Article

# The Book of Daniel - Number Six

Књига пророка Данила – број шест

Jehoiakim

Јоаким

Author

Jeff Pippenger

Published

December 1, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The books of Daniel and Revelation are the same book, in the same sense that the Bible is one book, consisting of the Old Testament and the New Testament.

Књиге Данила и Откривења јесу иста књига, у истом смислу у коме је Библија једна књига, која се састоји од Старог завета и Новог завета.

> “The history of the life, death, and resurrection of Jesus, as that of the Son of God, cannot be fully demonstrated without the evidence contained in the Old Testament. Christ is revealed in the Old Testament as clearly as in the New. The one testifies of a Saviour to come, while the other testifies of a Saviour that has come in the manner predicted by the prophets. In order to appreciate the plan of redemption, the Scripture of the Old Testament must be thoroughly understood. It is the glorified light from the prophetic past that brings out the life of Christ and the teachings of the New Testament with clearness and beauty. The miracles of Jesus are a proof of his divinity; but the strongest proofs that he is the world’s Redeemer are found in the prophecies of the Old Testament compared with the history of the New. Jesus said to the Jews ‘Search the Scriptures; for in them ye think ye have eternal life, and they are they which testify of me.’ At that time there was no other scripture in existence save that of the Old Testament; so the injunction of the Saviour is plain.” Spirit of Prophecy, volume 3, 211.

> „Историја живота, смрти и васкрсења Исуса, као Сина Божјег, не може се у потпуности доказати без сведочанства садржаног у Старом завету. Христос је у Старом завету откривен исто тако јасно као и у Новом. Један сведочи о Спаситељу који треба да дође, док други сведочи о Спаситељу који је дошао на начин предсказан од пророка. Да би се правилно схватио план искупљења, Свето писмо Старога завета мора се темељно разумети. То је прослављена светлост из пророчке прошлости која живот Христов и учења Новога завета износи са јасноћом и лепотом. Исусова чуда су доказ његовог божанства; али најснажнији докази да је Он Искупитељ света налазе се у пророштвима Старога завета упоређеним са историјом Новога. Исус је рекао Јеврејима: „Истражујте Писма; јер ви мислите да у њима имате живот вечни, и она сведоче за мене.“ У то време није постојало друго писмо осим Старога завета; стога је заповест Спаситеља јасна.“ Spirit of Prophecy, volume 3, 211.

The strongest evidence of who and what Christ is, is when the prophecies of the Old Testament are compared with the fulfillment of those prophecies in the history of the New Testament. So too, with the relationship of the books of Daniel and Revelation.

Најснажнији доказ о томе ко је и шта је Христос јесте када се пророштва Старога завета упореде са испуњењем тих пророштава у историји Новога завета. Тако је и са односом између књига Данила и Откривења.

> “In the Revelation all the books of the Bible meet and end. Here is the complement of the book of Daniel. One is a prophecy; the other a revelation.” Acts of the Apostles, 585.

> „У Откривењу се све књиге Библије сусрећу и завршавају. Овде је допуна књиге пророка Данила. Једно је пророчанство; друго је откривење.“ Апостолска дела, 585.

The word “complement” means to bring to perfection. The fulfillment of the prophecies of the Old Testament were “the strongest” “proof” of Christ’s “divinity.” The strongest evidence of the divinity of the prophecies in the book of Daniel, are the fulfillment of those prophecies as represented in the book of Revelation. The prophecies in Daniel are continued in the book of Revelation, and they are brought to perfection in the last days, when the Revelation of Jesus Christ is unsealed.

Реч „допуна“ значи довести до савршенства. Испуњење пророштава Старога завета било је „најснажнији“ „доказ“ Христовог „божанства“. Најснажнији доказ божанског порекла пророштава у књизи пророка Данила јесте испуњење тих пророштава, како је представљено у књизи Откривења. Пророштва у Данилу настављају се у књизи Откривења и бивају доведена до савршенства у последњим данима, када се Откривење Исуса Христа отпечати.

> “Revelation is a sealed book, but it is also an opened book. It records marvelous events that are to take place in the last days of this earth’s history. The teachings of this book are definite, not mystical and unintelligible. In it the same line of prophecy is taken up as in Daniel. Some prophecies God has repeated, thus showing that importance must be given to them. The Lord does not repeat things that are of no great consequence.” Manuscript Releases, volume 9, 8.

> „Откривење је запечаћена књига, али је и отворена књига. Оно бележи чудесне догађаје који треба да се одиграју у последњим данима историје ове земље. Учења ове књиге су одређена, а не мистична и неразумљива. У њој се износи иста линија пророштва као и у Данилу. Нека пророштва Бог је поновио, показујући тиме да им треба придавати важност. Господ не понавља ствари које нису од велике важности.“ Manuscript Releases, volume 9, 8.

> In the third year of the reign of Jehoiakim king of Judah came Nebuchadnezzar king of Babylon unto Jerusalem, and besieged it. Daniel 1:1.

> Треће године владања Јоакима, цара Јудинога, дође Навуходоносор, цар вавилонски, на Јерусалим и опколи га. Данило 1:1.

The first verse of the book of Daniel has a wealth of prophetic information when rightly considered. We will begin our consideration with Jehoiakim.

Први стих књиге пророка Данила садржи обиље пророчких обавештења када се правилно разматра. Започећемо наше разматрање са Јоакимом.

Jehoiakim was the first of the last three kings of Judah. As such, he represents the first angel’s message. His son Jehoiachin, who was also known as Jeconiah or Coniah, represented the second angel’s message. Jehoiachin was followed by Zedekiah, the last of the three final kings of Judah. Zedekiah represents the third angel’s message. There are several prophetic witnesses that uphold that Jehoiakim is a symbol of the first angel’s message. It is important to understand these proofs, for it identifies that the first verse of chapter one of Daniel is identifying the first angel’s message, and that fact is an anchor that allows the first chapter to be understood as the first angel’s message of Revelation fourteen. We will begin in second Chronicles.

Јоаким је био први од последња три цара Јудина. Као такав, он представља поруку првог анђела. Његов син Јехонија, који је такође био познат као Јеконија или Хонија, представљао је поруку другог анђела. После Јехоније дошао је Седекија, последњи од три последња цара Јудина. Седекија представља поруку трећег анђела. Постоји неколико пророчких сведочанстава која потврђују да је Јоаким симбол поруке првог анђела. Важно је разумети ове доказе, јер се тиме утврђује да први стих првог поглавља књиге пророка Данила указује на поруку првог анђела, а та чињеница је ослонац који омогућава да се прво поглавље разуме као порука првог анђела из Откривења четрнаест. Почећемо у Другој књизи дневника.

> And them that had escaped from the sword carried he away to Babylon; where they were servants to him and his sons until the reign of the kingdom of Persia: To fulfil the word of the Lord by the mouth of Jeremiah, until the land had enjoyed her sabbaths: for as long as she lay desolate she kept sabbath, to fulfil threescore and ten years. 2 Chronicles 36:20, 21.

> И оне који беху избегли од мача одведе у Вавилон; и беху му слуге њему и синовима његовим до царовања царства персијскога; да се испуни реч Господња кроз уста Јеремијина, докле земља не одслужи своје суботе; јер докле год лежаше опустошена, празнова суботу, да се наврши седамдесет година. 2. Дневника 36:20, 21.

The captivity in Babylon for seventy years was so the land could enjoy the sabbaths that had not been fulfilled in agreement with Leviticus twenty-five. Seventy years of sabbaths amounts to four hundred and ninety years, that ancient Israel had disregarded the direction of Leviticus twenty-five. Four hundred and ninety years of rebellion preceded seventy years of captivity. At the ending of the four hundred and ninety years, three kings would be placed into subjection by Nebuchadnezzar.

Ропство у Вавилону током седамдесет година било је да би земља могла уживати своје суботе које нису биле испуњаване, у складу са Левитском књигом двадесет и пет. Седамдесет година субота износи четири стотине и деведесет година, током којих је древни Израел занемаривао упутство из Левитске књиге двадесет и пет. Четири стотине и деведесет година побуне претходило је седамдесет година ропства. На крају четири стотине и деведесет година, три цара биће подвргнута Навуходоносору.

At the end of the seventy years of captivity, the Lord raised up Cyrus, who was the first of the three kings that would decree that Israel could return and rebuild Jerusalem. Artaxerxes was the third of those three kings and he made the third decree in 457 BC. The third decree began the twenty-three hundred years of Daniel chapter eight, and verse fourteen. In 1798, the first end of the indignation ended, the book of Daniel was unsealed and the first of the three angels arrived. The third angel arrived on October 22, 1844.

На крају седамдесет година ропства, Господ је подигао Кира, који је био први од тројице царева који ће издати одлуку да се Израиљ може вратити и поново саградити Јерусалим. Артаксеркс је био трећи од те тројице царева, и он је издао трећу одлуку 457. године пре Христа. Трећа одлука означила је почетак две хиљаде и три стотине година из осме главе књиге пророка Данила, четрнаестог стиха. Године 1798. завршио се први крај гнева, књига пророка Данила била је отпечаћена и стигао је први од тројице анђела. Трећи анђео стигао је 22. октобра 1844. године.

The three last kings of Judah were all confronted by Nebuchadnezzar, and at Jehoiakim’s captivity, the seventy years began. It continued until Babylon was destroyed, and the general (Cyrus) that had destroyed Babylon, and who shortly thereafter became the king, passed the first of three decrees. The third decree began the prophecy of the evenings and mornings that ended with the arrival of the third of three angels. Christ always identifies the end with the beginning.

Сва три последња цара Јуде била су суочена са Навуходоносором, а са Јојакимовим ропством отпочело је седамдесет година. То је трајало све док Вавилон није био разорен, и док војсковођа (Кир), који је разорио Вавилон и који је убрзо потом постао цар, није издао први од три указа. Трећи указ означио је почетак пророчанства о вечерима и јутрима, које се завршило доласком трећег од три анђела. Христос увек поистовећује крај са почетком.

The beginning of the seventy years took place with Nebuchadnezzar’s first attack against Jerusalem. The ending of the seventy years was marked by the destruction of Babylon. The final and complete destruction of Jerusalem was brought upon the third of three kings who had all been attacked by Nebuchadnezzar. The destruction of Jerusalem was progressive. The last three kings represent one prophetic symbol, in the sense that they all had been attacked by Nebuchadnezzar. They typified the three decrees that were all one symbol, as were the three angels at the end of the twenty-three hundred days.

Почетак седамдесет година наступио је Навуходоносоровим првим нападом на Јерусалим. Крај седамдесет година био је обележен уништењем Вавилона. Коначно и потпуно разорење Јерусалима дошло је за време трећег од тројице царева на које је Навуходоносор напао. Разорење Јерусалима било је постепено. Последња тројица царева представљају један пророчки симбол, у смислу да је Навуходоносор напао свакога од њих. Они су били праобраз трију уредаба које су све чиниле један симбол, као што су то била и три анђела на крају две хиљаде и три стотине дана.

> “In the seventh chapter of Ezra the decree is found. Verses 12-26. In its completest form it was issued by Artaxerxes, king of Persia, 457 BC. But in Ezra 6:14 the house of the Lord at Jerusalem is said to have been built ‘according to the commandment [‘decree,’ margin] of Cyrus, and Darius, and Artaxerxes king of Persia.’ These three kings, in originating, reaffirming, and completing the decree, brought it to the perfection required by the prophecy to mark the beginning of the 2300 years. Taking 457 BC, the time when the decree was completed, as the date of the commandment, every specification of the prophecy concerning the seventy weeks was seen to have been fulfilled.” The Great Controversy, 326.

> „У седмом поглављу Јездре налази се указ. Стихови 12–26. У свом најпотпунијем облику издао га је Артаксеркс, цар Персије, 457. године пре Христа. Али у Јездри 6:14 за дом Господњи у Јерусалиму каже се да је био саграђен ‘по заповести [‘указу,’ маргина] Кира и Дарија и Артаксеркса, цара Персије.’ Ова три цара, започињући, потврђујући и довршавајући указ, довела су га до савршенства које је пророчанство захтевало да би се означио почетак 2300 година. Узимајући 457. годину пре Христа, време када је указ био довршен, као датум заповести, видело се да је свако одређење пророчанства у погледу седамдесет седмица било испуњено.“ Велика борба, 326.

Sister White identifies that the three decrees were necessary for the perfection of the prophecy. She defines their relation to each other, and in so doing, identifies the grammatical characteristics of the Hebrew word “truth.” She says the first decree originated, the second decree reaffirmed, and the third decree completed “every specification of the prophecy concerning the seventy weeks.” The Hebrew word “truth” is created by the combination of the first, thirteenth and last letters of the Hebrew alphabet. The first decree originated, the second reaffirmed and the last decree completed the prophecy. The three decrees contain the signature of Alpha and Omega, and they were fulfilled at the end of the seventy-year prophecy of the captivity in Babylon, even though the third decree arrived well after the seventy years ended. The three decrees were progressive, and though they were three decrees, they were still one prophetic symbol.

Sestra Vajt ukazuje da su tri dekreta bila neophodna za savršenje proročanstva. Ona određuje njihov međusobni odnos i, čineći to, prepoznaje gramatičke osobine jevrejske reči „istina“. Ona kaže da je prvi dekret potekao, drugi dekret ponovo potvrdio, a treći dekret upotpunio „svaku pojedinost proročanstva o sedamdeset sedmica“. Jevrejska reč „istina“ nastaje kombinacijom prvog, trinaestog i poslednjeg slova jevrejskog alfabeta. Prvi dekret je potekao, drugi je ponovo potvrdio, a poslednji dekret upotpunio proročanstvo. Tri dekreta sadrže potpis Alfe i Omege, i ispunila su se na kraju sedamdesetogodišnjeg proročanstva o ropstvu u Vavilonu, premda je treći dekret došao znatno nakon završetka tih sedamdeset godina. Tri dekreta bila su progresivna, i premda su bila tri dekreta, ipak su bila jedan proročki simbol.

The first angel arrived in 1798, the second angel arrived in the spring of 1844, and the third angel arrived on October 22, 1844. Those three angels are one prophetic symbol, representing the everlasting gospel of Revelation chapter fourteen.

Први анђео је дошао 1798. године, други анђео је дошао у пролеће 1844. године, а трећи анђео је дошао 22. октобра 1844. године. Та три анђела су један пророчки симбол, који представља вечно јеванђеље из четрнаестог поглавља Откривења.

> “The first and second messages were given in 1843 and 1844, and we are now under the proclamation of the third; but all three of the messages are still to be proclaimed. It is just as essential now as ever before that they shall be repeated to those who are seeking for the truth. By pen and voice we are to sound the proclamation, showing their order, and the application of the prophecies that bring us to the third angel’s message. There cannot be a third without the first and second. These messages we are to give to the world in publications, in discourses, showing in the line of prophetic history the things that have been and the things that will be.” Selected Messages, book 2, 104, 105.

> „Прва и друга вест дате су 1843. и 1844. године, а ми се сада налазимо под објављивањем треће; али све три вести још увек треба објављивати. Сада је подједнако неопходно као икада раније да се оне понове онима који траже истину. Пером и гласом треба да оглашавамо ову објаву, показујући њихов редослед и примену пророчанстава која нас доводе до вести трећег анђела. Не може бити треће без прве и друге. Ове вести треба да дамо свету у публикацијама, у проповедима, показујући у низу пророчке историје оно што је било и оно што ће бити.“ Selected Messages, књ. 2, 104, 105.

The last three kings of Judah were one symbol, for they were all brought into various degrees of subjection by the king of Babylon. The last three kings of Judah, the three decrees and the three angels, though distinctly three are also represented as one prophetic symbol.

Последња три цара Јудина била су један симбол, јер су сви били доведени у различите степене покорности цару вавилонском. Последња три цара Јудина, три указа и три анђела, иако јасно тројица, такође су представљени као један пророчки симбол.

The last three kings are part of the prophetic setting of the beginning of the prophecy of seventy years of captivity, and as such they become part of the beginning that illustrates the end of the seventy years of captivity. The captivity began with the progressive subjection of three kings, ending with the destruction of the kingdom and its capital city. The end of the prophecy marks the destruction of the nation and capital of Babylon, which marks the arrival of the three progressive decrees. The beginning of the twenty-three-hundred-year prophecy is marked by three progressive decrees, and it illustrates the ending of the twenty-three hundred year prophecy, which consists of three progressive messages.

Последња три цара чине део пророчког оквира почетка пророчанства о седамдесет година ропства, и као такви постају део почетка који приказује крај седамдесет година ропства. Ропство је отпочело постепеним покоравањем тројице царева, завршавајући се разорењем царства и његовог главног града. Крај пророчанства означава уништење народа и престонице Вавилона, што означава долазак трију прогресивних указа. Почетак пророчанства о две хиљаде и три стотине година обележен је трима прогресивним указима, и он приказује завршетак пророчанства о две хиљаде и три стотине година, који се састоји од трију прогресивних порука.

The three angels, and their respective three messages, had been typified by three kings and their three progressive decrees. The three kings that proclaimed their respective three decrees had been typified by three progressive kings, who had each presented their messages of rebellion against Nebuchadnezzar. Three messages of rebellion, typified three decrees, that in turn typified three messages. One begins the prophecy of seventy years, that in turn ends with the beginning of the twenty-three-hundred-year prophecy, that ends at the arrival of the third angel in 1844. The seventy years that the land was to enjoy its Sabbath cannot be separated from October 22, 1844.

Три анђела и њихове одговарајуће три поруке били су предобличени кроз три цара и њихова три узастопна указа. Три цара који су објавили своја одговарајућа три указа били су предобличени кроз три узастопна цара, од којих је сваки изнео своју поруку побуне против Навуходоносора. Три поруке побуне предобличиле су три указа, који су затим предобличили три поруке. Једна започиње пророчанство о седамдесет година, које се затим завршава почетком пророчанства о две хиљаде и триста година, које се завршава доласком трећег анђела 1844. године. Седамдесет година током којих је земља требало да ужива своју суботу не могу се одвојити од 22. октобра 1844. године.

Jehoiakim represents Cyrus’ first decree and also the first angel’s message of Revelation chapter fourteen. Beyond this, the three witnesses of the last three Judean kings, the three decrees and the three angel’s messages, provide precise information of the symbol of Jehoiakim, for the prophetic history of the three angels has been very carefully marked by inspiration. All three messages have a historical arrival and thereafter a historical empowerment.

Јоаким представља први Киров указ, а такође и поруку првог анђела из четрнаестог поглавља Откривења. Поврх тога, три сведока последња три јудејска цара, три указа и три анђеоске поруке, пружају прецизне обавести о симболу Јоакима, јер је пророчка историја трију анђела надахнућем била веома пажљиво обележена. Све три поруке имају историјски долазак, а потом и историјско оснажење.

The first angel arrived in 1798, and was empowered on August 11, 1840, with the confirmation of the day for a year principle.

Први анђео је дошао 1798. године и био је оснажен 11. августа 1840. године, потврдом начела да дан представља годину.

> “In the year 1840 another remarkable fulfillment of prophecy excited widespread interest. two years before, Josiah Litch, one of the leading ministers preaching the second advent, published an exposition of Revelation 9, predicting the fall of the Ottoman Empire. According to his calculations, this power was to be overthrown . . . on the 11th of August, 1840, when the Ottoman power in Constantinople may be expected to be broken. And this, I believe, will be found to be the case.’

> „Године 1840. друго изузетно испуњење пророштва изазвало је широко интересовање. Две године раније, Џосаја Лич, један од водећих проповедника другог доласка, објавио је тумачење Откривења 9, предсказујући пад Османског царства. Према његовим прорачунима, ова сила је требало да буде оборена... 11. августа 1840, када се може очекивати да османска власт у Цариграду буде сломљена. И верујем да ће се показати да је тако.“

> “At the very time specified, Turkey, through her ambassadors, accepted the protection of the allied powers of Europe, and thus placed herself under the control of Christian nations. The event exactly fulfilled the prediction. When it became known, multitudes were convinced of the correctness of the principles of prophetic interpretation adopted by Miller and his associates, and a wonderful impetus was given to the advent movement. Men of learning and position united with Miller, both in preaching and in publishing his views, and from 1840 to 1844 the work rapidly extended.” The Great Controversy, 334, 335.

> „Управо у одређено време, Турска је, преко својих посланика, прихватила заштиту савезничких сила Европе и тиме се ставила под власт хришћанских народа. Тај догађај је тачно испунио пророчанство. Када је то постало познато, мноштво људи уверило се у исправност начела пророчког тумачења која су усвојили Милер и његови сарадници, и адвентном покрету дат је диван подстицај. Људи од учености и угледа придружили су се Милеру, како у проповедању тако и у објављивању његових гледишта, и од 1840. до 1844. дело се нагло ширило.” Велика борба, 334, 335.

The first angel arrived announcing the opening of the judgment in 1798, but the message was premised on the validity of William Miller’s identification that a day in Bible prophecy represents a year. That principle was confirmed “on the 11th of August, 1840,” and the first message was empowered. With the failure of the prediction of Christ’s return in the biblical year of 1843, which extended into the year 1844, the second angel of Revelation chapter fourteen arrived. With the failure of the prediction in the spring of 1844, the Protestant churches rejected Miller’s rule of a day for a year, and became the daughters of Babylon. That message was thereafter empowered in the summer of 1844, when it was joined by the message of the Midnight Cry. With the fulfillment of the message of the Midnight Cry on October 22, 1844, the third angel arrived with his message.

Први анђео је дошао објављујући отварање суда 1798. године, али је та порука била заснована на исправности поистовећења Вилијама Милера да један дан у библијском пророчанству представља једну годину. То начело је било потврђено „11. августа 1840. године“, и прва порука је била оснажена. Са неуспехом предсказања Христовог повратка у библијској години 1843, које се протегло у 1844. годину, дошао је други анђео из четрнаесте главе Откривења. Са неуспехом тог предсказања у пролеће 1844. године, протестантске цркве су одбациле Милерово правило да је дан за годину, и постале кћери Вавилона. Та порука је потом била оснажена у лето 1844. године, када јој се придружила порука Поноћног вапаја. Са испуњењем поруке Поноћног вапаја 22. октобра 1844. године, дошао је трећи анђео са својом поруком.

Due to the disobedience of Laodicean Adventism in 1863, God’s people were assigned to repeat the history of ancient Israel’s wandering in the wilderness. The empowerment of the third message would wait until September 11, 2001. Each of the three messages arrive in history and are thereafter empowered.

Због непослушности лаодикијског адвентизма 1863. године, Божјем народу било је одређено да понови историју лутања древног Израиља по пустињи. Оснажење треће поруке чекало би до 11. септембра 2001. године. Свака од три поруке долази у историји и потом бива оснажена.

Jehoiakim and Cyrus represent the empowerment of the first angel, not its arrival. Though Jehoiakim was the first of the last three kings of Judah, and though he represents the first angel’s message, the prophetic characteristics that he, and also Cyrus, demonstrate that they are both symbols of the empowerment of the first angel, and not symbols of the arrival of the first angel. The arrival of the first message in the history of Jehoiakim was Manasseh, the first of the last seven kings of Judah.

Јоаким и Кир представљају оснажење првог анђела, а не његов долазак. Иако је Јоаким био први од последња три цара Јудина, и иако он представља поруку првог анђела, пророчке одлике које он, а такође и Кир, показују, сведоче да су обојица симболи оснажења првог анђела, а не симболи доласка првог анђела. Долазак прве поруке у историји Јоакима био је Манасија, први од последњих седам царева Јудиних.

Seven kings preceded the complete and final destruction of Jerusalem. Those seven kings represent a progressive history, as was the history they typified from 1798 to 1844. The first angel arrived in 1798, and the third arrived on October 22, 1844. The history of 1798 to 1844, is the history of the first and second angels. The history of the third angel began in 1844. When Sister White identifies the symbolism of the seven thunders of Revelation chapter ten, she says the seven thunders represent the history of the first and second angels, but not the third angel.

Седам царева претходило је потпуном и коначном разорењу Јерусалима. Тих седам царева представљају једну прогресивну историју, као што је и историја коју су они предсликавали од 1798. до 1844. Први анђео је дошао 1798, а трећи је дошао 22. октобра 1844. Историја од 1798. до 1844. јесте историја првог и другог анђела. Историја трећег анђела започела је 1844. Када сестра Вајт поистовећује симболику седам громова из десете главе Откривења, она каже да седам громова представљају историју првог и другог анђела, али не и трећег анђела.

> “The special light given to John which was expressed in the seven thunders was a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> „Посебна светлост дата Јовану, која је била изражена у седам громова, представљала је приказ догађаја који ће се збити под вешћу првог и другог анђела.“ The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

The history of the seven thunders of Revelation chapter ten, emphasize the history of the empowerment of the first angel on August 11, 1840 through to the great disappointment on October 22, 1844, but it none-the-less, includes the entire history of the first and second angels. The general application of the seven thunders is that it represents 1798 through to October 22, 1844. The history of the arrival of the first angel from 1798 to the great disappointment is the history of the first and second angels, and it is prophetically represented as seven thunders. The seven thunders were also typified by the last seven kings of Judah. The last three of those kings were not only identifying sequential kings, but together they are one symbol made up of a first, middle and last.

Историја седам громова из десете главе Откривења наглашава историју оснажења првог анђела од 11. августа 1840. до Великог разочарања 22. октобра 1844, али ипак обухвата целокупну историју првог и другог анђела. Општа примена седам громова јесте да они представљају период од 1798. до 22. октобра 1844. Историја доласка првог анђела од 1798. до Великог разочарања јесте историја првог и другог анђела, и пророчки је представљена као седам громова. Седам громова су такође били типолошки приказани последњих седам царева Јуде. Последња три од тих царева нису само означавала узастопне цареве, него заједно чине један симбол састављен од првог, средњег и последњег.

In the history of the three angels, the first message was empowered on August 11, 1840, and both Jehoiakim and Cyrus typified that event.

У историји трију анђела, прва вест је била оснажена 11. августа 1840. године, а и Јоаким и Кир су представљали тај догађај.

We will continue to identify these most important truths in the next article.

Наставићемо да у следећем чланку разматрамо ове најважније истине.

> “Strict integrity should be cherished by every student. Every mind should turn with reverent attention to the revealed word of God. Light and grace will be given to those who thus obey God. They will behold wondrous things out of his law. Great truths that have lain unheeded and unseen since the day of Pentecost, are to shine from God’s word in their native purity. To those who truly love God the Holy Spirit will reveal truths that have faded from the mind, and will also reveal truths that are entirely new. Those who eat the flesh and drink the blood of the Son of God will bring from the books of Daniel and Revelation truth that is inspired by the Holy Spirit. They will start into action forces that cannot be repressed. The lips of children will be opened to proclaim the mysteries that have been hidden from the minds of men. The Lord has chosen the foolish things of this world to confound the wise, and the weak things of the world to confound the mighty.

> „Строга честитост треба да буде негована код сваког ученика. Сваки ум треба да се с побожном пажњом окрене откривеној речи Божјој. Светлост и благодат биће дате онима који се тако покоравају Богу. Они ће сагледати чудесне ствари из Његовог закона. Велике истине, које су лежале занемарене и невидљиве од дана Педесетнице, треба да засијају из Божје речи у својој изворној чистоти. Онима који истински љубе Бога Дух Свети ће открити истине које су избледеле из ума, а откриће и истине које су сасвим нове. Они који једу тело и пију крв Сина Божјега изнеће из књига Данила и Откривења истину која је надахнута Духом Светим. Они ће покренути силе које се не могу обуздати. Усне деце биће отворене да објављују тајне које су биле сакривене од умова људских. Господ је изабрао лудо овога света да посрами мудре, и слабо овога света да посрами јако.

> “The Bible should not be brought into our schools to be sandwiched in between infidelity. The Bible must be made the groundwork and subject-matter of education. It is true that we know much more of the word of the living God than we knew in the past, but there is still much more to be learned. It should be used as the word of the living God, and esteemed as first, and last, and best in everything. Then will be seen true spiritual growth. The students will develop healthy religious characters, because they eat the flesh and drink the blood of the Son of God. But unless watched and nurtured, the health of the soul decays. Keep in the channel of light. Study the Bible. Those who serve God faithfully will be blessed. He who permits no faithful work to go unrewarded will crown every act of loyalty and integrity with special tokens of his love and approbation.” Review and Herald, August 17, 1897.

> „Библију не треба уносити у наше школе да би била уметнута између неверја. Библија мора бити постављена као темељ и предмет образовања. Истина је да ми знамо много више о речи живога Бога него што смо знали у прошлости, али још увек има много више да се научи. Њу треба употребљавати као реч живога Бога и ценити је као прву, и последњу, и најбољу у свему. Тада ће се видети истински духовни раст. Студенти ће развијати здраве религиозне карактере, јер једу тело и пију крв Сина Божјега. Али ако се не пази на здравље душе и ако се она негује, оно пропада. Останите у каналу светлости. Проучавајте Библију. Они који верно служе Богу биће благословени. Онај који не допушта да иједно верно дело остане без награде овенчаће сваки чин верности и честитости посебним знацима своје љубави и одобравања.“ Review and Herald, August 17, 1897.

Back to Articles