Article

# The Book of Daniel - Number Thirty-Eight

Књига пророка Данила — број тридесет осми

Unveiling the Jewels: William Miller’s Prophetic Dream and the Restoration of Truth

Откривање драгуља: Пророчки сан Вилијама Милера и обнова истине

Author

Jeff Pippenger

Published

January 2, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In Miller’s dream he was sent a casket by an unseen hand. In his dream he was led to understand the dimensions of the casket as “six square” by “ten inches.” Ten multiplied by six squared equates to three hundred and sixty, which represents the days in a prophetic year. Miller was given a casket that contained the message he was to proclaim, and the message he was to proclaim was based upon the principle that a day in Bible prophecy represents a year. The casket was the Bible, and for Miller the Bible was to be viewed in the dimension of the “day-for-a-year” principle of Bible prophecy.

У Милеровом сну невидљива рука му је послала ковчежић. У свом сну био је наведен да разуме димензије тог ковчежића као „шест квадратних“ са „десет инча“. Десет помножено са шест на квадрат износи три стотине шездесет, што представља дане у пророчкој години. Милеру је био дат ковчежић који је садржавао поруку коју је требало да објављује, а порука коју је требало да објављује била је заснована на начелу да један дан у библијском пророчанству представља једну годину. Ковчежић је био Библија, а за Милера Библију је требало посматрати у димензији начела „дан за годину“ библијског пророчанства.

> “Connected with the Word of God there is a key that unlocks the precious casket, to our satisfaction and delight. I feel thankful for every ray of light. In the future, experiences now to us very mysterious will be explained. Some experiences we may never fully comprehend until this mortal shall put on immortality.” Manuscript Releases, volume 17, 261.

> „С Речју Божјом повезан је један кључ који откључава драгоцени ковчежић, на наше задовољство и радост. Осећам захвалност за сваки зрак светлости. У будућности ће бити објашњена искуства која су нам сада веома тајанствена. Нека искуства можда никада нећемо у потпуности разумети док ово смртно не обуче бесмртност.“ Manuscript Releases, volume 17, 261.

There was a “key” attached to the casket in Miller’s dream which represented the methodology that Miller was led to employ.

У Милеровом сну уз ковчежић се налазио „кључ“ који је представљао методологију коју је Милер био наведен да примени.

> “Those who are engaged in proclaiming the third angel’s message are searching the Scriptures upon the same plan that Father Miller adopted. In the little book entitled Views of the Prophecies and Prophetic Chronology, Father Miller gives the following simple but intelligent and important rules for Bible study and interpretation:—

> „Они који су ангажовани у објављивању поруке трећег анђела истражују Писма по истом плану који је усвојио отац Милер. У малој књизи под насловом Views of the Prophecies and Prophetic Chronology, отац Милер износи следећа једноставна, али разборита и важна правила за проучавање и тумачење Библије:—“

> “[Rules one through five quoted.]

> „[Наведена су правила од један до пет.]“

> “The above is a portion of these rules; and in our study of the Bible we shall all do well to heed the principles set forth.” Review and Herald, November 25, 1884.

> „Горње је део ових правила; и у нашем проучавању Библије сви ћемо добро учинити ако обратимо пажњу на изложена начела.“ Review and Herald, November 25, 1884.

When Miller opened the casket, he found “all sorts and sizes of jewels, diamonds, precious stones, and gold and silver coin of every dimension and value, beautifully arranged in their several places in the casket; and thus arranged they reflected a light and glory equaled only to the sun.” Miller discovered the jewels of truths that make up the foundational truths of Adventism. The truths he found were “arranged” in perfect order and reflected the light of the sun.

Када је Милер отворио ковчежић, пронашао је „сваковрсно и разноврсно драго камење, дијаманте, драгоцене каменове, и златни и сребрни новац сваке величине и вредности, лепо распоређене на својим појединим местима у ковчежићу; и тако распоређени одбијали су светлост и славу којој је једино сунце било равно.” Милер је открио драгуље истина које сачињавају темељне истине адвентизма. Истине које је пронашао биле су „распоређене” у савршеном поретку и одражавале су светлост сунца.

Miller then placed the truths “on a center table” and called all to “come and see.” “Come and see,” is a symbol drawn from the opening of the seals in the book of Revelation, and Miller represents the wise that understand the message of Daniel that was unsealed in 1798. The truths that Miller placed upon the table, were the unsealed truths from the book of Daniel that had been unsealed by the Lion of the tribe of Judah, and were to test the generation that was alive when they were unsealed. For this reason, the four beasts of Revelation associated with the first four seals, and Miller, called out for that generation to “come and see.”

Милер је потом изложио истине „на средишњем столу“ и позвао све да „дођу и виде“. „Дођи и види“ јесте симбол преузет из отварања печата у књизи Откривења, а Милер представља мудре који разумеју поруку Данила која је била распечаћена 1798. године. Истине које је Милер ставио на сто биле су распечаћене истине из књиге Данилове, које је распечатио Лав из племена Јудина, и које су требале да испитају нараштај који је био жив у време када су биле распечаћене. Из тог разлога, четири звери из Откривења повезане са прва четири печата, и Милер, позивале су тај нараштај да „дође и види“.

> And I saw when the Lamb opened one of the seals, and I heard, as it were the noise of thunder, one of the four beasts saying, Come and see. And I saw, and behold a white horse: and he that sat on him had a bow; and a crown was given unto him: and he went forth conquering, and to conquer. And when he had opened the second seal, I heard the second beast say, Come and see. And there went out another horse that was red: and power was given to him that sat thereon to take peace from the earth, and that they should kill one another: and there was given unto him a great sword. And when he had opened the third seal, I heard the third beast say, Come and see. And I beheld, and lo a black horse; and he that sat on him had a pair of balances in his hand. And I heard a voice in the midst of the four beasts say, A measure of wheat for a penny, and three measures of barley for a penny; and see thou hurt not the oil and the wine. And when he had opened the fourth seal, I heard the voice of the fourth beast say, Come and see. And I looked, and behold a pale horse: and his name that sat on him was Death, and Hell followed with him. And power was given unto them over the fourth part of the earth, to kill with sword, and with hunger, and with death, and with the beasts of the earth. Revelation 6:1–8.

> И видех кад Јагње отвори један од печата, и чух као глас грома где једно од четири жива бића говори: Дођи и види. И видех, и гле, коњ бео; и онај што сеђаше на њему имаше лук; и даде му се венац; и изиђе побеђујући, и да победи. И кад отвори други печат, чух друго живо биће где говори: Дођи и види. И изиђе други коњ, риђ; и ономе што сеђаше на њему даде се власт да узме мир са земље, и да се људи међу собом убијају; и даде му се мач велики. И кад отвори трећи печат, чух треће живо биће где говори: Дођи и види. И видех, и гле, коњ црн; и онај што сеђаше на њему имаше мерила у руци својој. И чух глас усред четири жива бића где говори: Ока пшенице за грош, и три оке јечма за грош; а уље и вино не повреди. И кад отвори четврти печат, чух глас четвртога живога бића где говори: Дођи и види. И погледах, и гле, коњ блед; и име ономе што сеђаше на њему беше Смрт, и пакао иђаше за њим. И даде им се власт над четвртином земље, да убијају мачем, и глађу, и смрћу, и зверима земаљским. Откривење 6:1–8.

It was Christ, represented as the Lion of the tribe of Judah, who unsealed the book sealed with seven seals in the book of Revelation, and it was the Lion of the tribe of Judah that unsealed the jewels that Miller placed upon the table, and then proclaimed for all to “come and see.”

Христос, представљен као Лав из племена Јудина, отворио је књигу запечаћену са седам печата у књизи Откривења, и Лав из племена Јудина отворио је драгуље које је Милер ставио на сто, а затим прогласио свима да „дођу и виде“.

The truths he discovered were graphically illustrated upon the 1843 pioneer chart, which Sister White said was directed by the hand of the Lord, which was the same unseen hand that had brought Miller the casket full of jewels. The three hundred charts that were produced in 1842, were a fulfillment of Habakkuk’s command to write the vision and make it plain upon tables. Miller’s table in the center of his room represented the three hundred charts (tables) the Millerite messengers took to the world in 1842 and 1843. That chart, along with the 1850 pioneer chart, were the “tables” of Habakkuk chapter two.

Истине које је открио биле су живо приказане на пионирској карти из 1843. године, за коју је сестра Вајт рекла да је била управљана руком Господњом, истом оном невидљивом руком која је Милеру донела ковчежић пун драгуља. Триста карата које су биле произведене 1842. године биле су испуњење Авакумове заповести да се визија запише и јасно изложи на таблицама. Милерова таблица у средини његове собе представљала је триста карата (таблица) које су милеритски весници понели свету 1842. и 1843. године. Та карта, заједно са пионирском картом из 1850. године, биле су „таблице“ из другог поглавља Авакума.

> “It was the united testimony of Second Advent lecturers and papers, when standing on ‘the original faith,’ that the publication of the chart was a fulfillment of Habakkuk 2:2, 3. If the chart was a subject of prophecy (and those who deny it leave the original faith), then it follows that BC 457 was the year from which to date the 2300 days. It was necessary that 1843 should be the first published time in order that ‘the vision’ should ‘tarry,’ or that there should be a tarrying time, in which the virgin band was to slumber and sleep on the great subject of time, just before they were to be aroused by the Midnight Cry.” James White, Second Advent Review and Sabbath Herald, Volume 1, Number 2.

> „Јединствено сведочанство предавача и листова Другог адвентног доласка било је, док су стајали на „изворној вери“, да је објављивање карте било испуњење Авакума 2:2, 3. Ако је карта била предмет пророчанства (а они који то поричу напуштају изворну веру), онда следи да је 457. пре Христа била година од које треба рачунати 2300 дана. Било је неопходно да 1843. буде прво објављено време, како би „виђење“ „одоцнило“, односно да би постојало време одлагања, у коме је дружина девојака требало да дрема и спава у погледу великог предмета времена, управо пре него што буде пробуђена поноћним покличем.“ James White, Second Advent Review and Sabbath Herald, Volume 1, Number 2.

The people who began to respond to the message (jewels) that was thereafter represented on Habakkuk’s table, were at first a few, but with the confirmation of the day-for-a-year principle on August 11, 1840, the people “increased to a crowd.”

Људи који су почели да одговарају на поруку (драгуљи) која је потом била приказана на Авакумовој табли, у почетку су били малобројни, али са потврдом начела дан-за-годину 11. августа 1840. године, народ се „умножио у мноштво“.

> “At the very time specified, Turkey, through her ambassadors, accepted the protection of the allied powers of Europe, and thus placed herself under the control of Christian nations. The event exactly fulfilled the prediction. When it became known, multitudes were convinced of the correctness of the principles of prophetic interpretation adopted by Miller and his associates, and a wonderful impetus was given to the advent movement. Men of learning and position united with Miller, both in preaching and in publishing his views, and from 1840 to 1844 the work rapidly extended.” The Great Controversy, 334, 335.

> „Управо у назначено време, Турска је, преко својих амбасадора, прихватила заштиту удружених сила Европе и тиме се ставила под контролу хришћанских народа. Тај догађај је тачно испунио пророштво. Када је то постало познато, мноштво људи уверило се у исправност начела пророчког тумачења која су усвојили Милер и његови сарадници, и адвентном покрету дат је диван подстицај. Људи од знања и угледа придружили су се Милеру, како у проповедању тако и у објављивању његових ставова, и од 1840. до 1844. дело се нагло ширило.” Велика борба, 334, 335.

Then the crowd began to trouble the jewels. At that point Miller is going to identify the scattering of the jewels. The word “scatter” is one of the primary symbols of Leviticus twenty-six’s “seven times,” and Miller employs some variation of the word “scatter” ten times in the presentation of his dream. “Ten” is the symbol of a test, and marks the correct understanding of the symbolic meaning of Miller’s “scattered” jewels as a prophetic test for those upon whom the ends of the world are come.

Тада је мноштво почело да узнемирава драгуље. У том тренутку Милер ће означити расејавање драгуља. Реч „расејати“ један је од примарних симбола „седам времена“ из Левитске двадесет шесте главе, а Милер у излагању свога сна употребљава неки облик речи „расејати“ десет пута. „Десет“ је симбол испита и означава исправно разумевање симболичког значења Милерових „расејаних“ драгуља као пророчког испита за оне на које су дошли свршетци света.

The rejection of the jewel of the “seven times” was the first jewel set aside by Laodicean Adventism as they failed the test of Moses’ “scattering,” which had been presented by Elijah (Miller), in 1863. From that point on the jewels were to be increasingly scattered, mixed with counterfeits and ultimately fully covered up. The covering up of the precious jewels would ultimately reach a point where the casket (the Bible) would be destroyed.

Одбацивање драгуља „седам времена“ било је први драгуљ који је лаодикијски адвентизам оставио по страни када је пао на испиту Мојсијевог „расејавања“, које је 1863. године изнео Илија (Милер). Од тог тренутка драгуљи су требали бити све више расејавани, помешани с кривотворинама и на крају потпуно затрпани. Затрпавање драгоцених драгуља ће напослетку достићи тачку на којој ће ковчежић (Библија) бити уништен.

In Miller’s dream there is a marked distinction between the first “seven times” the word “scatter” is employed by Miller, and the last three times he uses the word. After he mentions “scatter” “seven times,” he “became wholly discouraged and disheartened, and sat down and wept.”

У Милеровом сну постоји јасно изражена разлика између првих „седам пута“ када Милер употребљава реч „scatter“ и последња три пута када користи ту реч. Пошто је „scatter“ поменуо „седам пута“, он је „постао потпуно обесхрабрен и клонуо духом, те је сео и заплакао“.

Before Christ, represented as the Lion of the tribe of Judah, began his work of unsealing the book that was sealed with seven seals in the book of Revelation, John wept. John and Miller both wept when they understood the casket (God’s Word) had been buried up by counterfeit jewels.

Пре него што је Христос, представљен као Лав из племена Јудина, започео своје дело отварања књиге запечаћене са седам печата у Књизи Откривења, Јован је плакао. И Јован и Милер плакали су када су разумели да је ковчежић (Божја Реч) био затрпан лажним драгуљима.

> And I saw in the right hand of him that sat on the throne a book written within and on the backside, sealed with seven seals. And I saw a strong angel proclaiming with a loud voice, Who is worthy to open the book, and to loose the seals thereof? And no man in heaven, nor in earth, neither under the earth, was able to open the book, neither to look thereon. And I wept much, because no man was found worthy to open and to read the book, neither to look thereon. And one of the elders saith unto me, Weep not: behold, the Lion of the tribe of Juda, the Root of David, hath prevailed to open the book, and to loose the seven seals thereof. Revelation 5:1–5.

> И видех у десници Онога који седи на престолу књигу исписану изнутра и споља, запечаћену са седам печата. И видех силнога анђела где објављује громким гласом: Ко је достојан да отвори књигу и да разломи њене печате? И нико на небу, ни на земљи, нити под земљом, не могаше да отвори књигу, нити да погледа у њу. И ја много плаках, јер се нико не нађе достојан да отвори и да чита књигу, нити да погледа у њу. А један од старешина рече ми: Не плачи; ево, Лав из племена Јудина, Корен Давидов, надвладао је да отвори књигу и да разломи њених седам печата. Откривење 5:1–5.

Once the escalating rejection of the jewels that Miller discovered and presented to the world reached the point where the Bible (the casket) was destroyed, then Miller wept.

Када је све веће одбацивање драгуља које је Милер открио и представио свету достигло тачку у којој је Библија (ковчежић) била уништена, тада је Милер заплакао.

> “I then saw that among the genuine jewels and coin they had scattered an innumerable quantity of spurious jewels and counterfeit coin. I was highly incensed at their base conduct and ingratitude, and reproved and reproached them for it; but the more I reproved, the more they scattered the spurious jewels and false coin among the genuine.

> „Тада сам видео да су међу праве драгуље и новац разбацали безбројну количину лажних драгуља и фалсификованог новца. Био сам веома огорчен због њиховог подлог поступка и незахвалности, те сам их због тога укоравао и прекоревао; али што сам их више укоравао, то су више разбацивали лажне драгуље и фалсификован новац међу праве.

> “I then became vexed in my physical soul and began to use physical force to push them out of the room; but while I was pushing out one, three more would enter and bring in dirt and shavings and sand and all manner of rubbish, until they covered every one of the true jewels, diamonds, and coins, which were all excluded from sight. They also tore in pieces my casket and scattered it among the rubbish. I thought no man regarded my sorrow or my anger. I became wholly discouraged and disheartened, and sat down and wept.”

> „Тада сам се узнемирио у својој телесној души и почео да употребљавам телесну силу да их истерам из собе; али док сам једнога избацивао, још тројица би улазила и уносила прљавштину и струготине и песак и сваковрсно смеће, док нису прекрили сваки од правих драгуља, дијаманата и новчића, тако да су сви били уклоњени из вида. Такође су растргли мој ковчежић и разбацали га међу смеће. Мислио сам да нико не обраћа пажњу на моју жалост ни на мој гнев. Потпуно сам клонуо духом и обесхрабрио се, те сам сео и заплакао.“

At this point in his dream the word “scatter” has been employed “seven times.” The last three occurrences are distinct, from the first seven, thus placing a prophetic signature upon the seven scatterings as a symbol of the “seven times” of Leviticus twenty six. Miller’s second dream, as with Nebuchadnezzar’s second dream, symbolically identifies the “seven times.”

У овом тренутку у свом сну реч „расејати“ употребљена је „седам пута“. Последње три појаве разликују се од првих седам, стављајући тако пророчки печат на седам расејања као на симбол „седам времена“ из Левитске двадесет шест. Милеров други сан, као и Навуходоносоров други сан, симболички поистовећује „седам времена“.

As with John in Revelation chapter five, when Miller wept, the dirt brush man (the Lion of the tribe of Judah), then “opened a door” and entered the room. The visual representation of the Father holding the book which was sealed with seven seals, that no man could open, and that had caused John to weep, began in verse one of chapter four.

Као и код Јована у петом поглављу Откривења, када је Милер заплакао, човек са четком за прашину (Лав из племена Јудина) тада је „отворио врата“ и ушао у собу. Визуелни приказ Оца који држи књигу запечаћену са седам печата, коју нико није могао да отвори и која је навела Јована да плаче, започео је у првом стиху четвртог поглавља.

> After this I looked, and, behold, a door was opened in heaven: and the first voice which I heard was as it were of a trumpet talking with me; which said, Come up hither, and I will show thee things which must be hereafter. Revelation 4:1.

> После овога погледах, и гле, врата се отворише на небу; и први глас који чух беше као труба што говораше са мном, говорећи: Попни се овамо, и показаћу ти шта треба да буде после овога. Откривење 4:1.

Miller wept and saw a door opened. “While I was thus weeping and mourning for my great loss and accountability, I remembered God, and earnestly prayed that He would send me help. Immediately the door opened, and a man entered the room, when the people all left it; and he, having a dirt brush in his hand, opened the windows, and began to brush the dirt and rubbish from the room.” The Lion of the tribe of Judah and the dirt brush man arrived at the opening of a door, when John and Miller wept. The opening of a door is a symbol of a dispensational change.

Милер је плакао и видео отворена врата. „Док сам тако плакао и туговао због свог великог губитка и одговорности, сетио сам се Бога и усрдно се молио да ми пошаље помоћ. Одмах су се врата отворила, и један човек је ушао у собу, након чега су је сви људи напустили; а он је, држећи у руци четку за прашину, отворио прозоре и почео да чисти прашину и отпатке из собе.” Лав из Јудиног племена и човек са четком за прашину дошли су при отварању врата, када су Јован и Милер плакали. Отварање врата је симбол промене у раздобљу.

With Miller, he wept and a door was opened, but he also prayed. “I became wholly discouraged and disheartened, and sat down and wept. While I was thus weeping and mourning for my great loss and accountability, I remembered God, and earnestly prayed that He would send me help. Immediately the door opened, and a man entered the room, when the people all left it; and he, having a dirt brush in his hand, opened the windows, and began to brush the dirt and rubbish from the room.”

Са Милером је плакао и врата су се отворила, али се такође и молио. „Постао сам потпуно обесхрабрен и клонуо духом, те сам сео и заплакао. Док сам тако плакао и туговао због свог великог губитка и одговорности, сетио сам се Бога и усрдно се молио да ми пошаље помоћ. Одмах су се врата отворила, и један човек је ушао у собу, док су је сви људи напустили; и он, држећи у руци четку за прашину, отворио је прозоре и почео да чисти прашину и смеће из собе.”

The prayer that is a waymark in the history of the last days, is the prayer marked by Daniel and the three worthies in chapter two, and also by Daniel in chapter nine. It is the Leviticus twenty-six prayer of the “seven times,” which the two witnesses of Revelation eleven are to pray when they realize that they had been scattered. The two witnesses are to repeat what Daniel had done in chapter nine, when he recognized that he had been “scattered” in fulfillment of the curse of Moses. The two witnesses are to repeat what Miller illustrated in his dream when he reached the point where his jewels had been scattered “seven times.”

Молитва која представља путоказ у историји последњих дана јесте молитва обележена Данилом и тројицом достојних у другом поглављу, а такође и Данилом у деветом поглављу. То је молитва из Левитске 26 о „седам времена“, коју два сведока из Откривења 11 треба да упуте када схвате да су били расејани. Два сведока треба да понове оно што је Данило учинио у деветом поглављу, када је препознао да је био „расејан“ у испуњењу Мојсијевог проклетства. Два сведока треба да понове оно што је Милер приказао у свом сну када је доспео до тачке на којој су његови драгуљи били расејани „седам пута“.

When that prayer is marked a door is opened, the dirt brush man arrives, and the room is empty. The wicked crowd were gone, and a new dispensation had arrived. Then the Lion of the tribe of Judah, whose fan is in His hand, “opened the windows, and began to brush the dirt and rubbish from the room,” and as “he brushed the dirt and rubbish, false jewels and counterfeit coin, all rose and went out of the window like a cloud, and the wind carried them away.”

Када је та молитва била означена, врата су се отворила, дошао је човек са четком за прашину, и соба је била празна. Опако мноштво беше ишчезло, и наступило је ново раздобље. Тада је Лав из племена Јудина, коме је вејачица у руци, „отворио прозоре и почео да четком износи прашину и смеће из собе“, и док је „чистио прашину и смеће, лажни драгуљи и кривотворен новац, све се то подигло и изашло кроз прозор као облак, а ветар их је однео.“

The open windows also mark a division, for as the rubbish is carried out of the window, those who have fulfilled the command found in Malachi, that directs the “priests” of the last days to, “bring ye all the tithes into the storehouse, that there may be meat in mine house, and prove me now herewith, saith the Lord of hosts, if I will not open you the windows of heaven, and pour you out a blessing, that there shall not be room enough to receive it.” The open door and the open windows represent a change in dispensation that is fulfilled at the time the wicked priests are removed, and the righteous priests are being blessed.

Отворени прозори такође означавају поделу, јер док се смеће износи кроз прозор, они који су испунили заповест која се налази у Малахији, а која „свештенике“ последњих дана упућује да: „донесите све десетке у спремиште, да буде хране у мојој кући, и окушајте ме сада у томе, вели Господ над војскама, нећу ли вам отворити уставе небеске и излити на вас благослов да неће бити места да га примите“, бивају благословени. Отворена врата и отворени прозори представљају промену у раздобљу домостроја која се испуњава у време када се зли свештеници уклањају, а праведни свештеници бивају благосиљани.

As the dirt brush man begins to purge his floor, Miller closes his eyes for a moment. “In the bustle I closed my eyes for a moment; when I opened them, the rubbish was all gone. The precious jewels, the diamonds, the gold and silver coins, lay scattered in profusion all over the room.” The precious and the vile were then fully separated.

Док човек са четком за прашину почиње да чисти свој под, Милер на тренутак затвара очи. „У тој ужурбаности затворио сам очи за тренутак; када сам их отворио, све смеће је било нестало. Драгоцени драгуљи, дијаманти, златни и сребрни новчићи, лежали су у обиљу расути по целој просторији.” Тада су драгоцено и ништавно били потпуно раздвојени.

The larger casket was then placed upon the table, and the scattered jewels were cast into it. “He then placed on the table a casket, much larger and more beautiful than the former, and gathered up the jewels, the diamonds, the coins, by the handful, and cast them into the casket, till not one was left, although some of the diamonds were not bigger than the point of a pin.” Miller’s foundational truths were then brought together with not only the Bible, but with the Spirit of Prophecy, and those truths were more beautiful and brighter than they originally were.

Већи ковчежић је тада био стављен на сто, и расуто драгуље било је убачено у њега. „Затим је на сто ставио ковчежић, много већи и лепши од претходног, и сакупљао драгуље, дијаманте, новчиће, пуним шакама, и убацивао их у ковчежић, док ниједан није остао, иако неки од дијаманата нису били већи од врха игле.” Милерове темељне истине тада су биле сабране заједно не само са Библијом, него и са Духом пророштва, и те истине биле су лепше и сјајније него што су првобитно биле.

As we evaluate the vision of the Ulai River in the terms of the message that was unsealed in 1798, it is to be understood that some of those truths were limited by the framework given to Miller. It is also to be expected that some of those truths will therefore be larger and more beautiful, even though some of them might appear small or minor.

Док разматрамо виђење о реци Улају у оквирима поруке која је била отпечаћена 1798. године, треба разумети да су неке од тих истина биле ограничене оквиром датим Милеру. Такође треба очекивати да ће стога неке од тих истина бити веће и лепше, иако би неке од њих могле изгледати мале или споредне.

When the truths are restored, they are cast into a larger casket, then the call is once again made, not by Miller, but by Christ, (who is the dirt brush man, who is the Lion of the tribe of Judah) to, “come and see.” This identifies that an unsealing has just taken place, and the final unsealing is the Revelation of Jesus Christ that takes place just before probation closes, or as Sister White identifies, when the dirt brush man has entered.

Када се истине обнове, оне се полажу у већи ковчежић, а затим се позив поново упућује, не од стране Милера, већ од Христа, (који је човек са четком за прашину, који је Лав из племена Јудина), да: „дођи и види.“ Ово показује да се управо догодило откривање запечаћеног, а коначно откривање запечаћеног јесте Откривење Исуса Христа које се збива непосредно пре него што се време милости затвори, или, како то сестра Вајт означава, када је човек са четком за прашину ушао.

> “I looked into the casket, but my eyes were dazzled with the sight. They shone with ten times their former glory. I thought they had been scoured in the sand by the feet of those wicked persons who had scattered and trod them in the dust. They were arranged in beautiful order in the casket, everyone in its place, without any visible pains of the man who cast them in. I shouted with very joy, and that shout awoke me.” Early Writings, 83.

> „Погледала сам у ковчежић, али су ми очи биле заслепљене тим призором. Сијали су десет пута већом славом него раније. Мислила сам да су били очишћени у песку ногама оних опаких људи који су их разбацали и погазили у прашину. Били су поређани у прекрасном реду у ковчежићу, сваки на свом месту, без икаквог видљивог трага човека који их је тамо бацио. Узвикнула сам од саме радости, и тај узвик ме је пробудио.“ Early Writings, 83.

The tarrying time and the first disappointment arrived on July 18, 2020, and since July of 2023, the Lion of the tribe of Judah has been unsealing the message of the Revelation of Jesus Christ. That unsealing includes the book of Daniel, and we will finish our consideration of Miller’s dream in the next article.

Време одлагања и прво разочарање наступили су 18. јула 2020, а од јула 2023. Лав из племена Јудина отпечаћује поруку Откривења Исуса Христа. То отпечаћивање обухвата и књигу пророка Данила, а наше разматрање Милеровог сна довршићемо у следећем чланку.

The work of the dirt brush man is carried out in cooperation with the “wise priests”, and the work of those “priests”, who are the two witnesses of Revelation chapter eleven, and who are the resurrected dead bones of Ezekiel chapter thirty-seven are also represented by other lines of God’s Word. We will employ a few of those lines as second witnesses for what we have identified concerning William Miller’s second dream.

Дело човека са прљавом четком извршава се у сарадњи са „мудрим свештеницима“, а дело тих „свештеника“, који су два сведока из једанаестог поглавља Откривења, и који су васкрсле мртве кости из тридесет седмог поглавља Језекиља, такође је представљено другим линијама Божје Речи. Употребићемо неколико од тих линија као друге сведоке за оно што смо установили у вези с другим сном Вилијама Милера.

> “The Scriptures are given for our benefit that we may have instruction in righteousness. Precious rays of light have been obscured by the clouds of error, but Christ is ready to sweep away the mists of error and superstition, and to reveal to us the brightness of the Father’s glory, so that we shall say as did the disciples, ‘Did not our heart burn within us, while he talked with us by the way?’” Publishing Ministry, 68.

> „Pisma su nam data na korist da bismo imali pouku u pravednosti. Dragoceni zraci svetlosti bili su zamagljeni oblacima zablude, ali je Hristos spreman da razagna magle zablude i sujeverja i da nam otkrije sjaj slave Očeve, tako da ćemo reći kao što su rekli učenici: ‘Ne goraše li srce naše u nama dok nam govoraše putem?’“ Publishing Ministry, 68.

Back to Articles