is hewn down, and cast into the fire. I indeed baptize you with water unto repentance: but he that cometh after me is mightier than I, whose shoes I am not worthy to bear: he shall baptize you with the Holy Ghost, and with fire: Whose fan is in his hand, and he will thoroughly purge his floor, and gather his wheat into the garner; but he will burn up the chaff with unquenchable fire. Matthew 3:9–12.

> И не помишљајте да у себи говорите: Имамо Авраама за оца; јер вам кажем да Бог може и од овога камења подигнути децу Аврааму. А већ и секира стоји код корена дрвећу; зато се свако дрво које не доноси добра рода сече и у огањ баца. Ја вас, дакле, крштавам водом на покајање; али онај који иде за мном јачи је од мене, коме ја нисам достојан ни обућу носити; он ће вас крстити Духом Светим и огњем. Његова је лопата у руци његовој, и он ће добро очистити гумно своје, и сабраће пшеницу своју у житницу; а плеву ће сагорети огњем неугасивим. Матеј 3:9–12.

Laodicean Adventism will be spewed out of the mouth of the Lord, except for those individuals who might repent. Laodicean Adventism is to be buried in the same grave as the former covenant people who rejected Miller’s message are buried in, for they are now, also a former covenant people in relation to the one hundred and forty-four thousand. The rebellion of 1863 is illustrated by the prophet who came from Judah, who also left a prediction of king Josiah.

Лаодикијски адвентизам биће избљуван из уста Господњих, осим оних појединаца који би се могли покајати. Лаодикијски адвентизам треба да буде сахрањен у истом гробу у коме су сахрањени некадашњи заветни народ који је одбацио Милерову поруку, јер су они сада такође некадашњи заветни народ у односу на сто четрдесет и четири хиљаде. Побуна из 1863. године приказана је пророком који је дошао из Јуде, који је такође оставио предсказање о цару Јосији.

We will continue this study in the next article.

Наставићемо ово проучавање у наредном чланку.

> “Instead of becoming like the world, we are to become more and more distinct from the world. Satan has combined and will continue to combine with the churches in making a masterly effort against the truth of God. Everything that is done by God’s people to make inroads upon the world will call forth determined opposition from the powers of darkness. The enemy’s last great conflict will be a most determined one. It will be the last battle between the powers of darkness and the powers of light. Every true child of God will fight bravely on the side of Christ. Those who in this great crisis allow themselves to be more on the side of the world than of God, will eventually place themselves wholly on the side of the world. Those who become confused in their understanding of the word, who fail to see the meaning of antichrist, will surely place themselves on the side of antichrist. There is no time now for us to assimilate with the world. Daniel is standing in his lot and in his place. The prophecies of Daniel and of John are to be understood. They interpret each other. They give to the world truths which everyone should understand. These prophecies are to be witness in the world. By their fulfillment in these last days, they will explain themselves.

> „Уместо да постанемо слични свету, треба да постајемо све више и више различити од света. Сотона се удружио и наставиће да се удружује са црквама у мајсторском настојању против Божје истине. Све што Божји народ чини да продре у свет изазваће одлучно противљење сила таме. Непријатељев последњи велики сукоб биће крајње одлучан. То ће бити последња битка између сила таме и сила светлости. Свако право Божје дете храбро ће се борити на Христовој страни. Они који у овој великој кризи допусте себи да буду више на страни света него на страни Бога, на крају ће се у потпуности ставити на страну света. Они који постану збуњени у свом разумевању Речи, који не увиде значење антихриста, сигурно ће стати на страну антихриста. Сада није време да се прилагођавамо свету. Данило стоји у свом делу и на свом месту. Пророштва Данила и Јована треба да буду схваћена. Она тумаче једно друго. Она дају свету истине које свако треба да разуме. Ова пророштва треба да буду сведок у свету. Својим испуњењем у овим последњим данима, она ће сама себе објаснити.״

> “The Lord is about to punish the world for its iniquity. He is about to punish religious bodies for their rejection of the light and truth which has been given them. The great message, combining the first, second, and third angel’s messages, is to be given to the world. This is to be the burden of our work. Those who truly believe in Christ will openly conform to the law of Jehovah. The Sabbath is the sign between God and His people, and we are to make visible our conformity to the law of God by observing the Sabbath. It is to be the mark of distinction between God’s chosen people and the world. It means much to be true to God. This embraces health reform. It means that our diet must be simple, that we must be temperate in all things. The many varieties of food so often seen on tables is not necessary, but highly injurious. Mind and body are to be preserved in the best condition of health. Only those who have been trained in the knowledge and fear of God should be chosen to take responsibilities. Those who have been long in the truth, yet who cannot distinguish between the pure principles of righteousness and the principles of evil, whose understanding in regard to justice, mercy, and the love of God is beclouded, should be relieved of responsibility.

> „Господ ће ускоро казнити свет због његове безаконости. Он ће ускоро казнити верске заједнице због њиховог одбацивања светлости и истине које су им дате. Велика вест, која обједињује поруке првог, другог и трећег анђела, треба да се објави свету. То треба да буде терет нашега дела. Они који истински верују у Христа јавно ће се саобразити Јеховином закону. Субота је знак између Бога и Његовог народа, и ми треба да учинимо видљивим своје саобразавање Божјем закону држањем суботе. Она треба да буде обележје разликовања између Божјег изабраног народа и света. Много значи бити веран Богу. То обухвата здравствену реформу. То значи да наша исхрана мора бити једноставна, да у свему морамо бити умерени. Многобројне врсте хране које се тако често виде на трпезама нису неопходне, него су веома штетне. Ум и тело треба да се очувају у најбољем стању здравља. Само они који су васпитани у познању и страху Божјем треба да буду изабрани да преузму одговорности. Они који су дуго у истини, а ипак не могу да разликују чиста начела праведности од начела зла, чије је разумевање у погледу правде, милости и љубави Божје помрачено, треба да буду разрешени одговорности.“

> “God has important lessons for his people to learn. Had these lessons been learned before, his cause would not be where it is today. One thing must be done. The truth is not to be withheld from ministers or men in positions of responsibility for fear of incurring their displeasure. There are to be connected with our institutions men who with meekness and in wisdom will declare the whole counsel of God. God’s wrath is kindled against those who in carnal security and price have shown contempt for his management. They are endangering the prosperity of the cause.

> „Бог има важне поуке које његов народ треба да научи. Да су ове поуке биле научене раније, његово дело не би било тамо где је данас. Једно се мора учинити. Истина се не сме ускраћивати проповедницима нити људима на одговорним положајима из страха да се не навуче њихово незадовољство. Са нашим установама треба да буду повезани људи који ће с кротошћу и у мудрости објављивати сву Божју намеру. Божји гнев се распаљује против оних који су, у телесној сигурности и охолости, показали презир према Његовом управљању. Они доводе у опасност напредак дела. “

> “Every false way is a deception, and if sustained, will in the end bring destruction. Thus the Lord permits those who maintain false plans to be destroyed. At the very time when praise and adulation is heard, sudden destruction comes. There are those who, notwithstanding they know of the reproof received by others, because of unfaithfulness, turn away from admonition. These are doubly guilty. They knew the Lord’s will and did it not. Their punishment will be proportionate to their guilt. They would not take heed to the word of the Lord.” Kress Collection, 105, 106.

> „Сваки лажни пут јесте обмана, и ако се у њему устраје, на крају ће донети пропаст. Стога Господ допушта да они који се држе лажних планова буду уништени. Управо у време када се чују похвала и ласкање, долази изненадна пропаст. Има оних који се, упркос томе што знају за укор који су други примили због неверности, одвраћају од опомене. Такви су двоструко криви. Знали су вољу Господњу и нису је извршили. Њихова казна биће сразмерна њиховој кривици. Нису хтели да пазе на реч Господњу.“ Kress Collection, 105, 106.

Back to Articles