Article

# Panium - Number Eleven Eleven

Панијум — број једанаест једанаест

Eleven, Eleven: The Prophetic Witness of Daniel and Revelation

Једанаест, једанаест: Пророчко сведочанство Данила и Откривења

Author

Jeff Pippenger

Published

August 9, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

It has been a long process for me to get to this point in the study of Panium, and the title “Eleven, Eleven” is meant to emphasize that the Lion of the tribe of Judah coordinated both the book of Daniel and the book of Revelation to set forth the internal and external lines of the history of the sealing of God’s people in the eleventh chapter and eleventh verse. Just before probation closes a command to unseal the prophecy in Revelation that was sealed until the time when the internal and external prophetic histories represented by the two lines of eleven—eleven, found in the books of Daniel and Revelation became present truth.

Био је то дуг процес да бих стигао до ове тачке у проучавању Панијума, а наслов „Једанаест, Једанаест“ има за циљ да нагласи да је Лав из племена Јудина ускладио и књигу Данила и књигу Откривења како би изложио унутрашње и спољашње линије историје запечаћења Божјег народа у једанаестом поглављу и једанаестом стиху. Непосредно пре затварања времена милости дат је налог да се отпечати пророчанство у Откривењу које је било запечаћено до времена када су унутрашње и спољашње пророчке историје, представљене двема линијама једанаест—једанаест, пронађеним у књигама Данила и Откривења, постале садашња истина.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> И рече ми: Не запечаћуј речи пророштва књиге ове; јер је време близу. Ко чини неправду, нека и даље чини неправду; и ко је нечист, нека и даље буде нечист; и ко је праведан, нека и даље твори правду; и ко је свет, нека и даље буде свет. Откривење 22:10, 11.

The “time is at hand” just before the close of probation, and the “time is at hand” when the “Revelation of Jesus Christ” is unsealed.

„Време је близу“ непосредно пре завршетка времена милости, и „време је близу“ када се „Откривење Исуса Христа“ распечаћује.

> The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to shew unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John: Who bare record of the word of God, and of the testimony of Jesus Christ, and of all things that he saw. Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. Revelation 1:1–3.

> Откривење Исуса Христа, које му даде Бог, да покаже слугама својим шта ће се ускоро збити; и посла и објави га преко анђела свога слузи своме Јовану; који посведочи реч Божију и сведочанство Исуса Христа, и све што је видео. Блажен је онај који чита, и они који слушају речи овога пророштва, и држе оно што је у њему написано; јер је време близу. Откривење 1:1–3.

When the Lion of the tribe of Judah unseals the “Revelation of Jesus Christ” as He has been doing since the arrival of the message of the Midnight Cry in July of 2023, that unsealing includes the revelation that He is “Palmoni,” the Wonderful Numberer, or the Numberer of Secrets. Failure to accept this truth is to fail the testing process which seals the one hundred and forty-four thousand.

Када Лав из племена Јудиног разотпечаћује „Откривење Исуса Христа“, као што чини од доласка поруке Поноћног вапаја у јулу 2023. године, то разотпечаћивање укључује и откривење да је Он „Палмони“, Дивни Бројилац, или Бројилац Тајни. Не прихватити ову истину значи не проћи процес испитивања којим се запечаћује сто четрдесет и четири хиљаде.

> I indeed baptize you with water unto repentance: but he that cometh after me is mightier than I, whose shoes I am not worthy to bear: he shall baptize you with the Holy Ghost, and with fire: Whose fan is in his hand, and he will thoroughly purge his floor, and gather his wheat into the garner; but he will burn up the chaff with unquenchable fire. Matthew 3:11, 12.

> Ја вас, дакле, крштавам водом за покајање; али Онај који иде за мном јачи је од мене, коме ја нисам достојан ни обућу понети; Он ће вас крстити Духом Светим и огњем; Његове су виле у руци, и Он ће добро очистити своје гумно, и сабраће своју пшеницу у житницу; а плеву ће сажећи огњем неугасивим. Матеј 3:11, 12.

> “Just how soon this refining process will begin I cannot say, but it will not be long deferred. He whose fan is in His hand will cleanse His temple of its moral defilement. He will thoroughly purge His floor.” Testimonies to Ministers, 372, 373.

> „Колико ће ускоро овај процес прочишћавања отпочети, не могу рећи, али неће бити дуго одлаган. Онај коме је вијача у руци очистиће Свој храм од његове моралне оскврњености. Он ће темељно очистити Своје гумно.“ Testimonies to Ministers, 372, 373.

The lines of prophecy which identify the time of the sealing as a prophetic testing process are more than abundant. It is clear that the testing process is based upon the students aptitude and ability to apply the correct or incorrect methodology for studying God’s prophetic Word. This truth is also abundantly set forth within the inspired record.

Пророчке линије које поистовећују време запечаћења са пророчким испитним процесом више су него обилне. Јасно је да се тај испитни процес заснива на способности и оспособљености ученика да примени исправну или неисправну методологију у проучавању Божје пророчке Речи. Ова истина је такође обилно изложена у надахнутом запису.

> As for these four children, God gave them knowledge and skill in all learning and wisdom: and Daniel had understanding in all visions and dreams. Now at the end of the days that the king had said he should bring them in, then the prince of the eunuchs brought them in before Nebuchadnezzar. And the king communed with them; and among them all was found none like Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: therefore stood they before the king. And in all matters of wisdom and understanding, that the king enquired of them, he found them ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm. Daniel 1:17–20.

> А овој четворици дечака Бог даде знање и вештину у свакој књизи и мудрости; а Данило имаше разумевање у свим виђењима и сновима. А на крају дана, када беше одредио цар да их доведу, старешина евнуха доведе их пред Навуходоносора. И цар разговараше с њима; и међу свима њима не нађе се ниједан као Данило, Ананија, Мисаило и Азарија; зато стајаху пред царем. И у свакој ствари мудрости и разумевања, о чему их цар испитиваше, нађе их десет пута бољима од свих врача и звездара који беху по свему царству његовом. Данило 1:17–20.

A premier rule of prophetic interpretation is that truth is established upon the testimony of two, and those who fail to have confidence in the principle are setting themselves up for failure. An element of the testing process during the sealing time, involves the recognition of the connection of the internal and external histories represented in chapter eleven and verse eleven by Daniel and John.

Основно правило пророчког тумачења јесте да се истина утврђује на сведочанству двојице, и они који не успеју да имају поверења у то начело постављају себе на пут неуспеха. Један елемент процеса испитивања током времена запечаћења обухвата препознавање повезаности унутрашњих и спољашњих историја које у једанаестом поглављу и једанаестом стиху представљају Данило и Јован.

> “Revelation is a sealed book, but it is also an opened book. It records marvelous events that are to take place in the last days of this earth’s history. The teachings of this book are definite, not mystical and unintelligible. In it the same line of prophecy is taken up as in Daniel. Some prophecies God has repeated, thus showing that importance must be given to them. The Lord does not repeat things that are of no great consequence.” Manuscript Releases, volume 9, 8.

> „Откривење је запечаћена књига, али је исто тако и отворена књига. Оно бележи чудесне догађаје који треба да се збију у последњим данима историје ове земље. Учења ове књиге су одређена, а не мистична и неразумљива. У њој се наставља иста линија пророштва као и у Данилу. Нека пророштва Бог је поновио, показујући тиме да им се мора придати важност. Господ не понавља оно што нема велику важност.“ Manuscript Releases, volume 9, 8.

The books of Daniel and Revelation represent two witnesses, and the one hundred and forty-four thousand are represented as two witnesses in Revelation chapter eleven. In verse eleven of the chapter the two witnesses, represented by Elijah and Moses are resurrected as typified by both John in the boiling oil and Daniel in the lion’s den. The one hundred and forty-four thousand are represented by Daniel and John, and also by Elijah and Moses. To succeed in the testing process which produces the one hundred and forty-four thousand a student must understand that truth is established upon two witnesses, and that the books of Daniel and Revelation represent two witnesses, and that the one hundred and forty-four thousand have been typified as Elijah and Moses and also Daniel and John.

Књиге Данила и Откривења представљају два сведока, а сто четрдесет и четири хиљаде у Откривењу, у једанаестом поглављу, представљени су као два сведока. У једанаестом стиху тог поглавља два сведока, представљена Илијом и Мојсијем, васкрсавају, као што су предсказана и Јованом у кључалом уљу и Данилом у лавовској јами. Сто четрдесет и четири хиљаде представљени су Данилом и Јованом, а такође и Илијом и Мојсијем. Да би успешно прошао кроз процес испитивања који изнедрује сто четрдесет и четири хиљаде, ученик мора разумети да се истина утврђује на основу два сведока, да књиге Данила и Откривења представљају два сведока, и да је сто четрдесет и четири хиљаде било предсказано као Илија и Мојсије, а такође и Данило и Јован.

These truths are only a brief sampling of prophetic truths associated with the internal and external history represented by “eleven, eleven” in both Daniel and Revelation. As Palmoni, Christ guided in the alignment of the two passages, and also that eleven, plus eleven equals twenty-two, which in turn is a tithe or tenth of two hundred and twenty, which is a symbol of the combination of divinity with humanity. Palmoni established upon more than two witnesses that “two hundred and twenty” represents the combination of divinity and humanity, which is in turn a description of the incarnation of Christ when He took upon Himself fallen flesh. In doing so He set forth the example for mankind that if they are willing to meet the requirements of the gospel, Christ is willing to combine His divinity with our humanity. Divinity and humanity are therefore two witnesses.

Ове истине су само кратак узорак пророчких истина повезаних са унутрашњом и спољашњом историјом представљеном са „једанаест, једанаест“ и у Данилу и у Откривењу. Као Палмони, Христос је руководио у усклађивању ова два одломка, а такође и у томе да једанаест, плус једанаест, износи двадесет и два, што је заузврат десетак, односно десетина, од двеста двадесет, што је симбол сједињења божанства са човечанством. Палмони је на темељу више од два сведока утврдио да „двеста двадесет“ представља сједињење божанства и човечанства, што је заузврат опис Христовог оваплоћења када је узео на Себе палу плот. Чинећи то, Он је изнео пред човечанство пример да, ако су људи вољни да испуне захтеве јеванђеља, Христос је вољан да сједини Своје божанство са нашим човечанством. Божанство и човечанство су, дакле, два сведока.

The “Revelation of Jesus Christ” that opened up just before probation closes includes that Jesus is the “Word” of God.

„Откривење Исуса Христа“ које се отвара непосредно пре затварања времена милости обухвата и то да је Исус „Реч“ Божја.

> In the beginning was the Word, and the Word was with God, and the Word was God. The same was in the beginning with God. All things were made by him; and without him was not anything made that was made. In him was life; and the life was the light of men. And the light shineth in darkness; and the darkness comprehended it not. John 1:1–5.

> У почетку беше Реч, и Реч беше у Бога, и Реч беше Бог. Она беше у почетку у Бога. Све је кроз њу постало; и без ње ништа није постало што је постало. У њој беше живот, и живот беше светлост људима. И светлост светли у тами, и тама је не обузе. Јован 1:1–5.

The Bible is the “Word” of God which, just as Christ represents the combination of divinity with humanity. The Bible represents the two witnesses of the Old and New Testaments, who are also Moses and Elijah in Revelation chapter eleven.

Библија је „Реч“ Божја која, исто као што Христос представља сједињење божанства са човечанством. Библија представља два сведока Старог и Новог завета, који су такође Мојсије и Илија у Откривењу, једанаестој глави.

> “Concerning the two witnesses the prophet declares further: ‘These are the two olive trees, and the two candlesticks standing before the God of the earth.’ ‘Thy word,’ said the psalmist, ‘is a lamp unto my feet, and a light unto my path.’ Revelation 11:4; Psalm 119:105. The two witnesses represent the Scriptures of the Old and the New Testament.” The Great Controversy, 267.

> „У погледу два сведока, пророк даље изјављује: ‘Ово су две маслине и два свећњака што стоје пред Богом земље.’ ‘Реч је твоја,’ рече псалмиста, ‘жижак нози мојој, и видело стази мојој.’ Откривење 11:4; Псалам 119:105. Два сведока представљају Писма Старога и Новога завета.“ Велика борба, 267.

The two witnesses are the two olive trees, the two candlesticks and the Old and New Testaments, which is represented in the paragraph as “Thy word.” The “Revelation of Jesus Christ” that is unsealed by the Lion of the tribe of Judah just before the close of probation is “the final increase of knowledge” which tests those who are candidates to be one of the one hundred and forty-four thousand. The “final increase of knowledge” is also the message of the Midnight Cry in the parable of the ten virgins.

Два сведока су две маслине, два свећњака и Стари и Нови завет, што је у одломку представљено као „Твоја реч“. „Откривење Исуса Христа“, које Лав из племена Јудина отпечаћује непосредно пре завршетка времена милости, јесте „коначно умножење знања“ које испитује оне који су кандидати да буду међу сто четрдесет и четири хиљаде. „Коначно умножење знања“ је такође вест Поноћног поклича у причи о десет девојака.

> “‘Then answered I, and said unto him, What are these two olive trees upon the right side of the candlestick and upon the left side thereof? And I answered again, and said unto him, What be these two olive branches which through the two golden pipes empty the golden oil out of themselves? And he answered me and said, Knowest thou not what these be? And I said, No, my lord. Then said he, These are the two anointed ones, that stand by the Lord of the whole earth. Zechariah 4:11–14. These empty themselves into the golden bowls, which represent the hearts of the living messengers of God, who bear the Word of the Lord to the people in warnings and entreaties. The Word itself must be as represented, the golden oil, emptied from the two olive trees that stand by the Lord of the whole earth. This is the baptism by the Holy Spirit with fire. This will open the soul of unbelievers to conviction. The wants of the soul can be met only by the working of the Holy Spirit of God. Man can of himself do nothing to satisfy the longings and meet the aspirations of the heart.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1180.

> „Тада одговорих и рекох му: Шта су те две маслине с десне стране свећњака и с леве стране његове? И одговорих опет и рекох му: Шта су те две маслинове гранчице које кроз две златне цеви изливају из себе златно уље? И одговори ми и рече: Не знаш ли шта је то? А ја рекох: Не, господару мој. Тада рече: То су два помазаника који стоје пред Господом све земље. Захарија 4:11–14. Они изливају себе у златне посуде, које представљају срца живих Божјих весника, који народу носе Реч Господњу у опоменама и усрдним позивима. Сама Реч мора бити онаква како је представљена, као златно уље, изливено из две маслине које стоје пред Господом све земље. То је крштење Светим Духом и огњем. То ће отворити душу неверника за осведочење. Потребе душе могу бити задовољене једино деловањем Светога Духа Божјег. Човек сам од себе не може учинити ништа да задовољи чежње и испуни тежње срца.“ The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1180.

The Word of God is both the Bible and Christ, and the Bible and Christ represent two witnesses, as do the one hundred and forty-four thousand. The two witnesses in turn represent a combination of divinity with humanity. They also represent internal and external prophetic histories. As witnesses, they provided evidence that divinity combined with humanity does not sin. They also represent the connection between divinity and humanity. Whether a ladder, conduit, pipes, angels or any of the other symbols of the communication link between God and man, the message conveyed to man is always life or death.

Реч Божја јесте и Библија и Христос, а Библија и Христос представљају два сведока, као што то чини и сто четрдесет и четири хиљаде. Два сведока, заузврат, представљају спој божанства са човечанством. Они такође представљају унутрашње и спољашње пророчке историје. Као сведоци, пружили су доказ да божанство сједињено са човечанством не греши. Они такође представљају везу између божанства и човечанства. Била то лествица, проводник, цеви, анђели или било који од других симбола везе општења између Бога и човека, порука која се човеку преноси увек је живот или смрт.

> “The anointed ones standing by the Lord of the whole earth, have the position once given to Satan as covering cherub. By the holy beings surrounding his throne, the Lord keeps up a constant communication with the inhabitants of the earth. The golden oil represents the grace with which God keeps the lamps of believers supplied, that they shall not flicker and go out. Were it not that this holy oil is poured from heaven in the messages of God’s Spirit, the agencies of evil would have entire control over men.

> „Помазаници који стоје крај Господа све земље имају положај који је некада био дат Сотони као херувиму заклањачу. Преко светих бића која окружују Његов престо, Господ одржава сталну везу са становницима земље. Златно уље представља благодат којом Бог одржава светиљке верних снабдевеним, да не затрепере и не угасе се. Да се ово свето уље не излива с неба у порукама Божјег Духа, оруђа зла имала би потпуну власт над људима.“

> “God is dishonored when we do not receive the communications which he sends us. Thus we refuse the golden oil which he would pour into our souls to be communicated to those in darkness. When the call shall come, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ those who have not received the holy oil, who have not cherished the grace of Christ in their hearts, will find, like the foolish virgins, that they are not ready to meet their Lord. They have not, in themselves, the power to obtain the oil, and their lives are wrecked. But if God’s Holy Spirit is asked for, if we plead, as did Moses, ‘Show me thy glory,’ the love of God will be shed abroad in our hearts. Through the golden pipes, the golden oil will be communicated to us. ‘Not by might, nor by power, but by my Spirit, saith the Lord of Hosts.’ By receiving the bright beams of the Sun of Righteousness, God’s children shine as lights in the world.” Review and Herald, July 20, 1897.

> „Бог се обешчашћује када не примамо поруке које нам Он шаље. Тако одбијамо златно уље које би Он излио у наше душе да се пренесе онима који су у тами. Када дође позив: ‘Ево женик иде; изиђите му у сусрет,’ они који нису примили свето уље, који нису неговали Христову благодат у својим срцима, увидеће, као и луде девојке, да нису спремни да дочекају свога Господа. Они немају у себи силу да прибаве уље, и њихов је живот упропашћен. Али ако се тражи Свети Дух Божји, ако вапимо, као што је Мојсије вапио, ‘Покажи ми славу своју,’ љубав Божја излиће се у наша срца. Кроз златне цеви, златно уље биће нам пренесено. ‘Не силом ни снагом, него Духом мојим, вели Господ над војскама.’ Примајући сјајне зраке Сунца Правде, Божја деца светле као видела у свету.” Review and Herald, July 20, 1897.

The outpouring of the Holy Spirit occurs during the internal and external histories marked by Daniel and Revelation 11:11. There are “at least” four prophetic characters represented in verses eleven and twelve of Daniel chapter eleven that need to be identified. There are also four that need to be identified in verses thirteen through fifteen, and four in verse sixteen. We are now living in that very history, so it behooves us, as students of prophecy to sort out who the symbolic characters of verses eleven through sixteen are, for they represent a line of prophecy that covers the hidden history of verse forty of the same chapter.

Изливање Светога Духа збива се током унутрашњих и спољашњих историја обележених Данилом и Откривењем 11:11. Постоје „најмање“ четири пророчка лика представљена у једанаестом и дванаестом стиху једанаестог поглавља Данила, која треба идентификовати. Такође постоје четири која треба идентификовати у стиховима тринаест до петнаест, и четири у шеснаестом стиху. Ми сада живимо управо у тој историји, стога нам, као проучаваоцима пророштва, доликује да разлучимо ко су симболички ликови стихова једанаест до шеснаест, јер они представљају пророчку линију која обухвата скривену историју четрдесетог стиха истог поглавља.

It also seems relevant to identify the personalities represented in the history of verse forty which has been unsealing since 1989.

Такође се чини прикладним да се утврде личности представљене у историји четрдесетог стиха, која се открива још од 1989. године.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> И рече: Иди својим путем, Данило; јер су ове речи затворене и запечаћене до времена свршетка. Многи ће се очистити, и убелити, и бити окушани; а безбожници ће безбожно поступати; и ниједан од безбожника неће разумети; али ће разумни разумети. Данило 12:9, 10.

Verse forty begins at the time of the end in 1798 with Napoleon of France taking the pope into captivity. Napoleon’s justification was based upon the broken Treaty of Tolentino in 1797. Napoleon and the pope’s battle had previously been typified in the history which fulfilled verses six and seven of Daniel chapter eleven. The broken marriage treaty and the defeat of the northern king by the southern king in fulfillment of verses six and seven were repeated in the history of 1798, and in doing so they represent the prediction of God’s Word in verses six and seven, and the fulfillment of those verses in the beginning of the warfare between Ptolemy Philadelphus, the second and king of Egypt, and Antiochus Theos, third king of Syria. Ptolemy represented the southern king and Antiochus represented the northern king.

Четрдесети стих почиње у време краја, 1798. године, када је Наполеон из Француске одвео папу у ропство. Наполеоново оправдање било је засновано на прекршеном Споразуму из Толентина из 1797. године. Битка између Наполеона и папе била је раније праобразно приказана у историји која је испунила шести и седми стих једанаестог поглавља Данила. Прекршени брачни савез и пораз северног цара од стране јужног цара, у испуњењу шестог и седмог стиха, поновили су се у историји 1798. године, и тиме представљају предсказање Божје Речи у шестом и седмом стиху, као и испуњење тих стихова на почетку ратовања између Птолемеја Филаделфа, другог цара Египта, и Антиоха Теоса, трећег цара Сирије. Птолемеј је представљао јужног цара, а Антиох северног цара.

The prediction of the verses, brought together with the fulfillment of that prediction in the history of Ptolemy and Antiochus—which in turn typified and the history of Napoleon and the pope in 1798 provide three lines which typify the history of Putin and Zelenskyy in verses eleven and twelve. Thus, understanding that the time of the end in 1798 represents the history of Napoleon and the pope is incomplete if it ends there. We must understand what verses six and seven predict about Napoleon and the pope, and also what the history of Ptolemy and Antiochus teaches of that same period. When we understand those lines of truth, we may then understand that those previous historical fulfillments are identifying the beginning history of verse forty, and in so doing, they are also identifying the ending of verse forty when Putin, who has been typified by Napoleon and Ptolemy—Putin who has been predicted in verses six and seven, fulfills verses eleven and twelve.

Пророштво тих стихова, сагледано заједно са испуњењем тог пророштва у историји Птоломеја и Антиоха — која је, опет, била праслика — и историја Наполеона и папе 1798. године пружају три линије које представљају праслику историје Путина и Зеленског у једанаестом и дванаестом стиху. Стога је разумевање да време свршетка 1798. године представља историју Наполеона и папе непотпуно ако се ту завршава. Морамо разумети шта шести и седми стих проричу о Наполеону и папи, а такође и чему историја Птоломеја и Антиоха поучава о том истом раздобљу. Када разумемо те линије истине, тада можемо разумети да та претходна историјска испуњења означавају почетну историју четрдесетог стиха, и чинећи то, она такође означавају и завршетак четрдесетог стиха када Путин, који је био представљен као праслика Наполеоном и Птоломејем — Путин који је проречен у шестом и седмом стиху — испуни једанаести и дванаести стих.

An important observation concerning the prophetic relationship between the dragon and the beast as John would identify them, or as “the daily and the abomination of desolation” as Daniel would represent them is that they are prophetically very similar. John says it this way.

Важно запажање у погледу пророчког односа између аждаје и звери, како их Јован идентификује, или, како би их Данило представио, као „свакодневну“ и „гнусобу опустошења“, јесте то да су оне у пророчком смислу веома сличне. Јован то каже овако.

> And they worshipped the dragon which gave power unto the beast: and they worshipped the beast, saying, Who is like unto the beast? who is able to make war with him? Revelation 13:4.

> И поклонише се аждаји која даде власт звери; и поклонише се звери, говорећи: Ко је као звер? и ко може ратовати с њом? Откривење 13:4.

To worship the dragon is to worship the beast, for both represent the religion of paganism. Like unto John, Daniel uses “the little horn” of Daniel chapter eight verses nine through twelve to represent both pagan and papal Rome, though he clearly distinguishes between the two by identifying the little horn of pagan Rome in the masculine sense, and the little horn of papal Rome in the feminine sense. In chapter seven Daniel identifies pagan Rome as “diverse” from the kingdoms before it, and Daniel further identifies that papal Rome was also “diverse.” Rome, whether pagan or papal is diverse. The male symbol of Rome representing pagan Rome is upheld by Ahab and Herod. Both were married to symbols of the papacy. The woman is churchcraft and the man is statecraft, so at the prophetic level when the Word of God speaks of a man and woman becoming one, it is confirming the reality that pagan Rome and papal Rome are very similar in the prophetic sense, for they are one flesh.

Обожавати аждаху значи обожавати звер, јер и једно и друго представља религију паганизма. Као и Јован, Данило користи „мали рог“ из Данила, осмо поглавље, стихови девет до дванаест, да представи и пагански и папски Рим, премда их јасно разликује тиме што мали рог паганског Рима означава у мушком роду, а мали рог папског Рима у женском роду. У седмом поглављу Данило поистовећује пагански Рим као „различит“ од царстава пре њега, а Данило даље указује и на то да је и папски Рим такође био „различит“. Рим, било пагански било папски, јесте различит. Мушки симбол Рима, који представља пагански Рим, потврђују Ахав и Ирод. Обојица су били ожењени симболима папства. Жена је црквена вештина, а мушкарац је државничка вештина; стога, на пророчком нивоу, када Реч Божја говори о мушкарцу и жени који постају једно, она потврђује стварност да су пагански Рим и папски Рим веома слични у пророчком смислу, јер су једно тело.

France’s relationship to the papacy in 1798 typifies the relationship of the United States with the papacy when the ten kings burn Rome with fire and eat her flesh.

Однос Француске према папству 1798. године представља слику односа Сједињених Држава према папству када десет царева спале Рим огњем и поједу њено месо.

> And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. Revelation 17:16.

> И десет рогова које си видео на звери, они ће омрзнути блудницу, и опустошиће је и оголити, и појешће њено месо, и сажећи ће је огњем. Откривење 17:16.

France’s relationship to the papacy when it placed the papacy in power in 538, typifies the work of the United States in healing the papacies’ deadly wound at the soon coming Sunday law.

Однос Француске према папству, када је 538. године довела папство на власт, представља слику дела Сједињених Држава у исцељењу смртоносне ране папства приликом недељног закона који ускоро долази.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. And he exerciseth all the power of the first beast before him, and causeth the earth and them which dwell therein to worship the first beast, whose deadly wound was healed. And he doeth great wonders, so that he maketh fire come down from heaven on the earth in the sight of men, And deceiveth them that dwell on the earth by the means of those miracles which he had power to do in the sight of the beast; saying to them that dwell on the earth, that they should make an image to the beast, which had the wound by a sword, and did live. Revelation 13:11–14.

> И видех другу звер како излази из земље; и имаше два рога као јагње, и говораше као аждаја. И она вршаше сву власт прве звери пред њом, и учини да се земља и они који живе на њој поклоне првој звери, чија смртоносна рана беше исцељена. И чињаше велика чудеса, тако да и огањ с неба спушташе на земљу пред људима, и заводише оне који живе на земљи чудесима која јој беше дана да чини пред звери; говорећи онима који живе на земљи да начине лик звери која имаде рану од мача, и оста жива. Откривење 13:11–14.

The “time of the end” in 1798 in fulfillment of verse forty identifies the spiritual king of the north being removed by the spiritual king of the south. That prophetic history is the ending history of the twelve hundred and sixty years of papal rule, and therefore the prophetic characteristics of the beginning of that prophetic history is represented at the ending. In 538 the fourth kingdom of Bible prophecy gave way to the fifth kingdom of Bible prophecy and in 1798 the fifth kingdom of Bible prophecy gave way to the sixth kingdom of Bible prophecy.

„време краја“ 1798. године, у испуњењу четрдесетог стиха, показује да је духовни цар севера уклоњен од стране духовног цара југа. Та пророчка историја јесте завршна историја хиљаду двеста шездесет година папске владавине, и стога су пророчке одлике почетка те пророчке историје представљене на њеном крају. Године 538. четврто царство библијског пророчанства уступило је место петом царству библијског пророчанства, а 1798. године пето царство библијског пророчанства уступило је место шестом царству библијског пророчанства.

538 is also a middle waymark of the curse of the “seven times” of Leviticus twenty-six against the northern kingdom of Israel that began in 723 BC, when Assyria took Ephraim into captivity. 1798 therefore possesses not only the prophetic attributes of 538, but also of 723 BC. In 723 BC the ten tribes of Israel were being overthrown by Assyria, and twelve hundred and sixty years later in 538 pagan Rome was being overthrown by papal Rome, who was in turn overthrown by France in 1798 at the conclusion of the “seven times.”

538 је такође средишња прекретница проклетства „седам времена“ из двадесет шесте главе Левитске књиге против северног царства Израела, које је отпочело 723. године пре Христа, када је Асирија одвела Јефрема у ропство. Стога 1798. година поседује не само пророчке одлике 538. године, него и 723. године пре Христа. Године 723. пре Христа десет племена Израелових бивала су оборена од стране Асирије, а хиљаду двеста и шездесет година касније, 538. године, пагански Рим бивао је оборен од стране папског Рима, који је затим био оборен од стране Француске 1798. године, на завршетку „седам времена“.

In 1798 France, the king of the south, took the papacy off the throne. In 538 France, the premiere symbol of the disintegration of pagan Rome into ten kingdoms placed the papacy on the throne. At the Sunday law the United States repeats the role of France in 538, and when the ten kings burn the papacy with fire and eat her flesh the United States repeats the role of France in 1798.

Године 1798. Француска је, као цар јужни, скинула папство с престола. Године 538. Француска, прворазредни симбол распада паганског Рима на десет царстава, поставила је папство на престо. При недељном закону Сједињене Државе понављају улогу Француске из 538. године, а када десет царева спале папство огњем и поједу његово тело, Сједињене Државе понављају улогу Француске из 1798. године.

The judgment of “seven times” against the northern and southern kingdoms of Israel was brought about by kingdoms which came out of the north.

Суд од „седам времена“ над северним и јужним царством Израиљевим био је извршен посредством царстава која су дошла са севера.

> Israel is a scattered sheep; the lions have driven him away: first the king of Assyria hath devoured him; and last this Nebuchadrezzar king of Babylon hath broken his bones. Jeremiah 50:17.

> Израиљ је расејана овца; лавови су га отерали: најпре га је прождрао цар асирски; а потом му је овај Навуходоносор, цар вавилонски, поломио кости. Јеремија 50:17.

Assyria came out of the north and conquered the ten tribes in 723 BC and Babylon took Judah captive in 677 BC. Though Israel was the northern kingdom in relation to Judah, still both kingdoms were conquered by enemies from the north, thus making both Israel and Judah southern kingdoms in relation to the enemy who took them into captivity. 723 BC represents the king of the north conquering a southern tenfold kingdom. 538 represents a transition from paganism to papalism and also a northern kingdom conquering a tenfold kingdom. 1798 represents a northern king being defeated by a southern king who represents a tenfold kingdom.

Асирија је дошла са севера и покорила десет племена 723. године пре Христа, а Вавилон је одвео Јуду у ропство 677. године пре Христа. Иако је Израел био северно царство у односу на Јуду, ипак су оба царства била покорена од непријатеља са севера, чиме су и Израел и Јуда постали јужна царства у односу на непријатеља који их је одвео у ропство. Година 723. пре Христа представља цара са севера који осваја јужно десетоструко царство. Година 538. представља прелаз са паганизма на папство, а такође и северно царство које осваја десетоструко царство. Година 1798. представља северног цара који бива поражен од јужног цара који представља десетоструко царство.

> And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. Revelation 11:13.

> И у тај час настаде велики земљотрес, и десети део града паде, и у земљотресу погибе од људи седам хиљада; а остали се уплашише и дадоше славу Богу небескоме. Откривење 11:13.

The period of transition associated with 538, when Rome changed from pagan to papal, is also the change in Daniel chapter eight from masculine to the feminine, which symbolically is from statecraft to churchcraft. The prophecy of “seven times” bears the signature of “truth” for the first letter (723 BC) illustrates the twenty-second and last letter of the Hebrew alphabet (1798), while the thirteenth and middle letter represents rebellion (538). Daniel identifies that the “transgression” that is symbolized by the expression “the transgression of desolation” was the combination of church and state, with the church in control of the relationship. That “transgression” represents 538, which is the middle and metaphorically the thirteenth letter of the three primary waymarks in the period of the seven times against the ten northern tribes of Israel.

Период прелаза повезан са 538. годином, када се Рим променио из паганског у папски, јесте такође и промена у осмом поглављу Данила са мушког на женски род, што је симболички прелаз са државништва на црквени поредак. Пророштво о „седам времена“ носи потпис „истине“, јер прво слово (723. год. пре Хр.) приказује двадесет друго и последње слово јеврејског алфабета (1798), док тринаесто и средишње слово представља побуну (538). Данило указује да је „преступ“, који је симболизован изразом „преступ пустоши“, био спој цркве и државе, при чему је црква управљала тим односом. Тај „преступ“ представља 538. годину, која је средиште и метафорички тринаесто слово три главне прекретнице у раздобљу седам времена над десет северних племена Израела.

In 1798, the “time of the end” as set forth in verse forty of Daniel chapter eleven, atheistic France, the king of the south delivered the deadly wound to the papacy, the king of the north. In 1989 the papacy retaliated against the atheistic king of the south, who had then become the Soviet Union. The retaliation included a secret alliance between the United States and the Vatican. The sweeping away of the Soviet Union in 1989 ends the written prophetic message of verse forty, and the next verse, verse forty-one, represents the Sunday law in the United States. Thus, from the collapse of the Soviet Union in 1989 until the Sunday law in the next verse we have been living in the hidden history of verse forty.

Године 1798, у „време свршетка“, како је изложено у четрдесетом стиху једанаесте главе Књиге пророка Данила, атеистичка Француска, цар јужни, задала је смртоносну рану папству, цару северном. Године 1989. папство је узвратило атеистичком цару јужном, који је тада постао Совјетски Савез. Та одмазда обухватала је тајни савез између Сједињених Држава и Ватикана. Одношење Совјетског Савеза 1989. године окончава записану пророчку поруку четрдесетог стиха, а следећи стих, четрдесет први, представља закон о недељи у Сједињеним Државама. Стога, од слома Совјетског Савеза 1989. године па до закона о недељи у следећем стиху, живели смо у скривеној историји четрдесетог стиха.

Verse forty begins by identifying a king of the south and north in 1798, and then in 1989 a king of the south and north, as well as a third power represented by the chariots, ships and horsemen.

Четрдесети стих започиње тиме што у 1798. години указује на цара југа и севера, а затим, 1989. године, на цара југа и севера, као и на трећу силу представљену колима, лађама и коњаницима.

> And at the time of the end shall the king of the south push at him: and the king of the north shall come against him like a whirlwind, with chariots, and with horsemen, and with many ships; and he shall enter into the countries, and shall overflow and pass over. Daniel 11:40.

> И у време краја цар јужни ће се побости с њим; и цар северни навалиће на њега као вихор, с колима и с коњаницима и с многим лађама; и ући ће у земље, и поплавиће их и прећи преко њих. Данило 11:40.

At the “time of the end” in 1798 a literal general of Napoleon entered the Vatican and literally took the pope and incarcerated him. In 1989 the retaliation for 1798 took place. There had been prophetic transitions which took place in the history between 1798 and 1989 that are important to note. Atheistic France, the king of the south in the 1798 time period was the first spiritual king of the south, and Putin’s Russia is destined to be its last. France is identified in Revelation eleven, which is directly identified by Sister White as atheistic France. One of the two symbols which identify France in chapter eleven is Egypt, which Sister White identifies as a symbol of atheism. In the chapter the beast who ascends out of the bottomless pit was atheism that came into history during that time period.

У „времену краја“ 1798. године, дословни Наполеонов генерал ушао је у Ватикан и дословно одвео папу у заточеништво. Године 1989. догодила се одмазда за 1798. Између 1798. и 1989. у историји су се одиграли пророчки прелази које је важно запазити. Атеистичка Француска, цар југа у раздобљу 1798. године, била је први духовни цар југа, а Русија Путина предодређена је да буде његов последњи. Француска је препозната у Откривењу 11, које сестра Вајт непосредно поистовећује са атеистичком Француском. Један од два симбола који у 11. поглављу означавају Француску јесте Египат, који сестра Вајт препознаје као симбол атеизма. У том поглављу звер која излази из бездана била је атеизам који је ступио у историју током тог временског раздобља.

Atheism comes into history beginning with France in the 1798 time period and by 1989 the spiritual king of atheism has become the Soviet Union. The sweeping away of the Soviet Union in 1989 in fulfillment of a secret alliance between Pope John Paul II and Ronald Reagan had been typified in verse ten of Daniel chapter eleven, and a second witness to verse ten is found in Isaiah’s passage of the two curses of twenty-five hundred and twenty years against the northern and southern kingdoms of Israel as set forth in chapters seven through eleven.

Атеизам ступа у историју почевши с Француском у раздобљу око 1798. године, а до 1989. године духовни цар атеизма постао је Совјетски Савез. Одношење Совјетског Савеза 1989. године, у испуњењу тајног савеза између папе Јована Павла II и Роналда Регана, било је предочено у десетом стиху једанаесте главе Књиге пророка Данила, а други сведок за тај десети стих налази се у Исаијином одломку о двема клетвама од две хиљаде пет стотина и двадесет година против северног и јужног царства Израела, како је изложено у поглављима седам до једанаест.

1989 therefore becomes the point of reference for resolving the prophetic riddles of the last days. It was then that verse forty was unsealed. It can now be recognized that verse forty begins in 1798 and ends at the Sunday law of verse forty-one.

Стога 1989. година постаје референтна тачка за разрешавање пророчких загонетки последњих дана. Тада је четрдесети стих био отпечаћен. Сада се може препознати да четрдесети стих почиње 1798. године и завршава се недељним законом из четрдесет првог стиха.

At the Sunday law the United States will speak as a dragon and end its rule as the sixth kingdom of Bible prophecy. It began its time to reign in 1798, when the fifth kingdom received a deadly wound. In 1798 the United States passed the Alien and Sedition Acts, thus typifying the end of the sixth kingdom at it’s very beginning. Verse forty is therefore the history of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy.

При доношењу недељног закона, Сједињене Државе ће проговорити као аждаја и окончати своју владавину као шесто царство библијског пророштва. Оне су започеле своје време владавине 1798. године, када је пето царство примило смртоносну рану. Године 1798. Сједињене Државе су донеле Законе о странцима и побуни, чиме су на самом почетку предобразиле крај шестог царства. Стога је четрдесети стих историја Сједињених Држава као шестог царства библијског пророштва.

1798 is the first letter of the Hebrew alphabet, the Sunday law is the twenty-second and last letter of the Hebrew alphabet and 1989 is the waymark in the middle that represents the rebellion symbolized by the number thirteen and the thirteenth letter of the Hebrew alphabet. 1989 represents the rebellion of Reagan’s secret alliance with the antichrist of Bible prophecy. 1989 introduces the first of the last eight presidents that reign during a period of escalating rebellion against the Constitution. 1989 began a testing process among Seventh-day Adventists that is designed to produce two classes of worshippers. The faithful are the few the unfaithful are the many. 1989 represents the center waymark of verse forty, and it represents the rebellion symbolized by the thirteenth letter. Verse forty bears the signature of “truth.”

1798. година јесте прво слово јеврејског алфабета, недељни закон јесте двадесет друго и последње слово јеврејског алфабета, а 1989. година јесте међаш у средини који представља побуну симболизовану бројем тринаест и тринаестим словом јеврејског алфабета. 1989. година представља побуну Регановог тајног савеза са антихристом библијског пророштва. 1989. година уводи првог од последњих осам председника који владају током раздобља све веће побуне против Устава. 1989. година започела је процес испитивања међу адвентистима седмог дана, који је осмишљен да произведе две класе богослужитеља. Верни су малобројни, неверни су многобројни. 1989. година представља средишњи међаш четрдесетог стиха, и представља побуну симболизовану тринаестим словом. Четрдесети стих носи потпис „истине“.

Verse forty has kings of the north and the south who are different in the history at the end of the verse. It also has the United States, who according to John is the false prophet who works with the dragon and beast to lead the world to Armageddon. The king of the south in verse forty is the dragon, the king of the north is the beast; the chariots, ships and horsemen are the false prophet. The fulfillment of verse forty in 1989 becomes an important prophetic attribute for understanding verses eleven through fifteen. If you are not right on 1989, you cannot logically be right about the history we are in today.

Четрдесети стих приказује цареве севера и југа који се разликују у историји на крају тога стиха. Он такође укључује и Сједињене Државе, које су, према Јовану, лажни пророк који сарађује са аждајом и звери како би повео свет ка Армагедону. Цар југа у четрдесетом стиху јесте аждаја, цар севера јесте звер; кола, лађе и коњаници јесу лажни пророк. Испуњење четрдесетог стиха 1989. године постаје важно пророчко обележје за разумевање стихова једанаест до петнаест. Ако нисте у праву у погледу 1989. године, не можете логички бити у праву ни у погледу историје у којој се данас налазимо.

From 1989 unto the Sunday law three proxy wars for the papacy are represented in verses ten through fifteen. These verses must be considered as one continuous history for the same “Antiochus Magnus” is found in the three battles represented in the historical fulfillment of verses ten through fifteen.

Од 1989. године па до недељног закона, у стиховима од десетог до петнаестог представљена су три посредничка рата за папство. Ови стихови морају се посматрати као једна непрекидна историја, јер се исти „Антиох Велики“ налази у три битке представљене у историјском испуњењу стихова од десетог до петнаестог.

All three battles are one prophetic line, for Antiochus Magnus was in each of the three battles. Verse ten, and Isaiah 8:8 provide two witnesses to the fulfillment of verse forty in 1989. Verse forty is the point of reference in verse ten and Isaiah 8:8. The “chariots, ships and horsemen” represent the two horns of the earth beast in chapter thirteen of Revelation. At the end, when the United States “speaks as a dragon” the two horns are no longer Republicanism and Protestantism. At that time the so-called Protestants will join with Catholicism, and the Constitutional Republic will be changed into a dictatorship. In that time period the two horns of the earth beast will be economic and military strength. In chapter thirteen of Revelation the United States forces the world to accept the mark of the beast in order to buy and sell, and also upon threat of death. Those two horns are Daniel’s “ships” representing economic power and his “horsemen and chariots” representing military strength.

Све три битке чине једну пророчку линију, јер је Антиох Магнус био у свакој од те три битке. Десети стих и Исаија 8:8 пружају два сведока за испуњење четрдесетог стиха 1989. године. Четрдесети стих је референтна тачка у десетом стиху и у Исаији 8:8. „Кола, лађе и коњаници“ представљају два рога звери из земље у тринаестој глави Откривења. На крају, када Сједињене Државе „проговоре као аждаја“, та два рога више нису републиканизам и протестантизам. У то време такозвани протестанти ће се удружити с католицизмом, а уставна република биће преображена у диктатуру. У том раздобљу два рога звери из земље биће економска и војна снага. У тринаестој глави Откривења Сједињене Државе приморавају свет да прихвати жиг звери да би могао куповати и продавати, а такође и под претњом смрћу. Та два рога су Данилове „лађе“, које представљају економску моћ, и његови „коњаници и кола“, који представљају војну снагу.

1989 establishes that when applying the historical fulfillment of the battles of Raphia and Panium in verses eleven through fifteen, the same prophetic methodology that was employed to understand 1989 and the collapse of the Soviet Union must be used for Antiochus Magnus was in all three battles represented in verses ten through fifteen. Antiochus represents the power of chariots, ships and horsemen, who in 1989 was Ronald Reagan, the first of eight presidents, of which the last was also the sixth and is now the eighth that is of the seven.

1989. година утврђује да, при примени историјског испуњења битака код Рафије и Панијума у стиховима једанаест до петнаест, мора бити употребљена иста пророчка методологија која је била примењена да би се разумели 1989. година и распад Совјетског Савеза, јер је Антиох Велики у све три битке представљен у стиховима десет до петнаест. Антиох представља силу кола, лађа и коњаника, што је 1989. године био Роналд Реган, први од осам председника, од којих је последњи уједно био и шести и сада је осми, који је од седморице.

According to Isaiah twenty-three the papal power, (the whore who commits fornication with the kings of the earth) would be hidden during the reign of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy. In 1989 the United States, that had been typified by Antiochus Magnus was the proxy power of the papacy in its warfare against the beast of atheism that delivered it a deadly wound in 1798.

Према Исаији двадесет и трећој глави, папска сила (блудница која чини блуд са царевима земаљским) била би сакривена током владавине Сједињених Држава као шестог царства библијског пророштва. Године 1989. Сједињене Државе, које су биле предочене Антиохом Великим, биле су посредничка сила папства у његовом рату против звери атеизма, која му је 1798. године задала смртну рану.

The three battles of verse ten through fifteen represent warfare between the king of the north, who as the hidden whore of Tyre, employs proxy powers as she moves towards the restoration of her power and the defeat of the king of atheism—the king of the south. The historical fulfillments of the three battles of verses ten through fifteen instruct us that in the first and last battles Antiochus Magnus won, but the middle battle he lost. The prophetic characteristics of the 1989 Ronald Reagan years with Pope John Paul II and the collapse of the Soviet Union will have a counterpart in the last of the three battles, for these verses are what is unsealed just before probation closes. As verse forty was unsealed in 1798 and then again in 1989, the verse was unsealed at the end, beginning in July 2023.

Три битке из стихова десетог до петнаестог представљају ратовање између цара севера, који, као скривена тирска блудница, употребљава посредничке силе док се креће ка обнови своје моћи и поразу цара атеизма — цара југа. Историјска испуњења трију битака из стихова десетог до петнаестог поучавају нас да је у првој и последњој бици Антиох Велики победио, али је средњу битку изгубио. Пророчке одлике година 1989. повезаних с Роналдом Реганом, папом Јованом Павлом II и сломом Совјетског Савеза имаће своју паралелу у последњој од трију битака, јер су ови стихови оно што се открива непосредно пре него што се време милости затвори. Као што је четрдесети стих био откривен 1798. године, а затим поново 1989, тако је тај стих био откривен на крају, почев од јула 2023.

The Revelation of Jesus Christ is unsealed just before probation closes and it includes the preeminent truth that Jesus is the first and the last, and as such always illustrates the end with the beginning. Probation closes for Adventism at the Sunday law, and just before the close of probation the Revelation of Jesus Christ is unsealed. The message which concludes at the closed door of the Sunday law is the message of the Midnight Cry, which led to the closed door of October 22, 1844 in Millerite history. The unsealing of 1798 in the beginning of verse forty which is also the beginning of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy typified the unsealing of 1989 in the middle of verse forty and the start of the progressive ending of the United States. The unsealing in 1798 which typified 1989 represents two witnesses to the unsealing of the message of the Midnight Cry in 2023. The line, with its three waymarks 1798, 1989 and 2023 identifies the internal work of purifying ten virgins and the external line of the sixth kingdom of Bible prophecy.

Откривење Исуса Христа бива отпечаћено непосредно пре затварања времена милости, и оно укључује превасходну истину да је Исус Први и Последњи, и да као такав увек приказује крај кроз почетак. Време милости за адвентизам затвара се при недељном закону, а непосредно пре затварања времена милости Откривење Исуса Христа бива отпечаћено. Порука која се завршава код затворених врата недељног закона јесте порука Поноћног вапаја, која је у милеритској историји довела до затворених врата 22. октобра 1844. године. Отпечаћење из 1798. године на почетку четрдесетог стиха, које је уједно и почетак Сједињених Држава као шестог царства библијског пророштва, представљало је праслику отпечаћења из 1989. године у средини четрдесетог стиха и почетка прогресивног окончања Сједињених Држава. Отпечаћење из 1798. године, које је представљало праслику 1989. године, представља два сведока отпечаћењу поруке Поноћног вапаја 2023. године. Та линија, са своја три обележја — 1798, 1989. и 2023. — идентификује унутрашње дело очишћења десет девојака и спољашњу линију шестог царства библијског пророштва.

The battle set forth in verse eleven which was fulfilled at the Battle of Raphia when Antiochus was defeated by Ptolemy, represents a defeat of the papal proxy power, who in this current battle is the Nazi’s of the Ukraine allied with the Western European globalist nations that make up the EU, NATO and are in lock step with the political and economic globalists of the United Nations. If Antiochus Magnus was at all three battles and represents the papal proxy power against the king of the south, how can it be the United States in 1989, then the Ukrainians as typified by the Battle of Raphia and then the United States again at the Battle of Panium? Verse ten is the key to verses eleven through fifteen for its fulfillment in 1989 provides an illustration of the prophetic characteristics of the first of the three proxy wars. What is the prophetic justification for identifying Antiochus as the papal proxy power, while not applying the United States to each of the three battles?

Битка изложена у једанаестом стиху, која се испунила у бици код Рафије када је Антиох био поражен од Птолемеја, представља пораз папске посредничке силе, која су у овој садашњој бици нацисти Украјине, удружени са западноевропским глобалистичким народима који сачињавају ЕУ, НАТО, и који корачају у потпуном складу са политичким и економским глобалистима Уједињених нација. Ако је Антиох Велики био присутан у све три битке и представља папску посредничку силу против цара југа, како то онда може бити да су то Сједињене Државе 1989. године, затим Украјинци, како су предочени битком код Рафије, а потом опет Сједињене Државе у бици код Панијума? Десети стих је кључ за стихове од једанаестог до петнаестог, јер његово испуњење 1989. године пружа илустрацију пророчких обележја првог од три посредничка рата. Какво је пророчко оправдање за поистовећивање Антиоха са папском посредничком силом, док се Сједињене Државе не примењују на сваку од те три битке?

In the history of the Ukrainian war, which has been typified by the battle of Raphia the United States employed the Nazi’s of the Ukraine as their proxy power in the very history where they are forming and image of the papacy, the power who always and only uses proxy powers to do her dirty work.

У историји украјинског рата, који је предочен битком код Рафије, Сједињене Државе су употребиле украјинске нацисте као своју посредничку силу управо у оној историји у којој обликују лик папства, силе која увек и једино користи посредничке силе да обавља њен прљави посао.

To answer the question of proxy powers in verses ten through fifteen involves a prophetic study of the characteristics of Antiochus as a symbol. The Diadochi Wars were a series of conflicts from 323–281 BC among the Diadochi (Greek for “successors”), the generals and successors of Alexander the Great, who fought for control of his vast empire after his death in 323 BC. The first Antiochus was Antiochus I Soter, the son of Seleucus I Nicator, one of Alexander’s Diadochi (successors), who founded the Seleucid Empire.

Да би се одговорило на питање о посредничким силама у стиховима десет до петнаест, потребно је пророчко проучавање карактеристика Антиоха као симбола. Дијадошки ратови били су низ сукоба од 323. до 281. године пре Христа међу Дијадосима (грчки: „наследници“), генералима и наследницима Александра Великог, који су се борили за власт над његовим огромним царством после његове смрти 323. године пре Христа. Први Антиох био је Антиох I Сотер, син Селеука I Никатора, једног од Александрових Дијадоха (наследника), који је основао Селеукидско царство.

The name Antiochus can be understood to mean one who stands in place of, in order to support. Antiochus is a symbol of Rome, and papal Rome is the antichrist, which possesses a similar symbolism as does Antiochus. Antiochus as a name represented the son of the founder of the Seleucid Empire, and in that sense, Antiochus stood in the place of his father, he stood as his proxy. Sister White identifies both Satan and the pope as the antichrist, and states that the pope is Satan’s representative on earth. It became a prominent dynastic name in the Seleucid Empire, partly due to its association with Antiochus I Soter and the city of Antioch, named after either Seleucus I’s father or son. The pope is the proxy for Satan, and symbolically the name Antiochus represents a proxy for his father, the founder of the northern kingdom who located its capital in Babylon.

Име Антиох може се разумети као онај који стоји на месту некога другог, да би пружио потпору. Антиох је симбол Рима, а папски Рим је антихрист, који поседује сличну символику као и Антиох. Име Антиох представљало је сина оснивача Селеукидског царства, и у том смислу Антиох је стајао на месту свога оца, стајао је као његов заступник. Сестра Вајт поистовећује и Сотону и папу као антихриста, и наводи да је папа Сотонин представник на земљи. Оно је постало истакнуто династичко име у Селеукидском царству, делимично због своје повезаности са Антиохом I Сотером и градом Антиохијом, названим по или оцу или сину Селеука I. Папа је Сотонин заступник, а символички име Антиох представља заступника свога оца, оснивача северног царства који је своју престоницу поставио у Вавилону.

After Alexander the Great’s death in 323 BC, his empire fragmented among the Diadochi (successors). In the Partition of Babylon (323 BC), Seleucus was initially appointed as the commander of the Companion cavalry (a prestigious military post) under Perdiccas, the regent of Alexander’s empire. By 321 BC, Seleucus was appointed satrap (governor) of Babylonia during the Partition of Triparadisus, following Perdiccas’ death and further negotiations among the Diadochi. In 316 BC, Antigonus I Monophthalmus, another Diadoch, forced Seleucus to flee Babylon due to Antigonus’ growing power. Seleucus sought refuge with Ptolemy I Soter in Egypt. In 312 BC, Seleucus returned to Babylon with a small force provided by Ptolemy. He defeated Antigonus’ forces and retook Babylon, marking the establishment of his power base. This event is often considered the founding of the Seleucid Empire, with 312 BC as the start of the Seleucid Era in historical reckoning.

После смрти Александра Великог 323. године пре Христа, његово царство се распало међу Дијадосима (наследницима). При Вавилонској подели (323. пре Христа), Селеук је у почетку био постављен за заповедника коњице хетаира (угледан војни положај) под Пердиком, намесником Александровог царства. До 321. године пре Христа, Селеук је био постављен за сатрапа (управитеља) Вавилоније током поделе у Трипарадису, након Пердикине смрти и даљих преговора међу Дијадосима. Године 316. пре Христа, Антигон I Монофталм, други Дијадох, приморао је Селеука да побегне из Вавилона услед растуће Антигонове моћи. Селеук је потражио уточиште код Птолемеја I Сотера у Египту. Године 312. пре Христа, Селеук се вратио у Вавилон са малом војском коју је обезбедио Птолемеј. Поразио је Антигонове снаге и поново заузео Вавилон, чиме је означено успостављање његовог упоришта моћи. Овај догађај се често сматра оснивањем Селеукидског царства, при чему се 312. година пре Христа узима као почетак Селеукидске ере у историјском рачунању.

The name Seluecus is derived from Greek and comes from the root selas (σέλας), meaning “light,” “radiance,” or “flame.” The name suggests brilliance or illumination, fitting for a prominent figure like Seleucus I Nicator, the founder of the Seleucid Empire and who typifies the father who had been the light bearer in heaven.

Име Селеук потиче из грчког језика и долази од корена selas (σέλας), што значи „светлост“, „сјај“ или „пламен“. Ово име указује на блиставост или просветљење, што приличи истакнутој личности као што је Селеук I Никатор, оснивач Селеукидског царства, и који је праслика оца који је на небу био носилац светлости.

> “To secure worldly gains and honors, the church was led to seek the favor and support of the great men of earth; and having thus rejected Christ, she was induced to yield allegiance to the representative of Satan—the bishop of Rome.” The Great Controversy, 50.

> „Да би обезбедила световне добитке и почасти, црква је била наведена да тражи наклоност и подршку великих људи овога света; и пошто је тако одбацила Христа, била је наведена да своју оданост подреди представнику Сатане — римском епископу.“ Велика борба, 50.

Antiochus Magnus represents the proxy of papal power, as the pope represents the proxy of Satan. The symbolism of Antiochus allows for differing proxy powers, just as there have been many popes. Reagan was the proxy of 1989, the Ukraine became the proxy of the United States in 2014 and Trump is the proxy at the Battle of Panium. Reagan was the first, Trump is the last and Zelenskyy is the rebellion in the middle.

Антиох Велики представља заступника папске власти, као што папа представља заступника Сотоне. Симболика Антиоха допушта различите заступничке силе, као што је било много папа. Реган је био заступник 1989. године, Украјина је постала заступник Сједињених Држава 2014. године, а Трамп је заступник у бици код Панијума. Реган је био први, Трамп је последњи, а Зеленски је побуна у средини.

Back to Articles