Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Twenty-Nine

Књига пророка Јоила и лаодикијска Црква адвентиста седмог дана — број двадесет девет

Number Twenty-Nine

Број двадесет девет

Author

Jeff Pippenger

Published

January 14, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

The fifth Messianic prophecy in the book of Matthew is the waymark of disappointment and death. On July 18, 2020, the false prediction of the destruction of Nashville, slew Elijah and Moses.

Пето месијанско пророштво у Јеванђељу по Матеју јесте путоказ разочарања и смрти. Дана 18. јула 2020. године, лажно предсказање о разорењу Нешвила усмртило је Илију и Мојсија.

## The Fifth Messianic Waymark is the Disappointment of July 18, 2020

Пети месијански путоказ јесте Разочарање од 18. јула 2020.

> Then was fulfilled that which was spoken by Jeremiah the prophet, saying, In Rama was there a voice heard, lamentation, and weeping, and great mourning, Rachel weeping for her children, and would not be comforted, because they are not. Matthew 2:17, 18.

> Тада се испуни оно што је речено преко пророка Јеремије, који говори: „У Рами се чу глас, нарицање и плач и велико ридање; Рахиља плаче за својом децом, и неће да се утеши, јер их нема.“ Матеј 2:17, 18.

## Prediction

Предсказање

> Thus saith the Lord; A voice was heard in Ramah, lamentation, and bitter weeping; Rahel weeping for her children refused to be comforted for her children, because they were not. Jeremiah 31:15.

> Овако говори Господ: Глас се чу у Рами, нарицање и горко ридање; Рахила плаче за својом децом и неће да се утеши за својом децом, јер их нема. Јеремија 31:15.

Moses and Elijah are slain in the streets of Sodom and Egypt. The last statement of the Old Testament identifies that Elijah would come before the great and dreadful day of the Lord. That dreadful day begins when Michael stands up in Daniel twelve, and announces in Revelation twenty-two that, “he that is just and he who is unjust” will remain in that condition for eternity.

Мојсије и Илија бивају убијени на улицама Содома и Египта. Последња изјава Старога завета указује да ће Илија доћи пре великог и страшног дана Господњег. Тај страшни дан почиње када Михаило у дванаестој глави Данила устане и у Откривењу двадесет и другој објави да ће „ко је праведан и ко је неправедан“ остати у том стању за вечност.

> And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. Daniel 12:1.

> И у то време устаће Михаило, велики кнез који стоји за синове твога народа; и настаће време тескобе какве није било откако је народа до тога времена; и у то време избавиће се твој народ, сваки који се нађе записан у књизи. Данило 12:1.

> He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:11.

> Ко чини неправду, нека и даље чини неправду; и ко је нечист, нека и даље буде нечист; и ко је праведан, нека и даље чини правду; и ко је свет, нека се и даље свети. Откривење 22:11.

Elijah must appear before probation closes, and he gets slain and resurrected in Revelation eleven, just before probation closes. He is resurrected and presents his message until probation closes, where there is then another resurrection, of righteous and wicked.

Илија се мора појавити пре него што се време милости заврши, и он бива убијен и васкрснут у Откривењу једанаест, непосредно пре него што се време милости заврши. Он бива васкрснут и износи своју поруку све док се време милости не заврши, када потом наступа друго васкрсење, праведних и злих.

> And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. Daniel 12:2.

> И многи од оних који спавају у праху земаљскоме пробудиће се, једни на живот вечни, а други на срамоту и вечни презир. Данило 12:2.

That special resurrection is followed by the Second Coming of Christ, where the righteous dead are resurrected and then a thousand years where the saints judge the lost. At the end of the thousand years there is another resurrection and the third coming of Christ. The line of prophetic resurrections includes the resurrection of the papal beast, but each of the resurrections are a specific subject of God’s prophetic Word. On July 18, 2020, the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand committed suicide by rebelling against Christ’s command forbidding time applications beyond 1844.

То посебно васкрсење прати Други Христов долазак, када праведни мртви васкрсавају, а потом следи хиљаду година током којих свети суде изгубљенима. На крају тих хиљаду година наступа још једно васкрсење и трећи Христов долазак. Низ пророчких васкрсења обухвата и васкрсење папске звери, али је свако од тих васкрсења посебна тема Божје пророчке Речи. Дана 18. јула 2020. године, лаодикијски покрет сто четрдесет и четири хиљаде извршио је самоубиство побунивши се против Христове заповести која забрањује временске примене после 1844.

A voice was then heard in Rama, meaning pride and self-exaltation. Rachel meaning a good traveler is in mourning because Moses and Elijah are not, and more importantly, they cannot be comforted. They have no comfort, and the Holy Spirit is the Comforter, that would be sent when the voice in the wilderness began in July of 2023.

Тада се чу глас у Рами, што значи понос и самоузвишење. Рахиља, што значи добар путник, у жалости је зато што Мојсије и Илија нису ту, и што је још важније, не могу бити утешени. Они немају утехе, а Дух Свети је Утешитељ, који би био послат када је глас у пустињи започео у јулу 2023. године.

These things happen just before probation closes, and according to Revelation, just before probation closes the Revelation of Jesus Christ is unsealed. That unsealing is what resurrects Moses and Elijah, who are also Rachel, the good traveler, who had been weeping and mourning for her children, could not be comforted. Her mourning turns to joy when those children are resurrected.

Ове ствари се догађају непосредно пре него што се време милости затвори, и према Откривењу, непосредно пре него што се време милости затвори, Откривење Исуса Христа бива отпечаћено. То отпечаћивање је оно што васкрсава Мојсија и Илију, који су такође Рахиља, добра путница, која је плакала и нарицала за својом децом и није се могла утешити. Њено нарицање претвара се у радост када та деца васкрсну.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. Revelation 22:10.

> И рече ми: Не запечаћуј речи пророштва ове књиге; јер је време близу. Откривење 22:10.

Moses and Elijah were dead in the streets of Sodom and Egypt, and just as with Christ, the one hundred and forty-four thousand would be called out of Egypt, when the gathering began in July of 2023.

Мојсије и Илија били су мртви на улицама Содома и Египта, и као што је било са Христом, сто четрдесет и четири хиљаде били би позвани да изађу из Египта, када је сабирање отпочело у јулу 2023.

## The Sixth Messianic Waymark is the calling out of Egypt in July of 2023

Шести месијански оријентир јесте излазак из Египта у јулу 2023.

> And was there until the death of Herod: that it might be fulfilled which was spoken of the Lord by the prophet, saying, Out of Egypt have I called my son. Matthew 2:15.

> И беше тамо до смрти Иродове, да се испуни што је Господ казао преко пророка говорећи: Из Египта дозвах Сина свога. Матеј 2:15.

## Prediction

Предсказање

> When Israel was a child, then I loved him, and called my son out of Egypt. Hosea 11:1.

> Када Израиљ беше дете, тада га заволех, и из Египта дозвах сина својега. Осија 11:1.

Dead in the Egyptian street, a heavenly voice from the wilderness calls Ezekiel’s valley of dead bones to life. That voice began to sound in July of 2023.

Мртви на египатској улици, небески глас из пустиње позива Језекиљеву долину мртвих костију у живот. Тај глас је почео да одзвања у јулу 2023. године.

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. Revelation 11:11, 12.

> И после три дана и по Дух живота од Бога уђе у њих, и стадоше на своје ноге; и велики страх обузе оне који су их гледали. И чуше велики глас с неба како им говори: Узиђите амо. И уздигоше се на небо у облаку; и непријатељи њихови гледаху их. Откривење 11:11, 12.

God calls His Son out of Egypt and He also called Moses out of Egypt, for Moses as the alpha and Jesus as the omega represent the experience of the one-hundred and forty-four thousand, who sing the song of Moses and the Lamb. That song includes the call out of Egypt. In Ezekiel there is represented two steps, that were prefigured by the two steps in the creation of Adam. First the body is formed, and then the breath of life is breathed into the body and it then lives. In Revelation eleven the first step is the entrance of the Spirit of God into the slain, and they then stood upon their feet. When they stand, they are God’s army. What conveys the Spirit in chapter eleven is represented by Ezekiel’s first prophecy. The voice in the wilderness is the prophetic message accompanied by the Holy Spirit.

Бог позива Свога Сина из Египта, а такође је и Мојсија позвао из Египта, јер Мојсије као алфа и Исус као омега представљају искуство сто четрдесет и четири хиљаде, који певају песму Мојсија и Јагњета. Та песма укључује позив да се изађе из Египта. У Језекиљу су представљена два корака, који су били предзнаменовани двама корацима у стварању Адама. Најпре се обликује тело, а затим се у тело удахњује дах живота и оно тада оживљава. У Откривењу једанаест први корак је улазак Духа Божјег у побијене, и они потом стадоше на своје ноге. Када стоје, они су Божја војска. Оно што преноси Духа у једанаестом поглављу представљено је Језекиљевим првим пророчанством. Глас у пустињи јесте пророчка порука праћена Светим Духом.

The book of Matthew contains the twelve chapters that are the omega to the twelve chapters in Genesis that provide two witnesses which represent the covenant with the one hundred and forty-four thousand. Those men and women are sealed for eternity in a relationship of Divinity combined with their humanity. They become the sign for the eleventh-hour workers.

Књига Матеје садржи дванаест поглавља која су омега дванаест поглавља у Постању, а која пружају два сведока што представљају завет са сто четрдесет и четири хиљаде. Ти мушкарци и жене запечаћени су за вечност у односу Божанства сједињеног са њиховом људском природом. Они постају знак за раднике једанаестога часа.

> “The work of the Holy Spirit is to convince the world of sin, of righteousness and of judgment. The world can only be warned by seeing those who believe the truth sanctified through the truth, acting upon high and holy principles, showing in a high, elevated sense, the line of demarcation between those who keep the commandments of God, and those who trample them under their feet. The sanctification of the Spirit signalizes the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day. When the test comes, it will be clearly shown what the mark of the beast is. It is the keeping of Sunday. Those who after having heard the truth, continue to regard this day as holy, bear the signature of the man of sin, who thought to change times and laws.” Bible Training School, December 1, 1903.

> „Дело Светога Духа јесте да осведочи свет о греху, о праведности и о суду. Свет може бити опоменут једино тако што ће видети оне који верују истини, посвећене кроз истину, како поступају по узвишеним и светим начелима, показујући у високом, узвишеном смислу линију разграничења између оних који држе заповести Божје и оних који их газе својим ногама. Посвећење Духа обележава разлику између оних који имају печат Божји и оних који држе лажни дан одмора. Када дође проба, јасно ће се показати шта је жиг звери. То је држање недеље. Они који, пошто су чули истину, настављају да овај дан сматрају светим, носе потпис човека греха, који је помислио да промени времена и законе.” Bible Training School, December 1, 1903.

The ensign of the one hundred and forty-four thousand when they are called up to heaven in chapter eleven of Revelation, they are first called out of Egypt, which is where they were slain. A voice from the wilderness calls them out of Egypt, that they would be the sign for the eleventh-hour workers. Their resurrection in 2024 is also represented as a birth, and an awakening depending on which illustration is being identified. In terms of a birth, they are those who fulfill the parable of the ten virgins, and in this sense, their birth is a virgin birth, and they are the sign.

Застава сто четрдесет и четири хиљаде, када су у једанаестој глави Откривења позвани на небо, јесте да су најпре позвани из Египта, где су и били побијени. Глас из пустиње позива их из Египта, да би били знак за раднике једанаестога часа. Њихово васкрсење 2024. године такође је представљено као рођење, и као буђење, у зависности од тога која се илустрација разматра. У погледу рођења, они су ти који испуњавају причу о десет девојака, и у том смислу, њихово рођење је девичанско рођење, и они су знак.

## The Seventh Messianic Waymark is 2024

Седми месијански путоказ је 2024.

> Now all this was done, that it might be fulfilled which was spoken of the Lord by the prophet, saying, Behold, a virgin shall be with child, and shall bring forth a son, and they shall call his name Emmanuel, which being interpreted is, God with us. Matthew 1:22, 23.

> А све је то било да се испуни што је Господ казао преко пророка који говори: Ето, девојка ће затруднети и родиће сина, и наденуће му име Емануило, што у преводу значи: С нама Бог. Матеј 1:22, 23.

## Prediction

Предсказање

> Therefore the Lord himself shall give you a sign; Behold, a virgin shall conceive, and bear a son, and shall call his name Immanuel. Isaiah 7:14.

> Зато ће вам сам Господ дати знак: ево, девојка ће затруднети и родиће сина, и наденуће му име Емануило. Исаија 7:14.

There were signs in the history of Moses and Christ, as there were in Millerite history. In the last days, Laodicean Adventism will be seeking after a sign, and their only sign, is the sign of Jonah. There is also a sign for those who are resurrected in 2024. Their sign is the “seven times” of Leviticus twenty-six.

Постојали су знаци у историји Мојсија и Христа, као што су постојали и у милеритској историји. У последњим данима, лаодикијски адвентизам тражиће знак, а њихов једини знак јесте знак Јонин. Постоји и знак за оне који су васкрснути 2024. године. Њихов знак јесте „седам времена“ из 3. Мојсијеве двадесет шест.

> And this shall be a sign unto thee, Ye shall eat this year such things as grow of themselves, and in the second year that which springeth of the same; and in the third year sow ye, and reap, and plant vineyards, and eat the fruits thereof. And the remnant that is escaped of the house of Judah shall yet again take root downward, and bear fruit upward. For out of Jerusalem shall go forth a remnant, and they that escape out of mount Zion: the zeal of the Lord of hosts shall do this. 2 Kings 19:29–31.

> И ово нека ти буде знак: ове године јешћете оно што само од себе израсте, а друге године оно што изникне из истога; а треће године сејте и жањите, и садите винограде, и једите род њихов. И остатак који се избави из дома Јудина опет ће пустити корен надоле и доносити плод одозго. Јер ће из Јерусалима изаћи остатак, и они који умакну са горе Сиона: ревност Господа над војскама учиниће то. 2. Царевима 19:29–31.

> And if ye shall say, What shall we eat the seventh year? behold, we shall not sow, nor gather in our increase: Then I will command my blessing upon you in the sixth year, and it shall bring forth fruit for three years. And ye shall sow the eighth year, and eat yet of old fruit until the ninth year; until her fruits come in ye shall eat of the old store. Leviticus 25:20–22.

> Ако ли речете: Шта ћемо јести седме године? Ево, нећемо сејати нити ћемо сабирати свој род. Тада ћу заповедити благослову своме на вас у шестој години, и земља ће родити за три године. И сејаћете осме године, и јешћете од старога рода до девете године; док не приспе њен плод, јешћете од старе залихе. Левитска 25:20–22.

Those who escape, are also represented as the outcasts of Israel, and they were cast out by their brethren which hated them. Their brethren cast them out, for they hated them because they could not refute the sabbath truth represented by Moses’ “seven times.”

Они који умакну такође су представљени као изгнаници Израиљеви, а избацила су их њихова браћа која су их мрзела. Њихова браћа избацила су их, јер су их мрзела зато што нису могла да оповргну истину о суботи, представљену Мојсијевим „седам времена“.

> The Lord doth build up Jerusalem: he gathereth together the outcasts of Israel. Psalms 147:2.

> Господ подиже Јерусалим; сабира изгнанике Израиљеве. Псалам 147:2.

The Lord began gathering the remnant in July 2023, and the remnant are the “outcasts” of Israel. In July 2023, He set His hand a second time to gather His outcasts. He set His hand in 1849 a second time, in advance of the omega light of Moses seven times in 1856. The alpha light was represented by Miller’s first prophetic discovery—Moses’ seven times.

Господ је почео да сабира остатак у јулу 2023. године, а остатак су „изгнаници“ Израиљеви. У јулу 2023. године, по други пут је пружио своју руку да сабере своје изгнанике. Он је 1849. године по други пут пружио своју руку, унапред у односу на омега светлост Мојсијевих седам времена 1856. године. Алфа светлост била је представљена Милеровим првим пророчким открићем — Мојсијевих седам времена.

> And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious. And it shall come to pass in that day, that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people, which shall be left, from Assyria, and from Egypt, and from Pathros, and from Cush, and from Elam, and from Shinar, and from Hamath, and from the islands of the sea. And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth. Isaiah 11:10–12.

> И у тај дан биће корен Јесејев, који ће стајати као знамење народима; њега ће тражити незнабошци; и почивалиште његово биће славно. И догодиће се у тај дан да ће Господ опет, по други пут, подигнути руку своју да поврати остатак народа свога, који остане, из Асирије, и из Египта, и из Патроса, и из Хуса, и из Елама, и из Синара, и из Емата, и с морских острва. И подигнуће знамење народима, и сабраће прогнане Израиљеве, и расејане Јудине окупиће с четири краја земље. Исаија 11:10–12.

When the outcasts are lifted up as the sign, they will then gather the eleventh-hour workers, who can “only be warned by seeing” “the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day.” The sign for the eleventh-hour workers is the outcasts, and the sign OF the outcasts, is the enigma of, eating “this year such things as grow of themselves, and in the second year that which springeth of the same; and in the third year sow ye, and reap, and plant vineyards, and eat the fruits thereof.”

Када одбачени буду уздигнути као знак, тада ће окупити раднике једанаестога часа, који се могу „упозорити једино гледањем“ „разлике између оних који имају печат Божји и оних који држе лажни дан одмора“. Знак за раднике једанаестога часа јесу одбачени, а знак ОДБАЧЕНИХ јесте загонетка: јести „ове године што само од себе расте, а друге године што из тога ниче; а треће године сејте, и жањите, и садите винограде, и једите род њихов.“

The enigma of the passage is that it represents the “seven times” of Leviticus twenty-five and twenty-six. The Sabbath of the land resting is a component of the covenant that identifies both the blessing or the curse, of either observing or rejecting the seventh-year rest for the promised land. The sign of the one hundred and forty-four thousand is the component of the threefold promise of the covenant that is represented by the seventh-year Sabbath of the land. The foundational truth of the “seven times,” identifies one of three elements of the covenant that promises a new heart and mind, and a new body and also a land to live in.

Загонетка овог одломка јесте у томе што он представља „седам времена“ из Левитске двадесет пете и двадесет шесте главе. Субота починка земље јесте саставни део завета који означава и благослов и проклетство, било због држања или одбацивања починка седме године за обећану земљу. Знак сто четрдесет и четири хиљаде јесте саставни део троструког обећања завета, које је представљено суботом земље у седмој години. Темељна истина о „седам времена“ означава један од три елемента завета који обећава ново срце и ум, и ново тело, као и земљу у којој ће се живети.

The seventh-day Sabbath is the sign between God and His people, but that seventh-day Sabbath also represents the covenant responsibility given to ancient Israel. They were to be the protectors, the depositaries of the Ten Commandments. Sister White is clear that modern Israel in 1844 in alignment with ancient Israel was made the depositaries of not only the Ten Commandments, but also of God’s prophetic Word.

Субота седмога дана јесте знак између Бога и Његовог народа, али та субота седмога дана такође представља заветну одговорност дату древном Израиљу. Они су требало да буду чувари, повереници Десет заповести. Сестра Вајт јасно каже да је савремени Израиљ 1844. године, у сагласју са древним Израиљем, постављен за повереника не само Десет заповести, него и Божје пророчке Речи.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth.” Testimonies, volume 5, 455.

> „Бог је позвао Своју цркву у ово време, као што је позвао древни Израиљ, да стоји као светлост на земљи. Моћним секачем истине, вестима првог, другог и трећег анђела, Он их је одвојио од цркава и од света да би их довео у свето приближење Себи. Учинио их је чуварима Свога закона и поверио им велике истине пророчанства за ово време. Као и свети пророшки изричаји поверени древном Израиљу, ово је свето повереништво које треба саопштити свету. Три анђела из Откривења 14 представљају народ који прихвата светлост Божјих вести и излази као Његово оруђе да објави упозорење по свој дужини и ширини земље.“ Testimonies, volume 5, 455.

The Ten Commandments are represented by the sign of the seventh-day Sabbath, and the laws of prophecy are represented by the seventh-year Sabbath. Laodicean Seventh-day Adventism will be greatly embarrassed when they jump ship and begin worshipping the sun, but the Sabbath commandment they first rejected is Moses’ “seven times.”

Десет заповести представљене су знаком суботе седмога дана, а закони пророштва представљени су суботом седме године. Лаодикијски адвентизам седмога дана биће веома посрамљен када напусти свој брод и почне да обожава сунце, али заповест о суботи коју је најпре одбацио јесте Мојсијево „седам времена“.

To win the promised land God’s people must understand and uphold not only the seventh-day Sabbath, but also the seven-year Sabbath. Laodicean Adventism cannot refute this biblical truth, though they cover it with lies. This is the root of their hatred that leads them to cast out those who will be the ensign.

Да би задобио Обећану земљу, Божји народ мора разумети и држати не само суботу седмога дана, него и седмогодишњу суботу. Лаодикијски адвентизам не може побити ову библијску истину, премда је прикрива лажима. То је корен њихове мржње, која их наводи да избаце оне који ће бити застава.

> “Most of my father’s family were full believers in the advent, and for bearing testimony to this glorious doctrine seven of us were at one time cast out of the Methodist Church. At this time the words of the prophet were exceedingly precious to us: ‘Your brethren that hated you, that cast you out for My name’s sake, said, Let the Lord be glorified: but He shall appear to your joy, and they shall be ashamed.’ Isaiah 66:5.

> „Већина чланова породице мога оца били су потпуни верници у адвент, и због сведочења ове славне доктрине нас седморо је у једно време било избачено из Методистичке цркве. У то време речи пророка биле су нам неизмерно драгоцене: ‘Ваша браћа која вас мрзе, која вас избацују ради имена Мојега, говоре: Нека се прослави Господ; али Он ће се јавити на вашу радост, а они ће се постидети.’ Исаија 66:5.“

> “From this time, up to December, 1844, my joys, trials, and disappointments were like those of my dear Advent friends around me. At this time I visited one of our Advent sisters, and in the morning we bowed around the family altar. It was not an exciting occasion, and there were but five of us present, all women. While I was praying, the power of God came upon me as I had never felt it before. I was wrapped in a vision of God’s glory, and seemed to be rising higher and higher from the earth, and was shown something of the travels of the Advent people to the Holy City, as narrated below.” Early Writings, 13.

> „Од овога времена па до децембра 1844. године, моје радости, кушње и разочарања били су као и код мојих драгих адвентистичких пријатеља око мене. У то време посетила сам једну од наших адвентистичких сестара, и ујутро смо клекле око породичног олтара. То није била узбудљива прилика, а присутно нас је било само петоро, све жене. Док сам се молила, сила Божја сишла је на мене као што је никада раније нисам осетила. Била сам обузета виђењем Божје славе и чинило ми се да се уздижем све више и више са земље, и било ми је показано нешто од путовања адвентног народа ка Светоме Граду, како је изложено ниже.“ Early Writings, 13.

Ellen White’s first vision, was given when five women, (representing five wise virgins) were gathered together after being cast out by their brethren that hated them. They hated them for the doctrine of the Second Coming, thus typifying the outcasts of the latter days.

Prva vizija Elen Vajt data je kada se pet žena (koje predstavljaju pet mudrih devojaka) okupilo zajedno nakon što su ih njihova braća, koja su ih mrzela, izbacila. Mrzeli su ih zbog nauke o Drugom dolasku, te su tako predstavljale odbačene u poslednjim danima.

> “I saw the nominal church and nominal Adventists, like Judas, would betray us to the Catholics to obtain their influence to come against the truth. The saints then will be an obscure people, little known to the Catholics; but the churches and nominal Adventists who know of our faith and customs (for they hated us on account of the Sabbath, for they could not refute it) will betray the saints and report them to the Catholics as those who disregard the institutions of the people; that is, that they keep the Sabbath and disregard Sunday.

> „Видех да ће називна црква и називни адвентисти, као Јуда, издати нас католицима да би задобили њихов утицај и навели их да устану против истине. Свети ће тада бити незнатан народ, мало познат католицима; али ће цркве и називни адвентисти, који знају за нашу веру и наше обичаје (јер су нас мрзели због суботе, пошто је нису могли оповргнути), издати свете и пријавити их католицима као оне који не маре за установе народа; то јест, да држе суботу и не маре за недељу.“

> “Then the Catholics bid the Protestants to go forward, and issue a decree that all who will not observe the first day of the week, instead of the seventh day, shall be slain. And the Catholics, whose numbers are large, will stand by the Protestants. The Catholics will give their power to the image of the beast. And the Protestants will work as their mother worked before them to destroy the saints. But before their decree bring or bear fruit, the saints will be delivered by the Voice of God.” Spalding and Magan, 1, 2.

> „Тада ће католици позвати протестанте да иступе напред и издају декрет да сви који не буду светковали први дан седмице, уместо седмога дана, буду погубљени. А католици, чији је број велик, стајаће уз протестанте. Католици ће дати своју моћ лику звери. А протестанти ће чинити онако како је њихова мајка чинила пре њих, да униште свете. Али пре него што њихов декрет донесе или уроди плодом, свети ће бити избављени Гласом Божјим.“ Spalding and Magan, 1, 2.

The “nominal” (meaning in name only), “Adventists, like Judas, would betray us to the Catholics.” They did so because “they hated” the outcasts “on account of the Sabbath.” Nominal Adventists profess to observe the seventh-day Sabbath, so this cannot be the Sabbath that is referenced. They hate the outcasts, for they know that they cannot refute the foundational truth of Moses’ seven times, that was the alpha understanding of Elijah in the person of William Miller.

„Номинални“ (то јест само по имену) „адвентисти ће нас, попут Јуде, издати католицима.“ Они су то учинили зато што су „мрзели“ одбачене „због суботе“. Номинални адвентисти тврде да држе суботу седмога дана, те то не може бити субота на коју се овде указује. Они мрзе одбачене, јер знају да не могу побити темељну истину о Мојсијевих седам времена, која је била алфа разумевање Илије у личности Вилијама Милера.

> “God is not giving us a new message. We are to proclaim the message that in 1843 and 1844 brought us out of the other churches.” Review and Herald, January 19, 1905.

> „Бог нам не даје нову вест. Треба да објављујемо вест која нас је 1843. и 1844. извела из других цркава.“ Review and Herald, January 19, 1905.

> “All the messages given from 1840–1844 are to be made forcible now, for there are many people who have lost their bearings. The messages are to go to all the churches.” Manuscript Releases, volume 21, 437.

> „Све поруке дате од 1840–1844. треба сада силно износити, јер има много људи који су изгубили своје усмерење. Поруке треба да иду свим црквама.“ Manuscript Releases, volume 21, 437.

> “The truths that we received in 1841, ‘42, ‘43, and ‘44 are now to be studied and proclaimed.” Manuscript Releases, volume 15, 371.

> „Истине које смо примили 1841, ’42, ’43. и ’44. сада треба проучавати и објављивати.“ Manuscript Releases, том 15, 371.

> “The warning has come: Nothing is to be allowed to come in that will disturb the foundation of the faith upon which we have been building ever since the message came in 1842, 1843, and 1844. I was in this message, and ever since I have been standing before the world, true to the light that God has given us. We do not propose to take our feet off the platform on which they were placed as day by day we sought the Lord with earnest prayer, seeking for light. Do you think that I could give up the light that God has given me? It is to be as the Rock of Ages. It has been guiding me ever since it was given.” Review and Herald, April 14, 1903.

> „Упозорење је дошло: Не сме се допустити да уђе било шта што би узнемирило темељ вере на коме градимо још откако је порука дошла 1842, 1843. и 1844. године. Била сам у овој поруци, и од тада све време стојим пред светом, верна светлости коју нам је Бог дао. Не намеравамо да склонимо своја стопала са платформе на коју су била постављена док смо из дана у дан тражили Господа у усрдној молитви, тражећи светлост. Мислите ли да бих могла да се одрекнем светлости коју ми је Бог дао? Она треба да буде као Стена векова. Она ме је водила откако ми је дата.” Review and Herald, April 14, 1903.

Judas is not a symbol of the Sanhedrin made up of Sadducees and Pharisees, Judas was one of the twelve disciples. He was one of the covenant bride, which Christ was about to marry at Pentecost. The betrayal against the outcasts comes from Judas, the Laodicean Seventh-day Adventist church. They are represented with many symbols, such as the Levites who are rejected by the Messenger of the Covenant in Malachi three. The Levites are separated at that purging, and their number is 25, whether faithful or unfaithful. The Levites are purged in advance of being lifted up as an offering, as in former years.

Јуда није симбол Синедриона сачињеног од садукеја и фарисеја; Јуда је био један од дванаесторице ученика. Он је био један од невесте савеза, коју је Христос требало да узме себи на Педесетницу. Издаја против одбачених долази од Јуде, лаодикијске адвентистичке цркве седмога дана. Они су представљени многим симболима, као што су Левити које одбацује Гласник савеза у Малахији три. Левити се при том очишћењу одвајају, а њихов број је 25, било да су верни или неверни. Левити се чисте унапред, пре него што буду уздигнути као принос, као у ранијим годинама.

> And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Then shall the offering of Judah and Jerusalem be pleasant unto the Lord, as in the days of old, and as in former years. Malachi 3:3, 4.

> И седеће као онај који топи и пречишћава сребро; и очистиће синове Левијеве, и пречистиће их као злато и сребро, да би приносили Господу принос у праведности. Тада ће принос Јуде и Јерусалима бити угодан Господу, као у старе дане и као у пређашње године. Малахија 3:3, 4.

The Levites are the offering, for they perfectly reflect the character of Christ, who is the great offering. When those twenty-five Levites are lifted up as an offering, the twenty-five counterfeit Levites are bowing to the sun in Ezekiel 8.

Левити су принос, јер савршено одражавају карактер Христа, који је велики принос. Када се тих двадесет и пет Левита уздижу као принос, двадесет и пет лажних Левита клањају се сунцу у Језекиљу 8.

Judas does not only represent a wicked Levite, but he is also a wicked priest that has been prepared for thirty years, as represented by Judas’ thirty pieces of silver.

Јуда не представља само злог Левита, него је и зао свештеник који је припреман тридесет година, као што је представљено Јудиним тридесет сребрника.

> Then Judas, which had betrayed him, when he saw that he was condemned, repented himself, and brought again the thirty pieces of silver to the chief priests and elders, Saying, I have sinned in that I have betrayed the innocent blood. And they said, What is that to us? see thou to that. And he cast down the pieces of silver in the temple, and departed, and went and hanged himself. Matthew 27:3–5.

> Тада Јуда, који га беше издао, видевши да је осуђен, покаја се, и врати тридесет сребрника првосвештеницима и старешинама, говорећи: Сагреших што издадох невину крв. А они рекоше: Шта је то нама? ти ћеш видети. И бацивши сребрнике у храму, отиде, и отишавши обеси се. Матеј 27:3–5.

The thirty pieces of silver that Judas cast out, represents the Messenger of the Covenant casting out (purging) the dross (counterfeit silver) in Malachi three. That wicked priesthood was represented by the rebellion of Korah, Dathan and Abiram and the rebels of 1888. The wicked priesthood is swallowed up when the United States, the earth-beast opens up its mouth. Then fire destroys their followers, during the full outpouring of the latter rain, that begins at the Sunday law.

Тридесет сребрника које је Јуда бацио представљају Гласника завета који избацује (прочишћава) троску (лажно сребро) у трећем поглављу Малахије. То зло свештенство било је представљено побуном Кореја, Датана и Авирама и побуњеницима из 1888. године. Зло свештенство бива прогутано када Сједињене Америчке Државе, звер из земље, отворе своја уста. Потом огањ уништава њихове следбенике, током пуног изливања позног дажда, које почиње недељним законом.

The virgin birth as a sign in Christ’s day, represents the sign of the wise virgins in the latter days. In that period the Sanhedrin, the Laodicean Seventh-day Adventist church will seek for a sign, but will be unable to see the only sign given to Laodicea. The sign for the great multitude, the eleventh-hour workers is seeing men and women keeping the seventh-day Sabbath during the Sunday law testing period. The sign of the remnant in their controversy with the former covenant people is the seventh-year Sabbath, representing the foundations of Adventism as identified as the central pillar of both of Habakkuk’s sacred tables. The sign given to Laodicean Adventism is the sign of Jonah, which is addressed in the dialogue between Christ and Peter.

Девичанско рођење као знак у Христово време представља знак мудрих девојака у последњим данима. У том раздобљу Синедрион, лаодикијска Црква адвентиста седмог дана, тражиће знак, али неће бити у стању да види једини знак дат Лаодикији. Знак за велико мноштво, раднике једанаестога часа, јесте то што виде мушкарце и жене како држе суботу седмога дана током раздобља испитивања недељним законом. Знак остатка у њиховој распри с народом бившег завета јесте субота седме године, која представља темеље адвентизма, препознате као средишњи стуб обеју светих таблица Авакумових. Знак дат лаодикијском адвентизму јесте знак Јонин, који је обрађен у дијалогу између Христа и Петра.

> When Jesus came into the coasts of Caesarea Philippi, he asked his disciples, saying, Whom do men say that I the Son of man am? And they said, Some say that thou art John the Baptist: some, Elias; and others, Jeremias, or one of the prophets. He saith unto them, But whom say ye that I am?

> А кад Исус дође у крајеве Кесарије Филипове, упита своје ученике говорећи: За кога говоре људи да сам ја, Син човечији? А они рекоше: Једни кажу да си Јован Крститељ; други, Илија; а трећи, Јеремија, или један од пророка. Рече им: А ви, шта кажете, ко сам ја?

> And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God. And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven.

> А Симон Петар одговори и рече: Ти си Христос, Син Бога живога. И одговарајући Исус рече му: Благо теби, Симоне, сине Јонин; јер ти то не открише тело и крв, него Отац мој који је на небесима. А и ја теби кажем: ти си Петар, и на овоме камену сазидаћу Цркву своју, и врата пакла неће је надвладати. И даћу ти кључеве Царства небескога; и што свежеш на земљи биће свезано на небесима; и што раздрешиш на земљи биће раздрешено на небесима.

> Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ. Matthew 16:13–20.

> Тада заповеди Својим ученицима да никоме не казују да је Он Исус Христос. Матеј 16:13–20.

The sign for the Sanhedrin, and therefore Adventism is the sign of Jonah. Simon Barjona is introduced into the passage as a symbol of a covenant man, for his name is about to be changed. Abram’s name was changed at the covenant. Saul’s named was changed to Paul. Jacob’s name was changed to Israel. Those three witnesses establish that when a biblical character’s name is changed, they represent a covenant man, and therefore typify the last covenant people, who are the one hundred and forty-four thousand. Those three witnesses also establish that a covenant man’s name represents the prophetic symbolism associated with the person whose name is changed. Saul means “selected,” for he was selected to carry the gospel to the Gentiles. His name was changed to Paul, meaning small, for he in his own eyes was the smallest of the apostles, for he had persecuted God’s church. Jacob the supplanter, was changed in both name and experience to an overcomer, as Israel means. Peter’s name was Simon, meaning one who hears; and Barjona, meaning the son of Jonah.

Знак за Синедрион, а стога и за адвентизам, јесте знак Јонин. Симон Варјона уводи се у овај одломак као симбол заветног човека, јер његово име ускоро треба да буде промењено. Аврамово име било је промењено приликом завета. Савлово име било је промењено у Павле. Јаковљево име било је промењено у Израиљ. Та три сведока утврђују да, када се име неког библијског лика промени, он представља заветног човека, и стога је праслика последњег заветног народа, који су сто четрдесет и четири хиљаде. Та три сведока такође утврђују да име заветног човека представља пророчку симболику повезану с личношћу чије је име промењено. Савле значи „изабрани“, јер је био изабран да понесе јеванђеље незнабошцима. Његово име било је промењено у Павле, што значи мали, јер је он у сопственим очима био најмањи од апостола, пошто је прогонио Божју цркву. Јакову, преваранту, било је промењено и име и искуство у победника, што значи Израиљ. Петрово име било је Симон, што значи онај који чује; и Варјона, што значи син Јонин.

Peter is representing the last generation of Jonah, for he was Jonah’s son. Jonah means “dove,” and Simon is he who heard the message of the dove, and Simon Barjona had heard the message of the anointing of Jesus, when He was baptized and became Jesus Christ, and the Holy Spirit descended in the form of a dove. The message of Jonah was the message of the dove which represented the anointing of Jesus with power at His baptism. The message of Jonah was represented as Jonah being three days in the belly of a whale. Those three days are the three days of Passover to the feast of first fruits, which are typified by Christ’s baptism and by Jonah’s time in the belly of the whale.

Петар представља последњу Јонину генерацију, јер беше син Јонин. Јона значи „голуб“, а Симон је онај који је чуо поруку голуба; и Симон Варјона чуо је поруку о помазању Исуса, када је Он био крштен и постао Исус Христос, и када је Свети Дух сишао у обличју голуба. Јонина порука била је порука голуба, који је представљао помазање Исуса силом при Његовом крштењу. Јонина порука била је представљена тиме што је Јона био три дана у утроби кита. Та три дана јесу три дана од Пасхе до празника првина, који су предображени Христовим крштењем и Јониним временом у утроби кита.

The sign of Jonah is the sign of the anointing of Christ at His baptism, which typifies the descent of the angel of Revelation eighteen on 9/11. 9/11 began a three-step testing process as represented by Jonah’s three days. Those three steps are also illustrated in Millerite history. August 11, 1840 marked the test of the first angel, April 19, 1844 the test of the second angel and October 22, 1844 the third test. Those three steps represent 9/11, July 18, 2020 and the Sunday law.

Знак Јонин јесте знак помазања Христа при Његовом крштењу, које је праслика силаска анђела из Откривења осамнаест на 11. септембар. 11. септембар је започео тростепени процес испитивања, представљен Јонина три дана. Та три корака су такође приказана у милеритској историји. 11. август 1840. означио је испит првог анђела, 19. април 1844. испит другог анђела, а 22. октобар 1844. трећи испит. Та три корака представљају 11. септембар, 18. јул 2020. и недељни закон.

At the Sunday law, Jonah is spat out of the mouth of a fish, right where Christ is spitting Laodicea out of His mouth, which is right where Balaam’s ass opens his mouth and speaks, which is right where John the Baptist’s father Zechariah speaks, which is also where the United States speaks as a dragon. Jonah then gives the final warning to the world as the symbol of those who were resurrected with Moses and Elijah in 2024. Those souls died in the streets of Sodom and Egypt, and are thereafter resurrected as Ezekiel’s mighty army. At their resurrection they become the sign of Jonah, for he represents those who have died and are resurrected to give the final message to Nineveh. Jonah in the belly of the whale, Daniel in the lion’s den, John in the pot of boiling oil represent the one hundred and forty-four thousand who have experienced a symbolic death and resurrection. The anointing at 9/11 unto the resurrection of Ezekiel’s mighty army represents the baptism of Christ unto His resurrection.

При недељном закону, Јона бива избљуван из уста рибе, управо тамо где Христос избљувава Лаодикију из Својих уста, што је управо тамо где Валамова магарица отвара своја уста и говори, што је управо тамо где говори Захарија, отац Јована Крститеља, што је такође место где Сједињене Државе говоре као аждаја. Јона потом упућује последње упозорење свету као симбол оних који су васкрсли са Мојсијем и Илијом 2024. године. Те душе су умрле на улицама Содома и Египта, а потом васкрсавају као моћна војска Језекиљева. При своме васкрсењу оне постају знак Јонин, јер он представља оне који су умрли и васкрсли да би упутили последњу поруку Ниневији. Јона у утроби кита, Данило у лављој јами, Јован у котлу врелог уља представљају сто четрдесет и четири хиљаде који су искусили симболичку смрт и васкрсење. Помазање 11. септембра до васкрсења моћне војске Језекиљеве представља крштење Христово до Његовог васкрсења.

> The Pharisees also with the Sadducees came, and tempting desired him that he would shew them a sign from heaven. He answered and said unto them, When it is evening, ye say, It will be fair weather: for the sky is red. And in the morning, It will be foul weather to day: for the sky is red and lowring. O ye hypocrites, ye can discern the face of the sky; but can ye not discern the signs of the times? A wicked and adulterous generation seeketh after a sign; and there shall no sign be given unto it, but the sign of the prophet Jonas. And he left them, and departed. Matthew 16:1–4.

> И фарисеји са садукејима приступише, и кушајући га, затражише од њега да им покаже знак с неба. А он одговарајући рече им: Кад буде вече, говорите: Биће ведро време, јер је небо црвено. И ујутру: Данас ће бити невреме, јер је небо црвено и тмурно. Лицемери, изглед неба умете да распознајете, а знаке времена зар не можете да распознате? Зли и прељуботворни нараштај тражи знак; и неће му се дати знак, осим знака пророка Јоне. И оставивши их, отиде. Матеј 16:1–4.

The crowning miracle was the resurrection of Lazarus.

Крунско чудо било је васкрсење Лазара.

> “In delaying to come to Lazarus, Christ had a purpose of mercy toward those who had not received Him. He tarried, that by raising Lazarus from the dead He might give to His stubborn, unbelieving people another evidence that He was indeed ‘the resurrection, and the life.’ He was loath to give up all hope of the people, the poor, wandering sheep of the house of Israel. His heart was breaking because of their impenitence. In His mercy He purposed to give them one more evidence that He was the Restorer, the One who alone could bring life and immortality to light. This was to be an evidence that the priests could not misinterpret. This was the reason of His delay in going to Bethany. This crowning miracle, the raising of Lazarus, was to set the seal of God on His work and on His claim to divinity.” The Desire of Ages, 528, 529.

> „Одлажући да дође к Лазару, Христос је имао намеру милосрђа према онима који Га нису примили. Задржао се, да би подизањем Лазара из мртвих дао своме тврдокорном, неверујућем народу још један доказ да је Он заиста „васкрсење и живот“. Нерадо је одустајао од сваке наде за народ, сиромашне, залутале овце дома Израиљевог. Његово срце се сламало због њиховог непокајања. У своме милосрђу наумио је да им да још један доказ да је Он Обновитељ, Онај који једини може изнети на видело живот и бесмртност. То је требало да буде доказ који свештеници неће моћи погрешно да протумаче. То је био разлог Његовог одлагања да пође у Витанију. Ово врхунско чудо, подизање Лазара, требало је да стави Божји печат на Његово дело и на Његово право на божанство.“ Чежња векова, 528, 529.

Christ tarried before He resurrected Lazarus, and Lazarus was not only the “crowning miracle,” he was also the “seal” upon God’s work. In the passage the sign of Jonah is the only sign for the adulterous and wicked generation. It is important to see that the timing of the sealing process is very specific. In the passage we are addressing where Peter’s name is changed, it informs us that from that point onward Jesus began to reveal that He was to be put to death, yet in the last verse Matthew records, “Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ.” Then in the very next verse he records, “From that time forth began Jesus to shew unto his disciples, how that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day.”

Христос је одлагао пре него што је васкрсао Лазара, а Лазар није био само „крунско чудо“, него је био и „печат“ на Божјем делу. У том одломку знак Јонин јесте једини знак за прељуботворни и зли нараштај. Важно је увидети да је време процеса запечаћења веома одређено. У одломку којим се бавимо, где је Петрово име промењено, обавештава нас се да је од тог тренутка Исус почео да открива да треба да буде предат на смрт; ипак, у последњем стиху Матеј бележи: „Тада запрети својим ученицима да никоме не кажу да је он Исус Христос.“ А затим, већ у наредном стиху, бележи: „Од тада поче Исус казивати својим ученицима како му ваља ићи у Јерусалим, и много пострадати од старешина и првосвештеника и књижевника, и бити убијен, и трећи дан васкрснути.“

The passage begins with Jesus asking who men think He is, and then a follow-up question where He asked the disciples who they thought He was.

Одломак започиње тиме што Исус пита шта људи мисле ко је Он, а затим следи и додатно питање које је упутио ученицима: шта они мисле ко је Он.

> When Jesus came into the coasts of Caesarea Philippi, he asked his disciples, saying, Whom do men say that I the Son of man am? And they said, Some say that thou art John the Baptist: some, Elias; and others, Jeremias, or one of the prophets. He saith unto them, But whom say ye that I am? Matthew 16:13–15.

> А кад дође Исус у крајеве ћесарије Филипове, запита ученике своје говорећи: Шта кажу људи ко је Син човечији? А они рекоше: Једни кажу да си Јован Крститељ; други Илија; а други Јеремија, или који од пророка. Рече им Исус: А ви шта мислите ко сам ја? Матеј 16:13–15.

When Peter answers he identifies that Jesus was the Christ and the son of the living God. The word Christ is the Greek word for the Hebrew word Messiah. Jesus raises the question about who He is, and leads the disciples to the fact that He is the Messiah, but immediately informs them that they should tell no man. From that time, He began to teach that He would fulfill the twenty-three waymarks in the last three chapters of Matthew, but it was of necessity the truths associated with the Christ should be opened up in a step-by-step fashion.

Када Петар одговара, он потврђује да је Исус Христос и Син Бога живога. Реч Христос је грчка реч за јеврејску реч Месија. Исус покреће питање о томе ко је Он, и води ученике до чињенице да је Он Месија, али их одмах обавештава да то никоме не казују. Од тада је почео да учи да ће испунити двадесет и три путоказа у последња три поглавља Матеја, али је било нужно да се истине повезане са Христом откривају корак по корак.

We will continue these Messianic waymarks in the next article.

Наставићемо са овим месијанским путоказима у следећем чланку.

## Alpha light of the third angel

Алфа светлост трећег анђела

> “In the autumn of 1846 we began to observe the Bible Sabbath, and to teach and defend it. My attention was first called to the Sabbath while I was on a visit to New Bedford, Massachusetts, earlier in the same year. I there became acquainted with Elder Joseph Bates, who had early embraced the advent faith, and was an active laborer in the cause. Elder B. was keeping the Sabbath, and urged its importance. I did not feel its importance, and thought that Elder B. erred in dwelling upon the fourth commandment more than upon the other nine. But the Lord gave me a view of the heavenly sanctuary. The temple of God was opened in heaven, and I was shown the ark of God covered with the mercy seat. Two angels stood, one at each end of the ark, with their wings spread over the mercy seat, and their faces turned toward it. My accompanying angel informed me that these represented all the heavenly host looking with reverential awe toward the holy law which had been written by the finger of God. Jesus raised the cover of the ark, and I beheld the tables of stone on which the Ten Commandments were written. I was amazed as I saw the fourth commandment in the very center of the ten precepts, with a soft halo of light encircling it. Said the angel: ‘It is the only one of the ten which defines the living God who created the heavens and the earth and all things that are therein. When the foundations of the earth were laid, then was laid the foundation of the Sabbath also.’” Testimonies, volume 1, 75.

> „У јесен 1846. године почели смо да држимо библијску суботу, те да је поучавамо и бранимо. Моја пажња је први пут била усмерена на суботу док сам, раније те исте године, боравила у посети у Њу Бедфорду, Масачусетс. Тамо сам се упознала са старешином Јосифом Бејтсом, који је рано прихватио адвентну веру и био реван делатник у делу. Старешина Б. је држао суботу и истицао њен значај. Ја нисам осећала њену важност и мислила сам да старешина Б. греши што се више задржава на четвртој заповести него на осталих девет. Али Господ ми је дао виђење небеске светиње. Храм Божји се отворио на небу, и показан ми је ковчег Божји покривен поклопцем помирења. Два анђела стајала су, по један на сваком крају ковчега, раширених крила над поклопцем помирења, а лица су им била окренута према њему. Анђео који ме је пратио обавестио ме је да они представљају сву небеску војску која са страхопоштовањем гледа према светом закону који је био написан Божјим прстом. Исус је подигао поклопац ковчега, и ја сам угледала камене плоче на којима је било написано Десет заповести. Била сам задивљена када сам видела четврту заповест у самом средишту тих десет прописа, са благим ореолом светлости који ју је окруживао. Анђео рече: ‘Она је једина од тих десет која одређује живога Бога који је створио небо и земљу и све што је у њима. Када су били положени темељи земље, тада је био положен и темељ суботе.’“ Сведочанства, књига 1, 75.

## Omega light of the third angel

Омега светлост трећег анђела

> “Those who commune with God walk in the light of the Sun of Righteousness. They do not dishonor their Redeemer by corrupting their way before God. Heavenly light shines upon them. As they near the close of this earth’s history, their knowledge of Christ, and of the prophecies relating to him, greatly increases. They are of infinite worth in God’s sight; for they are in unity with his Son. To them the word of God is of surpassing beauty and loveliness. They see its importance. Truth is unfolded to them. The doctrine of the incarnation is invested with a soft radiance. They see that the Scripture is the key that unlocks all mysteries and solves all difficulties. Those who have been unwilling to receive the light and walk in the light will be unable to understand the mystery of godliness, but those who have not hesitated to take up the cross and follow Jesus, will see light in God’s light.” The Southern Watchman, April 4, 1905.

> „Они који заједничаре са Богом ходе у светлости Сунца Правде. Они не срамоте свога Искупитеља кварећи свој пут пред Богом. Небеска светлост обасјава их. Како се приближавају завршетку историје ове земље, њихово познање Христа и пророштава која се односе на Њега увелико се умножава. Они су од бескрајне вредности у Божјим очима; јер су у јединству са Његовим Сином. Њима је Божја реч неисказано лепа и мила. Они увиђају њен значај. Истина им се открива. Наука о оваплоћењу обасјана је благим сјајем. Они виде да је Свето писмо кључ који откључава све тајне и решава све тешкоће. Они који нису били вољни да приме светлост и ходе у светлости неће бити у стању да разумеју тајну побожности, али они који нису оклевали да узму крст и пођу за Исусом, видеће светлост у Божјој светлости.” The Southern Watchman, April 4, 1905.

Back to Articles