Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Forty

Књига пророка Јоила и лаодикијска Црква адвентиста седмог дана — број четрдесет

Number Forty

Број четрдесет

Author

Jeff Pippenger

Published

February 3, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

Peter was symbolically at Caesarea Philippi at the third hour, on his way to Caesarea Maritima and the ninth hour. According to Matthew and Mark, six days later, Peter, James and John were at the Mount of Transfiguration. Luke says eight days, between Panium and the Mount. From the gates of hell, at Caesarea Philippi to the death of the cross, with a stop along the way at the Mount of Transfiguration. Three steps from Panium to the Sunday law. Caesarea at the beginning, the Mount in the middle, and Caesarea at the end. Hell at the beginning, death at the end, with God’s glory in the middle. An alpha rebellion represented by the gates of hell and an omega rebellion represented by the death of the Son of God.

Петар се симболички налазио у Кесарији Филиповој у трећи час, на путу ка Кесарији Приморској и деветом часу. Према Матеју и Марку, шест дана касније, Петар, Јаков и Јован били су на Гори Преображења. Лука каже осам дана, између Панијума и Горе. Од врата пакла, у Кесарији Филиповој, до смрти на крсту, са заустављањем успут на Гори Преображења. Три корака од Панијума до закона о недељи. Кесарија на почетку, Гора у средини, и Кесарија на крају. Пакао на почетку, смрт на крају, са славом Божјом у средини. Алфа побуна представљена вратима пакла и омега побуна представљена смрћу Сина Божјег.

Caesarea Philippi is the foundation, for it was there that Christ identified the Rock on which He would build His church. The Mount of Transfiguration is the second step, where the temple is finished and the capstone is placed. The third step of judgment at the cross followed after.

Ćesarija Filipova je temelj, jer je tamo Hristos označio Stenu na kojoj će sazidati svoju crkvu. Gora Preobraženja je drugi korak, gde je hram dovršen i postavljen zaglavni kamen. Treći korak suda na krstu usledio je potom.

> And he said unto them, Verily I say unto you, That there be some of them that stand here, which shall not taste of death, till they have seen the kingdom of God come with power. And after six days Jesus taketh with him Peter, and James, and John, and leadeth them up into an high mountain apart by themselves: and he was transfigured before them. And his raiment became shining, exceeding white as snow; so as no fuller on earth can white them. And there appeared unto them Elias with Moses: and they were talking with Jesus.

> И рече им: Заиста вам кажем: има неких међу онима што овде стоје који неће окусити смрти док не виде Царство Божије да је дошло у сили. И после шест дана Исус узе са собом Петра, и Јакова, и Јована, и изведе их саме на високу гору; и преобрази се пред њима. И хаљине његове постадоше сјајне, веома беле као снег; тако да их никаква ваљаоница на земљи не може тако убелити. И јави им се Илија с Мојсијем; и говораху с Исусом.

> And Peter answered and said to Jesus, Master, it is good for us to be here: and let us make three tabernacles; one for thee, and one for Moses, and one for Elias.

> А Петар одговарајући рече Исусу: Учитељу, добро нам је овде бити; и да начинимо три сенице: једну теби, и једну Мојсију, и једну Илији.

> For he wist not what to say; for they were sore afraid. And there was a cloud that overshadowed them: and a voice came out of the cloud, saying, This is my beloved Son: hear him. And suddenly, when they had looked round about, they saw no man any more, save Jesus only with themselves. And as they came down from the mountain, he charged them that they should tell no man what things they had seen, till the Son of man were risen from the dead. And they kept that saying with themselves, questioning one with another what the rising from the dead should mean. Mark 9:1–10.

> Јер није знао шта да каже; јер их беше обузео велики страх. И појави се облак који их заклони; и из облака дође глас говорећи: Ово је Син мој љубљени; Њега послушајте. И одједном, кад погледаше унаоколо, никога више не видеше, осим самога Исуса са собом. А када силажаху с горе, заповеди им да никоме не казују шта су видели, док Син човечији не устане из мртвих. И ту реч задржаше у себи, питајући један другога шта значи устајање из мртвих. Марко 9:1–10.

At the mount, Peter proposes to erect a tabernacle for Moses, Christ and Elijah.

На гори Петар предлаже да подигне сеницу за Мојсија, Христа и Илију.

> “Moses passed through death, but Michael came down and gave him life before his body had seen corruption. Satan tried to hold the body, claiming it as his; but Michael resurrected Moses and took him to heaven. Satan railed bitterly against God, denouncing Him as unjust in permitting his prey to be taken from him; but Christ did not rebuke His adversary, though it was through his temptation that the servant of God had fallen. He meekly referred him to His Father, saying, ‘The Lord rebuke thee.’

> „Мојсије је прошао кроз смрт, али је Михаило сишао и дао му живот пре него што је његово тело видело распадљивост. Сатана је настојао да задржи тело, полажући право на њега као на своје; али је Михаило васкрсао Мојсија и узео га на небо. Сатана је огорчено хулио на Бога, оптужујући Га да је неправедан што допушта да му плен буде отет; али Христос није укорио Свога противника, премда је управо кроз његово искушење слуга Божји пао. Он га је кротко упутио Своме Оцу, говорећи: ‚Господ да те укори.‘“

> “Jesus had told His disciples that there were some standing with Him who should not taste of death till they should see the kingdom of God come with power. At the transfiguration this promise was fulfilled. The countenance of Jesus was there changed and shone like the sun. His raiment was white and glistening. Moses was present to represent those who will be raised from the dead at the second appearing of Jesus. And Elijah, who was translated without seeing death, represented those who will be changed to immortality at Christ’s second coming and will be translated to heaven without seeing death. The disciples beheld with astonishment and fear the excellent majesty of Jesus and the cloud that overshadowed them, and heard the voice of God in terrible majesty, saying, ‘This is My beloved Son; hear Him.’” Early Writings, 164.

> „Исус је рекао Својим ученицима да међу онима који стоје с Њим има неких који неће окусити смрти док не виде царство Божје да долази у сили. На преображењу се ово обећање испунило. Лице Исусово тамо се променило и засијало као сунце. Његова хаљина била је бела и блистава. Мојсије је био присутан да представља оне који ће бити подигнути из мртвих при другом јављању Исуса. А Илија, који је био узнет а да није видео смрт, представљао је оне који ће при другом Христовом доласку бити промењени у бесмртност и биће узнети на небо а да не виде смрт. Ученици су са запрепашћењем и страхом посматрали узвишено величанство Исусово и облак који их је осенио, и чули глас Божји у страшном величанству како говори: ‘Ово је Син Мој љубљени; Њега послушајте.’“ Рани списи, 164.

The Mount of Transfiguration identifies three tabernacles. The tabernacle of Moses at the beginning of ancient Israel, the tabernacle of Christ as represented by His incarnation and the tabernacle that is the one hundred and forty-four thousand as represented by Elijah. The one hundred and forty-four thousand are those who do not taste of death, until they see the Second Coming of Christ. The Mount is identifying the point where the seal is impressed upon the one hundred and forty-four thousand.

Гора Преображења указује на три скиније. Скинију Мојсијеву на почетку старога Израила, скинију Христову, представљену Његовим оваплоћењем, и скинију која јесу сто четрдесет и четири хиљаде, представљену Илијом. Сто четрдесет и четири хиљаде су они који не окушају смрт, док не виде Други Христов долазак. Гора указује на тренутак у коме се печат утискује на сто четрдесет и четири хиљаде.

The tabernacle of the one hundred and forty-four thousand is raised up in the antitypical feast of Tabernacles. The Mount identifies those who do not taste death, and sets forth three witnesses that when they see the glory of God in the mount, it is the antitypical feast of Tabernacles.

Скинија сто четрдесет и четири хиљаде подиже се у антитипском празнику Сеница. Гора поистовећује оне који не окушају смрт и износи три сведока да, када виде славу Божју на гори, то је антитипски празник Сеница.

They are raised up as the tabernacle of Elijah, that began to be reared up in 2023, when both Moses and Elijah were resurrected. First the foundation was laid, that is the only foundation that can be laid, and that foundation is Christ, the corner and foundation stone. Then the capstone is placed, which represents the sealing of the one hundred and forty-four thousand as represented at the Mount of Transfiguration. At the Mount Peter, James and John represent those who actually do not taste of death. Peter later recorded that the kingdom of priests is those who have tasted that the Lord is good, and who were a spiritual house. They tasted life, so they do not taste death.

Они се подижу као скинија Илијина, која је почела да се подиже 2023. године, када су и Мојсије и Илија били васкрснути. Најпре је положен темељ, то јест једини темељ који се може положити, а тај темељ је Христос, угаони и темељни камен. Потом се поставља завршни камен, који представља запечаћење сто четрдесет и четири хиљаде, као што је представљено на Гори Преображења. На Гори Петар, Јаков и Јован представљају оне који заиста не окушавају смрт. Петар је касније записао да су царско свештенство они који су окусили да је Господ добар и који су били духовни дом. Они су окусили живот, стога не окушавају смрт.

> If so be ye have tasted that the Lord is gracious. To whom coming, as unto a living stone, disallowed indeed of men, but chosen of God, and precious, Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. Wherefore also it is contained in the scripture, Behold, I lay in Sion a chief corner stone, elect, precious: and he that believeth on him shall not be confounded. 1 Peter 2:3–6.

> Ако сте, дакле, окусили да је Господ благ. Приступајући Њему, као живом камену, који, истина, људи одбацише, али који је од Бога изабран и драгоцен, и ви се, као живо камење, зидајте у духовни дом, свето свештенство, да приносите духовне жртве, угодне Богу кроз Исуса Христа. Зато и стоји у Писму: Ево, полажем на Сиону крајеугаони камен, изабрани, драгоцени; и ко верује у Њега неће се постидети. 1 Петрова 2:3–6.

The word translated as “confounded” means “to be ashamed.” The remnant is represented by Peter, and their joy is contrasted with those who rejected the latter rain message. A key of the one hundred and forty-four thousand, for Peter was given the “keys” to the kingdom, is the “chief corner stone” that was laid in Sion. That stone is marvelous in the eyes of the righteous, and a stone of stumbling to the drunkards of Ephraim.

Реч преведена као „постиђени“ значи „постидети се“. Остатак је представљен Петром, а њихова радост је супротстављена онима који су одбацили поруку позне кише. Кључ за сто четрдесет и четири хиљаде, јер су Петру били дати „кључеви“ царства, јесте „камен од угла главни“ који је био положен на Сиону. Тај камен је чудесан у очима праведних, а камен спотицања пијаницама Јефремовим.

> The stone which the builders refused is become the head stone of the corner. This is the Lord’s doing; it is marvellous in our eyes. Psalms 118:22, 23.

> Камен који одбацише зидари постаде глава од угла. Ово је од Господа; дивно је у нашим очима. Псалми 118:22, 23.

Jesus commented on these verses in the conclusion of the parable of the vineyard.

Исус је прокоментарисао ове стихове у закључку приче о винограду.

> Jesus saith unto them, Did ye never read in the scriptures, The stone which the builders rejected, the same is become the head of the corner: this is the Lord’s doing, and it is marvellous in our eyes? Therefore say I unto you, The kingdom of God shall be taken from you, and given to a nation bringing forth the fruits thereof. And whosoever shall fall on this stone shall be broken: but on whomsoever it shall fall, it will grind him to powder. And when the chief priests and Pharisees had heard his parables, they perceived that he spake of them. But when they sought to lay hands on him, they feared the multitude, because they took him for a prophet. Matthew 21:42–46.

> Исус им рече: Зар никада нисте читали у Писмима: Камен који одбацише зидари, тај постаде глава од угла; то би од Господа, и дивно је у очима нашим? Зато вам кажем: одузеће се од вас царство Божије, и даће се народу који доноси његове плодове. И ко падне на тај камен, разбиће се; а на кога он падне, сатреће га у прах. А кад првосвештеници и фарисеји чуше његове приче, разумеше да о њима говори. И тражећи да га ухвате, побојаше се народа, јер су га држали за пророка. Матеј 21:42–46.

Whoever accepts the foundational message, shall be broken, for the Rock is Christ, and the work of the gospel is to humble the human into the dust.

Ко год прихвати темељну поруку, биће сломљен, јер је Стена Христос, а дело јеванђеља јесте да понизи човека до праха.

> “What is justification by faith? It is the work of God in laying the glory of man in the dust, and doing for man that which it is not in his power to do for himself. When men see their own nothingness, they are prepared to be clothed with the righteousness of Christ. When they begin to praise and exalt God all the day long, then by beholding they are becoming changed into the same image. What is regeneration? It is revealing to man what is his own real nature, that in himself he is worthless.” Manuscript Releases, volume 20, 117.

> „Шта је оправдање вером? То је Божје дело којим се човекова слава полаже у прах, и којим Он чини за човека оно што човек није у својој моћи да учини за себе. Када људи увиде сопствену ништавност, припремљени су да се обуку у Христову праведност. Када почну да хвале и узвисују Бога сав дан, тада посматрањем бивају преображавани у то исто обличје. Шта је нановорођење? То је откривање човеку каква је његова сопствена стварна природа, да је у себи безвредан.“ Manuscript Releases, volume 20, 117.

Whoever rejects the foundation stone is destroyed, as was the case with ancient Israel in fulfillment of Jesus’ application of the parable of the vineyard. The Jews rejected Christ, they also rejected Moses, for if they had believed Moses, they would have also believed Christ. They rejected God’s law, teaching for doctrine the commandments of men. Christ, Moses and the Law are all symbols of foundations, and Christ is the only foundation that can be laid, but Christ as the foundation is represented with many symbols. Moses and the Law are both illustrations of this fact. Christ is the only foundation, but this only means that the other foundations in His prophetic Word are simply symbols of some aspect of His character.

Ко год одбаци камен темељац, бива уништен, као што је био случај са древним Израиљем у испуњењу Исусове примене приче о винограду. Јевреји су одбацили Христа; тиме су одбацили и Мојсија, јер да су веровали Мојсију, веровали би и Христу. Одбацили су Божји закон, учећи као науку заповести људске. Христос, Мојсије и Закон јесу све символи темеља, а Христос је једини темељ који се може положити; али Христос као темељ представљен је многим символима. И Мојсије и Закон јесу прикази те чињенице. Христос је једини темељ, али то значи само да су остали темељи у Његовој пророчкој Речи једноставно символи неког вида Његовог карактера.

> For other foundation can no man lay than that is laid, which is Jesus Christ. 1 Corinthians 3:11.

> Јер темеља другога нико не може поставити осим онога који је постављен, а то је Исус Христос. 1. Коринћанима 3:11.

Jesus is the Word, and as such the rules within His Word represent Himself. This is why Sister White records that the Ten Commandments are a transcript of Christ’s character. He is the First and the Last, and when represented in this fashion it identifies that Christ always illustrates the end of a thing, with the beginning of a thing. As the Word, He is also “Truth,” and truth is a prophetic framework. He is the Lion of the tribe of Judah when He seals and unseals His Word. He is also the corner stone that becomes the cap stone. The corner stone is simply an illustration of Him as the foundation, or the first letter of the Hebrew word “truth.” The cap stone is the crowning work on the temple, and when aligned with the framework of truth, the cap stone is twenty-two times more powerful than the corner stone. What is marvelous in the eyes of those who have tasted that the Lord is good, is how the principles of the framework of truth aligned with the corner and cap stone identifies one of the prophetic keys that were given to Peter.

Исус је Реч, и као такав, правила унутар Његове Речи представљају Њега самога. Зато сестра Вајт бележи да су Десет заповести препис Христовог карактера. Он је Први и Последњи, и када је представљен на овај начин, то показује да Христос увек илуструје крај нечега заједно са почетком нечега. Као Реч, Он је такође и „Истина“, а истина је пророчки оквир. Он је Лав из Јудиног племена када запечаћује и отпечаћује Своју Реч. Он је такође и камен угаони који постаје камен заглавни. Камен угаони је једноставно приказ Њега као темеља, или првог слова хебрејске речи „истина“. Заглавни камен је крунишуће дело на храму, и када је усклађен са оквиром истине, заглавни камен је двадесет и два пута моћнији од камена угаоног. Оно што је чудесно у очима оних који су окусили да је Господ добар, јесте то како начела оквира истине, усклађена са каменом угаоним и заглавним, откривају један од пророчких кључева који су били дати Петру.

The alpha first letter is one, but the omega last letter is twenty-two. Miller’s jewels shine as the sun, but when the dirt brush man assembled the jewels, they were ten times brighter. The recognition that the end of a prophetic line is the same, but more powerful than the beginning of a prophetic lines is “marvelous.” It is an element of Christ’s character; it is one of the keys given to Peter to bind the one hundred and forty-four thousand.

Прво слово алфа је један, али последње слово омега је двадесет и два. Милерови драгуљи сијају као сунце, али када је човек са четком за прљавштину саставио драгуље, они су били десет пута сјајнији. Препознавање да је крај пророчке линије исти, али моћнији од почетка пророчких линија, јесте „чудесно“. То је елемент Христовог карактера; то је један од кључева датих Петру да свеже сто четрдесет и четири хиљаде.

Peter’s “spiritual house” is the casket of William Miller’s dream and also Malachi’s storehouse of tithes and offerings. When the windows of heaven are opened; one class is cast out of the room, and the other class is cast into the casket and given the white linen uniforms of God’s triumphant church.

Петров „духовни дом“ јесте ковчежић из сна Вилијама Милера, а такође и Малахијино складиште десетака и приноса. Када се отворе небески прозори, једна класа бива избачена из просторије, а друга класа бива бачена у ковчежић и дата су јој бела ланена одела Божје победоносне цркве.

> “Solemnly and publicly the people of Judah had pledged themselves to obey the law of God. But when the influence of Ezra and Nehemiah was for a time withdrawn, there were many who departed from the Lord. Nehemiah had returned to Persia. During his absence from Jerusalem, evils crept in that threatened to pervert the nation. Idolaters not only gained a foothold in the city, but contaminated by their presence the very precincts of the temple. Through intermarriage, a friendship had been brought about between Eliashib the high priest and Tobiah the Ammonite, Israel’s bitter enemy. As a result of this unhallowed alliance, Eliashib had permitted Tobiah to occupy an apartment connected with the temple, which heretofore had been used as a storeroom for tithes and offerings of the people.

> „Свечано и јавно народ Јуде обавезао се да ће бити послушан Божјем закону. Али када је утицај Јездре и Немије за извесно време био уклоњен, многи су отпали од Господа. Немија се био вратио у Персију. За време његовог одсуства из Јерусалима, увукла су се зла која су претила да изопаче народ. Идолопоклоници не само да су стекли упориште у граду, него су самим својим присуством оскврнили и саме храмовне просторе. Путем мешовитих бракова, успостављено је пријатељство између првосвештеника Елијасива и Товије Амонца, огорченог непријатеља Израиља. Као последица овог несветог савеза, Елијасив је допустио Товији да заузме једну одају повезану с храмом, која је дотле била коришћена као складиште за десетке и приносе народа.“

> “Because of the cruelty and treachery of the Ammonites and Moabites toward Israel, God had declared through Moses that they should be forever shut out from the congregation of His people. See Deuteronomy 23:3–6. In defiance of this word, the high priest had cast out the offerings stored in the chamber of God’s house, to make a place for this representative of a proscribed race. Greater contempt for God could not have been shown than to confer such a favor on this enemy of God and His truth.

> „Zbog okrutnosti i podmuklosti Amonaca i Moavaca prema Izrailju, Bog je preko Mojsija objavio da oni zauvek treba da budu isključeni iz zbora Njegovog naroda. Vidi 5. Mojsijeva 23:3–6. Prkoseći toj reči, prvosveštenik je izbacio prinose pohranjene u odaji doma Božjeg, da bi načinio mesto ovom predstavniku proskribovanog naroda. Veći prezir prema Bogu nije se mogao pokazati nego ukazivanjem takve naklonosti ovom neprijatelju Boga i Njegove istine.“

> “On returning from Persia, Nehemiah learned of the bold profanation and took prompt measures to expel the intruder. ‘It grieved me sore,’ he declares; ‘therefore I cast forth all the household stuff of Tobiah out of the chamber. Then I commanded, and they cleansed the chambers: and thither brought I again the vessels of the house of God, with the meat offering and the frankincense.’

> „По повратку из Персије, Немија је сазнао за дрско скрнављење и без одлагања предузео мере да избаци уљеза. ‘Веома ме је заболело’, изјављује он; ‘зато избацих све покућство Товијино из одаје. Потом заповедих, и они очистише одаје; а онде опет унесох сасуде дома Божјега, с даром од јела и кадом.’“

> “Not only had the temple been profaned, but the offerings had been misapplied. This had tended to discourage the liberalities of the people. They had lost their zeal and fervor, and were reluctant to pay their tithes. The treasuries of the Lord’s house were poorly supplied; many of the singers and others employed in the temple service, not receiving sufficient support, had left the work of God to labor elsewhere.

> „Не само што је храм био оскрнављен, него су и приноси били злоупотребљени. То је тежило да обесхрабри великодушност народа. Они су изгубили своју ревност и усрдност, и нерадо су давали своје десетке. Ризнице дома Господњег биле су оскудно снабдевене; многи од певача и других који су били запослени у храмској служби, не примајући довољну потпору, напустили су дело Божје да би радили на другом месту.

> “Nehemiah set to work to correct these abuses. He gathered together those who had left the service of the Lord’s house, ‘and set them in their place.’ This inspired the people with confidence, and all Judah brought ‘the tithe of the corn and the new wine and the oil.’ Men who ‘were counted faithful’ were made ‘treasurers over the treasuries,’ ‘and their office was to distribute unto their brethren.’” Prophets and Kings, 669, 670.

> „Немија је приступио делу да исправи ове злоупотребе. Окупио је оне који су били напустили службу у Дому Господњем, „и поставио их на њихово место“. То је улило народу поверење, и сва Јуда донесе „десетак од жита и од новога вина и од уља“. Људи који су „сматрани вернима“ бише постављени „над ризнице као ризничари“, „и њихова је служба била да деле својој браћи“.“ Пророци и цареви, 669, 670.

When Nehemiah “cast out Tobiah,” he was prefiguring Christ casting the money-changers out of the very same temple. It wasn’t simply the temple, but the very room in the temple where the tithes were stored. When Eliakim the Philadelphian replaced Shebna the Laodicean, Shebna was the treasurer that was cast into a far field.

Када је Немија „избацио Товију“, тиме је предсказивао Христа који ће истерати мењаче новца из истог тог храма. Није био у питању само храм, него управо одаја у храму у којој су се чувале десетине. Када је Елијаким, Филаделфијанин, заменио Севну, Лаодикијанина, Севна је био ризничар који је био бачен у далеку земљу.

> Thus saith the Lord God of hosts, Go, get thee unto this treasurer, even unto Shebna, which is over the house, and say, What hast thou here? and whom hast thou here, that thou hast hewed thee out a sepulchre here, as he that heweth him out a sepulchre on high, and that graveth an habitation for himself in a rock? Behold, the Lord will carry thee away with a mighty captivity, and will surely cover thee. He will surely violently turn and toss thee like a ball into a large country: there shalt thou die, and there the chariots of thy glory shall be the shame of thy lord’s house. And I will drive thee from thy station, and from thy state shall he pull thee down.

> Овако говори Господ Бог над војскама: Иди, приступи том ризничару, Севни, који је над домом, и реци: Шта ти имаш овде? и кога ти имаш овде, те си себи овде исклесао гроб, као онај који себи клеше гроб на висини, и себи усеца пребивалиште у стени? Гле, Господ ће те бацити у силно ропство, и заиста ће те покрити. Он ће те заиста нагло завитлати и бацити као лопту у пространу земљу; онде ћеш умрети, и онде ће кола твоје славе бити срамота дому господара твојега. И отераћу те с твога места, и из твога положаја свргнуће те.

> And it shall come to pass in that day, that I will call my servant Eliakim the son of Hilkiah: And I will clothe him with thy robe, and strengthen him with thy girdle, and I will commit thy government into his hand: and he shall be a father to the inhabitants of Jerusalem, and to the house of Judah. And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open.

> И десиће се у онај дан да ћу позвати слугу свога Елијакима, сина Хелкијина. И обући ћу га у твоју хаљину, и опасати га твојим појасом, и предаћу му твоју власт у руке; и биће отац становницима Јерусалима и дому Јудином. И кључ дома Давидовог метнућу му на раме; те ће отворити, и нико неће затворити; и затвориће, и нико неће отворити.

> And I will fasten him as a nail in a sure place; and he shall be for a glorious throne to his father’s house. And they shall hang upon him all the glory of his father’s house, the offspring and the issue, all vessels of small quantity, from the vessels of cups, even to all the vessels of flagons. In that day, saith the Lord of hosts, shall the nail that is fastened in the sure place be removed, and be cut down, and fall; and the burden that was upon it shall be cut off: for the Lord hath spoken it. Isaiah 22:15–22.

> И учврстићу га као клин на сигурном месту; и биће славни престо дому оца својега. И о њега ће окачити сву славу дома оца својега, потомство и изданак, све судове мале вредности, од судова чаша па до свих судова крчага. У тај дан, говори Господ над војскама, клин који је учвршћен на сигурном месту биће уклоњен, и биће одсечен, и пашће; и терет који је био на њему биће одсечен: јер Господ је рекао. Исаија 22:15–22.

In the day that Shebna the foolish Laodicean is cast out, Eliakim is given the government of the church triumphant. When Christ cleanses the temple of the one hundred and forty-four thousand, from the rubbish that has covered up the precious jewels, He identifies that He would “cover” those represented by Shebna. Before the windows of heaven were opened the jewels were covered with rubbish, and when the rubbish is cast out, the rubbish is then covered with shame. William Miller’s dream is identifying the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

У дан када Шевна, безумни Лаодикејац, буде избачен, Елијакиму се даје управљање црквом победоносном. Када Христос очисти храм сто четрдесет и четири хиљаде од смећа које је прекрило драгоцене драгуље, Он показује да ће „покрити“ оне које представља Шевна. Пре него што су се отворили небески прозори, драгуљи су били покривени смећем, а када се смеће избаци, тада је смеће покривено срамотом. Сан Вилијама Милера указује на печаћење сто четрдесет и четири хиљаде.

The casket, is Malachi’s storehouse, Peter’s spiritual house and the tabernacle of Elijah that Peter wished to build. The dirt brush man illustrates the sealing of the one hundred and forty-four thousand when He casts the jewels into the box. Malachi identifies the test that proves that God’s people have truly returned unto Him.

Ковчежић је Малахијино спремиште, Петров духовни дом и Илијин шатор који је Петар пожелео да сагради. Човек са четком за прашину приказује запечаћење сто четрдесет и четири хиљаде када Он баца драгуље у ковчежић. Малахија указује на пробу која доказује да се Божји народ заиста вратио к Њему.

> Then they that feared the Lord spake often one to another: and the Lord hearkened, and heard it, and a book of remembrance was written before him for them that feared the Lord, and that thought upon his name. And they shall be mine, saith the Lord of hosts, in that day when I make up my jewels; and I will spare them, as a man spareth his own son that serveth him. Then shall ye return, and discern between the righteous and the wicked, between him that serveth God and him that serveth him not. Malachi 3:16–18.

> Тада они који се бојаху Господа говораху често један другоме; и Господ пази, и чу то, и пред Њим би написана књига за спомен онима који се боје Господа и који мисле на име Његово. И они ће бити моји, вели Господ над војскама, у онај дан кад начиним своје драгоцености; и поштедећу их као што човек штеди свога сина који му служи. Тада ћете се обратити и распознаћете разлику између праведника и безбожника, између онога који служи Богу и онога који Му не служи. Малахија 3:16–18.

Return is a key word in the passage, for God calls on His people to return unto Him, but He also challenges those people to test Him, by returning tithes and offerings, and there is also a time when the righteous will “return,” and in so doing, they will “discern” between the wise and the foolish. Those who feared the Lord, and who thought upon His name are those that are to be the ensign of the one hundred and forty-four thousand.

Повратак је кључна реч у овом одломку, јер Бог позива свој народ да се врати к Њему, али Он такође позива тај народ да Га окуша, враћањем десетака и приноса, а постоји и време када ће се праведни „вратити“, и чинећи тако, они ће „разликовати“ између мудрих и неразумних. Они који су се бојали Господа, и који су мислили о Његовом имену, јесу они који треба да буду застава сто четрдесет и четири хиљаде.

The fear of the Lord is the first test, so when verse sixteen says, “then” they that feared the Lord, it is pointing back into the prophetic narrative.

Страх Господњи је прва проба, те када шеснаести стих каже: „Тада они који се боје Господа“, то упућује натраг на пророчки наратив.

> Your words have been stout against me, saith the Lord. Yet ye say, What have we spoken so much against thee? Ye have said, It is vain to serve God: and what profit is it that we have kept his ordinance, and that we have walked mournfully before the Lord of hosts? And now we call the proud happy; yea, they that work wickedness are set up; yea, they that tempt God are even delivered. Malachi 3:13–15.

> Ваше речи беху жестоке против мене, говори Господ. А ви говорите: Шта смо говорили толико против тебе? Говорили сте: Узалуд је служити Богу; и каква је корист што смо држали његову уредбу и што смо ходили жалосно пред Господом над војскама? И сада охоле називамо срећнима; да, они који чине безакоње бивају узвишени; да, и они који кушају Бога бивају избављени. Малахија 3:13–15.

Malachi says, “and now we call the proud happy.” The drunkards of Ephraim are called the “crown of pride” and they are happy when they think Moses and Elijah, the two prophets that tormented them were dead. They were so happy, that they sent gifts to one another.

Малахија каже: „и сада називамо охоле срећнима.“ Пијанице Јефремове називају се „круном охолости“, и радују се када помисле да су Мојсије и Илија, два пророка која су их мучила, мртви. Толико су се радовали да су слали дарове једни другима.

> And their dead bodies shall lie in the street of the great city, which spiritually is called Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified. And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. Revelation 11:8–10.

> И лешеви њихови лежаће на улици великога града, који се духовно зове Содом и Египат, где и Господ наш би распет. И гледаће из народа и племена и језика и незнабожаца лешеве њихове три дана и по, и неће допустити да се лешеви њихови положе у гробове. И обрадоваће се они који живе на земљи над њима, и веселиће се, и слаће дарове један другоме; јер ова два пророка мучише оне који живе на земљи. Откривење 11:8–10.

The proud are happy from July 18, 2020 on through 2023. On July 18, 2020 the message was “stout” against the “Lord.” On July 18, 2020 we did not recognize how terribly we had spoken against God and His Word. Disappointed we entered the tarrying time as represented by the lament of “It is vain to serve God: and what profit is it that we have kept his ordinance, and that we have walked mournfully before the Lord of hosts?” This is parallel to Jeremiah’s lament, when he illustrates the first disappointment.

Охоли су срећни од 18. јула 2020. па све до 2023. године. Дана 18. јула 2020. порука је била „дрска“ против „Господа“. Дана 18. јула 2020. нисмо препознали колико смо страшно говорили против Бога и Његове Речи. Разочарани, ушли смо у време чекања, представљено јадиковком: „Узалуд је служити Богу; и каква је корист што смо држали Његову уредбу и што смо ходили жалосно пред Господом над војскама?“ То је упоредно с Јеремијиним јадиковањем, када он приказује прво разочарање.

> I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Jeremiah 15:17, 18.

> Нисам седео у збору подсмевача, нити се радовао; седео сам сам због руке твоје, јер си ме испунио негодовањем. Зашто је бол мој непрестан, и рана моја неизлечива, која неће да се исцели? Хоћеш ли ми ти бити сасвим као лажа, и као воде које пресахњују? Јеремија 15:17, 18.

Our words were stout with the prediction of July 18, 2020, and we did not then know how badly we had rebelled. At the disappointment the tarrying time was underway, while one class mourned and the other class rejoiced. In that context Malachi states:

Наше речи биле су смеле са предсказањем од 18. јула 2020, а тада нисмо знали колико смо се тешко побунили. При разочарању већ је било у току време одлагања, док је једна група туговала, а друга се радовала. У том контексту Малахија каже:

> Then they that feared the Lord spake often one to another: and the Lord hearkened, and heard it, and a book of remembrance was written before him for them that feared the Lord, and that thought upon his name. And they shall be mine, saith the Lord of hosts, in that day when I make up my jewels; and I will spare them, as a man spareth his own son that serveth him.

> Тада они који се бојаху Господа говораху често један другоме; и Господ пази, и чу то, и књига споменица би написана пред Њим за оне који се боје Господа и који мисле о имену Његовом. И биће Моји, вели Господ над војскама, у онај дан кад саберем своје драгоцености; и поштедећу их, као што човек штеди свога сина који му служи.

> Then shall ye return, and discern between the righteous and the wicked, between him that serveth God and him that serveth him not. Malachi 3:16–18.

> Тада ћете се вратити и распознати између праведника и безбожника, између онога који служи Богу и онога који Му не служи. Малахија 3:16–18.

In 2024, the foundational test represented as the fear of the Lord arrived. Two classes were manifested in that test, and the group that made up the two classes had been often talking to one another on regular zoom meetings, throughout the three and a half days. The Lord listened to their discussions. The class who feared the Lord thought upon His name; Palmoni, the Lion of the tribe of Judah, the Alpha and Omega, the Truth, the Word, the Wonderful Linguist, the corner and cap stone, the Lamb, the Heavenly High Priest, the Temple, the Rock. Those who made it into that book are to be jewels upon the crown representing the ensign of the kingdom of glory. When He makes up those jewels, then they return, and discern between the righteous and the wicked. When He casts the jewels into the casket, it is then discerned who is foolish and who is wise.

Године 2024. дошао је темељни испит, представљен као страх Господњи. У том испиту показале су се две класе, а група која је сачињавала те две класе често је разговарала међу собом на редовним Zoom састанцима, током три и по дана. Господ је слушао њихове разговоре. Класа која се бојала Господа мислила је о Његовом имену: Палмони, Лав из племена Јудина, Алфа и Омега, Истина, Реч, Чудесни Лингвиста, угаони и завршни камен, Јагње, Небески Првосвештеник, Храм, Стена. Они који су ушли у ту књигу треба да буду драгуљи на круни која представља заставу царства славе. Када Он састави те драгуље, тада се они враћају и разликују праведнога од безбожника. Када Он положи драгуље у ковчежић, тада се распознаје ко је луд, а ко мудар.

Malachi records:

Малахија бележи:

> Return unto me, and I will return unto you,

> Вратите се к мени, и ја ћу се вратити к вама,

> But ye said, Wherein shall we return?

> А ви рекосте: У чему да се вратимо?

> Bring ye all the tithes into the storehouse, that there may be meat in mine house, and prove me now herewith, saith the Lord of hosts, if I will not open you the windows of heaven, and pour you out a blessing, that there shall not be room enough to receive it.

> Донесите све десетке у ризницу, да буде хране у дому мојем, и окушајте ме сада у томе, вели Господ над војскама, нећу ли вам отворити уставе небеске и излити на вас благослов, тако да неће бити довољно места да га примите.

The storehouse is the casket and the tithes are the wise virgins. The storehouse is God’s Word placed into a new framework of truth. The jewels that get cast into that casket are the truths associated with the message of the Midnight Cry. The tithes were kept in a specific room in the temple, as identified in Nehemiah’s cleansing. The casket and the storehouse, or Peter spiritual house represents God’s temple and the jewels represent human temples who are joined with Divinity in the secret place of the Most High. The human messengers cannot be separated from the Divine message. The jewels are both God’s messengers and they are also the message they proclaim. Inspiration often identifies the message and the messenger combined.

Ризница је ковчежић, а десетци су мудре девојке. Ризница је Божја Реч положена у нови оквир истине. Драгуљи који се полажу у тај ковчежић јесу истине повезане са вешћу поноћног вапаја. Десетци су били чувани у одређеној одаји у храму, као што је утврђено у Немијином чишћењу. Ковчежић и ризница, или Петров духовни дом, представљају Божји храм, а драгуљи представљају људске храмове који су сједињени с Божанством у тајном месту Свевишњега. Људски весници не могу се одвојити од божанске вести. Драгуљи су и Божји весници, а уједно су и вест коју објављују. Надахнуће често поистовећује вест и весника као јединствену целину.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth. Christ declares to His followers: ‘Ye are the light of the world.’ To every soul that accepts Jesus the cross of Calvary speaks: ‘Behold the worth of the soul: “Go ye into all the world, and preach the gospel to every creature.’” Nothing is to be permitted to hinder this work. It is the all-important work for time; it is to be far-reaching as eternity. The love that Jesus manifested for the souls of men in the sacrifice which He made for their redemption, will actuate all His followers.” Testimonies, volume 5, 455.

> „Бог је позвао Своју цркву у ове дане, као што је позвао древни Израиљ, да стоји као светлост на земљи. Моћним секачем истине, вестима првог, другог и трећег анђела, Он их је одвојио од цркава и од света да би их довео у свето приближење Себи. Учинио их је повереницима Свога закона и њима је поверио велике истине пророштва за ово време. Као што су свети пророчки искази били поверени древном Израиљу, тако су и ово света поверена добра која треба саопштити свету. Три анђела из Откривења 14 представљају народ који прихвата светлост Божјих порука и полази као Његово оруђе да објави опомену по свој дужини и ширини земље. Христос објављује Својим следбеницима: ‘Ви сте светлост свету.’ Свакој души која прихвата Исуса, крст са Голготе говори: ‘Погледајте вредност душе: „Идите по свему свету и проповедајте јеванђеље свакоме створењу.”’ Не сме се допустити ничему да омета ово дело. То је најважније дело за ово време; оно треба да досеже далеко као вечност. Љубав коју је Исус показао према људским душама у жртви коју је поднео за њихово искупљење, покретаће све Његове следбенике.” Сведочанства, том 5, 455.

We will begin to draw together these concepts in the next article.

Почећемо да повезујемо ове појмове у наредном чланку.

> “During the last fifty years of my life, I have had precious opportunities to obtain an experience. I have had an experience in the first, second, and third angels’ messages. The angels are represented as flying in the midst of heaven, proclaiming to the world a message of warning, and having a direct bearing upon the people living in the last days of this earth’s history. No one hears the voice of these angels, for they are a symbol to represent the people of God who are working in harmony with the universe of heaven. Men and women, enlightened by the Spirit of God and sanctified through the truth, proclaim the three messages in their order.

> „Током последњих педесет година свога живота, имала сам драгоцене прилике да стекнем искуство. Имала сам искуство у вестима првог, другог и трећег анђела. Анђели су приказани како лете посред неба, објављујући свету вест упозорења, која има непосредан значај за људе који живе у последњим данима историје ове земље. Нико не чује глас ових анђела, јер су они симбол који представља Божји народ који ради у складу са небеским свемиром. Људи и жене, просвећени Божјим Духом и посвећени кроз истину, објављују три вести по њиховом реду.

> “I have acted a part in this solemn work. Nearly all my Christian experience is interwoven with it. There are those now living who have an experience similar to my own. They have recognized the truth unfolding for this time; they have kept in step with the great Leader, the Captain of the Lord’s host.

> „Учествовала сам у овом свечаном делу. Готово целокупно моје хришћанско искуство испреплетено је с њим. Има оних који сада живе а чије је искуство слично моме. Они су препознали истину која се открива за ово време; ишли су у корак с великим Вођом, Кнезом Господње војске.

> “In the proclamation of the messages, every specification of prophecy has been fulfilled. Those who were privileged to act a part in proclaiming these messages have gained an experience which is of the highest value to them; and now when we are amid the perils of these last days, when voices will be heard on every side saying, ‘Here is Christ,’ ‘Here is truth’; while the burden of many is to unsettle the foundation of our faith which has led us from the churches and from the world to stand as a peculiar people in the world, like John our testimony will be borne:

> „У објављивању ових вести испуњена је свака појединост пророштва. Они који су имали предност да учествују у објављивању ових вести стекли су искуство које је за њих од највише вредности; а сада, када се налазимо усред опасности ових последњих дана, када ће се са свих страна чути гласови који говоре: ‘Ево Христа’, ‘Ево истине’; док је терет многих да уздрмају темељ наше вере који нас је извео из цркава и из света да бисмо стајали као посебан народ у свету, као Јован, и наше сведочанство биће изнесено:“

> “‘That which was from the beginning, which we have heard, which we have seen with our eyes, which we have looked upon, and our hands have handled, of the Word of life;… that which we have seen and heard declare we unto you, that ye also may have fellowship with us.’

> „Оно што беше од почетка, што смо чули, што смо својим очима видели, што смо посматрали, и што су наше руке опипале, о Речи живота; … оно што смо видели и чули, то вам објављујемо, да и ви имате заједницу с нама.“

> “I testify the things which I have seen, the things which I have heard, the things which my hands have handled of the Word of life. And this testimony I know to be of the Father and the Son. We have seen and do testify that the power of the Holy Ghost has accompanied the presentation of the truth, warning with pen and voice, and giving the messages in their order. To deny this work would be to deny the Holy Ghost, and would place us in that company who have departed from the faith, giving heed to seducing spirits.

> „Сведочим о ономе што сам видео, о ономе што сам чуо, о ономе што су моје руке опипале од Речи живота. И знам да је ово сведочанство од Оца и Сина. Видели смо и сведочимо да је сила Светога Духа пратила излагање истине, опомињући пером и гласом, и дајући поруке својим редом. Порицати ово дело значило би порицати Светога Духа и ставило би нас у друштво оних који су отпали од вере, слушајући заводничке духове.“

> “The enemy will set everything in operation to uproot the confidence of the believers in the pillars of our faith in the messages of the past, which have placed us upon the elevated platform of eternal truth, and which have established and given character to the work. The Lord God of Israel has led out His people, unfolding to them truth of heavenly origin. His voice has been heard, and is still heard, saying, Go forward from strength to strength, from grace to grace, from glory to glory. The work is strengthening and broadening, for the Lord God of Israel is the defense of His people.

> „Непријатељ ће ставити у дејство све како би искоренио поуздање верника у стубове наше вере у вестима из прошлости, које су нас поставиле на узвишену платформу вечне истине и које су утврдиле дело и дале му карактер. Господ Бог Израиљев извео је свој народ, откривајући му истину небеског порекла. Његов глас се чуо, и још се чује, говорећи: Идите напред од снаге ка снази, од благодати ка благодати, од славе ка слави. Дело се учвршћује и шири, јер је Господ Бог Израиљев одбрана свога народа.“

> “Those who have a hold of the truth theoretically, with their fingertips as it were, who have not brought its principles into the inner sanctuary of the soul, but have kept the vital truth in the outer court, will see nothing sacred in the past history of this people which has made them what they are, and has established them as earnest, determined, missionary workers in the world.

> „Они који се теоријски држе истине, такорећи само врховима прстију, који њена начела нису унели у унутрашњу светињу душе, него су животворну истину задржали у спољашњем дворишту, неће видети ништа свето у прошлој историји овога народа, која их је учинила оним што јесу и утврдила их као озбиљне, одлучне, мисионарске раднике у свету.“

> “The truth for this time is precious, but those whose hearts have not been broken by falling on the rock Christ Jesus, will not see and understand what is truth. They will accept that which pleases their ideas, and will begin to manufacture another foundation than that which is laid. They will flatter their own vanity and esteem, thinking that they are capable of removing the pillars of our faith, and replacing them with pillars they have devised.

> „Истина за ово време је драгоцена, али они чија срца нису била сломљена падом на Стену, Христа Исуса, неће видети нити разумети шта је истина. Они ће прихватити оно што годи њиховим схватањима, и почеће да граде други темељ уместо онога који је постављен. Ласкаће сопственој сујети и самовредновању, мислећи да су способни да уклоне стубове наше вере и да их замене стубовима које су сами осмислили.“

> “This will continue to be as long as time shall last. Anyone who has been a close student of the Bible will see and understand the solemn position of those who are living in the closing scenes of this earth’s history. They will feel their own inefficiency and weakness, and will make it their first business to have not merely a form of godliness, but a vital connection with God. They will not dare to rest until Christ is formed within, the hope of glory. Self will die; pride will be expelled from the soul, and they will have the meekness and gentleness of Christ.” Notebook Leaflets, 60, 61.

> „То ће се наставити све док буде трајало време. Свако ко је био поман проучавалац Библије видеће и разумеће озбиљан положај оних који живе у завршним призорима историје ове земље. Они ће осетити сопствену недовољност и слабост, и учиниће својим првим задатком да имају не само обличје побожности, него живу везу с Богом. Неће се усудити да почину све док се Христос не обликује у њима, нада славе. Ја ће умрети; понос ће бити истеран из душе, и они ће имати Христову кротост и благост.“ Notebook Leaflets, 60, 61.

Back to Articles