Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number One

Књига пророка Јоила и Лаодикејска црква адвентиста седмог дана — број један

Testing Present Truth

Испитивање садашње истине

Author

Jeff Pippenger

Published

December 2, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

> “There are in the Scriptures some things which are hard to be understood and which, according to the language of Peter, the unlearned and unstable wrest unto their own destruction. We may not, in this life, be able to explain the meaning of every passage of Scripture; but there are no vital points of practical truth that will be clouded in mystery. When the time shall come, in the providence of God, for the world to be tested upon the truth for that time, minds will be exercised by His Spirit to search the Scriptures, even with fasting and with prayer, until link after link is searched out and united in a perfect chain. Every fact which immediately concerns the salvation of souls will be made so clear that none need err or walk in darkness.

> „У Светом писму има извесних ствари које је тешко разумети и које, према Петровим речима, неуки и неутврђени изврћу на сопствену пропаст. Можда у овом животу нећемо бити у стању да објаснимо значење сваког одломка Светога писма; али нема ниједне битне тачке практичне истине која ће остати обавијена тајном. Када, по Божјем провиђењу, дође време да свет буде кушан истином за то време, умови ће, Његовим Духом, бити покренути да истражују Писма, чак и уз пост и молитву, све док се не испита карика за кариком и не сједине у савршен ланац. Свака чињеница која се непосредно тиче спасења душа биће учињена тако јасном да нико не мора да греши нити да ходи у тами.“

> “As we have followed down the chain of prophecy, revealed truth for our time has been clearly seen and explained. We are accountable for the privileges that we enjoy and for the light that shines upon our pathway. Those who lived in past generations were accountable for the light which was permitted to shine upon them. Their minds were exercised in regard to different points of Scripture which tested them. But they did not understand the truths which we do. They were not responsible for the light which they did not have. They had the Bible, as we have; but the time for the unfolding of special truth in relation to the closing scenes of this earth’s history is during the last generations that shall live upon the earth.

> „Док смо пратили низ пророчанства, откривена истина за наше време јасно је сагледана и објашњена. Одговорни смо за предности које уживамо и за светлост која обасјава нашу стазу. Они који су живели у прошлим нараштајима били су одговорни за светлост којој је било допуштено да их обасја. Њихови умови били су заокупљени различитим тачкама Светога писма које су их стављале на пробу. Али они нису разумели истине које ми разумемо. Нису били одговорни за светлост коју нису имали. Имали су Библију, као и ми; али време за откривање посебне истине у вези са завршним призорима историје ове земље јесте у последњим нараштајима који ће живети на земљи.״

> “Special truths have been adapted to the conditions of the generations as they have existed. The present truth, which is a test to the people of this generation, was not a test to the people of generations far back. If the light which now shines upon us in regard to the Sabbath of the fourth commandment had been given to the generations in the past, God would have held them accountable for that light.” Testimonies, volume 2, 692, 693.

> „Posebne istine su bile prilagođene okolnostima naraštaja onako kako su postojali. Sadašnja istina, koja je ispit za ljude ovoga naraštaja, nije bila ispit za ljude davnih naraštaja. Da je svetlost koja sada obasjava nas u pogledu subote četvrte zapovesti bila data naraštajima u prošlosti, Bog bi ih držao odgovornima za tu svetlost.“ Testimonies, tom 2, 692, 693.

## New and Old

Ново и старо

> “In every age there is a new development of truth, a message of God to the people of that generation. The old truths are all essential; new truth is not independent of the old, but an unfolding of it. It is only as the old truths are understood that we can comprehend the new. When Christ desired to open to His disciples the truth of His resurrection, He began ‘at Moses and all the prophets’ and ‘expounded unto them in all the scriptures the things concerning Himself.’ Luke 24:27. But it is the light which shines in the fresh unfolding of truth that glorifies the old. He who rejects or neglects the new does not really possess the old. For him it loses its vital power and becomes but a lifeless form.

> „У сваком веку постоји ново развијање истине, порука Божја народу тога нараштаја. Старе истине су све суштинске; нова истина није независна од старе, него њено разоткривање. Само уколико се старе истине разумеју, можемо схватити нове. Када је Христос пожелео да Својим ученицима отвори истину о Своме васкрсењу, почео је „од Мојсија и свих пророка“ и „протумачио им у свим Писмима оно што се односило на Њега“. Лука 24:27. Али светлост која сија у свежем откривању истине јесте она која прославља старо. Онај који одбацује или занемарује ново, у ствари не поседује старо. За њега оно губи своју животворну силу и постаје тек беживотни облик.

> “There are those who profess to believe and to teach the truths of the Old Testament, while they reject the New. But in refusing to receive the teachings of Christ, they show that they do not believe that which patriarchs and prophets have spoken. ‘Had ye believed Moses,’ Christ said, ‘ye would have believed Me; for he wrote of Me.’ John 5:46. Hence there is no real power in their teaching of even the Old Testament.

> „Има оних који тврде да верују и да поучавају истинама Старога завета, док одбацују Нови. Али, одбијајући да приме Христово учење, показују да не верују ономе што су патријарси и пророци говорили. ‘Да сте веровали Мојсију,’ рекао је Христос, ‘веровали бисте и Мени; јер је он писао о Мени.’ Јован 5:46. Отуда нема никакве стварне силе ни у њиховом поучавању чак ни Старога завета.“

> “Many who claim to believe and to teach the gospel are in a similar error. They set aside the Old Testament Scriptures, of which Christ declared, ‘They are they which testify of Me.’ John 5:39. In rejecting the Old, they virtually reject the New; for both are parts of an inseparable whole. No man can rightly present the law of God without the gospel, or the gospel without the law. The law is the gospel embodied, and the gospel is the law unfolded. The law is the root, the gospel is the fragrant blossom and fruit which it bears.

> „Многи који тврде да верују и да проповедају јеванђеље налазе се у сличној заблуди. Они одбацују старозаветне списе, за које је Христос рекао: ‘Они сведоче за мене.’ Јован 5:39. Одбацујући Стари завет, они у суштини одбацују и Нови; јер су оба дела једне нераздвојне целине. Нико не може исправно излагати Божји закон без јеванђеља, нити јеванђеље без закона. Закон је јеванђеље отеловљено, а јеванђеље је закон разоткривен. Закон је корен, а јеванђеље мирисни цвет и плод који он носи.“

> “The Old Testament sheds light upon the New, and the New upon the Old. Each is a revelation of the glory of God in Christ. Both present truths that will continually reveal new depths of meaning to the earnest seeker.” Christ’s Object Lessons, 128.

> „Стари завет расветљава Нови, а Нови Стари. Сваки од њих је откривење славе Божје у Христу. Оба износе истине које ће озбиљном трагаоцу непрестано откривати нове дубине значења.“ Христове очигледне поуке, 128.

Present truth is by definition the “revealed truth” for a specific period of time that is “clearly seen and explained.” The generation living at the time when “present truth” is revealed are held “accountable” to accept that truth or die. The combined truths which make up the “present testing truth” for “this generation,” are represented in “the unfolding of special” truths “in relation to the closing scenes of this earth’s history.” Truth, and therefore “present truth” is typified by the New Testament in relation to the Old Testament. Truth is established upon two witnesses and truth has a beginning and an end, a literal and a spiritual, an ancient and a modern, an alpha and an omega, a first and a last.

Садашња истина је, по дефиницији, „откривена истина“ за одређени временски период која се „јасно види и објашњава“. Нараштај који живи у време када се „садашња истина“ открива сматра се „одговорним“ да прихвати ту истину или да умре. Сједињене истине које сачињавају „садашњу испитну истину“ за „овај нараштај“ представљене су у „развијању посебних“ истина „у вези са завршним призорима историје ове земље“. Истина, и стога „садашња истина“, типолошки је представљена Новим заветом у односу на Стари завет. Истина се утврђује на основу два сведока и има почетак и крај, дословно и духовно, древно и савремено, алфу и омегу, прво и последње.

The Millerite foundation of the first angel’s message is the “old” in relation to the “present truth” message of the third angel. Those who are “rejecting the Old,” “virtually reject the New” for both are parts of an inseparable whole.”

Милеритски темељ вести првог анђела јесте „старо“ у односу на поруку „садашње истине“ трећег анђела. Они који „одбацују Старо“, „у суштини одбацују Ново“, јер су обоје делови нераздвојне целине.

> “I saw the necessity of the messengers, especially, watching and checking all fanaticism wherever they might see it rise. Satan is pressing in on every side, and unless we watch for him, and have our eyes open to his devices and snares, and have on the whole armor of God, the fiery darts of the wicked will hit us. There are many precious truths contained in the Word of God, but it is ‘present truth’ that the flock needs now. I have seen the danger of the messengers running off from the important points of present truth, to dwell upon subjects that are not calculated to unite the flock and sanctify the soul. Satan will here take every possible advantage to injure the cause.

> „Видела сам неопходност да весници, нарочито, бдију и сузбијају сваки фанатизам где год би видели да се појављује. Сатана надире са свих страна, и ако не будемо стражили на њега, и ако нам очи не буду отворене за његове замке и лукавства, и ако не будемо имали на себи свеоружје Божје, огњене стреле нечастивога погодиће нас. У Речи Божјој садржане су многе драгоцене истине, али стаду је сада потребна ‘садашња истина’. Видела сам опасност да весници одступе од важних тачака садашње истине, да би се задржавали на темама које нису подобне да уједине стадо и посвете душу. Сатана ће овде искористити сваку могућу предност да нашкоди делу.“

> “But such subjects as the sanctuary, in connection with the 2300 days, the commandments of God and the faith of Jesus, are perfectly calculated to explain the past Advent movement and show what our present position is, establish the faith of the doubting, and give certainty to the glorious future. These, I have frequently seen, were the principal subjects on which the messengers should dwell.” Early Writings, 63.

> „Али теме као што су Светилиште, у вези са 2300 дана, Божје заповести и вера Исусова, савршено су подобне да објасне прошлост адвентног покрета и покажу какав је наш садашњи положај, да утврде веру оних који сумњају и дају извесност славној будућности. Често ми је било показано да су то главне теме на којима весници треба да се задржавају.“ Early Writings, 63.

The “sanctuary, in connection with the 2300 days, the commandments of God and the faith of Jesus” are the key to explain the “past Advent movement” of the Millerites and in so doing, to explain “perfectly” “what our present position is.” Those who are “doubting” the “past Advent movement,” are “doubting” what gives “certainty to the glorious future.” What gives certainty to the future is the past.

„Светилиште, у вези са 2300 дана, заповести Божје и вера Исусова“ јесу кључ за објашњење „прошлог адвентног покрета“ милерита и, чинећи то, за „савршено“ објашњење „какав је наш садашњи положај“. Они који „сумњају“ у „прошли адвентни покрет“, „сумњају“ у оно што даје „извесност славној будућности“. Оно што даје извесност будућности јесте прошлост.

The book of Joel is a message of present testing truth. This is confirmed by multiple witnesses. Joel is identified as “present truth” by the Spirit of Prophecy, which according to John in the book of Revelation is the testimony of Jesus.

Књига пророка Јоила је порука садашње истине која испитује. Ово је потврђено вишеструким сведочанствима. Јоил је од Духа пророштва означен као „садашња истина“, који је, према Јовану у књизи Откривења, сведочанство Исусово.

> The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to show unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John: Who bare record of the word of God, and of the testimony of Jesus Christ, and of all things that he saw. Revelation 1:1, 2.

> Откривење Исуса Христа, које даде њему Бог, да покаже слугама својим шта ће ускоро бити; и показа га, пославши по анђелу својему слузи својему Јовану, који посведочи реч Божју и сведочанство Исуса Христа, и све што виде. Откривење 1:1, 2.

The “testimony” of John (which he bore “record of”), was portrayed in three parts. He recorded the “word of God,” the “testimony of Jesus” and the “things that he saw.” In the first two verses of Revelation, John represents one who has been given the gift of the “spirit of prophecy.” That gift includes a special revelation of God’s Word, and it also includes special revelations conveyed to the prophet through the words of Christ; (either by Christ directly or through his angelic representatives) and the gift also includes truth presented through the medium of dreams and visions. The spirit of prophecy is the testimony of Christ which is conveyed to the prophet and it bears the same authority as if an angel or Christ spoke the words.

„Сведочанство“ Јована (о коме је он „посведочио“) било је приказано у три дела. Он је забележио „реч Божју“, „сведочанство Исуса Христа“ и „оно што је видео“. У прва два стиха Откривења, Јован представља онога коме је дат дар „духа пророштва“. Тај дар обухвата посебно откривење Божје Речи, а такође обухвата и посебна откривења пренета пророку кроз Христове речи; (било непосредно од Христа или преко његових анђеоских представника) а тај дар такође обухвата и истину представљену посредством снова и виђења. Дух пророштва јесте Христово сведочанство које се преноси пророку, и оно има исту власт као да је анђео или сам Христос изговорио те речи.

> And I fell at his feet to worship him. And he said unto me, See thou do it not: I am thy fellowservant, and of thy brethren that have the testimony of Jesus: worship God: for the testimony of Jesus is the spirit of prophecy. Revelation 19:10.

> И падох пред ноге његове да му се поклоним. И рече ми: Пази, немој тога чинити: ја сам саслужитељ твој и браће твоје која имају сведочанство Исусово: Богу се поклони; јер је сведочанство Исусово дух пророштва. Откривење 19:10.

Gabriel identifies that he is a fellowservant with John, and he is not to be worshipped. Gabriel also identifies that the “brethren” that are represented by John “have the testimony of Jesus,” which is the “spirit of prophecy.” The “brethren” which John represents are the one hundred and forty-four thousand, and the brethren all have the “spirit of prophecy.”

Гаврило указује на то да је он саслужитељ са Јованом и да му се не сме клањати. Гаврило такође указује на то да „браћа“ коју Јован представља „имају сведочанство Исусово“, које је „дух пророштва“. „Браћа“ коју Јован представља јесу сто четрдесет и четири хиљаде, и сва браћа имају „дух пророштва“.

> “And they rose early in the morning, and went forth into the wilderness of Tekoa: and as they went forth, Jehoshaphat stood and said, Hear me, O Judah, and ye inhabitants of Jerusalem; Believe in the Lord your God, so shall ye be established; believe his prophets, so shall ye prosper. 2 Chronicles 20:20.

> „И уранише ујутру и пођоше у пустињу Текојску; и кад пођоше, стаде Јосафат и рече: Чујте ме, Јудо и ви становници Јерусалима; верујте у Господа Бога свога, и утврдићете се; верујте пророцима Његовим, и бићете срећни. 2. Дневника 20:20.“

> “‘Believe in the Lord your God, so shall ye be established; believe his prophets, so shall ye prosper.’

> „Верујте у Господа Бога својега, и утврдићете се; верујте пророцима његовим, и напредоваћете.“

> “Isaiah 8:20. ‘To the law and to the testimony; if they speak not according to this word, it is because there is no light in them.’ Two texts are here set before God’s people: two conditions for success. The law spoken by Jehovah himself, and the spirit of prophecy, are the two sources of wisdom to guide His people in every experience. Deuteronomy 4:6. ‘This is your wisdom and your understanding in the sight of the nations, who shall say, Surely this great nation is a wise and understanding people.’

> „Исаија 8:20. ‘К закону и сведочанству; ако не говоре по овој речи, то је зато што у њима нема светлости.’ Овде су пред Божји народ стављена два текста: два услова за успех. Закон, који је изговорио сам Јехова, и дух пророштва, јесу два извора мудрости који треба да воде Његов народ у сваком искуству. Поновљени закони 4:6. ‘То је ваша мудрост и ваш разум пред очима народа, који ће рећи: Заиста је овај велики народ мудар и разуман народ.’“

> “The law of God and the Spirit of Prophecy go hand in hand to guide and counsel the church, and whenever the church has recognized this by obeying His law, the spirit of prophecy has been sent to guide her in the way of truth.

> „Закон Божји и Дух пророштва иду руку под руку да воде и саветују цркву, и кад год је црква то признавала послушношћу Његовом закону, дух пророштва био је послан да је води путем истине.

> “Revelation 12:17. ‘And the dragon was wroth with the woman, and went to make war with the remnant of her seed, which keep the commandments of God, and have the testimony of Jesus Christ.’ This prophecy points out clearly that the remnant church will acknowledge God in His law and will have the prophetic gift. Obedience to the law of God, and the spirit of prophecy has always distinguished the true people of God, and the test is usually given on present manifestations.

> „Откривење 12:17. ‘И разгневи се аждаја на жену, и отиде да зарати с осталим семеном њезиним, које држи заповести Божје и има сведочанство Исуса Христа.’ Ово пророштво јасно показује да ће црква остатка признавати Бога у Његовом закону и да ће имати пророчки дар. Послушност Божјем закону и дух пророштва одувек су разликовали прави Божји народ, а испит се обично даје на садашњим испољавањима.“

> “In Jeremiah’s day the people had no question about the message of Moses, Elijah, or Elisha, but they did question and put aside the message sent of God to Jeremiah until its force and power was wasted and there was no remedy but for God to carry them away into captivity.

> „У време Јеремијино народ није имао никакве сумње у погледу поруке Мојсија, Илије или Јелисеја, али је доводио у питање и одбацивао поруку коју је Бог послао преко Јеремије, све док њена снага и моћ нису биле потрошене и више није било лека осим да их Бог одведе у ропство.

> “Likewise in the days of Christ the people had learned that Jeremiah’s message was true, and they persuaded themselves to believe that if they had lived in the days of their fathers they would have accepted his message, but at the same time they were rejecting Christ’s message, of whom all the prophets had written.

> „Исто тако, у Христове дане народ је научио да је Јеремијина порука истинита, и уверили су себе да би, да су живели у дане својих отаца, прихватили његову поруку, али су у исто време одбацивали Христову поруку, о коме су писали сви пророци.“

> “As the third angel’s message arose in the world, which is to reveal the law of God to the church in its fullness and power, the prophetic gift was also immediately restored. This gift has acted a very prominent part in the development and carrying forward of this message.

> „Како се у свету подигла вест трећег анђела, која треба да открије цркви закон Божји у свој његовој пуноћи и сили, тако је и пророчки дар одмах био обновљен. Овај дар је одиграо веома истакнуту улогу у развоју и даљем ширењу ове вести.

> “As differences of opinion have arisen in reference to interpretations of Scriptures and methods of labor, calculated to unsettle the faith of believers in the message and lead to disunion in the work, the spirit of prophecy has always thrown light on the situation. It has always brought union of thought and harmony of action to the body of believers. In every crisis that has arisen in the development of the message and the growth of the work, those who have stood firmly by the law of God and the light of the Spirit of prophecy have triumphed and the work has prospered in their hands.” Loma Linda Messages, 33, 34.

> „Пошто су се појавиле разлике у мишљењу у погледу тумачења Светога писма и метода рада, које су биле такве природе да поколебају веру оних који верују у вест и доведу до неслоге у делу, дух пророштва је увек бацао светлост на насталу ситуацију. Он је увек доносио јединство мисли и склад деловања телу верника. У свакој кризи која се појавила у развоју вести и расту дела, они који су чврсто остали уз Божји закон и светлост Духа пророштва однели су победу, и дело је напредовало у њиховим рукама.“ Loma Linda Messages, 33, 34.

The book of Joel is directly identified as “present truth” within the Spirit of Prophecy, which according to John in the book of Revelation is the testimony of Jesus. It is also endorsed directly within the Word of God. Both the Bible and Spirit of Prophecy directly apply the book of Joel to the last days.

Књига пророка Јоила је у Духу пророштва непосредно означена као „садашња истина“, што је, према Јовану у књизи Откривења, сведочанство Исусово. Она је такође непосредно потврђена у самој Речи Божјој. И Библија и Дух пророштва непосредно примењују књигу пророка Јоила на последње дане.

> “Each of the ancient prophets spoke less for their own time than for ours, so that their prophesying is in force for us. ‘Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’ 1 Corinthians 10:11. ‘Not unto themselves, but unto us they did minister the things, which are now reported unto you by them that have preached the gospel unto you with the Holy Ghost sent down from heaven; which things the angels desire to look into.’ 1 Peter 1:12. …

> „Сваки од древних пророка говорио је мање за своје време него за наше, тако да је њихово пророковање на снази за нас. ‘А све им се ово догађаше за пример, а написа се за поуку нама, којима последња времена дођоше.’ 1. Коринћанима 10:11. ‘Којима се откри да не себи самима, него нама служаху овим што вам је сада јављено преко оних који вам проповедаше јеванђеље Духом Светим посланим с неба; у што анђели желе завирити.’ 1. Петрова 1:12. …”

> “The Bible has accumulated and bound up together its treasures for this last generation. All the great events and solemn transactions of Old Testament history have been, and are, repeating themselves in the church in these last days.” Selected Messages, book 3, 338, 339.

> „Библија је сабрала и повезала заједно своја блага за овај последњи нараштај. Сви велики догађаји и свечани призори старозаветне историје понављали су се, и понављају се, у цркви у овим последњим данима.“ Selected Messages, књ. 3, 338, 339.

The prophecy of Joel is “in force” “upon” those “whom the ends of the world are come.” “In force” is simply emphasizing that “present truth” is always a test, and those who fail the test are represented by such biblical characters as Judas.

Пророштво Јоилово је „на снази“ „над“ онима „на које су дошли свршетци света“. Израз „на снази“ једноставно наглашава да је „садашња истина“ увек испит, и они који не положе тај испит представљени су таквим библијским личностима као што је Јуда.

> “Lesson after lesson fell unheeded on the ears of Judas. How many today follow in his steps. In the light of God’s law, selfish men see their evil characters, but fail to make the required reformation, and go on from one state of sin to another.

> „Поука за поуком падала је на уши Јудине, а он их није слушао. Колико их данас иде његовим стопама. У светлости Божјег закона, себични људи виде своје зле карактере, али не спроводе потребну реформу, него прелазе из једног стања греха у друго.

> “The lessons of Christ are applicable to our own time and generation. He said, ‘Neither pray I for these alone, but for them also which shall believe on me through their word.’ The same testimony is brought to us in these last days as was brought to Judas. The same lessons which he failed to make practical in his life come to men who hear, and yet make a like failure, because they do not put away their sin.” Review and Herald, March 17, 1891.

> „Христове поуке применљиве су на наше сопствено време и нараштај. Он је казао: ‘Али не молим само за ове, него и за оне који ме узверују кроз њихову реч.’ Исто сведочанство које је било упућено Јуди доноси се и нама у овим последњим данима. Исте поуке које он није успео да спроведе у своме животу долазе људима који слушају, а ипак доживљавају исти неуспех, јер не одлажу свој грех.“ Review and Herald, March 17, 1891.

John throughout the book of Revelation typifies God’s last day people, and in being banished to Patmos John represents those who are persecuted in the Sunday law crisis. He states why he was incarcerated.

Јован у целој књизи Откривења представља Божји народ последњих дана, а тиме што је био прогнан на Патмос, Јован представља оне који су прогоњени у кризи недељног закона. Он наводи зашто је био утамничен.

> I John, who also am your brother, and companion in tribulation, and in the kingdom and patience of Jesus Christ, was in the isle that is called Patmos, for the word of God, and for the testimony of Jesus Christ. Revelation 1:9.

> Ја Јован, који сам и ваш брат и заједничар у невољи, и у царству и трпљењу Исуса Христа, бејах на острву које се зове Патмос, за реч Божју и за сведочанство Исуса Христа. Откривење 1:9.

John was persecuted for the Bible and the Spirit of Prophecy. Why are the one hundred and forty-four thousand persecuted because of the Spirit of Prophecy? The first truth the prophet Joel identifies is the apostasy of the Seventh-day Adventist church. When the apostle Peter identified that Pentecost was a fulfillment of the book of Joel, Peter did so in response to the Jews attacking the manifestation of “tongues.” The Jews, who then typified Seventh-day Adventists in the last days, were arguing that Peter and those proclaiming the message were “drunk.” Seventh-day Adventists will fight against the message of the latter rain as did the Jews of Peter’s time. They do so for those who are proclaiming the “present truth” testing message of the latter rain have the “old” foundational truths, for new truth is always based upon old truth. Jeremiah called for God’s people in the time of the latter rain to walk in the old paths and hearken to the sound of the watchman’s trumpet, but they refuse. The foundational “old” truth message is symbolically represented by the “seven times” of Leviticus twenty-six, which sets forth the covenant relationship in terms of the Sabbath for the land.

Јован је био прогоњен због Библије и Духа пророштва. Зашто се сто четрдесет и четири хиљаде прогоне због Духа пророштва? Прва истина коју пророк Јоило препознаје јесте отпадништво Цркве адвентиста седмог дана. Када је апостол Петар утврдио да је Педесетница испуњење књиге пророка Јоила, Петар је то учинио као одговор на то што су Јевреји нападали испољавање „језика“. Јевреји, који су тада представљали предслику адвентиста седмог дана у последњим данима, тврдили су да су Петар и они који су објављивали поруку „пијани“. Адвентисти седмог дана бориће се против поруке позног дажда, као што су то чинили Јевреји у Петрово време. Они то чине јер они који објављују „садашњу истину“, поруку позног дажда која испитује и ставља на пробу, имају „старе“ темељне истине, јер је нова истина увек заснована на старој истини. Јеремија је позвао Божји народ у време позног дажда да ходе старим стазама и да слушају глас трубе стражареве, али они то одбијају. Темељна порука „старе“ истине симболички је представљена „седам пута“ из двадесет шесте главе Левитске, која излаже заветни однос у оквирима суботе за земљу.

> “I saw the nominal church and nominal Adventists, like Judas, would betray us to the Catholics to obtain their influence to come against the truth. The saints then will be an obscure people, little known to the Catholics; but the churches and nominal Adventists who know of our faith and customs (for they hated us on account of the Sabbath, for they could not refute it) will betray the saints and report them to the Catholics as those who disregard the institutions of the people; that is, that they keep the Sabbath and disregard Sunday.

> „Видела сам да ће номинална црква и номинални адвентисти, као Јуда, издати нас католицима да би задобили њихов утицај како би устали против истине. Свети ће тада бити незнатан народ, мало познат католицима; али ће цркве и номинални адвентисти који знају за нашу веру и наше обичаје (јер су нас мрзели због суботе, пошто је нису могли побити) издати свете и пријавити их католицима као оне који занемарују установе народа; то јест, да држе суботу, а занемарују недељу.

> “Then the Catholics bid the Protestants to go forward, and issue a decree that all who will not observe the first day of the week, instead of the seventh day, shall be slain. And the Catholics, whose numbers are large, will stand by the Protestants. The Catholics will give their power to the image of the beast. And the Protestants will work as their mother worked before them to destroy the saints. But before their decree bring or bear fruit, the saints will be delivered by the Voice of God.” Spalding and Magan, 1, 2.

> „Тада ће католици позвати протестанте да пођу напред и издају уредбу да сви који не буду светковали први дан седмице уместо седмога дана, буду погубљени. И католици, чији је број велик, стајаће уз протестанте. Католици ће дати своју силу лику звери. А протестанти ће чинити онако како је њихова мајка чинила пре њих, да уништи свете. Али пре него што њихова уредба донесе или уроди плодом, свети ће бити избављени Гласом Божјим.“ Spalding and Magan, 1, 2.

Twice Sister White identifies the “nominal church” and the “nominal Adventists,” while drawing a distinction between the two “nominal groups” and the “Catholics.” The “nominal church” and the “nominal Adventists,” “hated” those represented by Peter and John “on account of the Sabbath, for they could not refute it.” The nominal church and Catholics cannot “refute” the seventh-day Sabbath truth, and “nominal Adventists” cannot “refute” the “seven times” of Leviticus twenty-six, which is the Sabbath commandment of the land. The nominal church and Catholics cannot “refute” the fact that the seventh-day Sabbath is a “foundational” biblical truth, and “nominal Adventists” cannot “refute” the fact that the “seven times” of Leviticus twenty-six is a “foundational” Millerite truth.

Двапут сестра Вајт поистовећује „номиналну цркву“ и „номиналне адвентисте“, правећи при том разлику између те две „номиналне групе“ и „католика“. „Номинална црква“ и „номинални адвентисти“ „мрзели“ су оне које су представљали Петар и Јован „због суботе, јер је нису могли побити“. Номинална црква и католици не могу „побити“ истину о суботи седмога дана, а „номинални адвентисти“ не могу „побити“ „седам времена“ из двадесет шесте главе Левитске књиге, што је заповест о суботи земље. Номинална црква и католици не могу „побити“ чињеницу да је субота седмога дана „темељна“ библијска истина, а „номинални адвентисти“ не могу „побити“ чињеницу да су „седам времена“ из двадесет шесте главе Левитске књиге „темељна“ милеритска истина.

John’s captivity on Patmos represents the one hundred and forty-four thousand who uphold both the Bible and the Spirit of Prophecy, and who are especially persecuted from outside over the seventh-day Sabbath and persecuted from inside over the seventh-year Sabbath for the land. For this reason, John’s testimony of why he was being persecuted in verse nine is followed with verse ten’s Sabbath and the message from the past (“behind”) from the “great voice” as of a “trumpet.”

Јованово заточеништво на Патмосу представља сто четрдесет и четири хиљаде који држе и Библију и Дух пророштва, и који су нарочито прогоњени споља због суботе седмога дана, а прогоњени изнутра због суботе седме године за земљу. Из тог разлога, за Јованово сведочанство о томе зашто је био прогоњен у деветом стиху следи субота у десетом стиху и порука из прошлости („иза“) од „великога гласа“, као од „трубе“.

> I John, who also am your brother, and companion in tribulation, and in the kingdom and patience of Jesus Christ, was in the isle that is called Patmos, for the word of God, and for the testimony of Jesus Christ. I was in the Spirit on the Lord’s day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet. Revelation 1:9, 10.

> Ја Јован, који сам и брат ваш и заједничар у невољи и у царству и трпљењу Исуса Христа, бејах на острву званом Патмос, ради речи Божје и ради сведочанства Исуса Христа. Бех у Духу у дан Господњи, и чух за собом глас велики, као трубу. Откривење 1:9, 10.

John represents those who at 9/11 heard the trumpet voice of the angel of Revelation eighteen calling for God’s people to return to Jeremiah’s “old paths.” That great voice was also the warning of the seventh trumpet, which is also the third woe.

Јован представља оне који су на 9/11 чули трубни глас анђела из Откривења осамнаесте главе, који позива Божји народ да се врати Јеремијиним „старим стазама“. Тај велики глас био је и упозорење седме трубе, која је уједно и треће тешко.

Sister White recorded that the “Bible has accumulated and bound up together its treasures for this last generation.” The book of Joel is one of the biblical “treasures” that is present truth in the “last days.” At the time of Pentecost Peter identified that it was the book of Joel that was then being fulfilled. Peter, as with Joel, “spoke less for” the time period of Pentecost than for our “time.” The time period of Pentecost was the early rain for the Christian Dispensation. Pentecost marks the beginning of the Christian Dispensation, and in so doing it illustrates the end of the Christian Dispensation. The end of the Christian Dispensation is the time of the latter rain as typified by Pentecost. Peter is therefore a symbol of God’s people in the end of the Christian Dispensation who identify the fulfillment of the outpouring of the Holy Spirit by employing the book of Joel to do so.

Sestra Vajt je zapisala da je „Biblija sabrala i povezala zajedno svoja blaga za ovaj poslednji naraštaj.“ Knjiga proroka Joila jedno je od tih biblijskih „blaga“ koje predstavlja sadašnju istinu u „poslednjim danima“. U vreme Pedesetnice Petar je prepoznao da se tada ispunjavala upravo knjiga proroka Joila. Petar je, kao i Joilo, „manje govorio za“ vremenski period Pedesetnice nego za naše „vreme“. Vremenski period Pedesetnice bio je rani dažd za hrišćansku dispenzaciju. Pedesetnica označava početak hrišćanske dispenzacije, i time oslikava njen kraj. Kraj hrišćanske dispenzacije jeste vreme poznog dažda, predočeno Pedesetnicom. Petar je stoga simbol Božjeg naroda na kraju hrišćanske dispenzacije, koji prepoznaje ispunjenje izlivanja Svetoga Duha služeći se knjigom proroka Joila da to učini.

> But Peter, standing up with the eleven, lifted up his voice, and said unto them, Ye men of Judaea, and all ye that dwell at Jerusalem, be this known unto you, and hearken to my words: For these are not drunken, as ye suppose, seeing it is but the third hour of the day. But this is that which was spoken by the prophet Joel; And it shall come to pass in the last days, saith God, I will pour out of my Spirit upon all flesh: and your sons and your daughters shall prophesy, and your young men shall see visions, and your old men shall dream dreams: And on my servants and on my handmaidens I will pour out in those days of my Spirit; and they shall prophesy: And I will shew wonders in heaven above, and signs in the earth beneath; blood, and fire, and vapour of smoke: The sun shall be turned into darkness, and the moon into blood, before that great and notable day of the Lord come: And it shall come to pass, that whosoever shall call on the name of the Lord shall be saved. Acts 2:14–21.

> А Петар, ставши с једанаесторицом, подиже глас свој и рече им: Људи Јудејци, и сви који живите у Јерусалиму, нека вам је ово на знање, и чујте речи моје: Јер ови нису пијани, као што ви мислите, јер је тек трећи час дана. Него је ово оно што је казао пророк Јоил: И биће у последње дане, говори Бог, излићу од Духа свога на свако тело; и прорицаће синови ваши и кћери ваше, и младићи ваши виђења ће гледати, и старци ваши сне ће сањати; И на слуге своје и на слушкиње своје у те дане излићу од Духа свога; и прорицаће: И показаћу чудеса горе на небу и знаке доле на земљи: крв, и огањ, и пушење дима: Сунце ће се претворити у таму и месец у крв пре него дође велики и знаменити дан Господњи: И биће да ће се сваки који призове име Господње спасти. Дела апостолска 2:14–21.

To be a successful student of prophecy requires a settled understanding that the end of the world is illustrated “line upon line” within the historical narrative of Scripture. Connected with this truth is that the prophets themselves represent God’s people in the last days. Joel places his book in the last days for it announces the approach of the “day of the Lord.”

Да би неко био успешан проучавалац пророштва, неопходно је да има утврђено разумевање да је свршетак света приказан „правило на правило“ унутар историјског наратива Светога писма. Са овом истином повезано је и то да сами пророци представљају Божји народ у последњим данима. Јоило смешта своју књигу у последње дане, јер она објављује приближавање „дана Господњег“.

> Blow ye the trumpet in Zion, and sound an alarm in my holy mountain: let all the inhabitants of the land tremble: for the day of the Lord cometh, for it is nigh at hand. Joel 2:1.

> Затрубите у трубу на Сиону, и огласите узбуну на мојој светој гори; нека дрхте сви становници земље, јер долази дан Господњи, јер је близу. Јоил 2:1.

A “trumpet” as a symbol, among other meanings, represents a warning message. As a symbol a trumpet may represent a period of time or a point in time, or both—based upon context. A trumpet also represents judgment. The feast of trumpets, ten days before the Day of Atonement was a warning of approaching judgment.

„Труба“ као симбол, поред осталих значења, представља поруку упозорења. Као симбол, труба може представљати временски период или одређени тренутак у времену, или и једно и друго — у зависности од контекста. Труба такође представља суд. Празник труба, десет дана пре Дана помирења, био је упозорење на приближавајући суд.

The “day of the Lord” represents either a point in time or a period of time, based upon the context of the passage where the “day of the Lord” is employed. The “day of the Lord” can be a symbol of the executive judgment represented as the seven last plagues, or it can be the executive judgment at the end of the thousand-year millennium. In either case, the trumpet is identifying God’s executive judgment. The “day of the Lord” therefore can represent the point where God’s punishment is delivered or the period of time when God’s punishments are delivered.

„Дан Господњи“ представља или одређени тренутак у времену или временски период, у зависности од контекста одломка у којем се употребљава израз „дан Господњи“. „Дан Господњи“ може бити симбол извршног суда представљеног као седам последњих зала, или може бити извршни суд на крају хиљадугодишњег миленијума. У сваком случају, труба указује на Божји извршни суд. „Дан Господњи“ стога може представљати тренутак у којем се Божја казна извршава или временски период током којег се Божје казне извршавају.

A “trumpet” as with the “day of the Lord” can represent a point and a period of time as witnessed to in the historical points and periods represented by the seven trumpets of Revelation eight and nine. The “day of the Lord” that Joel is representing with the “trumpet” that is to be blown—is both a point in time and also a period of time which begins when the judgment of the dead ended and the judgment of the living began. On 9/11, a trumpet was blown marking the arrival of the judgment of the living as a point in time, and also marking 9/11 as the beginning of the period of the judgment of the living.

„Truba“, као и „дан Господњи“, може представљати и једну временску тачку и један временски период, што се види у историјским тачкама и периодима представљеним са седам труба у Откривењу осмој и деветој глави. „Дан Господњи“ који Јоил представља „трубом“ у коју треба затрубити — јесте и временска тачка и временски период који почиње када се завршио суд над мртвима, а отпочео суд над живима. Дана 11. септембра затрубљено је у трубу, чиме је означен долазак суда над живима као временске тачке, а такође је и 11. септембар означен као почетак периода суда над живима.

> Therefore also now, saith the Lord, turn ye even to me with all your heart, and with fasting, and with weeping, and with mourning: And rend your heart, and not your garments, and turn unto the Lord your God: for he is gracious and merciful, slow to anger, and of great kindness, and repenteth him of the evil. Who knoweth if he will return and repent, and leave a blessing behind him; even a meat offering and a drink offering unto the Lord your God? Blow the trumpet in Zion, sanctify a fast, call a solemn assembly. Joel 2:12–15.

> Зато и сада, говори Господ, обратите се к мени свим срцем својим, и постећи, и плачући, и тугујући. И раздерите срца своја, а не хаљине своје, и обратите се Господу Богу својему; јер је милостив и сажалљив, спор на гнев и обилан добротом, и каје се за зло. Ко зна неће ли се повратити и покајати, и оставити за собом благослов, принос и налив Господу Богу вашему? Затрубите трубом на Сиону, осветите пост, огласите свечани сабор. Јоило 2:12–15.

This is the second time Joel commands that a trumpet be blown. The “trumpets” in Joel are both warnings of the approaching executive judgment of the seven last plagues, and are set within the context of the Laodicean call for repentance and the imminent close of probation.

Ово је други пут да Јоило заповеда да се затруби у трубу. „Трубе“ у Јоилу представљају и упозорења на приближавајући извршни суд седам последњих зала, и постављене су у оквир лаодикејског позива на покајање и непосредног завршетка времена милости.

> Cry aloud, spare not, lift up thy voice like a trumpet, and show my people their transgression, and the house of Jacob their sins. Isaiah 58:1.

> Вичи из свега гласа, не устежи се; подигни глас свој као трубу и објави народу мом преступ њихов, и дому Јаковљевом грехе њихове. Исаија 58:1.

Isaiah, Joel, John and Peter are all representing the one hundred and forty-four thousand of the last days, as does Jeremiah who identifies when the trumpet is to be sounded.

Исаија, Јоило, Јован и Петар сви представљају сто четрдесет и четири хиљаде последњих дана, као и Јеремија, који указује када треба затрубити у трубу.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Jeremiah 6:16, 17.

> Овако говори Господ: Станите на путевима и погледајте, и распитајте се за старе стазе, где је добар пут, и идите њиме, и наћи ћете покој душама својим. Али они рекоше: Нећемо ићи њиме. И поставих над вама стражаре говорећи: Слушајте звук трубе. Али они рекоше: Нећемо слушати. Јеремија 6:16, 17.

The trumpet sounded in these last days at 9/11, and the latter rain then began to fall upon those who chose the good way and walked therein. It is then that the angel of Revelation eighteen descended.

Труба је затрубила у овим последњим данима на 11. септембар, и тада је позни дажд почео да пада на оне који су изабрали добри пут и ходили њиме. Тада је анђео из Осамнаестог поглавља Откривења сишао.

> “The latter rain is to fall upon the people of God. A mighty angel is to come down from heaven, and the whole earth is to be lighted with his glory.” Review and Herald, April 21, 1891.

> „Pozni dažd treba da padne na Božji narod. Moćni anđeo treba da siđe s neba, i sva zemlja treba da bude obasjana njegovom slavom.“ Review and Herald, 21. april 1891.

When the great buildings of New York were brought down on 9/11, the mighty angel descended and the latter rain began to fall.

Када су велики небодери Њујорка били оборени 11. септембра, силни анђео је сишао и позни дажд је почео да пада.

> “Now comes the word that I have declared that New York is to be swept away by a tidal wave? This I have never said. I have said, as I looked at the great buildings going up there, story after story, ‘What terrible scenes will take place when the Lord shall arise to shake terribly the earth! Then the words of Revelation 18:1–3 will be fulfilled.’ The whole of the eighteenth chapter of Revelation is a warning of what is coming on the earth. But I have no light in particular in regard to what is coming on New York, only that I know that one day the great buildings there will be thrown down by the turning and overturning of God’s power. From the light given me, I know that destruction is in the world. One word from the Lord, one touch of his mighty power, and these massive structures will fall. Scenes will take place the fearfulness of which we cannot imagine.” Review and Herald, July 5, 1906.

> „Да ли сада долази реч да сам објавила да Њујорк треба да буде збрисан плимним таласом? То никада нисам рекла. Рекла сам, док сам гледала велике зграде како се тамо подижу, спрат за спратом: ‘Какви ће се страшни призори одиграти када Господ устане да силно потресе земљу! Тада ће се испунити речи из Откривења 18:1–3.’ Цело осамнаесто поглавље Откривења представља упозорење о ономе што долази на земљу. Али немам никакву посебну светлост у погледу онога што долази на Њујорк, осим што знам да ће једнога дана велике зграде тамо бити оборене окретањем и превртањем Божје силе. Из светлости која ми је дата, знам да је уништење у свету. Једна реч од Господа, један додир Његове моћне силе, и ове масивне грађевине пашће. Одиграће се призори чију страхоту не можемо ни замислити.” Review and Herald, July 5, 1906.

On 9/11 the latter rain began to sprinkle in advance of its full outpouring at the Sunday law.

Дана 11. септембра позна киша почела је да ромиња као увод у своје потпуно изливање приликом недељног закона.

> “The great work of the gospel is not to close with less manifestation of the power of God than marked its opening. The prophecies which were fulfilled in the outpouring of the former rain at the opening of the gospel are again to be fulfilled in the latter rain at its close. Here are ‘the times of refreshing’ to which the apostle Peter looked forward when he said: ‘Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; and He shall send Jesus.’ Acts 3:19, 20.” The Great Controversy, 611, 612.

> „Велико дело јеванђеља не треба да се заврши са мањим испољавањем силе Божје него што је обележило његов почетак. Пророштва која су се испунила у изливању раног дажда при отварању јеванђеља, треба поново да се испуне у позном дажду при његовом завршетку. Ово су ‘времена освежења’ на која је апостол Петар унапред указивао када је рекао: ‘Покајте се, дакле, и обратите се да се очистите од греха својих, да дођу времена освежења од лица Господњега, и да пошаље унапред одређенога вам Христа Исуса.’ Дела 3:19, 20.” Велика борба, 611, 612.

The perfect fulfillment of the “times of refreshing” occurs when you are living, for the warning is to “repent,” which is impossible to do if you are dead. The “times of refreshing” arrives when the “sins” of living souls might still be “blotted out”. The “times of refreshing” began on 9/11, thus identifying the beginning of the judgment of the living. Pentecost is repeated at the close of the gospel dispensation. When the “times of refreshing” arrived, the events typified at Pentecost began to repeat.

Савршено испуњење „времена освежења“ догађа се док сте живи, јер је опомена да се „покајете“, што је немогуће учинити ако сте мртви. „Времена освежења“ долазе онда када „греси“ живих душа још увек могу бити „избрисани“. „Времена освежења“ отпочела су 11. септембра, чиме се означава почетак суда над живима. Педесетница се понавља на завршетку јеванђеоског раздобља. Када су „времена освежења“ наступила, догађаји који су били предсказани Педесетницом почели су да се понављају.

> “It is with an earnest longing that I look forward to the time when the events of the day of Pentecost shall be repeated with even greater power than on that occasion. John says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory.’ Then, as at the Pentecostal season, the people will hear the truth spoken to them, every man in his own tongue.

> „С искреном чежњом очекујем време када ће се догађаји дана Педесетнице поновити са још већом силом него том приликом. Јован каже: ‘И видех другога анђела где силази с неба, који имаше велику власт; и земља се осветли од славе његове.’ Тада ће, као и у време Педесетнице, људи чути истину како им се говори, сваки на своме језику.

> “God can breathe new life into every soul that sincerely desires to serve Him, and can touch the lips with a live coal from off the altar, and cause them to become eloquent with His praise. Thousands of voices will be imbued with the power to speak forth the wonderful truths of God’s Word. The stammering tongue will be unloosed, and the timid will be made strong to bear courageous testimony to the truth. May the Lord help His people to cleanse the soul temple from every defilement, and to maintain such a close connection with Him that they may be partakers of the latter rain when it shall be poured out.” Review and Herald, July 20, 1886.

> „Бог може удахнути нови живот у сваку душу која искрено жели да Му служи, и може дотаћи усне живим угљеном са жртвеника, и учинити да постану речите у Његовој хвали. Хиљаде гласова биће прожете силом да објављују дивне истине Речи Божје. Муцави језик биће разрешен, а плашљиви ће бити оснажени да храбро сведоче за истину. Нека Господ помогне Своме народу да очисти храм душе од сваке нечистоте, и да одржава тако тесну заједницу с Њим да могу бити причасници познога дажда када се буде излио.“ Review and Herald, July 20, 1886.

We will continue in the next article.

Наставићемо у следећем чланку.

> And the angel that talked with me came again, and waked me, as a man that is wakened out of his sleep, And said unto me, What seest thou? And I said, I have looked, and behold a candlestick all of gold, with a bowl upon the top of it, and his seven lamps thereon, and seven pipes to the seven lamps, which are upon the top thereof: And two olive trees by it, one upon the right side of the bowl, and the other upon the left side thereof.

> И анђео који говораше са мном дође опет и пробуди ме, као човека који се буди из сна свога, И рече ми: Шта видиш? А ја рекох: Погледао сам, и гле, свећњак сав од злата, с зделом на врху његовом, и његових седам жижака на њему, и седам цеви за седам жижака, који су на врху његовом; И две маслине крај њега, једна с десне стране зделе, а друга с леве стране њезине.

> So I answered and spake to the angel that talked with me, saying, What are these, my lord? Then the angel that talked with me answered and said unto me, Knowest thou not what these be? And I said, No, my lord.

> И одговорих и рекох анђелу који говораше са мном, говорећи: Шта је ово, господару мој? Тада ми анђео који говораше са мном одговори и рече: Не знаш ли шта је то? А ја рекох: Не, господару мој.

> Then he answered and spake unto me, saying, This is the word of the Lord unto Zerubbabel, saying, Not by might, nor by power, but by my spirit, saith the Lord of hosts. Zechariah 4:1–6.

> Тада одговори и рече ми, говорећи: Ово је реч Господња Зоровавељу: Не силом, нити снагом, него Духом мојим, вели Господ над војскама. Захарија 4:1–6.

Back to Articles