Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Nine

Књига пророка Данила – Осамдесет девети број

Unraveling the False Doctrines: A Historical Examination of the Daily in Adventism

Разоткривање лажних доктрина: историјско испитивање „свакодневне“ у адвентизму

Author

Jeff Pippenger

Published

February 22, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the eighty-first article in this series of articles on the book of Daniel we included a passage from Manuscript Releases, volume 20, 17–22, where Sister White clearly identifies that the teaching that “the daily,” represents Christ’s sanctuary had been given to Elders Prescott and Daniells by “angels that had been expelled from heaven.” She does not actually identify their false idea of “the daily,” as I have done, but the historical record is abundantly clear that this is what they were trying to establish as truth. They were seeking to rewrite portions of Uriah Smith’s book Daniel and the Revelation, that uphold the understanding of “the daily,” which she identifies in Early Writings, page seventy-four as the correct view.

У осамдесет првом чланку у овом низу чланака о књизи пророка Данила укључили смо одломак из Manuscript Releases, том 20, 17–22, где сестра Вајт јасно указује да су учење да „свакодневна“, представља Христову светињу, старешине Прескот и Данијелс примили од „анђела који су били избачени с неба“. Она заправо не поистовећује њихову погрешну представу о „свакодневној“ онако како сам ја то учинио, али историјски запис сасвим јасно показује да је управо то оно што су они настојали да утврде као истину. Они су настојали да препишу поједине делове књиге Урије Смита Daniel and the Revelation, који подржавају разумевање „свакодневне“, које она у Early Writings, страница седамдесет четири, означава као исправно гледиште.

W. W. Prescott had published a periodical magazine titled The Protestant, in which the sole theme was lifting up the false view of “the daily.” He and the General Conference president, A. G. Daniells became the satanic spearhead to continue Prescott’s efforts towards establishing the false doctrine as the orthodox view in Adventism, but while Ellen White was alive their success in the satanic effort was held in check. In 1931, Daniells reported that in the very year that the passage from Manuscript Releases was written (1910), that he (Daniells) had an interview with Sister White on the subject of “the daily,” and that she had led him to believe that he and Prescott’s view was correct.

В. В. Прескот је објављивао периодични часопис под насловом The Protestant, у којем је једина тема била уздизање лажног гледишта о „свакодневној“. Он и председник Генералне конференције, А. Г. Данијелс, постали су сатански предстражар како би наставили Прескотове напоре ка утврђивању лажне доктрине као православног гледишта у адвентизму, али док је Елен Вајт била жива, њихов успех у том сатанском настојању био је задржаван. Године 1931, Данијелс је известио да је управо у оној години у којој је био написан одломак из Manuscript Releases (1910), он (Данијелс) имао разговор са сестром Вајт о теми „свакодневне“, и да га је она навела да верује да је гледиште њега и Прескота исправно.

It is important to understand this history, for we are now beginning our consideration of the increase of knowledge that arrived in 1989, when the sacred reform lines and the last six verses of Daniel eleven were unsealed. To recognize the light that was produced with the collapse of the Soviet Union in fulfillment of verse forty of Daniel eleven, requires that “the daily,” and the prophetic history represented by “the daily” be correctly understood, for that history illustrates the repeat of that history in verses forty to forty-five of Daniel eleven. Those verses identify that the message that is unsealed in those verses are the “tidings of the east and north,” that bring about the final persecution of God’s people.

Важно је разумети ову историју, јер сада почињемо наше разматрање умножавања знања које је наступило 1989. године, када су свете реформске линије и последњих шест стихова једанаесте главе Данила били распечаћени. Да би се препознала светлост која је произашла из распада Совјетског Савеза у испуњењу четрдесетог стиха једанаесте главе Данила, неопходно је да се „свагдашња“ и пророчка историја представљена „свагдашњом“ правилно разумеју, јер та историја осликава понављање те историје у стиховима четрдесет до четрдесет пет једанаесте главе Данила. Ти стихови показују да је порука која је у тим стиховима распечаћена „гласови са истока и са севера“, који доводе до коначног прогонства Божјег народа.

> But tidings out of the east and out of the north shall trouble him: therefore he shall go forth with great fury to destroy, and utterly to make away many. And he shall plant the tabernacles of his palace between the seas in the glorious holy mountain; yet he shall come to his end, and none shall help him. Daniel 11:44, 45.

> Али ће га узнемирити гласови с истока и са севера; зато ће изаћи с великом жестином да затре и сасвим истреби многе. И поставиће шаторе свога дворца између мора на славној светој гори; али ће доћи своме крају, и нико му неће помоћи. Данило 11:44, 45.

The message of verse forty that was unsealed at the collapse of the Soviet Union in 1989, is the latter rain message that will cause the papacy (the king of the north), to “go forth with great fury to destroy, and utterly to make away many.” “Tidings” is prophetically a message.

Порука четрдесетог стиха, која је била отпечаћена при распаду Совјетског Савеза 1989. године, јесте порука позног дажда која ће папство (цара севера) навести да „изађе с великом јарошћу да затре и сасвим истреби многе“. „Гласови“ су у пророчком смислу порука.

> And how shall they preach, except they be sent? as it is written, How beautiful are the feet of them that preach the gospel of peace, and bring glad tidings of good things! Romans 10:15.

> И како ће проповедати ако не буду послани? Као што је написано: Како су красне ноге оних који проповедају јеванђеље мира и доносе радосну вест о добрим стварима! Римљанима 10:15.

The message of the latter rain is the message presented by God’s last-day watchmen, who sing the song of the vineyard and the song of Moses and the Lamb.

Порука познога дажда јесте порука коју износе Божји стражари последњих дана, који певају песму о винограду и песму Мојсија и Јагњета.

> How beautiful upon the mountains are the feet of him that bringeth good tidings, that publisheth peace; that bringeth good tidings of good, that publisheth salvation; that saith unto Zion, Thy God reigneth! Thy watchmen shall lift up the voice; with the voice together shall they sing: for they shall see eye to eye, when the Lord shall bring again Zion. Isaiah 52:7, 8.

> Како су лепе по горама ноге онога који доноси добре гласе, који објављује мир; који доноси добре гласе о добру, који објављује спасење; који говори Сиону: Бог твој царује! Стражари твоји подићи ће глас, заједно ће запевати; јер ће гледати очи у очи, када Господ поново доведе Сион. Исаија 52:7, 8.

The “tidings” in verse forty-four of Daniel eleven enrage the man of sin, and the final papal bloodbath is accomplished. That message is the message of the third angel that swells to a loud cry at the soon coming Sunday law.

„Вести“ из четрдесет четвртог стиха једанаесте главе Књиге пророка Данила разјарују човека греха, и тада се извршава коначно папско крвопролиће. Та порука је порука трећег анђела, која нараста у силан поклич при скором доношењу закона о недељи.

> “None are condemned until they have had the light and have seen the obligation of the fourth commandment. But when the decree shall go forth enforcing the counterfeit sabbath, and the loud cry of ‘the third angel’ shall warn men against the worship of the beast and his image, the line will be clearly drawn between the false and the true. Then those who still continue in transgression will receive the mark of the beast.” Signs of the Times, November 8, 1899.

> „Нико не бива осуђен док не прими светлост и не увиди обавезу четврте заповести. Али када буде изашао указ који намеће лажну суботу, и силни поклич ‘трећег анђела’ буде опомињао људе против клањања звери и њеном лику, тада ће се јасно повући линија између лажнога и истинитога. Тада ће они који и даље устрајавају у преступу примити жиг звери.“ Signs of the Times, November 8, 1899.

The “tidings of the east and north” that enrages the papacy, swells to a loud cry at the Sunday law, and that message is the message of the latter rain that began on September 11, 2001. The expression “loud voice” is a prophetic term that represents an increasing power.

„Гласови с истока и са севера“ који разгневљују папство, прерастају у силан поклич при недељном закону, а та порука јесте порука позног дажда који је започео 11. септембра 2001. године. Израз „силан глас“ јесте пророчки термин који представља пораст моћи.

> “The truth for this time, the third angel’s message, is to be proclaimed with a loud voice, meaning with increasing power, as we approach the great final test.” The 1888 Materials, 1710.

> „Истина за ово време, вест трећег анђела, треба да се објављује силним гласом, то јест са све већом силом, како се приближавамо великом завршном испиту.“ The 1888 Materials, 1710.

The “tidings” of verse forty-four is the latter rain message just before human probation closes, as Michael stands up. It is the same latter rain message that arrived on September 11, 2001, but it swells to a loud cry, or a loud voice when the one hundred and forty-four thousand are sealed and the Holy Spirit is then poured out without measure. It is the same latter rain message that marked the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

„Гласови“ из четрдесет четвртог стиха јесу порука позног дажда непосредно пре него што се људско време милости оконча, када Михаило устане. То је иста она порука позног дажда која је дошла 11. септембра 2001. године, али она нараста у силан поклич, или у силан глас, када сто четрдесет и четири хиљаде буду запечаћени и када се тада Свети Дух излије без мере. То је иста она порука позног дажда која је означила раздобље запечаћивања сто четрдесет и четири хиљаде.

It is the latter rain message that has been counterfeited by a peace and safety message that is presented by Laodicean Adventism from the arrival of the “ass” until the arrival of the “lion”. The period between September 11, 2001, and the soon-coming Sunday law marks the spiritual death bed for Laodicean Adventism, and those that are judged after God’s house (Jerusalem) is judged, die in the same grave. The death bed for Laodicean Adventism is between the ass and the lion, and the message that is rejected and produces their death is the “tidings out of the “east” (a symbol of Islam) and the north (a symbol of the papacy). It is the same message, which is the third angel’s message.

Управо је порука позног дажда била фалсификована поруком о миру и сигурности коју лаодикијски адвентизам износи од доласка „магарца“ до доласка „лава“. Раздобље између 11. септембра 2001. године и ускоро долазећег закона о недељи означава самртну постељу лаодикијског адвентизма, а они којима се суди након што Божји дом (Јерусалим) буде осуђен, умиру у истом гробу. Самртна постеља лаодикијског адвентизма налази се између магарца и лава, а порука која се одбацује и производи њихову смрт јесте „глас“ са „истока“ (симбол ислама) и са севера (симбол папства). То је иста порука, која је порука трећег анђела.

The last six verses of Daniel eleven, that were unsealed at the time of the end in 1989, is the message of the latter rain, which is proclaimed in a time when a false latter rain message of “peace and safety” is being proclaimed. The testing of the latter rain first confronts God’s house, for that is where judgment begins, and it then confronts the other flock outside of God’s house. For this reason, it is essential to understand the “lie” that was introduced into Laodicean Adventism in the third generation, for while God pours out His Holy Spirit on those He is sealing, He simultaneously pours out strong delusion upon those who receive not the love of the truth.

Последњих шест стихова једанаестог поглавља Данила, који су били отпечаћени у време краја 1989. године, представљају поруку позног дажда, која се објављује у време када се проповеда лажна порука позног дажда о „миру и сигурности“. Испитивање позног дажда најпре суочава дом Божји, јер ту почиње суд, а затим суочава и друго стадо изван дома Божјег. Из тог разлога, неопходно је разумети „лаж“ која је уведена у лаодикијски адвентизам у трећој генерацији, јер док Бог излива Свога Светога Духа на оне које запечаћује, Он истовремено излива силну заблуду на оне који не примише љубав истине.

During the controversy of the first decade and a half of the twentieth century over “the daily,” one of the men who defended the correct Millerite position that “the daily” is a symbol of paganism, was F. C. Gilbert. Gilbert was a convert from Judaism and read and spoke perfect Hebrew. He defended the pioneer position in the book of Daniel based upon his understanding of the Hebrew language. In 1910, the very year that Sister White wrote the manuscript that was going to be buried for decades, which identified that Daniells’ and Prescott’s view of “the daily,” came from Satan’s angels, Gilbert had a personal interview with Sister White over the issue of “the daily.”

Током полемике у првих петнаест година двадесетог века о „свакодневној“, један од људи који су бранили исправно милеритско становиште да је „свакодневна“ симбол паганства био је Ф. К. Гилберт. Гилберт је био обраћеник из јудаизма и савршено је читао и говорио хебрејски. Он је бранио пионирско становиште у књизи пророка Данила на основу свог разумевања хебрејског језика. Године 1910, исте оне године када је сестра Вајт написала рукопис који ће деценијама бити сакривен, а који је указивао да је гледиште Данијелса и Прескота о „свакодневној“ потекло од Сотониних анђела, Гилберт је са сестром Вајт имао лични разговор о питању „свакодневне“.

We know he had an interview, for he immediately (the next day) wrote out a summary of the interview he had with Sister White. In 1931, A. G. Daniells made a claim that he had an interview with Sister White on the subject of “the daily” in the same year—1910. Daniells claimed Sister White left him no conclusion but that “the daily” was a symbol of Christ’s sanctuary ministry. But Daniells’ claim of an interview, was not only a “lie,” it is the “lie” of prophecy which produces strong delusion.

Знамо да је имао разговор, јер је одмах (следећег дана) сачинио сажетак разговора који је водио са сестром Вајт. Године 1931. А. Г. Данијелс је изнео тврдњу да је имао разговор са сестром Вајт о теми „свакодневне“ исте оне године — 1910. Данијелс је тврдио да му сестра Вајт није оставила никакав други закључак осим да је „свакодневна“ симбол Христове службе у Светињи. Али Данијелсова тврдња о разговору не само да је била „лаж“, него је то „лаж“ пророчанства која производи силну заблуду.

For those who may not have access to the 1843 and 1850 charts, it is important to understand that when the 1843 chart was published in 1842, the Millerites still believed the sanctuary that was to be cleansed in fulfillment of the twenty-three-hundred-year prophecy was the earth. When they published the 1850 chart, they then knew the sanctuary to be cleansed was the heavenly sanctuary. For this reason the 1843 chart has NO illustration of God’s sanctuary, but the 1850 chart DOES have an illustration of God’s sanctuary. This is important, for Daniells claimed that in his interview with Sister White that he showed her the 1843 chart, and he pointed out the sanctuary on the chart. That would have been impossible, for there is no sanctuary on the 1843 chart. His claim of an interview was a “lie.”

За оне који можда немају приступ картама из 1843. и 1850. године, важно је разумети да су милерити, када је карта из 1843. године била објављена 1842, још увек веровали да је светиња која је требало да буде очишћена у испуњењу пророчанства о две хиљаде и три стотине година — земља. Када су објавили карту из 1850. године, тада су већ знали да је светиња која треба да буде очишћена небеска светиња. Из тог разлога, на карти из 1843. године НЕМА приказа Божје светиње, али на карти из 1850. године ИМА приказа Божје светиње. Ово је важно, јер је Данијелс тврдио да је у свом разговору са сестром Вајт показао њој карту из 1843. године и указао на светињу на карти. То би било немогуће, јер на карти из 1843. године нема светиње. Његова тврдња о том разговору била је „лаж.“

When I was working through this history in 2009, and became aware that the men on both sides of the issue both claimed to have had an interview with Sister White on the subject of “the daily,” I emailed the Ellen White Estate and asked if they had access to the log book that recorded Sister White’s interviews in 1910. They replied that they still had the log book. The following is my email and the response from the Ellen White Estate.

Када сам 2009. године проучавао ову историју и постао свестан да су људи с обе стране овог питања тврдили да су имали разговор са сестром Вајт о предмету „свакодневне“, послао сам електронску поруку Фондацији Елен Вајт и упитао да ли имају приступ књизи евиденције у којој су забележени разговори сестре Вајт из 1910. године. Одговорили су да још увек поседују ту књигу евиденције. Следе моја електронска порука и одговор Фондације Елен Вајт.

Monday, January 19, 2009

Понедељак, 19. јануар 2009.

To whom it may concern:

Коме се ово може тицати:

I have heard that there is a log-book that recorded who had interviews with Sister White and what the interviews concerned. I am trying to verify or repudiate whether A. G. Daniells had an interview with Sister White in 1910 concerning the subject of the “daily.” I am aware that there is historical testimony that the interview took place, but I am wondering if there is any record in an official log-book that actually records this. At the same time, I have been told that F. C. Gilbert also had an interview with Sister White in 1910 on the subject of the “daily,” and would like to know if that can be confirmed by a log-book that was kept by her staff during that period. Perhaps there was no log-book, or perhaps if there was you do not release that information, or perhaps it may be beyond your ability to check it out for me even if it does exist. So, in any case I wanted to ask. Any help you could provide would be greatly appreciated.

Чуо сам да постоји књига евиденције у којој је забележено ко је имао разговоре са сестром Вајт и на шта су се ти разговори односили. Настојим да утврдим или оповргнем да ли је A. G. Daniells 1910. године имао разговор са сестром Вајт у вези са предметом „свакодневне“. Свесан сам да постоји историјско сведочанство да је до тог разговора дошло, али се питам да ли постоји неки запис у званичној књизи евиденције који то заиста бележи. Истовремено, речено ми је да је и F. C. Gilbert 1910. године имао разговор са сестром Вајт о предмету „свакодневне“, те бих желео да знам да ли се и то може потврдити помоћу књиге евиденције коју је њено особље водило у том периоду. Можда таква књига евиденције није ни постојала, или можда, ако је постојала, ви те податке не објављујете, или је можда ван ваших могућности да то проверите за мене чак и ако заиста постоји. Зато сам, у сваком случају, желео да поставим ово питање. Био бих веома захвалан на свакој помоћи коју бисте могли да пружите.

Dear Jeff,

Драги Џефе,

Thank you for your email. We do have a fairly complete account of Ellen White’s itinerary, based upon her letters, diaries, and published appointments, but no “log-book” as such.

Хвала Вам на Вашем имејлу. Заиста располажемо прилично потпуним приказом путовања Елен Вајт, заснованим на њеним писмима, дневницима и објављеним распоредима, али не и „путним дневником“ као таквим.

You have no doubt read about A G Daniells’ visit with Ellen White in vol. 6 of the EGW Biography, The Later Elmshaven Years, pp. 256, 257. We have found no independent record of this interview. We do have a letter from Elder Gilbert on June 1, 1910, indicating his plan to be in St. Helena (where Ellen White lived) on June 6-9. That is the extent of the supporting documentation that I am aware of.

Несумњиво сте читали о посети А. Г. Данијелса Елен Вајт у 6. тому EGW Biography, The Later Elmshaven Years, стр. 256, 257. Нисмо пронашли никакав независан запис о овом разговору. Имамо писмо старешине Гилберта од 1. јуна 1910, у коме наводи свој план да буде у Ст. Хелени (где је Елен Вајт живела) од 6. до 9. јуна. То је сва пратећа документација за коју ја знам.

God bless—Tim Poirier Vice Director Ellen G. White Estate

Бог благословио — Тим Поарије, заменик директора Ellen G. White Estate

There is no independent record of Daniells ever having an interview on the subject of “the daily,” but there is a letter from Gilbert identifying his intent to be at her home from the sixth to ninth of June, 1910.

Не постоји никакав независан запис да је Данијелс икада водио разговор о теми „свакодневне“, али постоји писмо од Гилберта које показује његову намеру да буде у њеном дому од шестог до деветог јуна 1910.

In the biography of Sister White, that the Ellen White estate references, where her grandson addresses the issue of Daniells’ interview he recorded Daniells’ claim concerning the fabricated interview of 1910:

У биографији сестре Вајт, на коју се позива имање Елен Вајт, где се њен унук осврће на питање интервјуа са Данијелсом, он је забележио Данијелсову тврдњу у вези са фабрикованим интервјуом из 1910. године:

> “At one point a little later in the discussions, Elder Daniells, accompanied by W. C. White and C. C. Crisler, eager to get from Ellen White herself just what the meaning was of her Early Writings statement, went to her and laid the matter before her. Daniells took with him Early Writings and the 1843 chart. He sat down close to Ellen White and plied her with questions. His report of this interview was confirmed by W. C. White:

> „Нешто касније током тих разговора, старешина Данијелс, у пратњи В. К. Вајта и К. К. Крислера, жељан да од саме Елен Вајт сазна шта је значила њена изјава у спису Рани списи, отишао је к њој и изнео јој то питање. Данијелс је понео са собом Ране списе и карту из 1843. Сео је сасвим близу Елен Вајт и засипао је питањима. Његов извештај о овом разговору потврдио је В. К. Вајт:“

> “‘I first read to Sister White the statement given above in Early Writings. Then I placed before her our prophetic chart used by our ministers in expounding the prophecies of Daniel and Revelation. I called her attention to the picture of the sanctuary and also to the 2300-year period as they appeared on the chart.

> „Најпре сам сестри Вајт прочитао горе наведену изјаву из Раних списа. Затим сам пред њу ставио нашу пророчку карту коју су наши проповедници користили при излагању пророштава из Данила и Откривења. Скренуо сам јој пажњу на приказ светилишта, као и на раздобље од 2300 година, онако како су били приказани на карти.

> “‘I then asked if she could recall what was shown her regarding this subject.

> „Тада сам упитао да ли се може сетити шта јој је било показано у вези с тим предметом.

> “‘As I recall her answer, she began by telling how some of the leaders who had been in the 1844 movement endeavored to find new dates for the termination of the 2300-year period. This endeavor was to fix new dates for the coming of the Lord. This was causing confusion among those who had been in the Advent Movement.

> „Док се сећам њеног одговора, започела је тиме што је говорила како су неки од вођа који су били у покрету 1844. године настојали да пронађу нове датуме за завршетак периода од 2300 година. Овај подухват имао је за циљ да одреди нове датуме за Господњи долазак. То је изазивало збрку међу онима који су били у адвентном покрету.

> “‘In this confusion the Lord revealed to her, she said, that the view that had been held and presented regarding the dates was correct, and that there must never be another time set, nor another time message.

> „У тој пометњи Господ јој је открио, рекла је, да је гледиште које се заступало и износило у погледу датума било исправно, и да више никада не сме бити одређивања времена, нити икакве друге временске поруке.

> “‘I then asked her to tell what had been revealed to her about the rest of the “daily”—the Prince, the host, the taking away of the “daily,” and the casting down of the sanctuary.

> „Затим сам је замолио да каже шта јој је било откривено у вези са преосталим делом о „свакодневној“ — Кнезом, војском, одузимањем „свакодневне“ и обарањем светиње.

> “‘She replied that these features were not placed before her in vision as the time part was. She would not be led out to make an explanation of those points of the prophecy.

> „Одговорила је да јој те одлике нису биле изложене у виђењу као временски део. Неће бити наведена да даје објашњење тих тачака пророчанства.

> “‘The interview made a deep impression upon my mind. Without hesitation she talked freely, clearly, and at length about the 2300-year period, but regarding the other part of the prophecy she was silent.

> „Тај разговор је оставио дубок утисак на мој ум. Без оклевања је говорила слободно, јасно и опширно о периоду од 2300 година, али је у погледу другог дела пророштва ћутала.

> “‘The only conclusion I could draw from her free explanation of the time and her silence as to the taking away of the “daily” and the casting down of the sanctuary was that the vision given her was regarding the time, and that she received no explanation as to the other parts of the prophecy.—DF 201b, AGD statement, Sept. 25, 1931.” Arthur White, Ellen G. White, volume 6, 257.

> „Једини закључак који сам могао извести из њеног слободног објашњења времена и њеног ћутања у погледу уклањања „свакодневне“ и обарања светиње био је да се визија која јој је дата односила на време, и да она није примила никакво објашњење у погледу других делова пророчанства.—DF 201b, AGD statement, Sept. 25, 1931.” Arthur White, Ellen G. White, volume 6, 257.

Daniells claimed he showed her the 1843 chart and asked her about the sanctuary that is not represented on the chart. He claimed he also took the book Early Writings and plied her with questions about what she meant when she clearly endorsed the pioneer understanding of the “the daily” and that the chart was directed by the hand of the Lord. Ellen White’s son, who was the father of Arthur L. White, the biographer that wrote the overview of this supposed event, had accepted Daniells’ and Prescott’s satanic view of “the daily,” and gave witness to Daniells’ claim of what he had heard in the interview. They were simply not careful with their fabricated story, for the 1843 chart does not represent a sanctuary that Daniells could have pointed to.

Данијелс је тврдио да јој је показао карту из 1843. године и упитао је о светињи која није представљена на карти. Тврдио је и да је узео књигу Early Writings и засипао је питањима о томе шта је мислила када је јасно подржала пионирско разумевање „свакодневне“ и да је карта била усмерена руком Господњом. Син Елен Вајт, који је био отац Артура Л. Вајта, биографа који је написао преглед овог наводног догађаја, прихватио је сатански поглед Данијелса и Прескота о „свакодневној“ и посведочио у прилог Данијелсовој тврдњи о ономе што је чуо у разговору. Они једноставно нису били пажљиви са својом измишљеном причом, јер карта из 1843. године не представља светиште на које је Данијелс могао да укаже.

Another falsehood that is represented in the interview is the lie that the passage from Early Writings was a warning against “time setting.” The passage Daniells supposedly asked about is as follows:

Још једна неистина која је представљена у интервјуу јесте лаж да је одломак из Раних списа био упозорење против „одређивања времена“. Одломак о којем је Данијелс наводно питао гласи овако:

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.

> „Видела сам да је карту из 1843. године усмеравала рука Господња, и да је не треба мењати; да су бројке биле онакве какве је Он желео; да је Његова рука била над њом и сакрила грешку у неким бројкама, тако да је нико није могао видети, док Његова рука није била уклоњена.

> “Then I saw in relation to the ‘daily’ (Daniel 8:12) that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘daily’; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test.” Early Writings, 74, 75.

> „Тада сам видела у вези са ‘свакодневном’ (Daniel 8:12) да је реч ‘жртва’ унесена људском мудрошћу, и да не припада тексту, и да је Господ дао исправно разумевање о томе онима који су објавили вапај о часу суда. Када је постојало јединство, пре 1844. године, готово сви су били уједињени у исправном разумевању ‘свакодневне’; али у пометњи након 1844, била су прихваћена друга гледишта, и уследили су тама и пометња. Време није било проба од 1844, и никада више неће поново бити проба.“ Early Writings, 74, 75.

Willie C. White, Sister White’s son, had accepted the false view of “the daily,” and his son Arthur sought to perpetuate the “lie” associated with the interview that never happened by attempting to suggest that the warning in the passage from Early Writings, was simply and exclusively a warning against time setting. That argument was invented in the 1930’s and becomes a primary part of the “lie.”

Vili K. Vajt, sin sestre Vajt, prihvatio je lažno gledište o „svagdašnjoj žrtvi“, a njegov sin Artur nastojao je da održi „laž“ povezanu sa razgovorom koji se nikada nije dogodio, pokušavajući da nagovesti da je upozorenje u odlomku iz Spisa ranih iskustava bilo jednostavno i isključivo upozorenje protiv određivanja vremena. Taj argument je izmišljen tridesetih godina XX veka i postaje primarni deo „laži“.

We will take up that argument in the next article.

Тим аргументом позабавићемо се у следећем чланку.

> “September 23d, the Lord showed me that he had stretched out his hand the second time to recover the remnant of his people, and that efforts must be redoubled in this gathering time. In the scattering time Israel was smitten and torn; but now in the gathering time God will heal and bind up his people. In the scattering, efforts made to spread the truth had but little effect, accomplished but little or nothing; but in the gathering when God has set his hand to gather his people, efforts to spread the truth will have their designed effect. All should be united and zealous in the work. I saw that it was a shame for any to refer to the scattering for examples to govern us now in the gathering; for if God does no more for us now than he did then, Israel would never be gathered. It is as necessary that the truth should be published in a paper, as preached.

> „23. септембра Господ ми је показао да је по други пут пружио своју руку да поврати остатак свога народа, и да се напори морају удвостручити у ово време сабирања. У време расејања Израиљ је био поражен и растрзан; али сада, у време сабирања, Бог ће исцелити и повезати свој народ. У расејању, напори уложени да се истина рашири имали су тек мали учинак, постигли су мало или ништа; али у време сабирања, када је Бог подигао своју руку да сабере свој народ, напори да се истина рашири имаће свој намеравани учинак. Сви треба да буду уједињени и ревносни у делу. Видела сам да је срамота да се ико позива на време расејања као на пример који би сада управљао нама у време сабирања; јер ако Бог сада не учини више за нас него што је учинио тада, Израиљ никада не би био сабран. Једнако је неопходно да истина буде објављена у листу, као и да буде проповедана.

> “The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.

> „Господ ми је показао да је карта из 1843. године била вођена Његовом руком и да ниједан њен део не треба мењати; да су бројке биле онакве какве је Он желео. Да је Његова рука била над њом и сакрила грешку у неким бројкама, тако да је нико није могао видети док Његова рука није била уклоњена.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> „Тада сам у вези са „Свакодневном“ видела да је реч „жртва“ додата људском мудрошћу и да не припада тексту; и да је Господ дао исправно разумевање о томе онима који су објављивали вапај о часу суда. Када је постојало јединство, пре 1844. године, готово сви су били уједињени у исправном разумевању „Свакодневне“; али од 1844. године, у пометњи, прихваћена су друга гледишта, а за њима су дошли тама и пометња.“ Review and Herald, November 1, 1850.

Back to Articles