Article

# The Hidden History of Verse Forty - Number Twenty

Скривена историја четрдесетог стиха - број двадесет

The Second Woe - Part Seven - Ezekiel

Drugo teško — sedmi deo — Jezekilj

Author

Jeff Pippenger

Published

July 29, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

It is an acceptable biblical understanding to identify the prophet Ezekiel as thirty years old in his opening verses.

Prihvatljivo je biblijsko razumevanje poistovetiti proroka Jezekilja kao tridesetogodišnjaka u njegovim uvodnim stihovima.

> Now it came to pass in the thirtieth year, in the fourth month, in the fifth day of the month, as I was among the captives by the river of Chebar, that the heavens were opened, and I saw visions of God. In the fifth day of the month, which was the fifth year of king Jehoiachin’s captivity, The word of the Lord came expressly unto Ezekiel the priest, the son of Buzi, in the land of the Chaldeans by the river Chebar; and the hand of the Lord was there upon him. Ezekiel 1:1–3.

> И догоди се тридесете године, четвртога месеца, петога дана у месецу, кад бејах међу заробљеницима крај реке Хевара, да се отворише небеса, и видех виђења Божја. Петога дана у месецу, то беше пета година од ропства цара Јоахина, дође реч Господња изричито Језекиљу свештенику, сину Вузијеву, у земљи Халдејаца, крај реке Хевара; и онде би рука Господња на њему. Језекиљ 1:1–3.

Some believe “the thirtieth year” is based upon a specific jubilee cycle, which began with king Josiah and ended with verse one of chapter forty.

Неки верују да се „тридесета година“ заснива на одређеном јубилејском циклусу, који је започео с царем Јосијом и завршио се првим стихом четрдесетог поглавља.

> In the five and twentieth year of our captivity, in the beginning of the year, in the tenth day of the month, in the fourteenth year after that the city was smitten, in the selfsame day the hand of the Lord was upon me, and brought me thither. Ezekiel 40:1.

> Двадесет пете године нашега ропства, на почетку године, десетога дана у месецу, четрнаесте године пошто град беше поражен, тога истога дана рука Господња беше на мени, и одведе ме онамо. Језекиљ 40:1.

Biblical chronologists date verse one of chapter forty as either April 28 or October 22, 573 BC. All the prophets identify the latter days, so the fall date of October 22, 573 BC is the omega date of a line that began fifty years prior in what is called “Josiah’s Great Passover” on May 5, 622 BC.

Библијски хронолози датирају први стих четрдесетог поглавља или на 28. април или на 22. октобар 573. године пре Христа. Сви пророци указују на последње дане, тако да је јесењи датум, 22. октобар 573. године пре Христа, омега-датум једне линије која је отпочела педесет година раније у ономе што се назива „Јосијина Велика Пасха“, 5. маја 622. године пре Христа.

The number thirty is a symbol of the priests who were to be thirty years old when they began to serve. Whether verse one through three of Ezekiel one, is identifying Ezekiel’s age as thirty, or simply as a symbol of a priest he would also be represented as thirty years old. If the thirty years of verse one is as others believe; representing the thirtieth year since Josiah’s Great Passover in 622 BC, the prophetic implications are still the same.

Број тридесет је символ свештеника, који су требало да имају тридесет година када су почињали да служе. Без обзира на то да ли први до трећи стих прве главе Језекиља означавају да је Језекиљ имао тридесет година, или га једноставно, као символ свештеника, такође представљају као онога који има тридесет година, он би и у том случају био представљен као тридесетогодишњак. Ако се тридесет година из првог стиха, како други верују, односе на тридесету годину од Јосијине Велике Пасхе 622. пре Христа, пророчке импликације су и даље исте.

Josiah means “foundation,” and his Great Passover began a jubilee period that ended on October 22 on the Day of Atonement 573 BC. The “jubilee line” from Josiah to October 22 aligns with the history of 1840 to 1844. The foundations of 1840 were represented by king Josiah and also by Josiah Litch. October 22 was represented by the horn of the jubilee trumpet being sounded along with the horn of the Day of Atonement.

Јосија значи „темељ“, а његова Велика Пасха отпочела је јубиларни период који се окончао 22. октобра, на Дан очишћења, 573. године пре Христа. „Јубиларна линија“ од Јосије до 22. октобра подудара се са историјом од 1840. до 1844. године. Темељи из 1840. били су представљени царем Јосијом, а такође и Јосијом Личем. Двадесет други октобар био је представљен рогом јубиларне трубе која је била оглашена заједно с рогом Дана очишћења.

> And thou shalt number seven sabbaths of years unto thee, seven times seven years; and the space of the seven sabbaths of years shall be unto thee forty and nine years. Then shalt thou cause the trumpet of the jubilee to sound on the tenth day of the seventh month, in the day of atonement shall ye make the trumpet sound throughout all your land. Leviticus 25:8, 9.

> И избројаћеш себи седам суботâ година, седам пута по седам година; и време тих седам суботâ година биће ти четрдесет и девет година. Тада ћеш учинити да затруби труба јубилеја десетога дана седмога месеца; на Дан помирења нека се затруби труба по свој вашој земљи. Левитска 25:8, 9.

Ezekiel is set within the Jubilee line from king Josiah to October 22, a line that represents Revelation ten’s first and second angels from 1840 unto 1844. Ezekiel represents the Millerites of the first and second angels and the one hundred and forty-four thousand of the third angel. Ezekiel represents the priesthood of the one hundred and forty-four thousand, but his primary prophetic attribute is that he is a prophet.

Језекиљ је постављен унутар јубиларне линије од цара Јосије до 22. октобра, линије која представља првог и другог анђела из десете главе Откривења од 1840. до 1844. године. Језекиљ представља милерите првог и другог анђела и сто четрдесет и четири хиљаде трећег анђела. Језекиљ представља свештенство сто четрдесет и четири хиљаде, али његово првенствено пророчко обележје јесте то што је он пророк.

## Prophet, Priest and King

Пророк, Свештеник и Цар

There are three biblical characters that began to serve when thirty years of age. Along with Ezekiel were David and Joseph. Because they all began to serve at the age of thirty, they are all priests. David is a symbol of the king, Joseph is the priest and Ezekiel is the prophet in the threefold kingdom of glory that consists of a prophet, a priest and a king.

Постоје три библијске личности које су почеле да служе у тридесетој години живота. Поред Језекиља, то су били Давид и Јосиф. Пошто су сви започели службу у доби од тридесет година, сви су они свештеници. Давид је симбол цара, Јосиф је свештеник, а Језекиљ је пророк у троструком царству славе које се састоји од пророка, свештеника и цара.

However we might apply the prophet Ezekiel as a symbol, he is a priest, and when applied in the line of the jubilee from Josiah to October 22, Ezekiel is a priest who would represent a priest in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand as typified by the history of 1840 to 1844 and king Josiah to October 22, 573 BC.

Међутим, како год бисмо пророка Језекиља применили као симбол, он је свештеник; и када се примени у линији јубилеја од Јосије до 22. октобра, Језекиљ је свештеник који би представљао свештеника у време запечаћења сто четрдесет и четири хиљаде, како је то предочено историјом од 1840. до 1844. и од цара Јосије до 22. октобра 573. године пре Христа.

## Twenty-two

Двадесет две

The Bible is clear that Ezekiel ministered for twenty-two years. “Twenty-two” is a symbol of the one hundred and forty-four thousand who are the ensign of Divinity combined with humanity. In the history represented by Josiah’s Passover unto chapter forty’s October 22’s Jubilee celebration, Josiah’s Passover typified the work of Josiah Litch in 1838 and 1840. That work was setting forth the time prophecies of the first and second woes. It can now be seen that the prophecy of the first and second woes is much larger than the pioneers recognized.

Библија јасно показује да је Језекиљ служио двадесет и две године. „Двадесет и две“ је симбол сто четрдесет и четири хиљаде, који су застава Божанства сједињеног с човечанством. У историји представљеној од Јосијине Пасхе до јубиларног славља 22. октобра у четрдесетом поглављу, Јосијина Пасха предочавала је дело Џосаје Лича 1838. и 1840. године. То дело састојало се у излагању временских пророчанстава о првој и другој невољи. Сада се може увидети да је пророчанство о првој и другој невољи много обухватније него што су то пионири препознали.

Ezekiel as a biblical prophet identifies more specific dates in his writings than any other biblical author.

Језекиљ, као библијски пророк, у својим списима наводи више одређених датума него било који други библијски писац.

Ezekiel is the omega of the day equaling a year in Bible prophecy. In the book of Numbers, the alpha mention of the day year principle is represented at the first rebellion at Kadesh that brought about forty years of wandering in the wilderness. The last, or omega rebellion is being represented by Ezekiel in chapter four as Jerusalem is destroyed.

Језекиљ је омега начела да дан у библијском пророштву одговара једној години. У књизи Бројева, алфа спомињање начела дан-за-годину представљено је приликом прве побуне у Кадису, која је довела до четрдесет година лутања по пустињи. Последња, или омега побуна, представљена је код Језекиља у четвртом поглављу, док је Јерусалим разаран.

## Alpha

Алфа

> After the number of the days in which ye searched the land, even forty days, each day for a year, shall ye bear your iniquities, even forty years, and ye shall know my breach of promise. I the Lord have said, I will surely do it unto all this evil congregation, that are gathered together against me: in this wilderness they shall be consumed, and there they shall die. Numbers 14:34, 35.

> Према броју дана у које сте уходили земљу, четрдесет дана, за сваки дан по једна година, носићете безакоња своја четрдесет година, и познаћете раскид обећања мога. Ја, Господ, рекох: заиста ћу то учинити свему том злом збору, који се сабрао против мене; у овој пустињи биће истребљени, и ту ће помрети. Бројеви 14:34, 35.

## Omega

Омега

> Lie thou also upon thy left side, and lay the iniquity of the house of Israel upon it: according to the number of the days that thou shalt lie upon it thou shalt bear their iniquity. For I have laid upon thee the years of their iniquity, according to the number of the days, three hundred and ninety days: so shalt thou bear the iniquity of the house of Israel. And when thou hast accomplished them, lie again on thy right side, and thou shalt bear the iniquity of the house of Judah forty days: I have appointed thee each day for a year. Therefore thou shalt set thy face toward the siege of Jerusalem, and thine arm shall be uncovered, and thou shalt prophesy against it. Ezekiel 4:4–7.

> Лези и на леву страну своју, и положи безакоње дома Израиљева на њу; према броју дана колико будеш лежао на њој, носићеш њихово безакоње. Јер сам ти одредио године њихова безакоња према броју дана, три стотине и деведесет дана; тако ћеш носити безакоње дома Израиљева. А када их навршиш, лези опет на десну страну своју, и носићеш безакоње дома Јудина четрдесет дана: одредио сам ти сваки дан за годину. Зато ћеш окренути лице своје према опсади Јерусалима, и мишица твоја биће откривена, и пророковаћеш против њега. Језекиљ 4:4–7.

Kadesh and Jerusalem’s destruction represent the alpha and omega rebellion representing the day for a year principle. The “day for a year principle” was the primary rule of the Millerite's and in the history of 1840 to 1844, as typified in the Jubilee line of king Josiah unto October 22. Ezekiel sets forth more dates than any other prophet. Within the dating of Ezekiel, the line of the Jubilee is identified, tying Ezekiel’s witness directly into the history of the first and second angels, and thereafter the history of the third angel.

Кадис и разорење Јерусалима представљају алфа и омега побуну, представљајући начело дан за годину. „Начело дан за годину“ било је основно правило милерита и у историји од 1840. до 1844. године, као што је типолошки приказано у јубиларној линији од цара Јосије до 22. октобра. Језекиљ износи више датума него било који други пророк. У оквиру датирања код Језекиља препознаје се линија Јубилеја, која Језекиљево сведочанство непосредно повезује са историјом првог и другог анђела, а потом и са историјом трећег анђела.

Along with the “Jubilee line” Ezekiel lies on his side for three hundred and ninety days, then on his other side for forty days. “Four hundred and thirty” is a symbol of the old and new covenants, for Abram’s covenant promise of four hundred years of captivity in Egypt found the second witness of thirty years with the apostle Paul. Together Abram, (later Abraham) of ‘the old’ and Saul, (later Paul) of ‘the new’ combined their witnesses to establish four hundred and thirty years as a symbol of the everlasting covenant. “Three hundred and ninety days” “shalt thou bear the iniquity of the house of Israel.” “And” “thou shalt bear the iniquity of the house of Judah forty days.” Together the right side and the left side equal Abram and Paul.

Уз „линију Јубилеја“ Језекиљ лежи на свом боку три стотине и деведесет дана, а потом на другом боку четрдесет дана. „Четири стотине и тридесет“ јесте символ старог и новог завета, јер је Аврамово заветно обећање о четири стотине година ропства у Египту добило друго сведочанство од тридесет година у апостолу Павлу. Заједно су Аврам, (касније Авраам) од „старог“ и Савле, (касније Павле) од „новог“ сјединили своја сведочанства да утврде четири стотине и тридесет година као символ вечног завета. „Три стотине и деведесет дана“ „носићеш безакоње дома Израиљева.“ „А“ „носићеш безакоње дома Јудина четрдесет дана.“ Заједно десна страна и лева страна једнаке су Авраму и Павлу.

The covenant was always based upon obedience or disobedience—life or death. The year day principle in Millerite history was a life or death issue, and the history was announced by the first angel as the everlasting gospel. The “gospel” is a life or death issue, and the life or death testing issue of Millerite history was set within the context of the principle of a day equating to a year. The prediction that empowered the message of the first angel was the three hundred ninety-one years and fifteen days prophecy of the second woe. Within the three hundred and ninety days that Ezekiel laid upon his left side is an illustration of the three hundred and ninety-one years and fifteen days time prophecy of the second woe. It requires prophetic discernment to rightly divide the prophecy, but it is nothing less than the continuing work of the Lion of the tribe of Judah unsealing the message of the midnight cry.

Завет је одувек био заснован на послушности или непослушности — животу или смрти. Начело дан за годину у милеритској историји било је питање живота или смрти, а ту историју је први анђео објавио као вечно јеванђеље. „Јеванђеље“ је питање живота или смрти, а испитно питање живота или смрти у милеритској историји било је постављено у оквиру начела по коме један дан одговара једној години. Предсказање које је дало снагу поруци првог анђела било је пророчанство о три стотине деведесет и једној години и петнаест дана о другом тешкоћу. У оквиру три стотине деведесет дана које је Језекиљ лежао на левом боку налази се илустрација временског пророчанства о три стотине деведесет и једној години и петнаест дана о другом тешкоћу. Потребно је пророчко расуђивање да би се пророчанство право разделило, али то није ништа мање од непрекидног дела Лава из племена Јудина који скида печате са поруке поноћног вапаја.

I contend that Ezekiel must be treated as a symbol of the one hundred and forty-four thousand, but primarily as a symbol of the gift of the Spirit of Prophecy, whether represented as a manifestation of a latter-day prophet, or as a manifestation of the covenant people who understand the principle of line upon line methodology.

Тврдим да се Језекиљ мора посматрати као симбол сто четрдесет и четири хиљаде, али првенствено као симбол дара Духа пророштва, било да је представљен као пројава пророка последњих дана, или као пројава заветног народа који разуме начело методологије „ред на ред“.

I contend that Ezekiel’s light upon the three hundred and ninety-one years and fifteen days prophecy aligns with the dirt brush man casting the jewels into the larger casket.

Тврдим да се Језекиљева светлост на пророчанство о триста деведесет и једној години и петнаест дана подудара са човеком са земљаном четком који баца драгуље у већи ковчежић.

I contend that the light from Ezekiel is an essential element of the capstone message, when the temple is finished.

Тврдим да је светлост из Језекиља суштински елемент поруке крунског камена, када храм буде довршен.

Ezekiel is at October 22 in verse one of chapter forty, and it is there that the vision of the future temple is given to Ezekiel. That temple is the temple of the one hundred and forty-four thousand, of which Ezekiel is a symbol of that number. That group will have passed two tests before they reach the third and litmus test. Ezekiel is portrayed as receiving his light in the temple, and therefore the light he produces as a symbol represents the light that comes when God’s people enter the Most Holy Place in alignment with Daniel chapter ten.

Језекиљ се у првом стиху четрдесете главе налази на 22. октобру, и ту се Језекиљу даје виђење будућег храма. Тај храм је храм сто четрдесет и четири хиљаде, чијег је броја Језекиљ симбол. Та ће група проћи два испита пре него што стигне до трећег, одлучујућег испита. Језекиљ је приказан како прима своју светлост у храму, и стога светлост коју производи, као симбол, представља светлост која долази када Божји народ уђе у Светињу над светињама у складу са десетом главом Данила.

The light of the Revelation of Jesus Christ that is unsealed, is unsealed just before probation closes.

Светлост Откривења Исуса Христа, која је откривена, бива откривена управо непосредно пре него што се време милости заврши.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> И рече ми: Не запечаћуј речи пророштва ове књиге; јер је време близу. Ко чини неправду, нека и даље чини неправду; и ко је нечист, нека и даље буде нечист; и ко је праведан, нека и даље чини правду; и ко је свет, нека и даље буде свет. Откривење 22:10, 11.

The “time is at hand” just before probation closes in verse eleven, and the Revelation of Jesus Christ is therefore unsealed at that time, for “the time is at hand.”

„Време је близу“ непосредно пре него што се време милости заврши у једанаестом стиху, и стога је Откривење Исуса Христа у то време распечаћено, јер је „време близу“.

> The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to shew unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John: Who bare record of the word of God, and of the testimony of Jesus Christ, and of all things that he saw. Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. Revelation 1:1–3.

> Откривење Исуса Христа, које му даде Бог, да покаже слугама својим шта ће се ускоро збити; и посла га и објави преко анђела свога слузи своме Јовану, који посведочи реч Божју и сведочанство Исуса Христа, и све што виде. Блажен је онај који чита, и они који слушају речи овога пророштва, и држе оно што је у њему написано; јер је време близу. Откривење 1:1–3.

Probation closes for Laodicean Seventh-day Adventism at the Sunday law and Adventism is represented as Jerusalem in chapter nine of Ezekiel. There those who sigh and cry for the abominations done in the land and in the church receive the seal. The sealing takes place when the east winds of Islam are angering the nations, just before probation closes. In Ezekiel chapter eight the four generations of Adventism conclude with the fourth generation being symbolized by the twenty-five leaders bowing to the sun.

Време милости за лаодикијски адвентизам седмога дана завршава се при доношењу закона о недељи, а адвентизам је у деветом поглављу Језекиља представљен као Јерусалим. Тамо они који уздишу и вапе због гадости које се чине у земљи и у цркви примају печат. Печаћење се збива када источни ветрови ислама разгневљују народе, непосредно пре него што се време милости затвори. У осмом поглављу Језекиља четири нараштаја адвентизма долазе до свога закључка, при чему је четврти нараштај симболизован са двадесет и пет вођа који се клањају сунцу.

That vision was given symbolically one day before the Sunday law, or just before the close of probation as represented by six, six, six.

То виђење било је дато у символичном облику један дан пре недељног закона, или непосредно пре завршетка времена милости, како је представљено са шест, шест, шест.

> And it came to pass in the sixth year, in the sixth month, in the fifth day of the month, as I sat in mine house, and the elders of Judah sat before me, that the hand of the Lord God fell there upon me. Then I beheld, and lo a likeness as the appearance of fire: from the appearance of his loins even downward, fire; and from his loins even upward, as the appearance of brightness, as the colour of amber. And he put forth the form of an hand, and took me by a lock of mine head; and the spirit lifted me up between the earth and the heaven, and brought me in the visions of God to Jerusalem, to the door of the inner gate that looketh toward the north; where was the seat of the image of jealousy, which provoketh to jealousy. And, behold, the glory of the God of Israel was there, according to the vision that I saw in the plain. Ezekiel 8:1–4.

> И догоди се шесте године, шестога месеца, петога дана у месецу, док сеђах у својој кући и старешине Јудине сеђаху преда мном, да ме тамо снађе рука Господа Бога. Тада погледах, и гле, обличје као појава огња: од изгледа бедара његових наниже — огањ; а од бедара његових навише — као појава светлости, као боја ћилибара. И пружи обличје руке, и ухвати ме за прамен косе на глави; и дух ме подиже између земље и неба, и одведе ме у виђењима Божјим у Јерусалим, к улазу у унутрашња врата која гледају ка северу, где беше место лика љубоморе, који изазива на љубомору. И гле, слава Бога Израиљева беше онде, према виђењу које видех у равници. Језекиљ 8:1–4.

The vision of the sixth year, sixth month and fifth day came just before ‘666,’ a symbol of the Sunday law, when probation closes for Laodicean Adventism. That vision was “according to the vision” Ezekiel “saw in the plain.” The vision he saw in the plain is found earlier, in chapter three.

Виђење шесте године, шестог месеца и петога дана дошло је непосредно пре „666“, симбола закона о недељи, када се време милости затвара за лаодикејски адвентизам. То виђење било је „према виђењу“ које је Језекиљ „видео у равници“. Виђење које је видео у равници налази се раније, у трећем поглављу.

> Then I arose, and went forth into the plain: and, behold, the glory of the Lord stood there, as the glory which I saw by the river of Chebar: and I fell on my face. Ezekiel 3:23.

> Тада устах и изиђох у равницу; и гле, слава Господња стајаше онде, као слава коју видех на реци Хевару; и падох ничице. Језекиљ 3:23.

The vision of the “plain”, which was the vision of the sixth year, sixth month and fifth day was the vision Ezekiel had seen earlier at the river of Chebar.

Виђење „равнице“, које је било виђење шесте године, шестога месеца и петога дана, било је виђење које је Језекиљ раније видео на реци Ховару.

> Now it came to pass in the thirtieth year, in the fourth month, in the fifth day of the month, as I was among the captives by the river of Chebar, that the heavens were opened, and I saw visions of God. Ezekiel 1:1.

> И догоди се тридесете године, четвртога месеца, петога дана у месецу, кад бејах међу заробљеницима крај реке Хевара, да се небеса отворише, и видех виђења Божја. Језекиљ 1:1.

The “visions of God” which Ezekiel “saw,” by the river of Chebar, was the vision of the plain, which was also the vision of Ezekiel chapter eight through eleven. Those visions were presented in the context of Ezekiel looking into the sanctuary, which is where the "marah" looking glass vision of chapter ten is accomplished. Ezekiel represents those who partake of the prophetic light radiating from the Most Holy Place as the Revelation of Jesus Christ is brought forth just before the close of probation.

„Виђења Божја“ која је Језекиљ „видео“ крај реке Ховара, била су виђење равнице, које је уједно и виђење из Језекиља, осме до једанаесте главе. Та виђења била су дата у контексту Језекиљевог загледања у светилиште, где се и остварује „marah“ виђење огледала из десете главе. Језекиљ представља оне који учествују у пророчкој светлости која зрачи из Светиње над светињама док се Откривење Исуса Христа износи непосредно пре завршетка времена милости.

When we identify king Josiah’s Jubilee line that begins with Passover and ends on October 22, we are identifying the symbol of the Spring feasts and the Fall feasts as set forth in Leviticus twenty-three. There the spring and fall feasts are set forth with twenty-two verses each, just as Ezekiel’s ministry was for twenty-two years. Aligning Ezekiel in the thirtieth year of the Jubilee line allows Ezekiel’s birth to align with Josiah’s revival. If he was thirty years old in the thirtieth year of the Jubilee cycle, then Ezekiel would be born at Josiah’s reformation.

Када препознамо јубиларну линију цара Јосије која почиње Пасхом и завршава се 22. октобра, препознајемо символ пролећних празника и јесењих празника како су изложени у Левитској двадесет трећој глави. Тамо су пролећни и јесењи празници изложени са по двадесет и два стиха сваки, као што је и Језекиљева служба трајала двадесет и две године. Постављање Језекиља у тридесету годину јубиларне линије омогућава да се Језекиљево рођење усклади са Јосијиним препородом. Ако је имао тридесет година у тридесетој години јубиларног циклуса, онда би Језекиљ био рођен у време Јосијине реформе.

Ezekiel is a symbol of those who by faith enter into the Most Holy Place. Once there they see the wheels within the wheels representing the complex play of human interactions. As with John in Revelation chapter ten, Ezekiel represents the Millerites, but more directly the one hundred and forty-four thousand. His parallel three-hundred-ninety-one-years and fifteen-days time prophecy illustrates the final judgment of Laodicean Adventism with the destruction of Jerusalem, and it includes the enigma of thirty-eight and forty.

Језекиљ је символ оних који вером улазе у Светињу над светињама. Када тамо уђу, они виде точкове унутар точкова, који представљају сложено преплитање људских међусобних односа. Као и код Јована у десетој глави Откривења, Језекиљ представља милерите, али непосредније сто четрдесет и четири хиљаде. Његово паралелно временско пророчанство од три стотине деведесет и једне године и петнаест дана приказује коначни суд над лаодикијским адвентизмом разорењем Јерусалима, и оно укључује загонетку тридесет и осам и четрдесет.

It includes the symbolism of four hundred and thirty years.

Оно обухвата симболику четири стотине и тридесет година.

It includes the four-year period represented by 1333 to 1337, 1449 to 1453 and 1840 to 1844.

То обухвата четворогодишње раздобље представљено периодима 1333–1337, 1449–1453 и 1840–1844.

We will begin our considerations of this most important subject in the next article.

Разматрање ове најважније теме започећемо у наредном чланку.

> “In the visions given to Isaiah, to Ezekiel, and to John we see how closely heaven is connected with the events taking place upon the earth and how great is the care of God for those who are loyal to Him.” Testimonies, volume 5, 753.

> „У визијама датим Исаији, Језекиљу и Јовану видимо колико је небо тесно повезано са догађајима који се збивају на земљи и колико је велика Божја брига за оне који су Му верни.“ Testimonies, том 5, 753.

> “Christ Himself was the Lord of the temple. When He should leave it, its glory would depart—that glory once visible in the holy of holies over the mercy seat, where the high priest entered only once a year, on the great day of atonement, with the blood of the slain victim (typical of the blood of the Son of God shed for the sins of the world), and sprinkled it upon the altar. This was the Shekinah, the visible pavilion of Jehovah.

> „Сам Христос био је Господар храма. Када би га напустио, његова слава би отишла — она слава некада видљива у Светињи над светињама изнад престола милости, где је првосвештеник улазио само једанпут годишње, на велики дан помирења, са крвљу заклане жртве (као прасликом крви Сина Божјег проливене за грехе света), и кропио њоме олтар. То је била Шекина, видљиви павиљон Јехове.

> “It was this glory that was revealed to Isaiah, when he says, ‘In the year that king Uzziah died I saw also the Lord sitting upon a throne, high and lifted up, and his train filled the temple’ [Isaiah 6:1–8 quoted].” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1139.

> „То је била та слава која је откривена Исаији, када каже: ‘Године кад умре цар Озија видех и Господа где седи на престолу, високом и уздигнутом, и скут Његов испуњаваше храм’ [Исаија 6:1–8 quoted].“ The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1139.

> “The vision given to Isaiah represents the condition of God’s people in the last days. They are privileged to see by faith the work that is going forward in the heavenly sanctuary. ‘And the temple of God was opened in heaven, and there was seen in his temple the ark of his testament.’ As they look by faith into the holy of holies, and see the work of Christ in the heavenly sanctuary, they perceive that they are a people of unclean lips,—a people whose lips have often spoken vanity, and whose talents have not been sanctified and employed to the glory of God. Well may they despair as they contrast their own weakness and unworthiness with the purity and loveliness of the glorious character of Christ. But if they, like Isaiah, will receive the impression the Lord designs shall be made upon the heart, if they will humble their souls before God, there is hope for them. The bow of promise is above the throne, and the work done for Isaiah will be performed in them. God will respond to the petitions coming from the contrite heart.

> „Виђење дато Исаији представља стање Божјег народа у последњим данима. Њима је дата предност да вером посматрају дело које се одвија у небеској светињи. ‘И отвори се храм Божји на небу, и показа се у храму Његовом ковчег завета Његова.’ Док вером гледају у Светињу над светињама и виде Христово дело у небеској светињи, они увиђају да су народ нечистих усана, — народ чије су усне често говориле таштину и чији дарови нису били посвећени и употребљени на славу Богу. С разлогом могу очајавати када своју слабост и недостојност упоређују са чистотом и милином славног Христовог карактера. Али ако, попут Исаије, приме утисак који Господ намерава да буде учињен на срцу, ако понизе своје душе пред Богом, за њих има наде. Лук обећања је над престолом, и дело учињено за Исаију биће извршено у њима. Бог ће одговорити на молбе које долазе из скрушеног срца.“

> “The object of this great and solemn work of God is to gather together the sheaves for the heavenly garner; for the earth is to be filled with the glory of the Lord. Then let none be dismayed as they see the prevailing wickedness and hear the language coming from unclean lips. When the powers of darkness set themselves in array against the people of God; when Satan shall muster his forces for the last great conflict, and his power seems to be great and almost overwhelming, the clear view of the divine glory, the throne high and lifted up, arched with the bow of promise, will give comfort, assurance, and peace.” Review and Herald, December 22, 1896.

> „Циљ овог великог и свечаног Божјег дела јесте да се снопови саберу у небеску житницу; јер земља треба да се испуни славом Господњом. Зато нека се нико не обесхрабри кад види преовлађујућу злоћу и чује језик који долази с нечистих усана. Када се силе таме построје против Божјег народа; када Сотона скупи своје чете за последњи велики сукоб, и његова сила буде изгледала велика и готово неодољива, јасан поглед на божанску славу, на престо висок и узвишен, надсвођен луком обећања, донеће утеху, сигурност и мир.“ Review and Herald, December 22, 1896.

> “Upon the banks of the river Chebar, Ezekiel beheld a whirlwind seeming to come from the north, ‘a great cloud, and a fire infolding itself, and a brightness was about it, and out of the midst thereof as the color of amber.’ A number of wheels, intersecting one another, were moved by four living beings. High above all these ‘was the likeness of a throne, as the appearance of a sapphire stone: and upon the likeness of the throne was the likeness as the appearance of a man above upon it.’ ‘And there appeared in the cherubims the form of a man’s hand under their wings.’ Ezekiel 1:4, 26; 10:8. The wheels were so complicated in arrangement that at first sight they appeared to be in confusion; but they moved in perfect harmony. Heavenly beings, sustained and guided by the hand beneath the wings of the cherubim, were impelling these wheels; above them, upon the sapphire throne, was the Eternal One; and round about the throne a rainbow, the emblem of divine mercy.

> „На обалама реке Хевар, Језекиљ је угледао вихор који као да долази са севера, ‘велики облак и огањ који се савијаше у себи, и светлост беше око њега, а из његове средине као боја ћилибара.’ Мноштво точкова, који су се међусобно укрштали, покретала су четири жива бића. Високо изнад свега тога ‘беше обличје престола, по виђењу као камен сафир; и на обличју престола беше обличје као по виђењу човека озго на њему.’ ‘И у херувимима се показа облик људске руке под њиховим крилима.’ Језекиљ 1:4, 26; 10:8. Точкови су по своме устројству били тако сложени да су на први поглед изгледали као да су у пометњи; али су се кретали у савршеном складу. Небеска бића, подржавана и вођена руком испод крила херувима, покретала су те точкове; изнад њих, на престолу од сафира, беше Вечни; а око престола дуга, знак божанске милости.“

> “As the wheel like complications were under the guidance of the hand beneath the wings of the cherubim, so the complicated play of human events is under divine control. Amidst the strife and tumult of nations, He that sitteth above the cherubim still guides the affairs of the earth.

> „Као што су замршене појаве налик точковима биле под вођством руке испод крила херувима, тако је и сложени ток људских збивања под божанском управом. Усред раздора и метежа народа, Онај који седи над херувимима и даље управља пословима земље.

> “The history of nations that one after another have occupied their allotted time and place, unconsciously witnessing to the truth of which they themselves knew not the meaning, speaks to us. To every nation and to every individual of today God has assigned a place in His great plan. Today men and nations are being measured by the plummet in the hand of Him who makes no mistake. All are by their own choice deciding their destiny, and God is overruling all for the accomplishment of His purposes.

> „Историја народа који су, један за другим, заузимали своје одређено време и место, несвесно сведочећи о истини чије ни сами значење нису познавали, говори нам. Сваком народу и сваком појединцу данашњице Бог је одредио место у Свом великом плану. Данас се људи и народи мере виском у руци Онога који не греши. Сви они, сопственим избором, одлучују о својој судбини, а Бог управља свим ради испуњења Својих намера.“

> “The history which the great I AM has marked out in His word, uniting link after link in the prophetic chain, from eternity in the past to eternity in the future, tells us where we are today in the procession of the ages, and what may be expected in the time to come. All that prophecy has foretold as coming to pass, until the present time, has been traced on the pages of history, and we may be assured that all which is yet to come will be fulfilled in its order.” Education, 178.

> „Istorija koju je veliki JA JESAM obeležio u svojoj Reči, povezujući kariku za karikom u proročkom lancu, od večnosti u prošlosti do večnosti u budućnosti, kazuje nam gde se danas nalazimo u povorci vekova i šta se može očekivati u vremenu koje dolazi. Sve što je proročanstvo proreklo da će se zbiti, sve do sadašnjeg vremena, ispisano je na stranicama istorije, i možemo biti sigurni da će se sve što tek treba da dođe ispuniti svojim redom.“ Vaspitanje, 178.

Back to Articles