Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Forty

Књига пророка Данила — сто четрдесета

The Last Promise: Unveiling the Role of Elijah Before the Day of the Lord

Последње обећање: откривање улоге Илије пре дана Господњег

Author

Jeff Pippenger

Published

March 16, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The last promise of the Old Testament is that before the great and terrible day of the Lord, Elijah would come.

Последње обећање Старога завета јесте да ће, пре великог и страшног дана Господњег, доћи Илија.

> Remember ye the law of Moses my servant, which I commanded unto him in Horeb for all Israel, with the statutes and judgments. Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord: And he shall turn the heart of the fathers to the children, and the heart of the children to their fathers, lest I come and smite the earth with a curse. Malachi 4:4–5.

> Сетите се закона Мојсија, слуге мојега, који му заповедих на Хориву за свега Израиља, са уредбама и судовима. Гле, ја ћу вам послати Илију пророка пре него што дође велики и страшни дан Господњи; и он ће обратити срце отаца к синовима, и срце синова к оцима њиховим, да не дођем и ударим земљу проклетством. Малахија 4:4–5.

The Elijah that comes in advance of “the great and dreadful day of the Lord,” is an individual messenger, and also the movement associated with the message the messenger proclaims. The Elijah that is sent is therefore the one hundred and forty-four thousand who do not taste death, just as Enoch and Elijah represent. They are those who are lifted up as an ensign at the soon-coming Sunday law.

Илија који долази унапред „пред велики и страшни дан Господњи“ јесте појединачни весник, а такође и покрет повезан са поруком коју тај весник објављује. Стога је послани Илија сто четрдесет и четири хиљаде који не окушају смрт, као што представљају Енох и Илија. То су они који су подигнути као застава у време ускоро долазећег закона о недељи.

The last day Elijah was also represented by John the Baptist, but John did not represent the one hundred and forty-four thousand. He represented those who join the movement and accept the message of the last day messenger, who are then murdered by the papacy in the hour of the Sunday law crisis that begins at the soon coming Sunday law and ends when Michael stands up and the papacy comes to its end with none to help.

Илија последњег дана такође је био представљен Јованом Крститељем, али Јован није представљао сто четрдесет и четири хиљаде. Он је представљао оне који се придружују покрету и прихватају поруку весника последњег дана, који затим бивају погубљени од стране папства у часу кризе недељног закона, која започиње недељним законом што ускоро долази и окончава се када Михаило устане и папство дође своме крају, а никога не буде да му помогне.

Elijah is represented on Mount Carmel and John is represented in Herod’s banquet hall. Those two historical witnesses identify the two groups of God’s last day people represented in Revelation chapter seven. The one hundred and forty-four thousand and the great multitude align with Mount Carmel and Herod’s birthday party. Those two prophetic lines provide a sound point of reference to carefully identify the elements of the eighth head, that is of the seven heads in Revelation seventeen, with enough prophetic detail to clarify how and why the last president, which is the eighth president that is of the seven, becomes the great dictator of the United States in the last movements of the sixth kingdom of Bible prophecy.

Илија је представљен на гори Кармилу, а Јован је представљен у Иродовој гозбеној дворани. Та два историјска сведока поистовећују две групе Божјег народа последњих дана које су представљене у седмом поглављу Откривења. Сто четрдесет и четири хиљаде и велико мноштво одговарају гори Кармилу и Иродовој рођенданској гозби. Те две пророчке линије пружају поуздану тачку ослонца за пажљиво препознавање обележја осме главе, то јест оне која је од седам глава у седамнаестом поглављу Откривења, са довољно пророчких појединости да разјасне како и зашто последњи председник, који је осми председник, онај који је од седморице, постаје велики диктатор Сједињених Држава у последњим покретима шестог царства библијског пророштва.

At the Sunday law the threefold union is accomplished.

При недељном закону остварује се троструки савез.

> “By the decree enforcing the institution of the Papacy in violation of the law of God, our nation will disconnect herself fully from righteousness. When Protestantism shall stretch her hand across the gulf to grasp the hand of the Roman power, when she shall reach over the abyss to clasp hands with Spiritualism, when, under the influence of this threefold union, our country shall repudiate every principle of its Constitution as a Protestant and republican government, and shall make provision for the propagation of papal falsehoods and delusions, then we may know that the time has come for the marvelous working of Satan and that the end is near.” Testimonies, volume 5, 451.

> „Уредбом којом се, супротно Божјем закону, намеће установа папства, наш народ ће се потпуно одвојити од праведности. Када протестантизам пружи своју руку преко провалије да ухвати руку римске силе, када преко бездана посегне да се рукује са спиритизмом, када се, под утицајем овог троструког савеза, наша земља одрекне сваког начела свога Устава као протестантске и републиканске владавине, и обезбеди услове за ширење папских заблуда и обмана, тада можемо знати да је дошло време за чудесно деловање Сотоне и да је крај близу.” Testimonies, volume 5, 451.

Yet in this illustration there is a sequence, and that sequence is a subject of the inspired word. It is an event that happens at the decree, which in one sense is a singular event, but it is actually a very careful sequence of events. At the “decree” the United States ceases to be the sixth kingdom of Bible prophecy, which means that it is there that the seventh kingdom begins, but the seventh kingdom agrees to give their kingdom unto the beast. When the false prophet is defeated, the dragon takes its position, and immediately gives half its kingdom to the beast.

Ипак, у овој илустрацији постоји след, и тај след је предмет надахнуте Речи. То је догађај који се збива при указу, који је у једном смислу јединствен догађај, али је у ствари веома пажљив низ догађаја. При „указу“ Сједињене Државе престају да буду шесто царство библијског пророчанства, што значи да ту отпочиње седмо царство, али седмо царство се саглашава да преда своје царство звери. Када је лажни пророк поражен, аждаја заузима свој положај и одмах даје половину свога царства звери.

At Mount Carmel, there were four hundred and fifty prophets of Baal, and there four hundred prophets of the grove who were in Samaria eating at Jezebel’s table.

На гори Кармилу беше четири стотине и педесет Ваалових пророка, и четири стотине пророка гаја који су у Самарији јели за Језавељиним столом.

> Now therefore send, and gather to me all Israel unto mount Carmel, and the prophets of Baal four hundred and fifty, and the prophets of the groves four hundred, which eat at Jezebel’s table. 1 Kings 18:19.

> Стога сада пошаљи те сабери к мени свега Израиља на гору Кармил, и пророке Валове четири стотине и педесет, и пророке од гајева четири стотине, који једу за столом Језавељиним. 1. Царевима 18:19.

Elijah identifies the confrontation at Mount Carmel as a controversy, not only the question of who was the true God, but also that it was a controversy over who was the true prophet.

Илија поистовећује сукоб на гори Кармил као спор, не само око питања ко је био истинити Бог, него и да је то био спор око тога ко је био истинити пророк.

> Then said Elijah unto the people, I, even I only, remain a prophet of the Lord; but Baal’s prophets are four hundred and fifty men. 1 Kings 18:22.

> Тада Илија рече народу: „Ја, само ја, остадох пророк Господњи; а Валови пророци јесу четири стотине и педесет људи.“ 1. Царевима 18:22.

When Elijah’s offering was consumed by the fire that came down out of heaven, he then slew the four hundred and fifty prophets of Baal with his own hands.

Када је Илијина жртва била спаљена огњем који је сишао с неба, он је потом својим сопственим рукама погубио четири стотине и педесет Валових пророка.

> And Elijah said unto them, Take the prophets of Baal; let not one of them escape. And they took them: and Elijah brought them down to the brook Kishon, and slew them there. 1 Kings 18:40.

> И Илија им рече: Похватајте Валове пророке; нека ниједан од њих не умакне. И похваташе их; а Илија их одведе доле на поток Кисон и поби их онде. 1. Царевима 18:40.

Baal was a false masculine deity, and the four hundred prophets of the grove, who were still with Jezebel, eating at her table in the city of Samaria were the prophets of the female deity, Ashtaroth. The female deity survived Elijah’s slaughter of the prophets of Mount Carmel.

Ваал је био лажно мушко божанство, а четири стотине пророка гаја, који су још увек били с Језавељом, једући за њеним столом у граду Самарији, били су пророци женског божанства, Аштароте. Женско божанство преживело је Илијино поклање пророка на гори Кармилу.

> “The people upon the mountain prostrate themselves in terror and awe before the unseen God. They cannot look upon the bright, consuming fire sent from Heaven. They fear that they will be consumed in their apostasy and sins. They cry out with one voice, which resounds over the mountain, and echoes to the plains below them with terrible distinctness, ‘The Lord, he is the God; the Lord, he is the God.’ Israel is at last aroused and undeceived. They see their sin and how greatly they have dishonored God. Their anger is aroused against the prophets of Baal. With fearful terror, Ahab and Baal’s priests witnessed the wonderful exhibition of Jehovah’s power. Again is heard, in startling words of command, the voice of Elijah to the people, ‘Take the prophets of Baal; let not one of them escape.’ And the people were ready to obey the word of Elijah. They seized the false prophets who had deluded them, and brought them to the brook Kishon, and there Elijah, with his own hand, slew these idolatrous priests.” Review and Herald, October 7, 1873.

> „Народ на гори простире се ничице у страху и страхопоштовању пред невидљивим Богом. Они не могу гледати у светлу, прождирућу ватру послану с Неба. Страхују да ће бити уништени у свом отпадништву и гресима. Једним гласом узвикују, који одјекује преко горе и са страшном разговетношћу се разлеже до равница испод њих: ‘Господ, он је Бог; Господ, он је Бог.’ Израел је најзад пробуђен и више није обманут. Они виде свој грех и колико су тешко обешчастили Бога. У њима се распаљује гнев против Валових пророка. Са ужаснутим страхом Ахав и Валови свештеници посматрали су чудесно показивање Јеховине силе. Поново се чује, у запрепашћујућим речима заповести, Илијин глас упућен народу: ‘Похватајте пророке Валове; нека ниједан од њих не умакне.’ И народ беше спреман да послуша Илијину реч. Похватали су лажне пророке који су их били завели и довели их до потока Кисона, и тамо је Илија, својом сопственом руком, погубио те идолопоклоничке свештенике.” Review and Herald, October 7, 1873.

Mount Carmel typifies the soon-coming Sunday law in the United States. It is then that the ensign of the one hundred and forty-four thousand (typified by Elijah), is lifted up. It is there that the genuine Protestant horn is distinctly manifested in contrast with the counterfeit Protestant horn, who is in Samaria, eating Jezebel’s diet. It is there that the Republican horn that had become the horn of both church and state leading up to Mount Carmel comes to its end as the sixth kingdom of Bible prophecy. What remains then is Ahab, and his tenfold nation, and Jezebel, who has been hiding in Samaria, while she dines with apostate Protestants. The sixth kingdom is finished, and the rain then comes without measure.

Гора Кармил представља праслику скорог доношења недељног закона у Сједињеним Државама. Тада се подиже застава сто четрдесет и четири хиљаде (представљених Илијом). Ту се истински протестантски рог јасно показује у супротности са лажним протестантским рогом, који је у Самарији и једе Језавељину храну. Ту републикански рог, који је, водећи ка гори Кармилу, постао рог и цркве и државе, долази своме крају као шесто царство библијског пророштва. Тада остају Ахав, и његов десетоструки народ, и Језавеља, која се крила у Самарији док је обедовала с отпадничким протестантима. Шесто царство је свршено, и тада долази дажд без мере.

At Herod’s birthday party, Elijah, represented by John the Baptist is in the Roman prison awaiting deliverance or death. There are no prophets of Baal to accomplish the dance of deception, just Salome, Jezebel’s daughter. Herod and his royal friends are drunk with the wine of Babylon, for his birthday also represents the Sunday law, and all nations began to drink the wine of Babylon on September 11, 2001, well before the soon coming Sunday law.

На Иродовом рођенданском слављу, Илија, представљен Јованом Крститељем, налази се у римској тамници, очекујући избављење или смрт. Нема Валових пророка да изведу плес обмане, него само Салома, Језавељина кћи. Ирод и његови царски пријатељи опијени су вином Вавилона, јер његов рођендан такође представља недељни закон, а сви народи почели су да пију вино Вавилона 11. септембра 2001. године, много пре ускоро долазећег недељног закона.

> And after these things I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. For all nations have drunk of the wine of the wrath of her fornication, and the kings of the earth have committed fornication with her, and the merchants of the earth are waxed rich through the abundance of her delicacies. Revelation 18:1–3.

> И после овога видех другог анђела где силази с неба, који имаше велику власт; и земља се осветли од славе његове. И повика снажно јаким гласом, говорећи: Паде, паде Вавилон велики, и постаде пребивалиште демона, и тамница свакоме нечистоме духу, и кавез свакој нечистој и мрској птици. Јер сви народи пили су вино гнева блуда њезина, и цареви земаљски чинили су блуд с њом, и трговци земаљски обогатише се од изобиља раскоши њезине. Откривење 18:1–3.

These three verses were fulfilled when the great buildings of New York, the twin towers were thrown down by a touch of God.

Ова три стиха испунила су се када су велике зграде Њујорка, куле близнакиње, биле оборене Божјим додиром.

> “Now comes the word that I have declared that New York is to be swept away by a tidal wave? This I have never said. I have said, as I looked at the great buildings going up there, story after story, ‘What terrible scenes will take place when the Lord shall arise to shake terribly the earth! Then the words of Revelation 18:1–3 will be fulfilled.’ The whole of the eighteenth chapter of Revelation is a warning of what is coming on the earth. But I have no light in particular in regard to what is coming on New York, only that I know that one day the great buildings there will be thrown down by the turning and overturning of God’s power. From the light given me, I know that destruction is in the world. One word from the Lord, one touch of his mighty power, and these massive structures will fall. Scenes will take place the fearfulness of which we cannot imagine.” Review and Herald, July 5, 1906.

> „Да ли сада долази реч коју сам наводно објавила да Њујорк треба да буде збрисан плимним таласом? То никада нисам рекла. Рекла сам, док сам посматрала велике зграде како се тамо подижу, спрат за спратом: ‘Какви ће се страшни призори одиграти када Господ устане да силно потресе земљу! Тада ће се испунити речи из Откривења 18:1–3.’ Цела осамнаеста глава Откривења представља упозорење о ономе што долази на земљу. Али немам посебну светлост у погледу онога што долази на Њујорк, осим што знам да ће једнога дана велике зграде тамо бити оборене окретањем и превртањем силе Божје. Из светлости која ми је дата, знам да је уништење у свету. Једна реч од Господа, један додир његове моћне силе, и ове масивне грађевине ће пасти. Одиграће се призори чију страхоту не можемо ни замислити.“ Review and Herald, July 5, 1906.

The soon coming Sunday law is represented by the second voice of Revelation chapter eighteen, and it represents Ahab’s Mount Carmel, and Herod’s birthday party. Herodias, who is also Jezebel, is not present at Herod’s drunken party, just as Jezebel was absent from Mount Carmel. Until the Sunday law, she has been forgotten during the seventy symbolic years of the reign of the earth beast, the sixth kingdom of Bible prophecy. When Jezebel received her deadly wound in 1798 and 1799, the sixth kingdom (the United States) began its term as the sixth kingdom of Bible prophecy. When the sixth kingdom ends, she then returns and begins to sing her songs and commits fornication with all the nations on earth.

Скоро долазећи недељни закон представљен је другим гласом из осамнаестог поглавља Откривења, и он представља Ахавову гору Кармил, као и Иродову рођенданску гозбу. Иродијада, која је уједно и Језавеља, није присутна на Иродовој пијаној гозби, као што је и Језавеља била одсутна са горе Кармила. До недељног закона она је била заборављена током седамдесет симболичних година владавине звери из земље, шестог царства библијског пророштва. Када је Језавеља примила своју смртоносну рану 1798. и 1799. године, шесто царство (Сједињене Државе) отпочело је свој период као шесто царство библијског пророштва. Када се шесто царство оконча, тада се она враћа, почиње да пева своје песме и чини блуд са свим народима на земљи.

Her songs of fornication and wine was prophetically initiated on September 11, 2001, but that was simply the period of preparation, as had been represented by the thirty years from 508, unto 538, the first time she took the throne. Up until the Sunday law, when the sixth kingdom is slain by the hands of Elijah, she has been hidden in Samaria. At that point John the Baptist is being held in her prison, awaiting either deliverance or death.

Њене песме блуда и вина пророчки су започете 11. септембра 2001, али то је једноставно било раздобље припреме, као што је било представљено тридесетогодишњим периодом од 508. до 538, када је први пут заузела престо. Све до недељног закона, када шесто царство бива погубљено рукама Илијиним, она је била скривена у Самарији. У том тренутку Јован Крститељ се држи у њеном затвору, очекујући или избављење или смрт.

Herod and his noble friends were drunk with the wine of Babylon, when Salome, the daughter of Herodias (Jezebel), performed her highly seductive dance, and Herod manifests his lustful and incestual desires. He is fully captivated by his step-daughters’ sexual overtures, and offers her up to half his kingdom.

Ирод и његови племенити пријатељи беху опијени вином Вавилона, када је Салома, кћи Иродијаде (Језавеље), извела свој крајње заводљиви плес, а Ирод испољава своје похотне и инцестуозне жеље. Он је потпуно опчињен сексуалним удварањима своје пасторке и нуди јој до половине свога царства.

> And when a convenient day was come, that Herod on his birthday made a supper to his lords, high captains, and chief estates of Galilee; And when the daughter of the said Herodias came in, and danced, and pleased Herod and them that sat with him, the king said unto the damsel, Ask of me whatsoever thou wilt, and I will give it thee. And he sware unto her, Whatsoever thou shalt ask of me, I will give it thee, unto the half of my kingdom. And she went forth, and said unto her mother, What shall I ask? And she said, The head of John the Baptist. And she came in straightway with haste unto the king, and asked, saying, I will that thou give me by and by in a charger the head of John the Baptist. And the king was exceeding sorry; yet for his oath’s sake, and for their sakes which sat with him, he would not reject her. And immediately the king sent an executioner, and commanded his head to be brought: and he went and beheaded him in the prison, And brought his head in a charger, and gave it to the damsel: and the damsel gave it to her mother. Mark 6:21–28.

> И кад дође згодан дан, те Ирод о своме рођендану приреди гозбу својим велможама, војводама и првацима галилејским; и кад уђе кћи те Иродијаде, и заигра, и угоди Ироду и онима који сјеђаху с њим, цар рече дјевојци: Ишти од мене што год хоћеш, и даћу ти. И закле јој се: Што год заиштеш од мене, даћу ти, до по царства свога. А она изишавши рече матери својој: Шта ћу искати? А она рече: Главу Јована Крститеља. И одмах уђе журно к цару и заиска говорећи: Хоћу да ми одмах даш на тањиру главу Јована Крститеља. И цар се врло ожалости; али заклетве ради своје, и ради оних који сјеђаху с њим, не хтје је одбити. И одмах цар посла џелата, и заповједи да донесе главу његову; и он отишавши посјече га у тамници, и донесе главу његову на тањиру, и даде је дјевојци; а дјевојка је даде матери својој. Марко 6:21–28.

The first voice of Revelation eighteen sounded on September 11, 2001, and the second voice sounds at the soon coming Sunday law. In the history represented in John chapter six, the first voice of 2001 was the voice of Christ informing His disciples that they must eat His flesh and drink His blood, for He was the true Bread of Heaven. That period began in Galilee and ended with a purging of His disciples who turned away from Him in John chapter SIX, verse SIXTY-SIX. That history began at Galilee with a dietary test, and ended at the enforcement of the mark of the beast, as typified by the number of the pope’s name, which is SIX, SIX, SIX. Galilee means “turning point,” and September 11, 2001 was a prophetic “turning point” (Galilee), and Herod’s birthday was with the leadership of Galilee. The beginning voice of Revelation chapter eighteen, and the ending voice of Revelation eighteen, are both represented by Galilee, which is a turning point.

Први глас из Откривења осамнаесте главе зачуо се 11. септембра 2001. године, а други глас се зачује при ускоро долазећем недељном закону. У историји представљеној у шестој глави Јовановог јеванђеља, први глас из 2001. године био је Христов глас који је обавештавао Своје ученике да морају јести Његово тело и пити Његову крв, јер је Он био истински Хлеб са Неба. Тај период је отпочео у Галилеји и завршио се прочишћавањем Његових ученика који су се одвратили од Њега у шестој глави Јовановог јеванђеља, у шездесет шестом стиху. Та историја је отпочела у Галилеји испитом у погледу исхране, а завршила се спровођењем жига звери, као што је то праобразно приказано бројем папиног имена, који је ШЕСТ, ШЕСТ, ШЕСТ. Галилеја значи „прекретница“, а 11. септембар 2001. године био је пророчка „прекретница“ (Галилеја), и Иродов рођендан био је у вези са вођством Галилеје. Почетни глас из осамнаесте главе Откривења, и завршни глас из Откривења 18, обоје су представљени Галилејом, која је прекретница.

> “There are lessons to be learned from the history of the past; and attention is called to these, that all may understand that God works on the same lines now that He ever has done. His hand is seen in His work and among the nations now, just the same as it has been ever since the gospel was first proclaimed to Adam in Eden.

> „Поуке треба извући из историје прошлости; и пажња се на њих усмерава, да би сви могли разумети да Бог сада делује по истим начелима по којима је одувек деловао. Његова рука се види у Његовом делу и међу народима и сада, исто онако као што се видела од времена када је јеванђеље први пут било објављено Адаму у Едену.

> “There are periods which are turning points in the history of nations and of the church. In the providence of God, when these different crises arrive, the light for that time is given. If it is received, there is spiritual progress; if it is rejected, spiritual declension and shipwreck follow. The Lord in His word has opened up the aggressive work of the gospel as it has been carried on in the past, and will be in the future, even to the closing conflict, when Satanic agencies will make their last wonderful movement.” Bible Echo, August 26, 1895.

> „Постоје раздобља која представљају прекретнице у историји народа и цркве. У Божјем провиђењу, када наступе ове различите кризе, даје се светлост за то време. Ако се она прихвати, долази до духовног напретка; ако се одбаци, следе духовно назадовање и бродолом. Господ је у Својој речи открио продорно дело јеванђеља онако како се оно одвијало у прошлости и како ће се одвијати у будућности, све до завршног сукоба, када ће сатанске силе извести свој последњи чудесни покрет.“ Bible Echo, 26. август 1895.

Galilee at 2001, and Galilee at the soon coming Sunday law, identify when the light of the latter rain is poured out. In 2001 it was a measured outpouring, but at the second voice it is poured out without measure, as represented by the tremendous outpouring after Elijah slew the prophets of Baal, which occurred at Herod’s birthday party. Herod’s birthday identifies the birth of the seventh kingdom of Bible prophecy, which immediately follows the death of the preceding kingdom. The United States began to reign in 1798, at the death of the fifth kingdom, and at the death of the prophets of Baal, the seventh kingdom’s birthday has arrived. That seventh kingdom is represented by Ahab’s tenfold kingdom of the north, and by Herod, a representative of the tenfold northern kingdom of pagan Rome.

Галилеја у 2001. години, и Галилеја у време ускоро долазећег недељног закона, означавају када се излива светлост позне кише. Године 2001. то је било одмерено изливање, али при другом гласу она се излива без мере, као што је представљено силним изливањем након што је Илија погубио Валове пророке, што се догодило на Иродовом рођенданском слављу. Иродов рођендан означава рођење седмог царства библијског пророштва, које непосредно следи после смрти претходног царства. Сједињене Државе почеле су да владају 1798. године, при смрти петог царства, а при смрти Валових пророка наступио је рођендан седмог царства. То седмо царство представљено је Ахавовим десетоструким северним царством, и Иродом, представником десетоструког северног царства паганског Рима.

> And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:16–18.

> И десет рогова које си видео на звери, они ће омрзнути блудницу, и опустошиће је и оголити, и јешће њено месо, и сажећи ће је огњем. Јер је Бог ставио у њихова срца да изврше вољу његову, и да се сложе, и да предају своје царство звери, док се не испуне речи Божје. И жена коју си видео јесте онај велики град, који царује над царевима земаљским. Откривење 17:16–18.

Herod agrees to fulfill the oath he made to Salome, and give her the head of John, and his oath was represented as up to half his kingdom. The ten kings of the United Nations, in spite of hating the whore, agree to give their seventh kingdom unto the eighth head, that is of the seven previous heads. They agree to a kingdom that is premised upon the combination of the worldwide State, being combined with her worldwide Church. But the marriage is a Latin marriage, not an English marriage, for their marriage is represented by the “woman” reigning “over the kings.” In a Latin marriage the family retains the woman’s surname, not the mans’, and the name of this twofold marriage is an important element of the prophetic narrative.

Ирод пристаје да испуни заклетву коју је дао Саломи, и да јој да главу Јованову, а његова заклетва била је представљена као до половине његовог царства. Десет царева Уједињених нација, упркос томе што мрзе блудницу, сагласни су да своје седмо царство предају осмој глави, која је од седам претходних глава. Они пристају на царство које је засновано на споју светске Државе, сједињене с њеном светском Црквом. Али тај брак је латински брак, а не енглески брак, јер је њихов брак представљен тако што „жена“ царује „над царевима“. У латинском браку породица задржава презиме жене, а не мужевљево, и име овог двоструког брака важан је елемент пророчке повести.

> “Kings and rulers and governors have placed upon themselves the brand of antichrist, and are represented as the dragon who goes to make war with the saints—with those who keep the commandments of God and who have the faith of Jesus.” Testimonies to Ministers, 38.

> „Краљеви и владари и управитељи ставили су на себе жиг антихриста, и приказани су као аждаја која одлази да зарати са светима — са онима који држе заповести Божје и имају веру Исусову.“ Testimonies to Ministers, 38.

We will continue this study in the next article.

Наставићемо ово проучавање у следећем чланку.

> The word that Isaiah the son of Amoz saw concerning Judah and Jerusalem. And it shall come to pass in the last days, that the mountain of the Lord’s house shall be established in the top of the mountains, and shall be exalted above the hills; and all nations shall flow unto it. And many people shall go and say, Come ye, and let us go up to the mountain of the Lord, to the house of the God of Jacob; and he will teach us of his ways, and we will walk in his paths: for out of Zion shall go forth the law, and the word of the Lord from Jerusalem. . .. And in that day seven women shall take hold of one man, saying, We will eat our own bread, and wear our own apparel: only let us be called by thy name, to take away our reproach. In that day shall the branch of the Lord be beautiful and glorious, and the fruit of the earth shall be excellent and comely for them that are escaped of Israel. And it shall come to pass, that he that is left in Zion, and he that remaineth in Jerusalem, shall be called holy, even every one that is written among the living in Jerusalem: When the Lord shall have washed away the filth of the daughters of Zion, and shall have purged the blood of Jerusalem from the midst thereof by the spirit of judgment, and by the spirit of burning. Isaiah 2:1–3, 4:1–4.

> Реч коју је Исаија, син Амосов, видео за Јуду и за Јерусалим. И догодиће се у последње дане да ће гора дома Господњег бити утврђена наврх гора и узвишена изнад хумова; и сви ће народи потећи к њој. И многи ће народи поћи и рећи: Ходите да идемо на гору Господњу, у дом Бога Јаковљевог; и учиће нас својим путевима, и ходићемо његовим стазама; јер ће из Сиона изаћи закон, и реч Господња из Јерусалима.... И у тај дан седам ће жена ухватити једнога човека говорећи: свој ћемо хлеб јести и своје ћемо хаљине носити; само да се зовемо твојим именом, да скинемо срамоту своју. У тај дан биће Младица Господња лепота и слава, и плод земаљски биће изврстан и красан онима који се избаве из Израиља. И догодиће се да ће се онај који остане на Сиону и онај који преостане у Јерусалиму звати свет, сваки који је записан међу живима у Јерусалиму: када Господ опере нечистоту кћери Сионских и очисти крв Јерусалимску из његове средине духом суда и духом спаљивања. Исаија 2:1–3, 4:1–4.

Back to Articles