Article

# Rome Establishes the Vision - Number Eight

Рим утврђује визију — број осам

Foundations of Sand: The Rejection of Prophetic Truth in Laodicean Adventism

Темељи од песка: Одбацивање пророчке истине у лаодикијском адвентизму

Author

Jeff Pippenger

Published

August 18, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the last article we referenced the following words of Jesus.

У последњем чланку позвали смо се на следеће Исусове речи.

> Beware of false prophets, which come to you in sheep’s clothing, but inwardly they are ravening wolves. Ye shall know them by their fruits. Do men gather grapes of thorns, or figs of thistles? Even so every good tree bringeth forth good fruit; but a corrupt tree bringeth forth evil fruit. A good tree cannot bring forth evil fruit, neither can a corrupt tree bring forth good fruit. Every tree that bringeth not forth good fruit is hewn down, and cast into the fire. Wherefore by their fruits ye shall know them. Not everyone that saith unto me, Lord, Lord, shall enter into the kingdom of heaven; but he that doeth the will of my Father which is in heaven. Many will say to me in that day, Lord, Lord, have we not prophesied in thy name? and in thy name have cast out devils? and in thy name done many wonderful works? And then will I profess unto them, I never knew you: depart from me, ye that work iniquity. Therefore whosoever heareth these sayings of mine, and doeth them, I will liken him unto a wise man, which built his house upon a rock: And the rain descended, and the floods came, and the winds blew, and beat upon that house; and it fell not: for it was founded upon a rock. And every one that heareth these sayings of mine, and doeth them not, shall be likened unto a foolish man, which built his house upon the sand: And the rain descended, and the floods came, and the winds blew, and beat upon that house; and it fell: and great was the fall of it. Matthew 7:15–27.

> Чувајте се од лажних пророка, који вам долазе у овчијем руху, а изнутра су грабљиви вукови. По плодовима њиховим познаћете их. Зар се бере грожђе с трња, или смокве с чичка? Тако свако добро дрво рађа добре плодове, а зло дрво рађа зле плодове. Не може добро дрво рађати зле плодове, нити зло дрво рађати добре плодове. Свако дрво које не рађа добар плод сече се и у огањ баца. Дакле, по плодовима њиховим познаћете их. Неће сваки који ми говори: Господе, Господе, ући у царство небеско, него онај који твори вољу Оца мога који је на небесима. Многи ће ми рећи у онај дан: Господе, Господе, нисмо ли у твоје име пророковали? и у твоје име изгонили демоне? и у твоје име многа чудеса чинили? И тада ћу им казати: никада вас нисам познавао; идите од мене, ви који чините безакоње. Зато, сваки који слуша ове моје речи и извршује их, биће као мудар човек који сагради кућу своју на стени: И удари дажд, и дођоше бујице, и дунуше ветрови, и навалише на ону кућу; и не паде, јер беше утемељена на стени. А сваки који слуша ове моје речи и не извршује их, биће као луд човек који сагради кућу своју на песку: И удари дажд, и дођоше бујице, и дунуше ветрови, и навалише на ону кућу; и паде, и пад њен беше велик. Матеј 7:15–27.

The rebellion of 1863 marks the beginning of Laodicean Seventh-day Adventism building a false foundation upon the sand. Sand represents the satanic principle of pluralism, in contrast with the Rock of absolute truth. Absolute truth is established upon two witnesses, and the truths represented upon the two sacred charts of Habakkuk, which Adventism has progressively set aside, are derived from the Bible and confirmed by the Spirit of Prophecy. Those truths are absolute.

Побуна из 1863. године означава почетак лаодикејског адвентизма седмога дана у подизању лажног темеља на песку. Песак представља сатански принцип плурализма, насупрот Стени апсолутне истине. Апсолутна истина утврђује се на основу два сведока, а истине приказане на две свете Авакумове карте, које је адвентизам постепено стављао по страни, произлазе из Библије и потврђене су Духом пророштва. Те истине су апсолутне.

> “The enemy is seeking to divert the minds of our brethren and sisters from the work of preparing a people to stand in these last days. His sophistries are designed to lead minds away from the perils and duties of the hour. They estimate as of little value the light that Christ came from heaven to give to John for His people. They teach that the scenes just before us are not of sufficient importance to receive special attention. They make of no effect the truth of heavenly origin, and rob the people of God of their past experience, giving them instead a false science. ‘Thus saith the Lord: Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’ [Jeremiah 6:16.]

> „Непријатељ настоји да одврати умове наше браће и сестара од дела припремања народа да опстане у овим последњим данима. Његове софистерије смишљене су да одведу умове од опасности и дужности овога часа. Они сматрају да је од мале вредности светлост коју је Христос дошао са неба да да Јовану за Свој народ. Уче да призори који су непосредно пред нама нису од довољне важности да би им се посветила посебна пажња. Обеснажују истину небеског порекла и лишавају Божји народ његовог прошлог искуства, дајући му уместо тога лажну науку. ‘Овако вели Господ: Станите на путевима и погледајте, и питајте за старе стазе, где је добар пут, и идите њиме.’ [Jeremiah 6:16.]”

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith,—the foundations that were laid at the beginning of our work, by prayerful study of the Word and by revelation. Upon these foundations we have been building for more than fifty years. Men may suppose that they have found a new way, that they can lay a stronger foundation than that which has been laid; but this is a great deception. ‘Other foundation can no man lay than that is laid.’ [1 Corinthians 3:11.] In the past, many have undertaken to build a new faith, to establish new principles; but how long did their building stand? It soon fell; for it was not founded upon the Rock.” Testimonies, volume 8, 296–297.

> „Нека нико не настоји да отргне темеље наше вере,—темеље који су положени на почетку нашег дела, молитвеним проучавањем Речи и откривењем. На тим темељима зидамо већ више од педесет година. Људи могу мислити да су нашли нов пут, да могу положити чвршћи темељ од онога који је положен; али то је велика обмана. ‘Јер темеља другога нико не може поставити осим онога који је постављен.’ [1 Corinthians 3:11.] У прошлости су многи настојали да саграде нову веру, да утврде нова начела; али колико је дуго њихова грађевина стајала? Убрзо је пала; јер није била основана на Стени.” Testimonies, volume 8, 296–297.

When September 11, 2001 arrived so did the rains of the Holy Spirit.

Када је дошао 11. септембар 2001, дошле су и кише Светога Духа.

> “The latter rain is to fall upon the people of God. A mighty angel is to come down from heaven, and the whole earth is to be lighted with his glory.” Review and Herald, April 21, 1891.

> „Pozni dažd treba da se izlije na Božji narod. Moćni anđeo treba da siđe s neba, i sva zemlja treba da bude obasjana njegovom slavom.“ Review and Herald, 21. april 1891.

When the great buildings of New York City were thrown down by a touch from God, the latter rain began to sprinkle. When September 11, 2001 arrived the floodgates of papal principles was released.

Када су велики здања Њујорка била оборена Божјим додиром, позни дажд је почео да ромиња. Када је дошао 11. септембар 2001. године, бране папских начела биле су отворене.

> “In this time of prevailing iniquity, the Protestant churches that have rejected a ‘Thus saith the Lord,’ will reach a strange pass. They will be converted to the world. In their separation from God, they will seek to make falsehood and apostasy from God the law of the nation. They will work upon the rulers of the land to make laws to restore the lost ascendency of the man of sin, who sits in the temple of God, showing himself that he is God. The Roman Catholic principles will be taken under the protection of the state. The protest of Bible truth will no longer be tolerated by those who have not made the law of God their rule of life.” Review and Herald, December 21, 1897.

> „У ово време преовлађујућег безакоња, протестантске цркве које су одбациле ‘Овако вели Господ,’ доспеће у необично стање. Оне ће се обратити свету. У свом одвајању од Бога, настојаће да лаж и отпад од Бога учине законом нације. Утицаће на владаре земље да донесу законе ради обнављања изгубљене превласти човека греха, који седи у храму Божјем, показујући себе да је Бог. Римокатолички принципи биће стављени под заштиту државе. Протест библијске истине више неће бити трпљен од оних који закон Божји нису учинили правилом свога живота.” Review and Herald, December 21, 1897.

The Patriot Act marks the beginning of the protection of Roman Catholic principles, that progressively leads to the soon-coming Sunday law. On September 11, 2001 the four winds that represent Islam of the third woe, began to blow.

Patriotski zakon označava početak zaštite rimokatoličkih načela, što postepeno vodi ka uskoro dolazećem nedeljnom zakonu. Dana 11. septembra 2001. četiri vetra koja predstavljaju islam trećeg teškoća počeše da duvaju.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> „Анђели задржавају четири ветра, представљена као разјарени коњ који настоји да се отргне и јурне преко лица целе земље, носећи на свом путу разорење и смрт.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> „Хоћемо ли спавати на самом прагу вечног света? Хоћемо ли бити троми и хладни и мртви? О, кад бисмо у нашим црквама имали Духа и дах Божји удахнут у Његов народ, да би стао на своје ноге и живео. Потребно је да увидимо да је пут узак, и врата тесна. Али када прођемо кроз тесна врата, њихова ширина је без границе.“ Manuscript Releases, volume 20, 217.

The rain, wind, and flood arrived on September 11, 2001 and the Laodicean Seventh-day Adventist church was tested as were the Jews at the baptism of Christ, and as were the Protestants beginning on August 11, 1840. From that point until the rebellious prediction of July 18, 2020, the Laodicean Seventh-day Adventist house progressively fell, just as certainly as the Jew’s temple was pronounced desolate before the cross, and just as the Protestants transitioned unto apostate Protestantism at the first disappointment of April 19, 1844.

Киша, ветар и поплава дошли су 11. септембра 2001. године, и лаодикијска црква адвентиста седмог дана била је испитана, као што су Јевреји били испитани приликом Христовог крштења, и као што су протестанти били испитани почев од 11. августа 1840. године. Од тог тренутка па све до побуњеничког предсказања од 18. јула 2020. године, лаодикијски дом адвентиста седмог дана поступно је падао, исто онако извесно као што је јеврејски храм био проглашен пустим пре крста, и као што су протестанти прешли у отпаднички протестантизам при првом разочарању 19. априла 1844. године.

The Laodicean movement of the third angel then entered into its final testing process, and as with the testing that began on September 11, 2001 the virgins were called to return to the old paths, which were the foundational truths of not only the Millerite movement of the first and second angels, but also the foundational truths of the movement of the third angel.

Лаодикијски покрет трећег анђела тада је ступио у свој завршни процес испитивања, и као и при испитивању које је започело 11. септембра 2001. године, девице су биле позване да се врате старим стазама, које су представљале темељне истине не само милеритског покрета првог и другог анђела, него и темељне истине покрета трећег анђела.

The symbol of the rejection of those foundational truths in the context of the strong delusion is the message Paul recorded in Second Thessalonians. That message is symbolized by “the daily” in the book of Daniel, for it was in the passage of Thessalonians that William Miller came to understand that “the daily” in the book of Daniel represented pagan Rome.

Симбол одбацивања тих темељних истина у контексту силне заблуде јесте порука коју је Павле забележио у Другој посланици Солуњанима. Та порука је у књизи пророка Данила симболизована изразом „свакодневна“, јер је управо из тог одломка у Посланици Солуњанима Вилијам Милер дошао до разумевања да „свакодневна“ у књизи пророка Данила представља пагански Рим.

There have been books penned that address the definition of “the daily” in the book of Daniel. Most are erroneous, though if you wish to review a paper from an Adventist theologian that gets it right, you could locate, The Mystery of the Daily, by John W. Peters. I do not intend to address that element of “the daily,” in this article. There are also other books that cover the history of the “who, what and why” that the false view of “the daily” was ultimately established within Laodicean Seventh-day Adventism.

Написане су књиге које се баве одређењем „свагдашње“ у књизи пророка Данила. Већина је погрешна, премда, ако желите да прегледате један рад адвентистичког теолога који то исправно излаже, можете потражити The Mystery of the Daily, од John W. Peters-а. У овом чланку не намеравам да се бавим тим елементом „свагдашње“. Постоје и друге књиге које обрађују историју „ко, шта и зашто“ по којој је лажно гледиште о „свагдашњој“ коначно било успостављено унутар лаодикијског адвентизма седмога дана.

The definition of the Hebrew word translated as “the daily”, and the history of rebellion against the foundational truth of “the daily” that began in earnest in 1901, has been repeatedly set forth in Habakkuk’s Tables and also in the recent articles on the book of Daniel.

Одређење јеврејске речи преведене као „свагдашња жртва“ и историја побуне против темељне истине о „свагдашњој жртви“, која је озбиљно отпочела 1901. године, више пута су излагани у Авакумовим таблицама, као и у недавним чланцима о књизи пророка Данила.

I intend to keep the focus of “the daily” in this article on the prophetic characteristics associated with the symbol of Rome being rejected. Any who genuinely accept the authority of the writings of Ellen White simply need to read the following to know what is the correct understanding of “the daily.”

Намеравам да у овом чланку задржим усредсређеност на пророчке одлике повезане са симболом одбацивања Рима. Свако ко искрено прихвата ауторитет списа Елен Вајт треба само да прочита следеће да би знао које је исправно разумевање „свакодневне“.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> „Тада сам видела у вези са ‘Свакодневном’, да је реч ‘жртва’ додата људском мудрошћу и да не припада тексту; и да је Господ дао исправно разумевање о томе онима који су објављивали вапај о часу суда. Када је владало јединство, пре 1844. године, готово сви су били сједињени у исправном разумевању ‘Свакодневне’; али од 1844. године, у пометњи, била су прихваћена друга гледишта, и уследили су тама и збрка.“ Review and Herald, November 1, 1850.

To reject William Miller’s understanding of “the daily” is to simultaneously reject the authority of the writings of Ellen White, for she saw “that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry.” She was also shown that the other views of “the daily” produced “darkness and confusion,” which are not attributes of Christ. Miller recognized “the daily” as pagan Rome when he studied Second Thessalonians.

Одбацити разумевање „свакодневне“ које је имао Вилијам Милер значи истовремено одбацити ауторитет списа Елен Вајт, јер је она видела „да је Господ дао исправно виђење о томе онима који су објављивали вапај о часу суда.“ Такође јој је било показано да су друга гледишта о „свакодневној“ производила „таму и пометњу“, што нису обележја Христа. Милер је препознао „свакодневну“ као пагански Рим када је проучавао Другу посланицу Солуњанима.

> “I read on, and could find no other case in which it [the daily] was found, but in Daniel. I then [by the aid of a concordance] took those words which stood in connection with it, ‘take away;’ he shall take away the daily; ‘from the time the daily shall be taken away,’ etc. I read on, and thought I should find no light on the text; finally I came to 2 Thessalonians 2:7, 8. ‘For the mystery of iniquity doth already work; only he who now letteth will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed,’ etc. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! That is the daily! Well, now, what does Paul mean by ‘he who now letteth,’ or hindereth? By ‘the man of sin,’ and the ‘wicked,’ Popery is meant. Well, what is it which hinders Popery from being revealed? Why, it is Paganism; well, then, ‘the daily’ must mean Paganism.’—William Miller, Second Advent Manual, page 66.” Advent Review and Sabbath Herald, January 6, 1853.

> „Читао сам даље и нисам могао наћи ниједан други случај у којем се то [свакодневна] налази, осим у Данилу. Затим сам [уз помоћ конкорданце] узео оне речи које стоје у вези с тим: ‘узети’; он ће узети свакодневну; ‘од времена када свакодневна буде узета,’ итд. Читао сам даље и мислио сам да нећу наћи никакву светлост о том тексту; најзад сам дошао до 2. Солуњанима 2:7, 8. ‘Јер тајна безакоња већ дејствује; само онај који сада задржава задржаваће док не буде уклоњен с пута, и тада ће се открити онај безаконик,’ итд. А када сам дошао до тог текста, о, како се јасно и славно показала истина! Ту је! То је свакодневна! Добро, шта онда Павле мисли под ‘онај који сада задржава’, или спречава? Под ‘човеком греха’ и ‘безакоником’ мисли се на папство. Добро, шта је то што спречава да се папство открије? Па, то је паганизам; дакле, ‘свакодневна’ мора значити паганизам.“ — William Miller, Second Advent Manual, page 66.“ Advent Review and Sabbath Herald, January 6, 1853.

Ultimately, Laodicean Adventism set aside the correct understanding which was given to Miller and those who gave the judgment hour cry, for apostate Protestantism’s erroneous idea that “the daily” represented Christ’s sanctuary ministry. That understanding is absurd on many levels, but more than being fallacious, it claims that a satanic symbol is a symbol of Christ.

На крају, лаодикијски адвентизам је одбацио исправно разумевање које је било дато Милеру и онима који су упутили вапај о часу суда, и прихватио погрешну идеју отпалог протестантизма да „свакодневна“ представља Христову службу у светилишту. То разумевање је апсурдно на многим нивоима, али више од тога што је погрешно, оно тврди да је сатански симбол симбол Христа.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> „Тако, док аждаја, првенствено, представља Сатану, она је, у другом смислу, симбол паганског Рима.“ Велика борба, 439.

Miller identified “the daily” as pagan Rome, the dragon, but Laodicean Adventism took the idea from fallen Protestantism that it represents Christ’s heavenly sanctuary ministry. The rejection of Miller’s identification of “the daily” as pagan Rome represents a rejection of a truth which is represented upon both the sacred charts that were a fulfillment of Habakkuk chapter two. It is therefore a rejection of a foundational truth, just as was the rejection of the seven times of Leviticus twenty-six.

Милер је „свакодневну“ поистоветио са паганским Римом, аждахом, али је лаодикијски адвентизам преузео од палог протестантизма мисао да она представља Христову службу у небеској светињи. Одбацивање Милеровог поистовећивања „свакодневне“ са паганским Римом представља одбацивање истине која је приказана на обе свете карте што су биле испуњење друге главе Авакума. Стога, то је одбацивање једне темељне истине, као што је то било и одбацивање седам времена из Левитске двадесет шест.

To reject the truth that “the daily,” represents pagan Rome, is to reject the foundations of Adventism and the authority of the Spirit of Prophecy. Identifying a symbol of Satan as a symbol of Christ is parallel to identifying the work of Christ as the work of Satan.

Одбацити истину да „свакодневна жртва“ представља пагански Рим значи одбацити темеље адвентизма и ауторитет Духа пророштва. Поистоветити симбол Сотоне са симболом Христа паралелно је са поистовећивањем Христовог дела са делом Сотоне.

> “In rejecting Christ the Jewish people committed the unpardonable sin; and by refusing the invitation of mercy, we may commit the same error. We offer insult to the Prince of life, and put Him to shame before the synagogue of Satan and before the heavenly universe when we refuse to listen to His delegated messengers, and instead listen to the agents of Satan, who would draw the soul away from Christ. So long as one does this, he can find no hope or pardon, and he will finally lose all desire to be reconciled to God.” The Desire of Ages, 324.

> „Одбацујући Христа, јеврејски народ починио је неопростиви грех; а одбијајући позив милости, и ми можемо учинити исту погрешку. Наносимо увреду Кнезу живота и излажемо Га срамоти пред синагогом Сотонином и пред небеским свемиром када одбијамо да слушамо Његове опуномоћене веснике, а уместо тога слушамо Сотонине заступнике, који би да одвуку душу од Христа. Докле год неко тако поступа, не може наћи ни наде ни опроштења, и на крају ће изгубити сваку жељу да се помири с Богом.“ Чежња векова, 324.

When Laodicean Adventism rejected the foundational understanding of “the daily” and the seven times, they not only rejected the authority of the Spirit of Prophecy, and the foundations, but they rejected the work of William Miller, who had been led to his understandings by the angel Gabriel and other angels.

Када је лаодикијски адвентизам одбацио темељно разумевање „свакодневне“ и седам времена, тиме није одбацио само ауторитет Духа пророштва и саме темеље, него и дело Вилијама Милера, који је до тих својих разумевања био вођен од анђела Гаврила и других анђела.

> “God sent His angel to move upon the heart of a farmer who had not believed the Bible, to lead him to search the prophecies. Angels of God repeatedly visited that chosen one, to guide his mind and open to his understanding prophecies which had ever been dark to God’s people. The commencement of the chain of truth was given to him, and he was led on to search for link after link, until he looked with wonder and admiration upon the Word of God. He saw there a perfect chain of truth. That Word which he had regarded as uninspired now opened before his vision in its beauty and glory. He saw that one portion of Scripture explains another, and when one passage was closed to his understanding, he found in another part of the Word that which explained it. He regarded the sacred Word of God with joy and with the deepest respect and awe.” Early Writings, 230.

> „Бог је послао Свога анђела да делује на срце једног земљорадника који није веровао Библији, како би га навео да истражује пророчанства. Божји анђели су више пута посећивали тог изабраника, да управљају његовим умом и отворе његовом разумевању пророчанства која су Божјем народу одувек била тамна. Њему је дат почетак ланца истине, и био је вођен да истражује карика за кариком, све док са чуђењем и дивљењем није посматрао Реч Божју. Тамо је видео савршен ланац истине. Та Реч, коју је сматрао ненадахнутом, сада се отворила пред његовим погледом у својој лепоти и слави. Видео је да један део Писма објашњава други, и када је један одломак био затворен његовом разумевању, у другом делу Речи налазио је оно што га је објашњавало. Свету Реч Божју посматрао је с радошћу и с најдубљим поштовањем и страхопоштовањем.“ Early Writings, 230.

“His angel” is an expression that identifies the angel Gabriel.

„Његов анђео“ је израз који поистовећује анђела Гаврила.

> “The words of the angel, ‘I am Gabriel, that stand in the presence of God,’ show that he holds a position of high honor in the heavenly courts. When he came with a message to Daniel, he said, ‘There is none that holdeth with me in these things, but Michael [Christ] your Prince.’ Daniel 10:21. Of Gabriel the Saviour speaks in the Revelation, saying that ‘He sent and signified it by His angel unto His servant John.’ Revelation 1:1.” The Desire of Ages, 99.

> „Речи анђела: ‘Ја сам Гаврило, који стојим пред Богом’, показују да он заузима положај високе части у небеским дворовима. Када је дошао с поруком Данилу, рекао је: ‘И нема никога ко се држи са мном у томе осим Михаила [Христа], кнеза вашега.’ Данило 10:21. О Гаврилу Спаситељ говори у Откривењу, казујући да је ‘послао и показао преко анђела својега слузи својему Јовану’. Откривење 1:1.” Чежња векова, 99.

The identification of a satanic symbol as a symbol of Christ is not only a parallel to the unpardonable sin, but the unpardonable sin is also associated with the rejection of the messengers who Christ sends. “The daily” then becomes the symbol of the unpardonable sin, and when it is understood that the “chosen one,” William Miller was led to the correct understanding of that truth, and when it was thereafter rejected, it fits directly into Second Thessalonians, which is the very passage of Scripture where Miller made his discovery. To reject that truth, is evidence of not loving the truth, and that rebellion produces a removal of the Holy Spirit and the delivery of the unholy spirit of Satan, which Paul identifies as strong delusion.

Поистовећивање сатанског симбола као симбола Христа није само паралела са неопростивим грехом, него је неопростиви грех такође повезан са одбацивањем весника које Христос шаље. „Свакодневна“ тада постаје симбол неопростивог греха, и када се разуме да је „изабрани“, Вилијам Милер, био вођен ка исправном разумевању те истине, те да је она потом била одбачена, то се непосредно уклапа у Другу посланицу Солуњанима, управо у одломак Светога писма у којем је Милер начинио своје откриће. Одбацити ту истину јесте доказ да се истина не љуби, а та побуна производи уклањање Светога Духа и предавање нечистом духу Сатане, што Павле означава као силну заблуду.

Just as “the robbers of thy people”, who “establish the vision”, “the daily” is a symbol of pagan Rome. In the context of Second Thessalonians, Paul teaches that the rejection of the message of chapter two is evidence that those who do so, do not love the truth. Because they do not love the truth represented in the chapter, they receive strong delusion.

Као што су „насилници твога народа“, који „утврђују виђење“, тако је и „свакодневна [жртва]“ симбол паганског Рима. У контексту Друге посланице Солуњанима, Павле учи да је одбацивање поруке другог поглавља доказ да они који то чине не љубе истину. Пошто не љубе истину представљену у том поглављу, примају силну заблуду.

All the prophets are addressing the last days, and previous inspired passages in this article identify that the strong delusion arrives upon those who do not love the truth during the outpouring of the Holy Spirit. One class is receiving the oil, and the other class is receiving strong delusion.

Сви пророци говоре о последњим данима, а претходни надахнути одломци у овом чланку показују да силна заблуда долази на оне који не љубе истину за време изливања Светога Духа. Једна група прима уље, а друга група прима силну заблуду.

The Holy Spirit is poured out during the history when the Holy Spirit is being removed from those who reject the increase of knowledge that is opened up during the two testing periods of the sealing time from September 11, 2001 to the soon-coming Sunday law. Repeating a prior passage:

Свети Дух се излива током историје у време када се Свети Дух уклања од оних који одбацују умножавање знања које се отвара током два периода кушања у времену печаћења, од 11. септембра 2001. до ускоро долазећег недељног закона. Понављајући један ранији одломак:

> “Looking down to the last days, the same infinite power declares, concerning those who ‘received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘For this cause God shall send them strong delusion, that they should believe a lie: that they all might be damned who believed not the truth, but had pleasure in unrighteousness.’ As they reject the teachings of His Word, God withdraws His Spirit, and leaves them to the deceptions which they love.” Early Writings, 46.

> „Гледајући у последње дане, иста та бесконачна сила објављује, у погледу оних који ‘не примише љубав истине да би се спасли’, ‘И зато ће им Бог послати силу преваре, да верују лажи: да буду осуђени сви који не вероваше истини, него заволеше неправду.’ Пошто одбацују учења Његове Речи, Бог повлачи Свога Духа и препушта их обманама које љубе.“ Early Writings, 46.

Line upon line, Daniel teaches that in the last days, it is the robbers of thy people, (a symbol of Rome) that establishes the vision. The robbers are also represented as “the daily.” Solomon teaches that in the last days those who do not have the vision, perish, which is to be naked. To be made naked is to be a Laodicean, and a Laodicean is a foolish virgin.

Ред по ред, Данило учи да у последње дане разбојници твога народа (симбол Рима) утврђују виђење. Разбојници су такође представљени као „свакодневна“. Соломон учи да у последње дане они који немају виђење пропадају, што значи бити наг. Бити обнажен значи бити Лаодикијац, а Лаодикијац је луда девица.

> “The state of the Church represented by the foolish virgins, is also spoken of as the Laodicean state.” Review and Herald, August 19, 1890.

> „Стање Цркве представљено лудим девојкама такође се означава као лаодикијско стање.“ Review and Herald, 19. август 1890.

To be a foolish virgin when the message of the Midnight Cry arrives is to manifest what John records in Revelation chapter sixteen as, “the shame of thy nakedness.” John’s warning in the sixth plague is in relation to the threefold union of the dragon, the beast and the false prophet who, since 1989, are in the process of leading the world to Armageddon.

Бити луда девица када стигне порука Поноћног вапаја значи испољити оно што Јован у шеснаестој глави Откривења бележи као „срамоту голотиње твоје“. Јованово упозорење у шестом злу односи се на троструки савез аждаје, звери и лажног пророка који, од 1989. године, воде свет ка Армагедону.

Paul’s message in Second Thessalonians is not simply about pagan Rome being represented by Daniel as “the daily,” but the chapter is emphasizing the relationship of pagan Rome to papal Rome. Pagan Rome restrained (withholdeth) the man of sin from coming to the throne of the earth in 538. Once pagan Rome was taken away, then “the mystery of iniquity,” “that wicked” who is the pope of Rome, is revealed. In the chapter Paul is identifying a specific prophetic relationship between pagan and papal Rome. To reject the teaching of the chapter is to reject the truth and receive strong delusion.

Павлова порука у Другој посланици Солуњанима не односи се једноставно на то да Данило представља пагански Рим као „свакодневну“, већ поглавље наглашава однос паганског Рима према папском Риму. Пагански Рим је задржавао (спречавао) човека греха да 538. године дође на престо земље. Када је пагански Рим био уклоњен, тада се открива „тајна безакоња“, „онај безаконик“, који је римски папа. У том поглављу Павле указује на посебан пророчки однос између паганског и папског Рима. Одбацити учење тог поглавља значи одбацити истину и примити силну заблуду.

> Let no man deceive you by any means: for that day shall not come, except there come a falling away first, and that man of sin be revealed, the son of perdition; Who opposeth and exalteth himself above all that is called God, or that is worshipped; so that he as God sitteth in the temple of God, shewing himself that he is God. Remember ye not, that, when I was yet with you, I told you these things? And now ye know what withholdeth that he might be revealed in his time. For the mystery of iniquity doth already work: only he who now letteth will let, until he be taken out of the way. And then shall that Wicked be revealed, whom the Lord shall consume with the spirit of his mouth, and shall destroy with the brightness of his coming: Even him, whose coming is after the working of Satan with all power and signs and lying wonders, And with all deceivableness of unrighteousness in them that perish; because they received not the love of the truth, that they might be saved. And for this cause God shall send them strong delusion, that they should believe a lie: That they all might be damned who believed not the truth, but had pleasure in unrighteousness. 2 Thessalonians 2:3–12.

> Нека вас нико не превари ни на који начин; јер тај дан неће доћи док најпре не дође отпадништво и не открије се човек греха, син погибли; који се противи и узвисује изнад свега што се назива Богом или чему се указује поштовање, тако да он, као Бог, седи у храму Божјем, показујући себе да је Бог. Зар се не сећате да сам вам ово казивао још док сам био код вас? И сада знате шта га задржава да би се открио у своје време. Јер тајна безакоња већ дејствује; само док се не уклони онај који сада задржава. И тада ће се открити безаконик, кога ће Господ убити духом уста својих и уништити светлошћу свога доласка; њега, чији је долазак по дејству сатанином, са сваком силом и знацима и лажним чудесима, и са сваком преваром неправде међу онима који пропадају; јер не примише љубав истине да би се спасли. И зато ће им Бог послати силу заблуде, да верују лажи; да буду осуђени сви који не повероваше истини, него заволеше неправду. 2. Солуњанима 2:3–12.

Why are these last-day people “damned?” Why are they sent “strong delusion?” Why do they “perish” and thus reveal the shame of their nakedness? The passage states it is because they do not love the truth, and the truth set forth in the chapter identifies that pagan Rome, the fourth kingdom of Bible prophecy, would prevent papal Rome, the fifth kingdom of Bible prophecy, from ascending to the throne until paganism was taken away.

Зашто су ови људи последњих дана „осуђени“? Зашто им се шаље „снажна заблуда“? Зашто они „пропадају“ и тако откривају срамоту своје нагости? У одломку се каже да је то стога што не љубе истину, а истина изложена у том поглављу показује да ће пагански Рим, четврто царство библијског пророштва, спречавати папски Рим, пето царство библијског пророштва, да се уздигне на престо док се не уклони паганство.

The relationship between pagan and papal Rome that is identified in the chapter is also identified by John with the relationship of the church of Pergamos and the church of Thyatira. Pergamos aligns with pagan Rome and Thyatira is papal Rome. Paul and John provide two witnesses of the relationship of the two powers, as does the book of Daniel.

Однос између паганског и папског Рима који је истакнут у овом поглављу, Јован такође повезује са односом између цркве у Пергаму и цркве у Тијатири. Пергам се подудара са паганским Римом, а Тијатира је папски Рим. Павле и Јован пружају два сведока о односу ове две силе, као што то чини и књига пророка Данила.

In the book of Daniel, the relationship of pagan Rome with papal Rome is repeatedly set forth. In Daniel two, it is represented by the mixture of iron with miry clay. In Daniel seven both pagan and papal Rome are the “diverse” kingdoms, and though Daniel two illustrates the two powers as a mixture, chapter seven identifies that the papal power proceeds out of the ten horned kingdom of pagan Rome. In Daniel eight the little horn of verses nine through twelve is Rome in both its phases. Verses nine and eleven are the little horn in the masculine tense, thus identifying pagan Rome, and verses ten and twelve are the little horn in the feminine tense, thus identifying papal Rome.

У књизи пророка Данила, однос паганског Рима према папском Риму више пута је изложен. У другој глави Даниловој, он је представљен мешавином гвожђа са блатњавом глином. У седмој глави Даниловој и пагански и папски Рим јесу „различита“ царства, и премда друга глава Данилова приказује те две силе као мешавину, седма глава указује да папска сила произлази из царства паганског Рима са десет рогова. У осмој глави Даниловој, мали рог из стихова девет до дванаест јесте Рим у обе своје фазе. Стихови девет и једанаест представљају мали рог у мушком роду, те тако означавају пагански Рим, а стихови десет и дванаест представљају мали рог у женском роду, те тако означавају папски Рим.

In Daniel chapter eight, verse thirteen, pagan and papal Rome are portrayed as two desolating powers. Pagan Rome is “the daily” desolating power, and papal Rome is the transgression desolating power. In chapter eleven, verse thirty-one “the daily” desolating power of pagan Rome places the abomination desolating power, which is the papal power. In chapter twelve, verse eleven “the daily” desolating power of pagan Rome is removed in order to set up the abomination desolating power of the papacy.

У осмој глави Данила, у тринаестом стиху, пагански и папски Рим представљени су као две опустошујуће силе. Пагански Рим је „свагдашња“ опустошујућа сила, а папски Рим је преступничка опустошујућа сила. У једанаестој глави, у тридесет првом стиху, „свагдашња“ опустошујућа сила паганског Рима поставља мрзост опустошујућу силу, која је папска сила. У дванаестој глави, у једанаестом стиху, „свагдашња“ опустошујућа сила паганског Рима уклања се да би се успоставила мрзост опустошујућа сила папства.

The relationship of the two desolating powers of Rome is a primary theme of the books of Daniel and Revelation, and that relationship is what Paul identifies as the truth that must be loved if a person will shun the strong delusion that is produced by believing a lie. God is never redundant, and each representation of the relationship of pagan Rome with papal Rome provides its own special testimony upon the subject, but to reject the symbol of Rome in the last days, is to reject the latter rain and receive strong delusion in its place. It is to be forever identified as a naked Laodicean.

Однос двеју опустошујућих сила Рима јесте првенствена тема књига Данила и Откривења, и тај однос је оно што Павле означава као истину која се мора љубити ако човек жели да избегне силну заблуду која настаје веровањем лажи. Бог никада није сувишно понављајући, и свако представљање односа паганског Рима и папског Рима пружа своје нарочито сведочанство о тој теми; али одбацити симбол Рима у последњим данима значи одбацити позни дажд и на његово место примити силну заблуду. То значи бити заувек обележен као наг Лаодикијац.

The Laodicean Adventist historians, though manifesting no sacred respect for the role and work of William Miller, do identify that it was his recognition of the relationship of pagan and papal Rome that was the prophetic structure which he built “all” of his prophetic applications. Gabriel and the other angels led Miller to understand the relationship of pagan and papal Rome, but in his history, he did not see Rome as a threefold entity consisting of the dragon, the beast and the false prophet.

Лаодикијски адвентистички историчари, иако не показују никакво свето поштовање према улози и делу Вилијама Милера, ипак препознају да је управо његово разумевање односа између паганског и папског Рима представљало пророчку структуру на којој је изградио „све“ своје пророчке примене. Гаврило и други анђели водили су Милера да разуме однос између паганског и папског Рима, али у свом историјском сагледавању он није видео Рим као троструки ентитет који се састоји од аждаје, звери и лажног пророка.

In his time the United States had not yet begun its role as the false prophet, for the Protestants of the United States did not become the daughters of Rome until 1844, and the foundational work of Miller had already been located upon the 1843 chart which was produced in May of 1842.

У његово време Сједињене Државе још нису биле започеле своју улогу лажног пророка, јер протестанти Сједињених Држава нису постали кћери Рима све до 1844. године, а темељно дело Милера већ је било приказано на карти из 1843. године, која је била израђена у мају 1842. године.

In 1989 the last six verses of Daniel chapter eleven were unsealed, and the messenger for that period of time recognized that there were three powers whose prophetic activities ran through verses forty to forty-five of chapter eleven. The king of the south in verse forty is the dragon power, the king of the north is the papal power who had been delivered its deadly wound in the beginning of the verse in 1798, at the hands of the dragon power of Napoleonic France. In the verse the papal power begins the work of healing its deadly wound. In 1989 the king of the north retaliates against the dragon power of the Soviet Union, who had then become the king of the south. When the beast of Catholicism retaliated against the Soviet Union it came with the proxy army of the United States, the false prophet of Revelation chapter sixteen. The dragon king of the south, the beast king of the north and the false prophet of chariots, horsemen and ships are all illustrated in verse forty, and the prophetic line ends in verse forty-five, when the papal power “comes to his end with none to help.”

Године 1989. било је откривено последњих шест стихова једанаестог поглавља Данила, и весник за то раздобље препознао је да постоје три силе чије се пророчке активности протежу кроз стихове од четрдесетог до четрдесет петог једанаестог поглавља. Цар јужни у четрдесетом стиху јесте сила аждаје, цар северни јесте папска сила, којој је на почетку стиха 1798. године била задата смртоносна рана, руком аждајске силе Наполеонове Француске. У том стиху папска сила отпочиње дело исцељења своје смртоносне ране. Године 1989. цар северни узвраћа удар аждајској сили Совјетског Савеза, која је тада постала цар јужни. Када је звер католицизма узвратила Совјетском Савезу, дошла је са посредничком војском Сједињених Америчких Држава, лажним пророком из шеснаестог поглавља Откривења. Аждајски цар јужни, зверски цар северни и лажни пророк кочија, коњаника и лађа сви су приказани у четрдесетом стиху, а пророчка линија завршава се у четрдесет петом стиху, када папска сила „долази своме крају, и никога нема да му помогне“.

Armageddon, in Revelation sixteen is a symbolic geographical area identifying the rebellion of mankind that precedes the return of Christ. Armageddon is a symbol of the word is made from two words, “Har” meaning mountain, and “Megiddo,” which is the valley of Jezreel. The fact that John combined a mountain with Megiddo, when Megiddo is a valley, informs the student of prophecy that Armageddon is a symbol, which contains a geographical reference, for there is no mountain in the valley of Jezreel.

Армагедон, у шеснаестој глави Откривења, јесте симболичко географско подручје које означава побуну човечанства која претходи Христовом повратку. Армагедон је симбол; сама реч је сачињена од две речи, „Har“, што значи гора, и „Megiddo“, што је долина Језраелска. Чињеница да је Јован спојио гору са Мегидом, иако је Мегидо долина, обавештава изучаваоца пророштва да је Армагедон симбол који садржи географску одредницу, јер у долини Језраелској нема горе.

The Jezreel Valley is situated between the three seas (Mediterranean Sea, Sea of Galilee, and Dead Sea) and Jerusalem. It is relatively central in northern Israel, with these three bodies of water and Jerusalem located around it in different directions. Verse forty-five of Daniel eleven is where the king of the north comes to his end with none to help, and the verse identifies his geographical end as between the seas and the glorious holy mountain of Jerusalem. Verse forty of Daniel eleven introduces the three powers that are the subjects of the healing of the deadly wound of the papal power and its ultimate end.

Језреелска долина налази се између три мора (Средоземног мора, Галилејског језера и Мртвог мора) и Јерусалима. Она је релативно средишње смештена у северном Израелу, при чему се ове три водене површине и Јерусалим налазе око ње у различитим правцима. Стих четрдесет пети једанаесте главе Данила јесте место где цар севера долази своме крају, и тај стих одређује крај његовог географског пута као простор између мора и славне свете горе Јерусалима. Стих четрдесети једанаесте главе Данила уводи три силе које су предмет исцељења смртне ране папске силе и њеног коначног краја.

The first phrase of the verses identifies the time of the end in 1798, when the papacy received its deadly wound and verse forty-five identifies its permanent deadly wound. The prophetic history between the first and last death of the papal power identifies the rebellion of mankind as they restore the ascendancy of the papal power, when its deadly wound is healed in advance of the papal power’s ultimate demise. The six verses bear the signature of truth, for the beginning and end are both the death of the papal power, and the middle verses are the rebellion of mankind as the first deadly wound is healed.

Прва фраза ових стихова одређује време краја у 1798. години, када је папство примило своју смртоносну рану, а четрдесет пети стих означава његову трајну смртоносну рану. Пророчка историја између прве и последње смрти папске власти открива побуну човечанства док обнављају превласт папске власти, када се њена смртоносна рана исцељује уочи коначне пропасти папске власти. Ових шест стихова носе печат истине, јер су и почетак и крај смрт папске власти, а стихови у средини представљају побуну човечанства док се прва смртоносна рана исцељује.

Miller was given light from heavenly angels upon the relation of pagan and papal Rome. The key for Miller’s understanding of the prophetic model, which he employed for all of his prophetic applications, was “the daily” in Second Thessalonians. “The daily” in that chapter is pagan Rome, which is what established the vision that William Miller came to understand, for it is Rome, the robbers of thy people in verse fourteen of chapter eleven, that establishes the vision.

Милер је од небеских анђела добио светлост о односу између паганског и папског Рима. Кључ за Милерово разумевање пророчког обрасца, који је примењивао у свим својим пророчким тумачењима, био је „свагдашња“ у Другој посланици Солуњанима. „Свагдашња“ у том поглављу јесте пагански Рим, а то је оно што је утврдило виђење које је Вилијам Милер дошао да разуме, јер је Рим, насилници из твога народа у четрнаестом стиху једанаестог поглавља, тај који утврђује виђење.

The messenger raised up to understand the increase of knowledge in 1989 came to understand the threefold nature of Rome. Miller was the messenger of the first and second angels, and he understood the first and second manifestations of Rome to establish the vision he presented to the world. The messenger of the third angel came to understand all three manifestations of Rome in order to establish the vision he was given to proclaim to the world.

Весник подигнут да разуме умножавање знања 1989. године дошао је до разумевања троструке природе Рима. Милер је био весник првог и другог анђела, и разумео је прво и друго испољавање Рима да би утврдио виђење које је изнео пред свет. Весник трећег анђела дошао је до разумевања сва три испољавања Рима како би утврдио виђење које му је било дато да објави свету.

The first manifestation of Rome was pagan Rome. Out of pagan Rome came papal Rome, the second manifestation. Out of the first two manifestations came modern Rome, the threefold alliance of the dragon, the beast and false prophet.

Прво испољавање Рима било је пагански Рим. Из паганског Рима произашао је папски Рим, друго испољавање. Из прва два испољавања произашао је савремени Рим, троструки савез аждаје, звери и лажног пророка.

We will continue the line of the controversy of “the daily” in Advent history in the next article.

У следећем чланку наставићемо разматрање спорног питања о „свакодневној“ у адвентистичкој историји.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> „Онај који види испод површине, који чита срца свих људи, каже за оне који су имали велику светлост: ‘Они нису ожалошћени нити запрепашћени због свога моралног и духовног стања.’ Да, они су изабрали своје путеве, и душа њихова ужива у својим гадостима. И ја ћу изабрати њихове заблуде, и пустићу на њих оно чега се боје; јер кад сам звао, нико се није одазвао; кад сам говорио, нису слушали; него су чинили зло пред мојим очима, и изабрали оно што ми није било по вољи.’ ‘И зато ће им Бог послати силу заблуде, да верују лажи,’ јер ‘не примише љубав истине, да би се спасли,’ ‘него заволеше неправду.’ Исаија 66:3, 4; 2. Солуњанима 2:11, 10, 12.“

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’

> „Небески Учитељ је упитао: ‚Каква би јача обмана могла завести ум од претварања да градите на правом темељу и да Бог прихвата ваша дела, док у стварности многе ствари чините према световној политици и грешите против Јехове? О, то је велика превара, заносна обмана, која овладава умовима када људи који су некада познали истину, помешају обличје побожности с њеним духом и силом; када мисле да су богати и да су се обогатили и да им ништа није потребно, док су у стварности у потреби за свим.‘”

> “God has not changed toward His faithful servants who are keeping their garments spotless. But many are crying, ‘Peace and safety,’ while sudden destruction is coming upon them. Unless there is thorough repentance, unless men humble their hearts by confession and receive the truth as it is in Jesus, they will never enter heaven. When purification shall take place in our ranks, we shall no longer rest at ease, boasting of being rich and increased with goods, in need of nothing.

> „Бог се није променио према Својим верним слугама који своје хаљине чувају неокаљанима. Али многи вичу: ‘Мир и сигурност’, док на њих долази изненадна пропаст. Ако не дође до темељног покајања, ако људи не понизе своја срца исповедањем и не приме истину онакву каква је у Исусу, никада неће ући у небо. Када се у нашим редовима изврши очишћење, више нећемо безбрижно почивати, хвалећи се да смо богати и обогатили се и да нам ништа није потребно.״

> “Who can truthfully say: ‘Our gold is tried in the fire; our garments are unspotted by the world’? I saw our Instructor pointing to the garments of so-called righteousness. Stripping them off, He laid bare the defilement beneath. Then He said to me: ‘Can you not see how they have pretentiously covered up their defilement and rottenness of character? ‘How is the faithful city become an harlot!’ My Father’s house is made a house of merchandise, a place whence the divine presence and glory have departed! For this cause there is weakness, and strength is lacking.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> „Ко може истинито рећи: ‘Наше злато је окушано у огњу; наше хаљине су неокаљане од света’? Видела сам нашег Учитеља како показује на хаљине такозване праведности. Скидајући их, открио је нечистоту која је била испод њих. Затим ми је рекао: ‘Зар не видиш како су претенциозно прикрили своју нечистоту и трулеж карактера? ‘Како верни град поста блудница!’ Дом Оца мојега претворен је у трговачки дом, место одакле су се божанско присуство и слава удаљили! Због тога постоји слабост, и недостаје снаге.’“ Testimonies, volume 8, 249, 250.

Back to Articles