Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Nine

Књига пророка Данила – Двадесет девета

Belshazzar’s Feast and the Prophetic Hour: Unveiling the Sunday Law, the Fall of Babylon, and the Final Crisis

Валтасарова гозба и пророчки час: откривање закона о недељи, пада Вавилона и последње кризе

Author

Jeff Pippenger

Published

December 24, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Belshazzar’s feast identifies the “hour” of the Sunday law, but it places the emphasis upon the judgment of the Republican horn. Nebuchadnezzar’s golden image in Daniel chapter three, places the same history, in the context of God’s faithful people who are then lifted up as an ensign. Daniel chapter six, addresses the same line, but addresses the role of the Protestant horn. Belshazzar is representing the “state,” and he called one thousand of his “lords.”

Валтасарова гозба означава „час“ недељног закона, али ставља нагласак на суд над републиканским рогом. Навуходоносоров златни лик у трећем поглављу Данила поставља ту исту историју у контекст Божјег верног народа, који је тада подигнут као застава. Шесто поглавље Данила обрађује ту исту линију, али разматра улогу протестантског рога. Валтасар представља „државу“, и он је позвао хиљаду својих „великаша“.

> Belshazzar the king made a great feast to a thousand of his lords, and drank wine before the thousand. Belshazzar, whiles he tasted the wine, commanded to bring the golden and silver vessels which his father Nebuchadnezzar had taken out of the temple which was in Jerusalem; that the king, and his princes, his wives, and his concubines, might drink therein. Then they brought the golden vessels that were taken out of the temple of the house of God which was at Jerusalem; and the king, and his princes, his wives, and his concubines, drank in them. They drank wine, and praised the gods of gold, and of silver, of brass, of iron, of wood, and of stone. In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaster of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Daniel 5:1–5.

> Цар Валтазар приреди велику гозбу за хиљаду својих великаша, и пијаше вино пред том хиљадом. Валтазар, док је кушао вино, заповеди да донесу златне и сребрне судове које је његов отац Навуходоносор узео из храма који беше у Јерусалиму, да из њих пију цар и његови кнезови, његове жене и његове иноче. Тада донесоше златне судове који беху узети из храма дома Божјега што беше у Јерусалиму; и цар, и његови кнезови, његове жене и његове иноче, пијаху из њих. Пијаху вино и хваљаху богове од злата, и од сребра, од бакра, од гвожђа, од дрвета и од камена. У исти час појавише се прсти човекове руке, и писаху према свећњаку по кречу на зиду царскога двора; и цар виде део руке која је писала. Данило 5:1–5.

The number “ten” represents the dragon, and one hundred, and one thousand is simply a magnification of the same symbol. In chapter six, one hundred and twenty push the deceitful law, and one hundred and twenty is a symbol for priests. Considering “line upon line,” Belshazzar’s feast is illustrating the judgment upon a corrupted statecraft, and judgment of a corrupted churchcraft. Belshazzar was drunk with the Babylonian wine, and then determined to desecrate the sacred vessels of God’s temple in Jerusalem.

Број „десет“ представља аждају, а сто и хиљаду једноставно су увећање истог симбола. У шестом поглављу, сто двадесет намећу варљиви закон, а сто двадесет је симбол за свештенике. Узимајући у обзир „ред на ред“, Валтазарова гозба приказује суд над исквареним државништвом и суд над исквареним црквеним устројством. Валтазар је био опијен вавилонским вином, а затим је одлучио да оскрнави свете сасуде Божјег храма у Јерусалиму.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).” Selected Messages, book 2, 118.

> „Пророк каже: ‚И видех другога анђела где силази с неба, који имаше велику власт; и земља се осветли од славе његове. И повика силно јаким гласом говорећи: Паде, паде Вавилон велики, и поста станиште демонима‘ (Откривење 18:1, 2). То је иста порука која је дата од другог анђела. Вавилон је пао, ‚јер напоји све народе вином гнева блуда својега‘ (Откривење 14:8). Шта је то вино? — Њене лажне доктрине. Она је дала свету лажну суботу уместо суботе из четврте заповести, и поновила је лаж коју је Сатана најпре казао Еви у Едему — природну бесмртност душе. Многе сродне заблуде раширила је надалеко и нашироко, ‚учећи наукама, заповестима људским‘ (Матеј 15:9).“ Selected Messages, књига 2, 118.

The wine Belshazzar was drinking was the papacy’s idol sabbath, for the feast represented the prophetic “hour” of the Sunday law. The sanctuary vessels he brought into the banquet hall represented not only rebellion against God, but sacred vessels also represent God’s people, for the literal represents the spiritual, and people are vessels.

Вино које је Валтазар пио био је папски идолски сабат, јер је гозба представљала пророчки „час“ недељног закона. Судови из светилишта које је донео у дворану за гозбу представљали су не само побуну против Бога, него свети судови такође представљају Божји народ, јер дословно представља духовно, а људи су судови.

> Nevertheless the foundation of God standeth sure, having this seal, The Lord knoweth them that are his. And, Let everyone that nameth the name of Christ depart from iniquity. But in a great house there are not only vessels of gold and of silver, but also of wood and of earth; and some to honour, and some to dishonour. If a man therefore purge himself from these, he shall be a vessel unto honour, sanctified, and meet for the master’s use, and prepared unto every good work. 2 Timothy 2:19–21.

> Ипак тврди темељ Божји стоји, имајући овај печат: Господ познаје оне који су његови. И: Нека од неправде одступи сваки који именује име Христово. А у великом дому нема само судова од злата и од сребра, него и од дрвета и од земље; и једни су за част, а други за срамоту. Ако се, дакле, ко очисти од овога, биће суд за част, освећен и користан господару, приправљен за свако добро дело. 2. Тимотеју 2:19–21.

In the midst of desecrating God’s people through enforced Sunday worship, the fiery handwriting spells out Belshazzar’s doom.

Usred skrnavljenja Božjeg naroda putem nametnutog nedeljnog bogosluženja, plameno pismo ispisuje Valtasarovu propast.

> In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaster of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Then the king’s countenance was changed, and his thoughts troubled him, so that the joints of his loins were loosed, and his knees smote one against another. The king cried aloud to bring in the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers. And the king spake, and said to the wise men of Babylon, Whosoever shall read this writing, and show me the interpretation thereof, shall be clothed with scarlet, and have a chain of gold about his neck, and shall be the third ruler in the kingdom. Daniel 5:5–7.

> У исти час појавише се прсти руке човечије и писаху према свећњаку по кречу на зиду царскога двора; и цар виде део руке која је писала. Тада се царево лице измени, и мисли га његове узнемирише, те му се зглобови бедара олабавише, и колена му удараху једно о друго. Цар повика из свега гласа да доведу гатаре, Халдејце и врачаре. И цар проговори и рече мудрацима Вавилонским: Ко год прочита ово писмо и покаже ми његово тумачење, биће обучен у скерлет, и имаће златан ланац око свога врата, и биће трећи господар у царству. Данило 5:5–7.

Historically the passage is understood to be identifying that Belshazzar’s father, had left the political throne to Belshazzar, and for this reason the best his son could offer for an interpretation of the handwriting was a position of being the third ruler. Leading up to the Sunday law in the United States, the political leadership will be in a subservient position to the religious leadership who will be working to introduce a new form of worship. The image of the beast represents the combination of church and state with the church in control of the relationship, and at the Sunday law Belshazzar was the political king, thus symbolizing the state, but he was only the second in command to his father’s religious authority. The best he could offer Daniel was to be third.

Историјски гледано, овај одломак се разуме тако да указује на то да је Валтазаров отац препустио политички престо Валтазару, и из тог разлога највише што је његов син могао да понуди за тумачење натписа било је место трећега владара. У раздобљу које води ка закону о недељи у Сједињеним Државама, политичко вођство биће у подређеном положају у односу на верско вођство, које ће радити на увођењу новог облика богослужења. Икона звери представља спој цркве и државе, при чему црква управља тим односом, а у време закона о недељи Валтазар је био политички цар, те је тако симболизовао државу, али је био тек други по заповести у односу на верски ауторитет свога оца. Највише што је могао да понуди Данилу било је да буде трећи.

> “When the early church became corrupted by departing from the simplicity of the gospel and accepting heathen rites and customs, she lost the Spirit and power of God; and in order to control the consciences of the people, she sought the support of the secular power. The result was the papacy, a church that controlled the power of the state and employed it to further her own ends, especially for the punishment of ‘heresy.’ In order for the United States to form an image of the beast, the religious power must so control the civil government that the authority of the state will also be employed by the church to accomplish her own ends. . . .

> „Када се рана црква покварила одступањем од једноставности јеванђеља и прихватањем незнабожачких обреда и обичаја, изгубила је Духа и силу Божју; и да би управљала савешћу народа, потражила је потпору световне власти. Резултат је било папство, црква која је управљала државном влашћу и употребљавала је ради остварења сопствених циљева, нарочито за кажњавање ‘јереси’. Да би Сједињене Државе начиниле лик звери, верска власт мора тако овладати грађанском влашћу да црква такође употреби државни ауторитет ради остварења сопствених циљева....“

> “The enforcement of Sundaykeeping on the part of Protestant churches is an enforcement of the worship of the papacy—of the beast. Those who, understanding the claims of the fourth commandment, choose to observe the false instead of the true Sabbath are thereby paying homage to that power by which alone it is commanded. But in the very act of enforcing a religious duty by secular power, the churches would themselves form an image to the beast; hence the enforcement of Sundaykeeping in the United States would be an enforcement of the worship of the beast and his image.” The Great Controversy, 443, 448, 449.

> „Наметaње светковања недеље од стране протестантских цркава јесте наметање обожавања папства — звери. Они који, разумејући захтеве четврте заповести, изаберу да држе лажну уместо истините суботе, тиме одају почаст оној власти којом је једино она и прописана. Али, самим чином наметања верске дужности посредством световне власти, цркве би саме начиниле лик звери; стога би наметање светковања недеље у Сједињеним Државама било наметање обожавања звери и њеног лика.“ Велика борба, 443, 448, 449.

It is in a crisis that character is revealed, and the mysterious message on the wall produced a crisis in Belshazzar’s experience and marked the end of his kingdom, thus symbolizing the end of the kingdom of the earth beast. Belshazzar died that very night, representing the Sunday law, when the United States is overthrown as the sixth kingdom of Bible prophecy at the Sunday law, but the United States immediately transitions into the premier king of the ten kings. The ten kings are the seventh kingdom of Bible prophecy, and they immediately agree to give their seventh kingdom to the beast.

У кризи се открива карактер, а тајанствена порука на зиду изазвала је кризу у Валтазаровом искуству и означила крај његовог царства, те тако симболизовала крај царства звери из земље. Валтазар је умро те исте ноћи, представљајући закон о недељи, када су Сједињене Америчке Државе оборене као шесто царство библијског пророштва при закону о недељи, али Сједињене Америчке Државе одмах прелазе у положај врховног цара десет царева. Десет царева су седмо царство библијског пророштва, и они се одмах саглашавају да своје седмо царство предају звери.

> For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. Revelation 17:17.

> Јер им је Бог метнуо у срца њихова да изврше вољу његову, и да буду једне мисли, и да предају царство своје звери, док се не сврше речи Божје. Откривење 17:17.

The final movements are rapid ones, and the transition from the sixth kingdom to the seventh, and then to the eighth is rapid, for the world is then in a great crisis. The overthrow of the earth beast causes Belshazzar to fear, and as the premier king of the ten kings, he represents the fear that all the kings of the earth will experience at the overthrow of the United States. In Revelation chapter eleven, the “hour” that the handwriting appears upon the wall, is the “hour” of the great earthquake. At that point three symbols of Islam are marked, and it is Islam that causes the kings to fear in the last days.

Завршни покрети су брзи, а прелаз са шестог царства на седмо, а затим на осмо, брз је, јер се свет тада налази у великој кризи. Обарање звери из земље изазива страх код Валтазара, и као први цар међу десет царева, он представља страх који ће сви цареви земаљски искусити при обарању Сједињених Америчких Држава. У једанаестом поглављу Откривења, „час“ у који се рукопис појављује на зиду јесте „час“ великог земљотреса. У тој тачки бивају обележена три симбола ислама, и управо ислам изазива страх код царева у последњим данима.

> For, lo, the kings were assembled, they passed by together. They saw it, and so they marvelled; they were troubled, and hasted away. Fear took hold upon them there, and pain, as of a woman in travail. Thou breakest the ships of Tarshish with an east wind. As we have heard, so have we seen in the city of the Lord of hosts, in the city of our God: God will establish it forever. Selah. Psalm 48:4–8.

> Јер, гле, цареви се сакупише, прођоше заједно. Видеше то, и тако се задивише; сметоше се и пожурише да оду. Страх их обузе онде, и болови као у жене која се порађа. Ти разбијаш лађе Тарсиске источним ветром. Како смо чули, тако смо и видели у граду Господа над војскама, у граду Бога нашега: Бог ће га утврдити довека. Села. Псалам 48:4–8.

The lords, or kings were assembled at Belshazzar’s feast, drinking the wine of Babylon and handling and looking upon the sacred vessels of God’s sanctuary, when fear took hold of them, as represented by Belshazzar’s fear when the handwriting appeared upon the wall. Belshazzar’s fear began an escalating fear that is represented by a woman in travail, and Revelation eleven’s “hour” leads into chapter twelve, where the ensign is represented as a woman about to give birth. The first labor pain is the handwriting on the wall of the banquet hall. The fear is caused by the “east wind” of Islam, that “breakest the ships of Tarshish.”

Господари, или цареви, беху окупљени на Валтазаровој гозби, пијући вино Вавилона и рукујући и посматрајући свете сасуде Божјег светилишта, када их обузе страх, као што је представљено Валтазаровим страхом када се рукопис појавио на зиду. Валтазаров страх означио је почетак све већег страха, који је представљен женом у порођајним боловима, а „час“ из Откривења једанаест води у дванаесто поглавље, где је застава представљена као жена која треба да роди. Први порођајни бол јесте рукопис на зиду дворске дворане. Страх је проузрокован „источним ветром“ ислама, који „разбијаш лађе тарсиске“.

In Belshazzar’s banquet hall, “one thousand lords” are consuming the wine of Babylon, which represents Sunday enforcement. At that time, Nebuchadnezzar’s orchestra begins to play the music, as Belshazzar has the ornaments of the sanctuary brought in. The whore of Tyre begins to sing, and apostate Israel begins to dance around Nebuchadnezzar’s golden idol. But the party is crashed by the “east wind,” which is the “third woe” that comes quickly, and is the “seventh trumpet.” When Islam crashes the party, the “nations are angered.” They are angered, for the ships of Tarshish, the symbol of the economic structure of planet earth is then sank in the midst of the sea.

У Валтасаровој банкетној дворани, „хиљаду велможа“ пије вино Вавилона, које представља наметање недеље. У то време, Навуходоносоров оркестар почиње да свира, док Валтасар заповеда да се донесу украси светилишта. Тирска блудница почиње да пева, а отпаднички Израиљ почиње да игра око златног идола Навуходоносоровог. Али гозбу прекида „источни ветар“, који је „треће тешко“, што долази брзо, и „седма труба“. Када ислам прекине гозбу, „народи се разгњеве“. Разгњевљују се, јер тада лађе Тарсиске, симбол економске структуре планете Земље, бивају потопљене усред мора.

> Tarshish was thy merchant by reason of the multitude of all kind of riches; with silver, iron, tin, and lead, they traded in thy fairs. Javan, Tubal, and Meshech, they were thy merchants: they traded the persons of men and vessels of brass in thy market. They of the house of Togarmah traded in thy fairs with horses and horsemen and mules. The men of Dedan were thy merchants; many isles were the merchandise of thine hand: they brought thee for a present horns of ivory and ebony. Syria was thy merchant by reason of the multitude of the wares of thy making: they occupied in thy fairs with emeralds, purple, and broidered work, and fine linen, and coral, and agate. Judah, and the land of Israel, they were thy merchants: they traded in thy market wheat of Minnith, and Pannag, and honey, and oil, and balm. Damascus was thy merchant in the multitude of the wares of thy making, for the multitude of all riches; in the wine of Helbon, and white wool. Dan also and Javan going to and fro occupied in thy fairs: bright iron, cassia, and calamus, were in thy market. Dedan was thy merchant in precious clothes for chariots. Arabia, and all the princes of Kedar, they occupied with thee in lambs, and rams, and goats: in these were they thy merchants. The merchants of Sheba and Raamah, they were thy merchants: they occupied in thy fairs with chief of all spices, and with all precious stones, and gold. Haran, and Canneh, and Eden, the merchants of Sheba, Asshur, and Chilmad, were thy merchants. These were thy merchants in all sorts of things, in blue clothes, and broidered work, and in chests of rich apparel, bound with cords, and made of cedar, among thy merchandise. The ships of Tarshish did sing of thee in thy market: and thou wast replenished, and made very glorious in the midst of the seas. Thy rowers have brought thee into great waters: the east wind hath broken thee in the midst of the seas. Thy riches, and thy fairs, thy merchandise, thy mariners, and thy pilots, thy calkers, and the occupiers of thy merchandise, and all thy men of war, that are in thee, and in all thy company which is in the midst of thee, shall fall into the midst of the seas in the day of thy ruin. Ezekiel 27:12–26.

> Тарсис беше твој трговац због мноштва сваковрсног богатства; сребром, гвожђем, калајем и оловом трговаху на твојим панађурима. Јаван, Тувал и Мешех, они беху твоји трговци; трговаху људским душама и судовима од бакра на твојој пијаци. Они из дома Тогарме трговаху на твојим панађурима коњима и коњаницима и мазгама. Људи из Дедана беху твоји трговци; многа острва беху роба твоје руке; доношаху ти на дар слонову кост и ебоновину. Сирија беше твој трговац због мноштва производа твоје израде; трговаху на твојим панађурима смарагдима, пурпуром и везеним радом, и танким платном, и коралом, и ахатом. Јуда и земља Израиљева, они беху твоји трговци; трговаху на твојој пијаци пшеницом из Минита, и Панагом, и медом, и уљем, и балсамом. Дамаск беше твој трговац због мноштва производа твоје израде, због мноштва свакога богатства; вином из Хелвона и белом вуном. Дан такође и Јаван, који су ходили тамо-амо, трговаху на твојим панађурима; светло гвожђе, касија и мирисна трска беху на твојој пијаци. Дедан беше твој трговац скупоценим покривачима за кола. Арабија и сви кнезови Кидарски трговаху с тобом јагњцима, овновима и јарцима; у томе беху твоји трговци. Трговци Саве и Раме, они беху твоји трговци; трговаху на твојим панађурима најбољим од свих зачина, и сваковрсним драгим камењем, и златом. Харан и Кана и Еден, трговци Саве, Асур и Хилмад, беху твоји трговци. Они беху твоји трговци сваковрсном робом, плавим хаљинама и везеним радом, и ковчезима с богатом одећом, везаним ужима и начињеним од кедра, међу твојом робом. Лађе тарсиске певаху о теби на твојој пијаци; и ти си био испуњен и врло прослављен усред мора. Твоји веслачи доведоше те у велике воде; источни ветар разбио те је усред мора. Твоје богатство, и твоји панађури, твоја роба, твоји морнари и твоји кормилари, твоји калфатери, и трговци твојом робом, и сви твоји ратници који су у теби, и сав твој збор који је усред тебе, пашће усред мора у дан твоје пропасти. Језекиљ 27:12–26.

The “ships of Tarshish” are the symbol of the economic structure of planet earth, and they are sunk in the midst of the sea by the “east wind.” Ezekiel informs us this takes place in the “day of thy ruin,” and the subject of Ezekiel chapter twenty-seven, is the lamentation for Tyrus.

„Лађе тарсишке“ су симбол економске структуре планете Земље, и бивају потопљене усред мора „источним ветром“. Језекиљ нас обавештава да се то догађа у „дан пропасти твоје“, а предмет двадесет седмог поглавља књиге пророка Језекиља јесте нарицаљка за Тиром.

> The word of the Lord came again unto me, saying, Now, thou son of man, take up a lamentation for Tyrus; And say unto Tyrus, O thou that art situate at the entry of the sea, which art a merchant of the people for many isles, Thus saith the Lord God; O Tyrus, thou hast said, I am of perfect beauty. Ezekiel 27:1–3.

> И дође ми опет реч Господња говорећи: А ти, сине човечји, наричи за Тиром; И реци Тиру: О ти што седиш на улазу морском, што тргујеш с народима за многа острва, овако вели Господ Господ: О Тире, ти си рекао: савршене сам лепоте. Језекиљ 27:1–3.

The day of the ruin of Tyrus is the subject of the lamentation. The day of the ruin of Tyrus is the Sunday law, for Tyrus is a symbol of the papacy, whose judgment begins in the “hour” that the second voice of Revelation eighteen begins to call people out of Babylon.

Дан пропасти Тира предмет је нарицања. Дан пропасти Тира јесте недељни закон, јер је Тир симбол папства, чији суд почиње у „часу“ када други глас из Осамнаестог поглавља Откривења почиње да позива људе да изиђу из Вавилона.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Reward her even as she rewarded you, and double unto her double according to her works: in the cup which she hath filled fill to her double. How much she hath glorified herself, and lived deliciously, so much torment and sorrow give her: for she saith in her heart, I sit a queen, and am no widow, and shall see no sorrow. Therefore shall her plagues come in one day, death, and mourning, and famine; and she shall be utterly burned with fire: for strong is the Lord God who judgeth her. And the kings of the earth, who have committed fornication and lived deliciously with her, shall bewail her, and lament for her, when they shall see the smoke of her burning, Standing afar off for the fear of her torment, saying, Alas, alas that great city Babylon, that mighty city! for in one hour is thy judgment come. And the merchants of the earth shall weep and mourn over her; for no man buyeth their merchandise any more. Revelation 18:4–11.

> И чух други глас с неба где говори: Изађите из ње, народе мој, да не будете саучесници у њеним гресима и да не примите од њених зала; јер су њени греси допрли до неба, и Бог се опоменуо њених безакоња. Узвратите јој као што је и она вама узвратила, и удвостручите јој двоструко по њеним делима; у чаши коју је напунила напуните јој двоструко. Колико је себе прослављала и у насладама живела, толико јој дајте муке и жалости; јер у срцу своме говори: Седим као царица, и нисам удовица, и жалости нећу видети. Зато ће у један дан доћи зла њена: смрт, и туга, и глад; и биће сасвим сажежена огњем; јер је силан Господ Бог који јој суди. И цареви земаљски, који су с њом чинили блуд и у насладама живели, заплакаће и зајаукати за њом, кад виде дим од пожара њезина, стојећи издалека од страха пред њеном муком, говорећи: Авај, авај, велики граде Вавилоне, моћни граде! јер у један час дође суд твој. И трговци земаљски плакаће и туговати за њом, јер више нико не купује њихове робе. Откривење 18:4–11.

The word that is used five times as “hour,” in the book of Daniel, always represents some type of judgment. The type of judgment is determined by the context of the passage where it is employed. In Daniel chapter four, the word “hour” is used first to announce the coming of judgment, whether it was the investigative judgment that began on October 22, 1844, or the executive judgment that begins at the Sunday law. In both cases, the investigative or executive judgments are progressive. The executive judgment of the papacy begins at the Sunday law in the United States. That marks the “hour” that the papacy’s executive judgment begins, and that “hour” is the “hour” of the great earthquake of Revelation eleven, when the two witnesses, represented by Shadrach, Meshach and Abednego are cast into the furnace as the ensign that is lifted up as Ezekiel’s mighty army. That “hour” is when the handwriting appears upon Belshazzar’s wall.

Реч која се у књизи пророка Данила пет пута употребљава као „час“ увек представља неку врсту суда. Врста суда одређује се контекстом одломка у коме је употребљена. У четвртом поглављу Данила, реч „час“ најпре се употребљава да најави долазећи суд, било да је реч о истражном суду који је отпочео 22. октобра 1844. године, или о извршном суду који почиње недељним законом. У оба случаја, истражни или извршни судови су прогресивни. Извршни суд над папством почиње недељним законом у Сједињеним Државама. То означава „час“ у коме започиње извршни суд над папством, и тај „час“ јесте „час“ великог земљотреса из Откривења једанаест, када су два сведока, представљена Седрахом, Мисахом и Авденаго, бачена у пећ као застава која се подиже као моћна војска из Језекиља. Тај „час“ је када се рукопис појављује на Валтазаровом зиду.

The “ships of Tarshish”, which represent the structure of the economic supply-lines of planet earth are sunk in the midst of the seas at that time, and it causes the merchants and kings of the earth to fear as represented by Belshazzar.

„Лађе таршишке“, које представљају структуру економских снабдевачких линија планете Земље, потонуле су усред мора у то време, и то изазива страх код трговаца и царева земаљских, као што је представљено у Валтасару.

In Revelation eleven, the “hour” is when the “third Woe” of Islam comes quickly, and the Seventh Trumpet sounds, and the nations are made angry. All three of those symbols point to Islam as the providential tool the Lord uses to accomplish the slaying of Belshazzar at that very “hour.” Belshazzar was slain by enemies that secretly came into his kingdom through the gates that had been carelessly left open, just as the border wall between Mexico and the United States has been carelessly left open, as the “hour” of the “great earthquake” approaches.

У Откривењу једанаест, „час“ је време када брзо долази „трећа невоља“ ислама, и када се оглашава Седма труба, и народи се разгневљују. Сва три та симбола указују на ислам као на промислитељско оруђе којим се Господ служи да изврши погубљење Валтасара управо у том „часу“. Валтасара су погубили непријатељи који су потајно ушли у његово царство кроз капије које су немарно биле остављене отворене, као што је и гранични зид између Мексика и Сједињених Држава немарно остављен отворен, док се приближава „час“ „великог земљотреса“.

The healing of the deadly wound of the papacy is set forth in the last six verses of Daniel chapter eleven. In those verses three obstacles are identified that are overcome as the papacy’s deadly wound is healed. The King of the North always conquers three obstacles on his way to supreme power, and always in the order of: first his enemy, second his ally, and then finally his victim. The first to be conquered was the King of the South, representing the Soviet Union, the last enemy of Rome, that was swept away in 1989. The second obstacle is the glorious land, which is Rome’s ally who conquered the USSR for Rome, the United States, which is conquered in the “hour” we are now considering. Thereafter the third obstacle, represented as Egypt, represents when the papacy takes control of its victim, the United Nations.

Исцељење смртоносне ране папства изложено је у последњих шест стихова једанаестог поглавља Данила. У тим стиховима препознају се три препреке које бивају савладане док се смртоносна рана папства исцељује. Северни цар увек савладава три препреке на свом путу ка врховној власти, и увек редом: најпре свога непријатеља, затим свога савезника, и најзад своју жртву. Први који је био побеђен био је Јужни цар, који представља Совјетски Савез, последњег непријатеља Рима, који је био збрисан 1989. године. Друга препрека је славна земља, која је римски савезник што је за Рим победио СССР, Сједињене Америчке Државе, која бива покорена у „часу“ који сада разматрамо. Потом трећа препрека, представљена као Египат, означава време када папство преузима власт над својом жртвом, Уједињеним нацијама.

In 1989, when the unsealing of those verses occurred, and there was thereafter an increase of knowledge of those verses, it was recognized that pagan Rome, papal Rome and then modern Rome (represented as the King of the North in the last six verses of Daniel chapter eleven), each needed to overcome three geographical obstacles before they were established as a kingdom. For pagan Rome, those three obstacles were represented as three directions.

Године 1989, када је дошло до разоткривања тих стихова, и када је потом уследило умножавање знања о тим стиховима, било је препознато да су пагански Рим, папски Рим, а затим и савремени Рим (представљен као Цар Севера у последњих шест стихова једанаестог поглавља Данила), сваки понаособ морали да савладају три географске препреке пре него што су били успостављени као царство. За пагански Рим, те три препреке биле су представљене као три правца.

> And out of one of them came forth a little horn, which waxed exceeding great, toward the south, and toward the east, and toward the pleasant land. Daniel 8:9.

> И из једнога од њих изађе мали рог, који постаде веома велик према југу, и према истоку, и према красној земљи. Данило 8:9.

For papal Rome they were three horns that needed to be plucked up.

За папски Рим они су била три рога која је требало ишчупати.

> I considered the horns, and, behold, there came up among them another little horn, before whom there were three of the first horns plucked up by the roots: and, behold, in this horn were eyes like the eyes of man, and a mouth speaking great things. Daniel 7:8.

> Посматрах рогове, и гле, међу њима изиђе други мали рог, пред којим беху ишчупана с кореном три од првих рогова; и гле, на том рогу беху очи као очи човечије, и уста која говораху велике ствари. Данило 7:8.

For modern Rome (the king of the north), represented in the last six verses of Daniel eleven, the three obstacles were the king of the south, the glorious land, and Egypt. As with pagan Rome and papal Rome the three obstacles represented geographic obstacles. Modern Rome, represented as the king of the north in the last six verses of Daniel eleven, needed to overcome three “walls”, and with the first wall there was a philosophical “wall” that was removed at the same time a literal wall was removed. In 1989, when the king of the north brought down the Soviet Union (the king of the south), the philosophical “wall” of the “iron curtain” was removed, as the Berlin wall was dismantled.

За савремени Рим (цара са севера), представљеног у последњих шест стихова једанаесте главе Данила, три препреке биле су цар са југа, славна земља и Египат. Као и у случају паганског Рима и папског Рима, те три препреке представљале су географске препреке. Савремени Рим, представљен као цар са севера у последњих шест стихова једанаесте главе Данила, морао је да савлада три „зида“, а са првим зидом постојао је и философски „зид“ који је био уклоњен у исто време када је био уклоњен и дословни зид. Године 1989, када је цар са севера оборио Совјетски Савез (цара са југа), философски „зид“ „гвоздене завесе“ био је уклоњен, док је Берлински зид био срушен.

In the “hour” of Belshazzar’s judgment, when the handwriting is on the wall, and his enemies are secretly entering in through the unguarded gates, the philosophical “wall” of the separation of church and state is removed, while Islam of the third Woe has secretly entered through the unattended “wall” on the southern border of the glorious land.

У „часу“ Велсазаревог суда, када је писмо на зиду, и његови непријатељи потајно улазе кроз нечувана врата, философски „зид“ одвајања цркве и државе бива уклоњен, док је ислам трећег Тешко потајно ушао кроз незаштићени „зид“ на јужној граници славне земље.

When “Egypt”, representing the United Nations, is conquered, and the philosophical “wall of national sovereignty” is removed, as every nation is forced to accept the one-world government that is directed by the whore of Tyre. At that time, a financial crash will occur that produces the martial law and despotism of the last days. Something may very well happen on a street that is called “Wall Street”.

Када „Египат“, који представља Уједињене нације, буде покорен, и философски „зид националног суверенитета“ буде уклоњен, док свака нација буде присиљена да прихвати једну светску владу којом управља блудница из Тира, тада ће наступити финансијски слом који ће произвести ратно стање и деспотизам последњих дана. Нешто се сасвим лако може догодити на улици која се зове „Вол Стрит“.

> “The very means that is now so sparingly invested in the cause of God, and that is selfishly retained, will, in a little while, be cast with all idols to the moles and to the bats. Money will soon depreciate in value very suddenly when the reality of eternal scenes opens to the senses of man.” Welfare Ministry, 266.

> „Сама средства која се сада тако шкрто улажу у дело Божје, а себично задржавају, ускоро ће бити бачена, заједно са свим идолима, кртицама и слепим мишевима. Новац ће ускоро веома нагло изгубити вредност када се стварност вечних призора отвори чулима човека.“ Welfare Ministry, 266.

We continue our study of Belshazzar in the next article.

Настављамо наше проучавање Валтазара у наредном чланку.

> “Today, as in the days of Elijah, the line of demarcation between God’s commandment-keeping people and the worshipers of false gods is clearly drawn. ‘How long halt ye between two opinions?’ Elijah cried; ‘if the Lord be God, follow Him: but if Baal, then follow him.’ 1 Kings 18:21. And the message for today is: ‘Babylon the great is fallen, is fallen…. Come out of her, My people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities.’ Revelation 18:2, 4, 5.

> „Данас, као и у Илијине дане, јасно је повучена линија разграничења између Божјег народа који држи Његове заповести и поклоника лажних богова. ‘Докле ћете храмати на две стране?’ — повика Илија; ‘ако је Господ Бог, идите за Њим; ако ли је Вал, онда идите за њим.’ 1. о царевима 18:21. А порука за данашње време гласи: ‘Паде, паде Вавилон велики…. Изиђите из ње, народе мој, да не будете саучесници у њеним гресима и да не примите од њезиних зала. Јер греси њезини допреше до неба, и Бог се опомену њених безакоња.’ Откривење 18:2, 4, 5.“

> “The time is not far distant when the test will come to every soul. The observance of the false sabbath will be urged upon us. The contest will be between the commandments of God and the commandments of men. Those who have yielded step by step to worldly demands and conformed to worldly customs will then yield to the powers that be, rather than subject themselves to derision, insult, threatened imprisonment, and death. At that time the gold will be separated from the dross. True godliness will be clearly distinguished from the appearance and tinsel of it. Many a star that we have admired for its brilliance will then go out in darkness. Those who have assumed the ornaments of the sanctuary, but are not clothed with Christ’s righteousness, will then appear in the shame of their own nakedness.” Prophets and Kings, 187, 188.

> „Време није далеко када ће кушња доћи на сваку душу. Од нас ће се захтевати држање лажне суботе. Борба ће бити између Божјих заповести и људских заповести. Они који су, корак по корак, попуштали световним захтевима и прилагођавали се световним обичајима, тада ће се покорити властима, радије него да се изложе порузи, увредама, претњи тамницом и смрти. У то време злато ће се одвојити од троске. Истинска побожност јасно ће се разликовати од њеног привида и њеног шљаштавила. Многе звезде којима смо се дивили због њиховог сјаја тада ће се угасити у тами. Они који су на себе узели украсе светилишта, а нису обучени у Христову праведност, тада ће се показати у срамоти сопствене наготе.“ Prophets and Kings, 187, 188.

Back to Articles