Article

# The Hidden History of Verse Forty - Number Twenty-Five

Скривена историја четрдесетог стиха — Двадесет пети број

Ezekiel Number Six

Језекиљ, број шест

Author

Jeff Pippenger

Published

August 11, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

I have been drawing from a passage in Testimonies that provides various lines of truth in connection with the experience of Ezekiel, Isaiah and John within the sanctuary. John turned to see a voice behind him in Revelation chapter one.

Црпела сам из једног одломка у Сведочанствима који износи различите линије истине у вези са искуством Језекиља, Исаије и Јована у светилишту. Јован се окренуо да види глас за собом у првом поглављу Откривења.

> I was in the Spirit on the Lord’s day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet, Saying, I am Alpha and Omega, the first and the last: and, What thou seest, write in a book, and send it unto the seven churches which are in Asia; unto Ephesus, and unto Smyrna, and unto Pergamos, and unto Thyatira, and unto Sardis, and unto Philadelphia, and unto Laodicea. And I turned to see the voice that spake with me. And being turned, I saw seven golden candlesticks. Revelation 1:10–12.

> Бејах у Духу у дан Господњи, и чух за собом глас велики, као трубу, где говори: Ја сам Алфа и Омега, први и последњи; и: Што видиш, напиши у књигу, и пошаљи седмим црквама које су у Азији: у Ефес, и у Смирну, и у Пергам, и у Тијатиру, и у Сард, и у Филаделфију, и у Лаодикију. И обазрех се да видим глас који говораше са мном. И обазревши се, видех седам златних свећњака. Откривење 1:10–12.

From the isle of Patmos and then into the heavenly sanctuary, where John sees the vision of Christ that Sister White informs us of, is the same vision that Daniel saw in chapter ten of his book.

Са острва Патмоса, а потом у небеску светињу, где Јован види виђење Христа о коме нас обавештава сестра Вајт, јесте исто оно виђење које је Данило видео у десетом поглављу своје књиге.

> “‘In those days I Daniel was mourning three full weeks. I ate no pleasant bread, neither came flesh nor wine in my mouth, neither did I anoint myself at all.... Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz. His body also was like the beryl, and his face as the appearance of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude’ (Daniel 10:2–6).

> „У те дане ја, Данило, туговах три пуне седмице. Не једох пријатнога хлеба, нити месо ни вино уђоше у уста моја, нити се уопште помазах... Тада подигох очи своје и погледах, и гле, један човек обучен у лан, коме бедра беху опасана чистим златом из Уфаза. И тело му беше као хрисолит, и лице му као појава муње, и очи му као огњене светиљке, и мишице његове и ноге његове као углачана бронза, и глас речи његових као глас мноштва“ (Данило 10:2–6).

> “This description is similar to that given by John when Christ was revealed to him upon the Isle of Patmos. No less a personage than the Son of God appeared to Daniel. Our Lord comes with another heavenly messenger to teach Daniel what would take place in the latter days.” Sanctified Life, 49.

> „Овај опис је сличан ономе који је дао Јован када му се Христос открио на острву Патмос. Нико мањи од самога Сина Божјег јавио се Данилу. Наш Господ долази с другим небеским весником да поучи Данила о ономе што ће се збити у последње дане.“ Sanctified Life, 49.

The first nine verses identify how the Revelation of Jesus Christ is unsealed just before the close of human probation. The revelation was given by God to Jesus, who gave it to Gabriel, who gave it to John with a commission for John to send the message to the seven churches. Isaiah received his commission to do the same in chapter six, and Ezekiel received the same mandate in chapters two and three. John is a prisoner when he receives his commission, Ezekiel and Daniel are captives in Babylon and Isaiah is living in the history of the wicked king Ahaz of Judah.

Првих девет стихова показују како се Откривење Исуса Христа распечаћује непосредно пре окончања времена људске милости. Откривење је Бог дао Исусу, који га је дао Гаврилу, а овај га је дао Јовану, заједно са налогом да Јован пошаље поруку седмим црквама. Исаија је у шестом поглављу примио свој налог да учини исто, а Језекиљ је примио исти мандат у другом и трећем поглављу. Јован је сужањ када прима свој налог, Језекиљ и Данило су заробљеници у Вавилону, а Исаија живи у историјском раздобљу злог цара Ахаза Јудиног.

> “There were wheels within wheels in an arrangement so complicated that at first sight they appeared to Ezekiel to be all in confusion. But when they moved, it was with beautiful exactness and in perfect harmony. Heavenly beings were impelling these wheels, and, above all, upon the glorious sapphire throne, was the Eternal One; while round about the throne was the encircling rainbow, emblem of grace and love. Overpowered by the terrible glory of the scene, Ezekiel fell upon his face, when a voice bade him arise and hear the word of the Lord. Then there was given him a message of warning for Israel.” Testimonies, 751.

> „Унутар точкова беху точкови, у тако сложеном распореду да су, на први поглед, Језекиљу изгледали као да су у потпуном метежу. Али када су се кретали, то је било с дивном прецизношћу и у савршеном складу. Небеска бића покретала су те точкове, а изнад свега, на славном сапфирном престолу, беше Вечни; док је око престола био дугин свод, обележје милости и љубави. Савладан страшном славом тог призора, Језекиљ паде ничице, када му глас заповеди да устане и чује реч Господњу. Тада му би дата порука опомене за Израиљ.“ Testimonies, 751.

> Also I heard the voice of the Lord, saying, Whom shall I send, and who will go for us? Then said I, Here am I; send me. Isaiah 6:8.

> Тада чух глас Господњи како говори: Кога ћу послати, и ко ће нам поћи? А ја рекох: Ево мене, пошаљи мене. Исаија 6:8.

> “This vision was given to Ezekiel at a time when his mind was filled with gloomy forebodings. He saw the land of his fathers lying desolate...

> „Ово виђење било је дато Језекиљу у време када му је ум био испуњен мрачним предосећањима. Видео је земљу својих отаца како лежи опустошена...“

> “In like manner, when God was about to open to the beloved John the history of the church for future ages, He gave him an assurance of the Saviour’s interest and care for His people by revealing to him ‘One like unto the Son of man,’ walking among the candlesticks, which symbolized the seven churches. …

> „На сличан начин, када је Бог хтео да љубљеном Јовану открије историју цркве за будућа времена, дао му је уверење о Спаситељевом интересовању и старању за свој народ откривши му „Некога као Сина човечијега“, како ходи међу свећњацима, који су представљали седам цркава. …“

> “These lessons are for our benefit. We need to stay our faith upon God, for there is just before us a time that will try men’s souls. …

> „Ове поуке су за нашу корист. Потребно је да своју веру утврдимо на Богу, јер је управо пред нама време које ће искушати душе људи. …“

> “We are standing on the threshold of great and solemn events. Prophecy is fast fulfilling. The Lord is at the door. There is soon to open before us a period of overwhelming interest to all living. The controversies of the past are to be revived; new controversies will arise. The scenes to be enacted in our world are not yet even dreamed of. Satan is at work through human agencies. Those who are making an effort to change the Constitution and secure a law enforcing Sunday observance little realize what will be the result. A crisis is just upon us.

> „Стојимо на прагу великих и свечаних догађаја. Пророштво се брзо испуњава. Господ је пред вратима. Ускоро ће се пред нама отворити раздобље од неодољивог значаја за све живе. Спорови из прошлости биће оживљени; појавиће се нови спорови. О призорима који ће се одиграти у нашем свету још се није ни сањало. Сатана делује преко људских оруђа. Они који настоје да измене Устав и обезбеде закон којим се намеће светковање недеље мало схватају какав ће бити исход. Криза је управо пред нама.“

> “But God’s servants are not to trust to themselves in this great emergency. In the visions given to Isaiah, to Ezekiel, and to John we see how closely heaven is connected with the events taking place upon the earth and how great is the care of God for those who are loyal to Him. The world is not without a ruler. The program of coming events is in the hands of the Lord. The Majesty of heaven has the destiny of nations, as well as the concerns of His church, in His own charge. …

> „Али Божје слуге не треба да се уздају у себе у овој великој кризи. У виђењима датим Исаији, Језекиљу и Јовану видимо колико је тесно небо повезано са догађајима који се збивају на земљи и колика је Божја брига за оне који су Му верни. Свет није без владара. Програм будућих догађаја налази се у рукама Господњим. Величанство неба држи у својој власти судбину народа, као и бригу о својој цркви. …“

> “In Ezekiel’s vision God had His hand beneath the wings of the cherubim. This is to teach His servants that it is divine power that gives them success. He will work with them if they will put away iniquity and become pure in heart and life.

> „У Језекиљевом виђењу Бог је имао своју руку под крилима херувима. То треба да поучи Његове слуге да им божанска сила даје успех. Он ће радити с њима ако одбаце безакоње и постану чисти у срцу и животу.

> “The bright light going among the living creatures with the swiftness of lightning represents the speed with which this work will finally go forward to completion. …

> „Сјајна светлост која се креће међу живим створењима брзином муње представља брзину којом ће ово дело најзад напредовати до довршења. …“

> “Brethren, it is no time now for mourning and despair, no time to yield to doubt and unbelief. Christ is not now a Saviour in Joseph’s new tomb, closed with a great stone and sealed with the Roman seal; we have a risen Saviour. He is the King, the Lord of hosts; He sitteth between the cherubim; and amid the strife and tumult of nations He guards His people still. He who ruleth in the heavens is our Saviour. He measures every trial. He watches the furnace fire that must test every soul. When the strongholds of kings shall be overthrown, when the arrows of God’s wrath shall strike through the hearts of His enemies, His people will be safe in His hands.” Testimonies, volume 5, 752–754.

> „Браћо, сада није време за туговање и очајање, није време да се препустимо сумњи и неверју. Христос сада није Спаситељ у Јосифовом новом гробу, затвореном великим каменом и запечаћеном римским печатом; ми имамо васкрслог Спаситеља. Он је Цар, Господ над војскама; седи између херувима; и усред борбе и метежа народа Он и даље чува свој народ. Онај који влада на небесима јесте наш Спаситељ. Он одмерава свако искушење. Он мотри на огањ у пећи који мора испитати сваку душу. Када тврђаве царева буду оборене, када стреле Божјег гнева буду пробадале срца Његових непријатеља, Његов народ биће сигуран у Његовим рукама.” Сведочанства, том 5, 752–754.

Four biblical witnesses attest to the fact that the message of the Revelation of Jesus Christ is given to those persons who are typified by these prophet’s experiences in the sanctuary. It is when we enter into the heavenly sanctuary that we are given the message which we have been ordained to proclaim. The “furnace fire” which tests “every soul” is the furnace of Malachi three.

Четири библијска сведока потврђују чињеницу да је порука Откривења Исуса Христа дата оним особама које су у искуствима ових пророка у Светилишту представљене као праслике. Тек када уђемо у небеско Светилиште, даје нам се порука коју смо одређени да објављујемо. „Огањ пећи“ који испитује „сваку душу“ јесте пећ из треће главе Малахије.

> But who may abide the day of his coming? and who shall stand when he appeareth? for he is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Then shall the offering of Judah and Jerusalem be pleasant unto the Lord, as in the days of old, and as in former years. Malachi 3:2–4.

> Али ко ће поднети дан доласка његова? и ко ће опстати кад се он јави? јер је он као огањ ливачев, и као сапун белиличарски. И сешће као онај који топи и чисти сребро; и очистиће синове Левијеве, и пречистиће их као злато и сребро, да би приносили Господу принос у праведности. Тада ће принос Јудин и јерусалимски бити мио Господу, као у старе дане и као у пређашње године. Малахија 3:2–4.

The refiner knows that the silver has been in the furnace for the correct amount of time when the silver is so pure that it reflects the refiner’s face. This fact about how silver was anciently refined, aligns with the causative verb “marah” that Daniel saw in chapter ten. In these final days the Lord is leading His people into the sanctuary to test, purify and purge the candidates to be a part of the ensign of the one hundred and forty-four thousand. In this period of time, “He will work with” us, “if” we “will put away iniquity and become pure in heart and life.” Some as in Daniel ten flee from that experience, but those, symbolized by Daniel do see the great looking glass vision of the revelation of Jesus Christ will, as Isaiah illustrates have their lips touched with a coal from the altar and will be purified and prepared to give a message to both an apostate church, and then the world.

Рафинер зна да је сребро било у пећи онолико времена колико је потребно онда када је сребро толико чисто да одражава лице рафинера. Ова чињеница о томе како се сребро у древна времена прочишћавало у складу је са каузативним глаголом „marah“ који је Данило видео у десетом поглављу. У овим последњим данима Господ води свој народ у светињу да испита, прочисти и очисти кандидате да буду део знамења сто четрдесет и четири хиљаде. У овом временском раздобљу, „Он ће радити са“ нама, „ако“ ми „одбацимо безакоње и постанемо чисти у срцу и животу.“ Неки, као у Данилу десет, беже од тог искуства, али они, симболизовани Данилом, који виде велику визију огледала откривења Исуса Христа, имаће, као што Исаија приказује, усне дотакнуте угљеном са олтара и биће прочишћени и припремљени да упуте поруку и отпалој цркви, а потом и свету.

The message is presented to those faithful souls in the sanctuary. Leviticus twenty-three when aligned with the Pentecostal season is designed to reflect the Ark of the covenant in the Most Holy Place. By faith the structure of the chapter’s messages identifies three waymarks within the sacred history that the furnace test is accomplished. Divinely profound—the prophetic structure of chapter twenty-three allows the student of prophecy to locate Ezekiel in verse one of chapter one.

Порука је упућена оним верним душама у светилишту. Левитска двадесет трећа глава, када се усклади са пентекостним раздобљем, осмишљена је тако да одражава Ковчег завета у Светињи над светињама. Вером, структура порука у том поглављу препознаје три путоказа унутар свете историје, у којој се извршава испит огњене пећи. Божански дубоко — пророчка структура двадесет треће главе омогућава проучаваоцу пророштва да смести Језекиља у први стих прве главе.

> Now it came to pass in the thirtieth year, in the fourth month, in the fifth day of the month, as I was among the captives by the river of Chebar, that the heavens were opened, and I saw visions of God. In the fifth day of the month, which was the fifth year of king Jehoiachin’s captivity. Ezekiel 1:1, 2.

> И догоди се тридесете године, четвртога месеца, петога дана у месецу, кад бејах међу заробљеницима на реци Хевару, да се отворише небеса, и видех виђења Божја. Петога дана у месецу, то беше пета година ропства цара Јоахина. Језекиљ 1:1, 2.

As a priest during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, Ezekiel is in the thirtieth year of the seventeenth Jubilee cycle, five years before the third of three sieges of Jerusalem by Nebuchadnezzar in 587 BC. The thirtieth year in the verse is thirty years after the greatest revival of Old Testament history, and it is in the fifth day of the fifth year, thus placing the number five upon Ezekiel's testimony. In the two opening verses we find thirty identified once and the number five mentioned three times. In the structure of Leviticus twenty-three aligned with the Pentecostal season the second test represented by thirty reaches to the feast of trumpets, the five days to the ascension of Christ, then five days to the day of atonement, then five days to the waymark representing both the former (Pentecost) and latter (Tabernacles) rain. The structure presents thirty, followed by three steps of five. Ezekiel is in the temple and the structure of Leviticus twenty-three is the Ark.

Као свештеник за време запечаћења сто четрдесет и четири хиљаде, Језекиљ се налази у тридесетој години седамнаестог јубиларног циклуса, пет година пре треће од три опсаде Јерусалима од стране Навуходоносора 587. године пре Христа. Тридесета година у том стиху јесте тридесет година после највећег пробуђења у старозаветној историји, и то је у пети дан пете године, чиме се број пет ставља на Језекиљево сведочанство. У прва два уводна стиха налазимо да је тридесет означено једанпут, а број пет споменут три пута. У структури двадесет треће главе Левитске књиге, усклађеној са пентекостном сезоном, други испит представљен бројем тридесет допире до Празника труба, пет дана до Христовог вазнесења, затим пет дана до Дана помирења, потом пет дана до путоказа који представља и рани (Педесетница) и позни (Сенице) дажд. Структура износи тридесет, након чега следе три корака од по пет. Језекиљ је у храму, а структура двадесет треће главе Левитске књиге јесте Ковчег.

The history attests to the fact that Ezekiel at the point is five years before a symbolic siege that concludes typifying the soon-coming Sunday law as represented by the destruction of Jerusalem. The number ‘five’ is a primary element of the design of Leviticus twenty-three, as is the number thirty.

Историја сведочи о чињеници да се Језекиљ у том тренутку налази пет година пре симболичне опсаде која се окончава тако што представља скородолазећи недељни закон, као што је приказано разорењем Јерусалима. Број „пет“ је примарни елемент устројства двадесет треће главе Левитске књиге, као и број тридесет.

It has been shown in these articles that when the first twenty-two verses of the chapter are aligned with the final twenty-two verses, and then together those two lines of twenty-two verses are aligned with the Pentecostal season that the three-step testing process, which is the furnace fire of Malachi are clearly illustrated. The three steps possess an alpha and omega in the first and third steps that consists of a series of four waymarks that represent one step.

У овим чланцима је показано да, када се прва двадесет и два стиха овога поглавља поравнају са последња двадесет и два стиха, а затим се те две линије од по двадесет и два стиха заједно поравнају са пентекостним раздобљем, тада се јасно приказује тростепени процес испитивања, који је огњена пећ Малахије. Та три корака поседују алфу и омегу у првом и трећем кораку, која се састоји од низа од четири ознаке пута што представљају један корак.

Passover, followed by the feast of unleavened bread, followed by the first fruit offering of barley, then ‘five’ days to the end of the feast of unleavened bread. Those four waymarks make up the first test, and Jesus always illustrates the end by the beginning, and the third test is also made up of four waymarks. The feast of trumpets, then the ascension of Christ followed by the day of atonement, and then five days later the arrival of both Pentecost and Tabernacles. Pentecost is the symbol of the former rain and Tabernacles is a symbol of the latter rain. In the Leviticus twenty-three model both Pentecost and Tabernacles align.

Пасха, затим празник бесквасних хлебова, затим принос првина јечма, а потом „пет“ дана до краја празника бесквасних хлебова. Та четири путоказа чине први испит, а Исус увек приказује крај почетком, и трећи испит такође се састоји од четири путоказа. Празник труба, затим вазнесење Христа, потом Дан помирења, а онда пет дана касније долазак и Педесетнице и Сеница. Педесетница је симбол ране кише, а Сенице су симбол позне кише. У моделу из Левитске двадесет и треће главе, и Педесетница и Сенице се поравнавају.

> Be glad then, ye children of Zion, and rejoice in the Lord your God: for he hath given you the former rain moderately, and he will cause to come down for you the rain, the former rain, and the latter rain in the first month. Joel 2:23.

> Радујте се, дакле, синови Сиона, и веселите се у Господу, Богу своме; јер вам је дао рани дажд умерено, и спустиће вам дажд, рани и позни дажд у први месец. Јоило 2:23.

The final testing and purification process began on December 31, 2023. The first test was the foundational test symbolized by the controversy of the “robbers of thy people” that divided the group who had been previously tried by the disappointment of July 18, 2020.

Завршни процес испитивања и очишћења отпочео је 31. децембра 2023. године. Прва проба била је темељна проба, симболизована спором око „разбојника из твога народа“, који је поделио групу која је претходно већ била испитана разочарањем од 18. јула 2020. године.

> “In history and prophecy the Word of God portrays the long continued conflict between truth and error. That conflict is yet in progress. Those things which have been will be repeated. Old controversies will be revived, and new theories will be continually arising. But God’s people, who in their belief and fulfillment of prophecy have acted a part in the proclamation of the first, second, and third angels’ messages, know where they stand. They have an experience that is more precious than fine gold. They are to stand firm as a rock, holding the beginning of their confidence steadfast unto the end.” Manuscript Releases, volume 1, 47.

> „У историји и пророштву Реч Божја приказује дуготрајни сукоб између истине и заблуде. Тај сукоб још увек траје. Оно што је било, поновиће се. Старе распре биће оживљене, а нове теорије непрестано ће настајати. Али Божји народ, који је у свом веровању и у испуњењу пророштва узео учешћа у објављивању порука првог, другог и трећег анђела, зна где стоји. Он има искуство које је драгоценије од чистога злата. Он треба да стоји чврсто као стена, држећи почетак своје поузданости постојаним до краја.“ Manuscript Releases, volume 1, 47.

In Leviticus twenty-three the first test is represented by a prophetic combination of three followed five days later by the end of unleavened bread. Passover was day one, the feast of unleavened bread was the second day and the first fruits offering was the third day. Five days later the feast of unleavened bread ended. The prophetic structure of the first of three tests is also represented in the third and final test. In that third waymark, made up of three waymarks followed by one, the feast of trumpets is day one, and Christ’s ascension is five days later, then the day of atonement follows five days later, then five days later both Pentecost and the feast of Tabernacles mark the soon-coming Sunday law, which is represented in the book of Ezekiel as the destruction of Jerusalem.

У Левитској двадесет трећој глави први тест је представљен пророчком комбинацијом од три, а затим, пет дана касније, завршетком празника бесквасних хлебова. Пасха је била први дан, празник бесквасних хлебова био је други дан, а принос првина био је трећи дан. Пет дана касније празник бесквасних хлебова се завршио. Пророчка структура првог од три теста такође је представљена у трећем и последњем тесту. У тој трећој ознаци пута, састављеној од три ознаке пута праћене једном, празник труба је први дан, а Христово вазнесење је пет дана касније, затим Дан помирења следи пет дана касније, а онда пет дана касније и Педесетница и празник Сеница означавају ускоро долазећи недељни закон, који је у књизи пророка Језекиља представљен као разорење Јерусалима.

Between the end of the feast of unleavened bread and the feast of trumpets there are thirty days, that not only represent a symbol of a priest, but also the second test of the three tests represented within the Divine illustration.

Између свршетка празника бесквасних хлебова и празника труба има тридесет дана, који не представљају само симбол свештеника, него и друго искушење од три искушења представљена унутар Божанске илустрације.

The baptism of Christ illustrates the three waymarks of Passover, unleavened bread and first fruits, for those three waymarks represent Christ’s death, burial and resurrection. Those three steps which are followed by five days to the fourth step, represented by the end of the feast of unleavened bread. The baptism presents the three steps in one brief moment when John baptized his Messiah. The spring feasts separates those three steps by one day each, and the fall feasts separates those three steps by five days.

Христово крштење илуструје три путоказа Пасхе, бесквасних хлебова и првина, јер та три путоказа представљају Христову смрт, погребење и васкрсење. Та три корака затим прати пет дана до четвртог корака, представљеног завршетком празника бесквасних хлебова. Крштење излаже та три корака у једном кратком тренутку када је Јован крстио свога Месију. Пролећни празници раздвајају та три корака по једним даном између свакога, а јесењи празници раздвајају та три корака са по пет дана.

When we apply the first test of the spring feasts as a combination of three waymarks that are followed by one waymark five days later; and then apply the fall feasts as three waymarks that are followed five days later by one waymark, there is a prophetic structure established which consists of an alpha waymark of three followed by five days, which is then followed by thirty days, and the third test of the fall feasts as a waymark of three followed by five days—the structure illustrates the first test as covering a total of five days, followed by a second test of thirty days that reach to the third waymark of five days. Five plus thirty, plus five is forty (5 + 30 + 5 = 40).

Када применимо први тест пролећних празника као спој три прекретнице за којима, пет дана касније, следи једна прекретница; а затим применимо јесење празнике као три прекретнице за којима, пет дана касније, следи једна прекретница, успоставља се пророчка структура која се састоји од алфа-прекретнице од три, после које следи пет дана, а затим тридесет дана, и трећег теста јесењих празника као прекретнице од три после које следи пет дана — та структура приказује први тест као онај који обухвата укупно пет дана, након чега следи други тест од тридесет дана који досеже до треће прекретнице од пет дана. Пет плус тридесет, плус пет јесте четрдесет (5 + 30 + 5 = 40).

Christ’s baptism was immediately followed by forty days, that concluded with three tests. Much more can be recognized in the structure of Leviticus twenty-three in combination with the Pentecostal season, but at another level the chapter represents the Ark in the Most Holy Place.

Христово крштење је одмах било праћено периодом од четрдесет дана, који се окончао са три кушања. Много више се може препознати у структури двадесет треће главе Левитске књиге у споју са пентекосталном сезоном, али на другом нивоу то поглавље представља Ковчег у Светињи над светињама.

The spring and fall feasts in Leviticus twenty-three are placed in the middle of two Sabbaths. Those two Sabbaths represent the two covering cherubs and the waymarks of the Pentecostal season aligned with Leviticus twenty-three represent the Ark and the two covering cherubs. Ezekiel is taken into the sanctuary in chapter one, and when he is taken there, he is located five days before the siege which leads to the destruction of Jerusalem typifying the soon-coming Sunday law. The Sunday law is represented by Pentecost and Tabernacles in Leviticus twenty-three. Ezekiel is in the thirtieth year, and thirty is the period of the second of the three tests that make up the furnace fire of Malachi three. The second test is represented by thirty days, just as Ezekiel is in the thirtieth year of the seventeenth Jubilee cycle that began at Josiah’s Great Passover, as the historians refer to it. Ezekiel is five years before the siege that lasted eighteen months, and he is in the temple, which is the middle of the three final tests that purify and purge the remnant. Peter was at Caesarea-Philippi (Panium), also in the middle of three tests, as represented by Panium (Caesarea-Philippi), the mount of Transfiguration and the cross.

Пролећни и јесењи празници у Левитској двадесет трећој постављени су усред две суботе. Те две суботе представљају два херувима заклона, а путокази пентекостне сезоне усклађени са Левитском двадесет трећом представљају Ковчег и два херувима заклона. Језекиљ је у првом поглављу узет у светињу, и када је тамо узет, налази се пет дана пре опсаде која води уништењу Јерусалима, што је праслика скородолазећег недељног закона. Недељни закон је у Левитској двадесет трећој представљен Педесетницом и Празником сеница. Језекиљ је у тридесетој години, а тридесет је раздобље другог од три испита који сачињавају пећ огњену из Малахије три. Други испит представљен је са тридесет дана, као што је и Језекиљ у тридесетој години седамнаестог јубиларног циклуса који је отпочео на Јосијиној Великој Пасхи, како је историчари називају. Језекиљ је пет година пре опсаде која је трајала осамнаест месеци, и он је у храму, што је средина три последња испита који прочишћавају и чисте остатак. Петар је био у Кесарији Филиповој (Панијуму), такође усред три испита, како то представљају Панијум (Кесарија Филипова), гора Преображења и крст.

In 592 BC Ezekiel is supernaturally made “dumb” and only speaks when God opens his mouth. That condition continues until the fall of Jerusalem in 585/6 BC. God had caused him to speak when the siege began, the day “the desire of” his “eyes” died, but he was not allowed to speak freely until Jerusalem “the desire of” Israel’s “eyes” had fallen. Jerusalem’s fall represents the soon-coming Sunday law, and it is there that John the Baptist’s father, a priest of the eighth course, who was made dumb while serving in the temple, which is where Ezekiel was (in vision) was also made dumb for about nine months. It was on the eighth day after John’s birth, when John was being circumcised that he was allowed to speak. Two prophets made dumb while in the sanctuary. The third prophet to be made dumb while viewing Christ in the sanctuary was Daniel. In chapter ten, Daniel is in the sanctuary, and just as he is being touched a second of three times he is made dumb. At the middle point Daniel is made dumb.

Године 592. пре н. е. Језекиљ је натприродно учињен „немим“ и говори само када Бог отвори његова уста. То стање траје до пада Јерусалима 585/6. пре н. е. Бог је учинио да проговори када је опсада отпочела, у дан када је умрла „милина“ његових „очију“, али му није било допуштено да говори слободно све док Јерусалим, „милина“ Израиљевих „очију“, није пао. Пад Јерусалима представља ускоро долазећи закон о недељи, и ту је и отац Јована Крститеља, свештеник осме реде, који је био учињен немим док је служио у храму, где је и Језекиљ био (у виђењу), такође био учињен немим око девет месеци. Осмога дана по Јовановом рођењу, када је Јован био обрезиван, било му је допуштено да проговори. Два пророка учињена немима док су била у светињи. Трећи пророк који је био учињен немим док је посматрао Христа у светињи био је Данило. У десетом поглављу Данило је у светињи, и баш док бива дотакнут други пут од укупно три пута, бива учињен немим. На средишњој тачки Данило бива учињен немим.

> And when he had spoken such words unto me, I set my face toward the ground, and I became dumb. And, behold, one like the similitude of the sons of men touched my lips: then I opened my mouth, and spake, and said unto him that stood before me, O my lord, by the vision my sorrows are turned upon me, and I have retained no strength. Daniel 10:15, 16.

> И када ми изговори такве речи, оборих лице своје к земљи и онемехнух. И гле, неко као обличје синова човечјих дотаче усне моје; тада отворих уста своја и проговорих, и рекох ономе који стајаше преда мном: Господару мој, од виђења навалише на ме болови моји, и не задржах снаге. Данило 10:15, 16.

## Speaking

Говорење

The symbolism of “speaking” is marked at the soon-coming Sunday law when the United States speaks as a dragon, Balaam’s ass speaks, Habakkuk’s vision speaks and does not lie. The three dumb prophets who are made dumb while in the sanctuary, speak at the destruction of Jerusalem. With Zachariah, he speaks to identify that his son’s new name is correct, thus typifying tho Philadelphian's who are given a new name.

Simbolika „govorenja“ obeležena je u uskoro dolazećem nedeljnom zakonu kada Sjedinjene Države govore kao aždaja, Valamova magarica govori, Avakumovo viđenje govori i ne laže. Tri nemih proroka, koji su učinjeni nemima dok su u Svetinji, govore prilikom razorenja Jerusalima. Kod Zaharije, on govori da bi potvrdio da je novo ime njegovog sina ispravno, čime predstavlja Filadelfijce kojima se daje novo ime.

> Him that overcometh will I make a pillar in the temple of my God, and he shall go no more out: and I will write upon him the name of my God, and the name of the city of my God, which is new Jerusalem, which cometh down out of heaven from my God: and I will write upon him my new name. Revelation 3:12.

> Ономе који победи учинићу стуб у храму Бога својега, и више неће изаћи напоље; и написаћу на њему име Бога својега, и име града Бога својега, новога Јерусалима, који силази с неба од Бога мојега; и написаћу на њему име своје ново. Откривење 3:12.

Zachariah was given a tablet to write the new family name of John.

Захарији је била дата плочица да напише ново породично име Јованово.

> And it came to pass, that on the eighth day they came to circumcise the child; and they called him Zacharias, after the name of his father. And his mother answered and said, Not so; but he shall be called John. And they said unto her, There is none of thy kindred that is called by this name. And they made signs to his father, how he would have him called. And he asked for a writing table, and wrote, saying, His name is John. And they marvelled all. And his mouth was opened immediately, and his tongue loosed, and he spake, and praised God. Luke 1:59–64.

> И догоди се, да осмога дана дођоше да обрежу дете; и називаху га Захарија, по имену његова оца. А мати његова одговори и рече: Не тако; него нека се зове Јован. И рекоше јој: Никога нема у твоме роду да се зове тим именом. И знацима питаху његова оца како би он хтео да му надену име. А он затражи плочицу за писање и написа говорећи: Име му је Јован. И сви се зачудише. И одмах му се отворише уста и разреши му се језик, и говораше, хвалећи Бога. Лука 1:59–64.

John’s new name aligns with the church of Philadelphia, and the name Zachariah aligns with Laodicea as represented by Zachariah’s unbelief in the message of the third angel. All the prophets address the latter days, and latter days are the history of the third angel. So the angel that brought the message must be the third angel. Zachariah refused to understand that the Lord would pass by the Laodicean Seventh-day Adventist church. There is more to say about the restoration of the voice in these prophets, but we will continue to move towards and understanding of Josiah’s prophetic line.

Јованово ново име усклађено је са црквом у Филаделфији, а име Захарија усклађено је са Лаодикијом, како је представљена Захаријиним неверовањем у поруку трећег анђела. Сви пророци говоре о последњим данима, а последњи дани јесу историја трећег анђела. Стога анђео који је донео поруку мора бити трећи анђео. Захарија је одбио да разуме да ће Господ проћи мимо лаодикијске Цркве адвентиста седмог дана. О обнови гласа код ових пророка има још штошта да се каже, али ћемо наставити да се крећемо ка разумевању Јосијине пророчке линије.

## Josiah’s Wheel

Јосијин точак

We have addressed the seventeenth Jubilee cycle that began at Josiah’s Passover in 622 BC, but the line of Josiah begins well before 622 BC. The rebellion of Israel that brought Saul to the throne as Israel’s first king marked forty years that king Saul would rule, followed by forty years that king David would rule, followed by forty years that Solomon would rule. The rejection of God that so offended the prophet Samuel occurred in 1097 BC, and begins a prophetic line of rebellion that ended at the cross when the Jews pronounced, they had no king, but Caesar.

Обрадили смо седамнаести јубиларни циклус који је започео на Јосијиној Пасхи 622. године пре Христа, али линија Јосијина почиње много пре 622. године пре Христа. Побуна Израиља која је довела Саула на престо као првог цара Израиља означила је четрдесет година током којих ће цар Саул владати, затим четрдесет година током којих ће цар Давид владати, а потом четрдесет година током којих ће Соломон владати. Одбацивање Бога, које је тако увредило пророка Самуила, догодило се 1097. године пре Христа и започиње пророчку линију побуне која се окончала на крсту, када су Јевреји изјавили да немају другога цара осим ћесара.

> But they cried out, Away with him, away with him, crucify him. Pilate saith unto them, Shall I crucify your King? The chief priests answered, We have no king but Caesar. John 19:15.

> А они повикаше: Уклони га, уклони га, распни га. Пилат им рече: Зар да распнем Цара вашега? Првосвештеници одговорише: Немамо цара осим ћесара. Јован 19:15.

In 1097, three kings would reign for forty years each until the death of Solomon in 977 BC, when the kingdom then divided into north and south.

Године 1097. три цара ће владати по четрдесет година сваки, све до Соломонове смрти 977. пре Христа, када се царство потом разделило на северно и јужно.

> And afterward they desired a king: and God gave unto them Saul the son of Cis, a man of the tribe of Benjamin, by the space of forty years. Acts 13:21.

> A потом затражише цара; и Бог им даде Саула, сина Кисова, човека из племена Венијаминова, за време од четрдесет година. Дела апостолска 13:21.

> David was thirty years old when he began to reign, and he reigned forty years. In Hebron he reigned over Judah seven years and six months: and in Jerusalem he reigned thirty and three years over all Israel and Judah. 2 Samuel 2:4, 5.

> Давид је имао тридесет година кад је почео да царује, и царовао је четрдесет година. У Хеврону је царовао над Јудом седам година и шест месеци; а у Јерусалиму је царовао тридесет и три године над свим Израиљем и Јудом. 2 Самуилова 2:4, 5.

Solomon’s reign began in 971 BC; the foundation of the Temple was laid in Solomon’s fourth year (967 BC). Construction lasted seven years (1 Kings 6:37–38), and the Temple was completed in the eighth month of Solomon’s eleventh year. The formal dedication took place in the seventh month (the month of Ethanim), during the Feast of Tabernacles (1 Kings 8; 2 Chronicles 5–7). The kings, the Temple and the nation each are represented in the history with a four-hundred-and-ninety-year period that distinctly marks a prophetic period in relation to either the kings, the Temple or the nation.

Соломонова владавина отпочела је 971. године пре Христа; темељ Храма положен је у четвртој години Соломоновој (967. године пре Христа). Градња је трајала седам година (1. Царевима 6:37–38), а Храм је био довршен у осмом месецу једанаесте године Соломонове. Свечано посвећење обављено је у седмом месецу (месецу Етаниму), за време Празника сеница (1. Царевима 8; 2. Дневника 5–7). Цареви, Храм и народ сваки су у историји представљени раздобљем од четири стотине и деведесет година, које јасно означава пророчки период у односу било на цареве, било на Храм, било на народ.

Daniel was taken captive in 607 BC, though the majority of biblical chronologists identify 605 BC. The historical record must align with the prophetic testimony, and the symbolism of the events that are historically marked on the line of history that begins with the desire for a king in 1097 BC demands upon several prophetic witnesses that 607 BC is the accurate application, and not 605 BC. 607 BC marks the end of four-hundred and ninety years in the line of kings, but it also begins one of the three primary representations of seventy years that occur in the line. 607 BC marks the end of seventy years that began with the captivity of Manasseh in 677 BC. The first representation of the symbol of four hundred and ninety years (that possesses three witnesses in the line), concludes where one of the three witnesses of seventy years ends and another witness of seventy years begins the mathematical structure testifies to 607 BC, in spite of the idea that Daniel was taken captive in 605 BC.

Данило је одведен у ропство 607. године пре Христа, иако већина библијских хронолога наводи 605. годину пре Христа. Историјски запис мора бити усклађен са пророчким сведочанством, а символика догађаја који су историјски означени на линији историје која започиње жељом за царем 1097. године пре Христа захтева, на основу неколико пророчких сведока, да је 607. година пре Христа тачна примена, а не 605. година пре Христа. Година 607. пре Христа означава крај четири стотине и деведесет година у линији царева, али такође започиње и једно од три главна представљања седамдесет година која се појављују на тој линији. Година 607. пре Христа означава крај седамдесет година које су отпочеле Манасијиним ропством 677. године пре Христа. Прво представљање символа од четири стотине и деведесет година (које у тој линији поседује три сведока) завршава се тамо где се окончава један од три сведока седамдесет година, а почиње други сведок седамдесет година; математичка структура сведочи у прилог 607. години пре Христа, упркос ставу да је Данило одведен у ропство 605. године пре Христа.

Within the line that contains a period of 490 years associated with the kings from 1097 BC unto 607 BC, there is also 490 years from the dedication of Solomon’s Temple unto the dedication of the post-exile Temple by Zerubbabel in 516 BC. That 490 years consists of 420 years from Solomon’s dedication in his eleventh year, added to the 70 years the Temple was desolate during the captivity equaling 490 years. The third decree of Artaxerxes came 59 years later in 457 BC, and marks the beginning of 490 years that were “determined” (cut off, Daniel 9:24) for God’s people which concluded in the year 34 at the stoning of Stephen. There is of course, many other profound chronological witnesses in the prophetic line that begins with the foundational apostasy of rejecting God and the Spirit of Prophecy in 1097 BC and ends when Stephen saw Christ standing at the right hand of God. Within this testimony we find the prophetic wheel of Josiah.

Унутар линије која обухвата раздобље од 490 година, повезано са царевима од 1097. пре Хр. до 607. пре Хр., налази се и 490 година од посвећења Соломоновог Храма до посвећења Храма после изгнанства од стране Зоровавеља 516. пре Хр. Тих 490 година састоји се од 420 година од Соломоновог посвећења у његовој једанаестој години, којима се додаје 70 година током којих је Храм био пуст за време ропства, што укупно износи 490 година. Трећи Артаксерксов указ дошао је 59 година касније, 457. пре Хр., и означава почетак 490 година које су биле „одређене“ (одсечене, Данило 9:24) за Божји народ, а које су се окончале 34. године каменовањем Стефана. Наравно, постоје и многа друга дубока хронолошка сведочанства у пророчкој линији која почиње темељним отпадом одбацивања Бога и Духа пророштва 1097. пре Хр. и завршава се онда када је Стефан видео Христа где стоји с десне стране Богу. Унутар овог сведочанства налазимо Јосијин пророчки точак.

I say “foundational apostasy,” for the beginning of the line identifies when Israel rejected God as King, in their desire to have a worldly king thus marking the foundation of Israel’s human monarchy. I also write this for the wheel of Josiah, which means “foundation of God,” is a symbol of both the foundation and the foundational apostasy of God’s people.

Кажем „темељно отпадништво“, јер почетак линије означава тренутак када је Израиљ одбацио Бога као Цара, у својој жељи да има земаљског цара, чиме је обележен темељ људске монархије у Израиљу. Ово такође пишем зато што је точак Јосијин, што значи „темељ Божји“, символ и темеља и темељног отпадништва Божјег народа.

When Solomon died and the twelve tribes divided into north and south Jeroboam’s dedication of the counterfeit system of worship was rebuked by the disobedient prophet, and his rebuke contained the prophecy of a coming king named Josiah. At the foundational apostasy of Jeroboam and the ten northern tribes the prophecy of Josiah and his revival that is marked by the Great Passover of 622 BC was predicted. That revival was brought about by the discovery of the writings of Moses’ and the pronouncement of judgment upon God’s people for their continual apostasy. When the words from the writings of Moses were read to king Josiah, it produced the greatest revival of Old Testament history. The prophecy of a future child being born named Josiah also contained of the prophetic condemnation of the foundational apostasy levelled against king Jeroboam by the disobedient prophet.

Када је Соломон умро и дванаест племена се разделило на север и југ, Јеровоамово посвећење кривотвореног система богослужења било је укорено од стране непослушног пророка, а његов укор садржао је пророчанство о долазећем цару по имену Јосија. При темељном отпадништву Јеровоама и десет северних племена, било је предсказано пророчанство о Јосији и његовој реформацији, која је обележена Великом Пасхом 622. године пре Христа. Та реформација била је проузрокована открићем Мојсијевих списа и објавом суда над Божјим народом због њиховог непрестаног отпадништва. Када су речи из Мојсијевих списа биле прочитане цару Јосији, то је произвело највећу реформацију у историји Старога завета. Пророштво о будућем детету које ће се родити, по имену Јосија, такође је садржало пророчку осуду темељног отпадништва, упућену цару Јеровоаму од стране непослушног пророка.

The curse of Moses as Daniel calls it, is the “seven times” of Leviticus twenty-six, and it became the foundational discovery of William Miller who is the symbol of the foundational truths of Adventism. The empowerment of Miller’s message on August 11, 1840 was brought about through the work of “Josiah” Litch in 1838 and 1840. In 1863 those foundations were set aside and the “seven times” became a symbol of not only the foundational truths of the Philadelphian Millerites, but also the symbol of the rebellion of Laodicean Millerism against the foundations. The history of the Millerites of the first and second angels possesses the symbolism of “Josiah,” that will be repeated to the very letter in the history of the one hundred and forty-four thousand. The wheel of Josiah reaches back to the witchcraft of king Saul and then all the way to the spewing out of the Laodicean Seventh-day Adventist church at the Sunday law. Josiah’s wheel in Ezekiel is now in the process of being unsealed as the climax of the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Проклетство Мојсијево, како га Данило назива, јесте „седам времена” из двадесет шесте главе Левитске, и оно је постало темељно откриће Вилијама Милера, који је симбол темељних истина адвентизма. Оснажење Милерове поруке 11. августа 1840. године било је остварено посредством дела „Јосије” Лича 1838. и 1840. године. Године 1863. ти темељи били су одбачени, а „седам времена” постало је симбол не само темељних истина филаделфијских милерита, него и симбол побуне лаодикијског милеризма против темеља. Историја милерита првог и другог анђела поседује символику „Јосије”, која ће се поновити до најситнијег слова у историји сто четрдесет и четири хиљаде. Точак Јосијин досеже унатраг до врачарства цара Саула, а потом све до избљувања лаодикијске Цркве адвентиста седмог дана при недељном закону. Јосијин точак у Језекиљу сада је у процесу разотпечаћивања као врхунац запечаћивања сто четрдесет и четири хиљаде.

We will continue these things in the next article.

О овим стварима наставићемо у следећем чланку.

Back to Articles