Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-One

Књига пророка Данила — Осамдесет прва

Unveiling the Historical Revisionism in Laodicean Adventism: Examining the Controversy Over the Daily

Разоткривање историјског ревизионизма у лаодикејском адвентизму: разматрање полемике око свакодневне жртве

Author

Jeff Pippenger

Published

February 14, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Reasoning from cause to effect is worthless if you define the effect incorrectly, as has been done by Laodicean Adventist historians who pontificate on the circumstances and personalities associated with the 1888 General Conference at Minneapolis. The inspired commentary identifies the event as a repetition of the rebellion of Korah, Dathan and Abiram, which was motivated by the judgment that assigned them to wander in the wilderness for forty years until they died. That same judgment had been pronounced upon Laodicean Adventism.

Резоновање од узрока ка последици безвредно је ако се последица погрешно дефинише, као што су то учинили лаодикијски адвентистички историчари који надмено распредају о околностима и личностима повезаним са Генералном конференцијом 1888. године у Минеаполису. Надахнути коментар препознаје тај догађај као понављање побуне Кореја, Датана и Авирона, која је била подстакнута судом који им је одредио да лутају по пустињи четрдесет година, док не помру. Та иста пресуда била је изречена над лаодикијским адвентизмом.

The rebellion included secret discussions where the rebels were in such extreme Laodicean blindness that it prevented them from understanding that God was aware of their closed-door planning and rebellion. As Korah, Dathan and Abiram hid in their tents and made their plans and spread their rebellion against Moses, so too did the ancient men of 1888, hide behind the closed doors of their houses, to plot against Sister White, her son and the chosen messengers. From that point Sister White, Jones and Waggoner were to be attacked.

Побуна је укључивала тајне разговоре, при чему су побуњеници били у тако крајњем лаодикијском слепилу да их је то спречавало да разумеју да је Бог знао за њихово планирање иза затворених врата и за њихову побуну. Као што су се Кореј, Датан и Авирон скривали у својим шаторима, правили своје планове и ширили своју побуну против Мојсија, тако су и стари људи из 1888. године, скривајући се иза затворених врата својих кућа, ковали заверу против сестре Вајт, њеног сина и изабраних весника. Од тог тренутка сестра Вајт, Џоунс и Вагонер требало је да буду нападани.

The four generations of Adventism progressively grew in its rebellion, as illustrated in Ezekiel chapter eight. The chambers of imagery within the physical temple and human temple had become entrenched with wicked imaginations, and spiritualism settled upon the ancient men who were appointed to protect the people. Leading up to 1888, the ancient men both cast dispersions upon the authority of the Bible and then the Spirit of Prophecy, and in 1884, the open visions ceased. Kellogg’s pantheistic spiritualism began to make its way in the history preceding 1888, and 1888 marks the arrival of the second generation. The Adventist historians may have not recorded the actual historical testimony of the rebellion manifested at the meeting, but according to inspiration the heavenly Watchers “heard every word and registered” the “words in the books of heaven.”

Четири генерације адвентизма постепено су расле у својој побуни, као што је приказано у осмој глави Језекиља. Одаје слика у дословном храму и у људском храму беху се укорениле у опакој машти, а спиритизам се настанио на старешинама који су били постављени да штите народ. У раздобљу које је водило ка 1888. години, старешине су најпре бацале сумњу на ауторитет Библије, а потом и на Дух пророштва, а 1884. године отворена виђења су престала. Келогов пантеистички спиритизам почео је да се пробија у историји која је претходила 1888. години, а 1888. означава долазак друге генерације. Адвентистички историчари можда нису забележили стварно историјско сведочанство о побуни која се испољила на састанку, али према надахнућу небески Стражари су „чули сваку реч и забележили“ „речи у књигама неба“.

The rebellion represented by Ezekiel’s “secret chambers of imagery,” represented an attack upon the true foundations. It represented an attack upon the prophetess and the chosen messengers, and it marked the arrival of spiritualism. In that generation the next major attack was going to be carried out by Satan against the very foundation of William Miller’s foundations.

Побуна представљена Језекиљевим „тајним одајама сликовитости“ представљала је напад на саме истинске темеље. Она је представљала напад на пророчицу и изабране веснике, и означавала је долазак спиритизма. У том нараштају, следећи велики напад требало је да Сатана изведе против самог темеља темеља Вилијама Милера.

Miller based the framework of all his prophetic applications upon the understanding that the two desolating powers in Daniel chapter eight, verse thirteen, represented paganism followed by papalism. In 1901, Lewis Conradi, a leader of Laodicean Adventism in Germany, re-introduced the fallen Protestant view that the “the daily” in the book of Daniel represented Christ’s sanctuary ministry.

Miler je okvir svih svojih proročkih primena zasnovao na razumevanju da dve pustošne sile u osmom poglavlju Knjige proroka Danila, u trinaestom stihu, predstavljaju paganizam, a potom papizam. Godine 1901, Luis Konradi, vođa laodikijskog adventizma u Nemačkoj, ponovo je uveo otpalo protestantsko gledište da „svagdašnja služba“ u knjizi proroka Danila predstavlja Hristovu službu u svetinji.

During the period of history following the 1888 Minneapolis meeting, the spiritualism of the leader of the health work escalated, alienation continued between leaders as the fallout of the rejection of the message of Jones and Waggoner continued to take its toll. In the beginning of the new century W. W. Prescott, a Laodicean Adventist leader who had received theological credentials from the schools of apostate Protestantism, took up the satanic mantle to promote Conradi’s view of “the daily,” and as is always the case “the victors write the history.”

Током периода историје који је уследио после састанка у Минеаполису 1888. године, спиритизам вође здравственог дела се појачавао, а отуђеност међу вођама се настављала, док су последице одбацивања поруке Џоунса и Вагонера и даље узимале свој данак. На почетку новог века, В. В. Прескот, лаодикијски адвентистички вођа који је стекао теолошке акредитиве у школама отпалог протестантизма, преузео је сатански плашт да би промовисао Конрадијево гледиште о „свакодневној“, и као што је увек случај, „победници пишу историју“.

The holy angels recorded the true history, but Laodicean Adventism produced a historical position of the controversy over the rejection of the Millerite understanding of “the daily,” that leaves any of the “unlearned” in Laodicean Adventism to believe that the definition of “the daily,” which Sister White identified as coming from “angels that were expelled from heaven,” is actually a true doctrine. During the early years of the twentieth century W. W. Prescott led out in producing a publication titled, The Protestant. The entire premise of the publication was to teach that Miller’s understanding of “the daily” was incorrect, and that apostate Protestantism, where he had obtained his theological credentials, was correct in assigning a satanic symbol to Christ. In that history A. G. Daniells (General Conference President), joined forces with Prescott in the satanic attack against truth, in spite of the fact that Sister White had directly endorsed Miller’s view of “the daily” as correct.

Свети анђели су забележили истиниту историју, али је лаодикијски адвентизам произвео историјски став у полемици око одбацивања милеритског разумевања „свагдашње“, који сваког од „неуких“ у лаодикијском адвентизму наводи да верује да је дефиниција „свагдашње“, за коју је сестра Вајт утврдила да потиче од „анђела који су били избачени с неба“, заправо истинита доктрина. Током раних година двадесетог века, W. W. Prescott је предводио издавање публикације под насловом The Protestant. Целокупна премиса те публикације била је да поучи да је Милерово разумевање „свагдашње“ било погрешно, а да је отпали протестантизам, где је он стекао своје теолошке квалификације, био у праву када је Христу приписао сатански симбол. У тој историји A. G. Daniells (председник Генералне конференције) удружио је снаге с Прескотом у сатанском нападу на истину, упркос чињеници да је сестра Вајт непосредно подржала Милерово гледиште о „свагдашњој“ као исправно.

> “The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.

> „Господ ми је показао да је карта из 1843. била вођена Његовом руком, и да ниједан њен део не треба мењати; да су бројке биле онакве какве је Он хтео. Да је Његова рука била над њом и сакрила грешку у неким од бројки, тако да је нико није могао видети, док Његова рука није била уклоњена.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> „Тада сам видела у вези са „Свакодневном“, да је реч „жртва“ додата људском мудрошћу и да не припада тексту; и да је Господ дао исправно разумевање о томе онима који су објављивали вапај о часу суда. Када је постојало јединство, пре 1844. године, скоро сви су били уједињени у исправном разумевању „Свакодневне“; али од 1844. године, у пометњи, прихваћена су друга гледишта, и уследили су тама и пометња.“ Review and Herald, 1. новембар 1850.

At the time of Prescott and Daniells’ attack against the truth of “the daily,” Prescott and Daniells were representing a minority opinion on the subject, and Sister White’s counsel during the controversy towards the two men was that they should shut up, although she said it in more diplomatic terms, such as “in silence is your wisdom.” When she rebuked them for their false view she also emphasized that the subject of “the daily,” was not to be made a test question. The historical revisionists, which revisionism is a historical method that is credited with beginning with the Jesuit order of the Catholic church, have used her statements about “the daily” not being made a test question, in order to prevent an honest evaluation of the doctrine. They misrepresent her statements for they invariably leave out that when she counselled against agitating the subject of “the daily,” she always qualified her statements with statements such as, “at this time,” or “under current circumstances.”

У време напада Прескота и Данијелса на истину о „свакодневној“, Прескот и Данијелс су по том питању заступали мишљење мањине, а савет сестре Вајт, који је током те расправе упутила тој двојици људи, био је да заћуте, иако је то изразила дипломатичнијим речима, као што су: „у тишини је ваша мудрост“. Када их је укорила због њиховог погрешног гледишта, она је такође нагласила да питање „свакодневне“ не треба чинити пробним питањем. Историјски ревизионисти, чији се ревизионизам, као историјски метод, приписује томе да је започео у језуитском реду Католичке цркве, употребили су њене изјаве о томе да „свакодневна“ не треба да буде учињена пробним питањем како би спречили поштено разматрање тог учења. Они погрешно представљају њене изјаве, јер неизоставно изостављају чињеницу да је, када је саветовала да се не распирује питање „свакодневне“, своје изјаве увек ограничавала одредбама као што су „у ово време“ или „под садашњим околностима“.

As a prophetess she was trying to rein in an escalating controversy that was on the verge of causing a great division in the church at large, by a minority of persons who thought that because they were leaders they had the authority to promote whatever they determined to be truth. And the Lord, through her influence, kept the satanic work in check, until she died. Then in 1931, a new push to reject the truth of “the daily” was attempted, and ultimately accomplished. Today the true understanding of the definition of “the daily” is the minority understanding in Laodicean Adventism, and under the current circumstances “the daily,” is now most certainly a test question.

Као пророчица, настојала је да обузда све жешћу расправу која је била на ивици да изазове велику поделу у цркви у целини, од стране мањине појединаца који су сматрали да, будући да су вође, имају право да унапређују све што сами одреде као истину. И Господ је, посредством њеног утицаја, држао сотонско дело под контролом, све док она није умрла. Потом је 1931. године учињен нови покушај да се одбаци истина о „свакодневној“, и на крају је то и остварено. Данас је право разумевање значења израза „свакодневна“ мањинско схватање у лаодикејском адвентизму, и у садашњим околностима „свакодневна“ је сада, сасвим извесно, питање испита.

When the majority opinion held the true understanding it was not a test, but when any truth is defined as error, it is then a test. When the compilation of manuscripts that is titled Manuscript Releases, was published in the 1980’s, or there about, there was then recognized an article that is as direct in its opposition to Prescott and Daniells’ view of “the daily,” as is her endorsement of Miller’s view.

Када је мишљење већине заступало право разумевање, то није било испит; али када се било која истина прогласи заблудом, тада то постаје испит. Када је збирка рукописа под насловом Manuscript Releases била објављена осамдесетих година, или отприлике тада, тада је био препознат чланак који је у свом противљењу гледишту Прескота и Данијелса о „свакодневној“ исто толико непосредан колико је непосредно и њено одобравање Милеровог гледишта.

> “At this stage of our experience we are not to have our minds drawn away from the special light given [us] to consider at the important gathering of our conference. And there was Brother Daniells, whose mind the enemy was working; and your mind and Elder Prescott’s mind were being worked by the angels that were expelled from heaven. Satan’s work was to divert your minds that jots and tittles should be brought in which the Lord did not inspire you to bring in. They were not essential. But this meant much to the cause of truth. And the ideas of your minds, if you could be drawn away to jots or tittles, is a work of Satan’s devising. To correct little things in the books written, you suppose would be doing a great work. But I am charged, Silence is eloquence.

> „У овој етапи нашег искуства не треба дозволити да нам ум буде одвучен од посебне светлости која нам је дата да је разматрамо на важном скупу наше конференције. А ту је био брат Данијелс, на чији је ум непријатељ деловао; а на ваш ум и на ум старешине Прескота деловали су анђели који су били избачени с неба. Сотонин посао био је да одврати ваше умове, како би се уносиле ситнице и појединости које вас Господ није надахнуо да унесете. Оне нису биле суштинске. Али то је много значило за дело истине. И замисли ваших умова, ако бисте могли бити одвучени на ситнице или појединости, јесу дело смишљања Сотониног. Ви претпостављате да бисте исправљањем малих ствари у написаним књигама обављали велико дело. Али мени је наложено: Ћутање је речитост.

> “I am to say, Stop your picking flaws. If this purpose of the devil could only be carried out, then [it] appears to you [that] your work would be considered as most wonderful in conception. It was the enemy’s plan to get all the supposed objectionable features where all classes of minds did not agree.

> „Треба да кажем: Престаните са тражењем мана. Када би се ова намера ђавола само могла остварити, онда вам се чини [да] би се ваш рад сматрао најдивнијим по замисли. Непријатељев план био је да све наводно спорне црте доведе тамо где се све врсте умова нису слагале.“

> “And what then? The very work that pleases the devil would come to pass. There would be a representation given to the outsiders not of our faith just what would suit them, that would develop traits of character which would cause great confusion and occupy the golden moments which should be used zealously to bring the great message before the people. The presentations upon any subject we have worked upon could not all harmonize, and the results would be to confuse the minds of believers and unbelievers. This is the very thing that Satan had planned that should take place—anything that could be magnified as a disagreement.

> „И шта онда? Управо би се остварило дело које прија ђаволу. Онима који су изван наше вере била би дата представа о нашој вери управо онаква каква би њима одговарала, која би развијала црте карактера што би изазвале велику пометњу и заузимале златне тренутке које би требало ревносно употребити да се народу изнесе велика порука. Излагања о било којој теми на којој смо радили не би се сва могла ускладити, а последица би била да се збуне умови и верника и неверника. То је управо оно што је Сотона испланирао да се догоди — било шта што би се могло увеличати као неслагање.“

> “Read Ezekiel, chapter 28. Now, here is a grand work, where strange spirits can figure. But the Lord has a work to [be] done to save perishing souls; and the places which Satan, disguised, could fill in, bringing confusion into our ranks, he will do to perfection, and all those little differences will become enlarged, prominent.

> „Прочитајте Језекиља, 28. главу. Ево великог дела, у којем чудни духови могу узети учешћа. Али Господ има дело које треба извршити ради спасења душа које пропадају; а места која би Сотона, прерушен, могао попунити, уносећи пометњу у наше редове, он ће испунити до савршенства, и све те мале разлике постаће увећане, истакнуте.‟

> “And I was shown from the first that the Lord had given neither Elders Daniells nor Prescott the burden of this work. Should Satan’s wiles be brought in, should this “Daily” be such a great matter as to be brought in to confuse minds and hinder the advancement of the work at this important period of time? It should not, whatever may be. This subject should not be introduced, for the spirit that would be brought in would be forbidding, and Lucifer is watching every movement. Satanic agencies would commence his work and there would be confusion brought into our ranks. You have no call to hunt up the difference of opinion that is not a testing question; but your silence is eloquence. I have the matter all plainly before me. If the devil could involve any one of our own people on these subjects, as he has proposed to do, Satan’s cause would triumph. Now the work without delay is to be taken up and not a [difference] of opinion expressed.

> „И од самог почетка ми је показано да Господ није дао ни старешини Данијелсу ни Прескоту терет овога дела. Зар да се уведу сотонине лукавштине, зар да ова „Свакодневна“ буде тако велико питање да се унесе како би збунила умове и омела напредовање дела у овом важном раздобљу времена? Не треба тако да буде, ма шта то било. Овај предмет не треба уводити, јер би дух који би се тиме унео био дух забрањивања, а Луцифер посматра сваки покрет. Сатанске силе отпочеле би своје дело и у наше редове била би унета пометња. Немате позив да трагате за разликама у мишљењу које нису питање испита; али ваше ћутање је речито. Имам целу ствар јасно пред собом. Када би ђаво могао да уплете било кога од нашега народа у ова питања, као што је намеравао да учини, сотонин циљ би тријумфовао. Сада се дело, без одлагања, мора предузети, а не да се износи [разлика] у мишљењу.“

> “Satan would inspire those men who have gone out from us to unite with evil angels and retard our work on unimportant questions, and what rejoicing [there] would be in the camp of the enemy. Press together, press together. Let every difference be buried. Our work now is to devote all our physical and brain-nerve power to put these differences out of the way, and all harmonize. If Satan could with his great unsanctified wisdom be permitted to get the least hold, [he would rejoice].

> „Сатана би надахнуо оне људе који су изашли од нас да се уједине са злим анђелима и да омету наше дело неважним питањима; и какво би ликовање [настало] у табору непријатеља. Збијте се, збијте се. Нека свака разлика буде сахрањена. Наше дело сада јесте да сву своју телесну снагу и сву снагу можданих нерава посветимо томе да се те разлике уклоне с пута и да сви буду у слози. Када би Сатани, са његовом великом непосвећеном мудрошћу, било допуштено да стекне и најмање упориште, [ликовао би].“

> “Now, when I saw how you were working, my mind took in the whole situation and the results if you should go forward and give the parties that have left us the least chance to bring confusion into our ranks. Your lack of wisdom would be just what Satan would have it. Your loud proclamation was not under the inspiration of the Holy Spirit. I was instructed to say to you that your picking flaws in the writings of men that have been led of God is not inspired of God. And if this is the wisdom that Elder Daniells would give to the people, by no means give him an official position, for he cannot reason from cause to effect. Your silence on this subject is your wisdom. Now, everything like picking flaws in the publications of men who are not alive is not the work God has given any of you to do. For if these men—Elders Daniells and Prescott—had followed the directions given in working the cities, there would have been many, very many, convinced of the truth and converted, able men that [now] are in positions where they never will be reached.

> „Сада, када сам видела како радите, мој ум је обухватио читаву ситуацију и последице ако бисте наставили и дали странама које су нас напустиле и најмању прилику да унесу пометњу у наше редове. Ваш недостатак мудрости био би управо оно што би Сотона желео. Ваше гласно објављивање није било под надахнућем Светога Духа. Била сам поучена да вам кажем да ваше тражење мана у списима људи које је Бог водио није надахнуто од Бога. И ако је то мудрост коју би старешина Данијелс дао народу, ни у ком случају немојте му дати службени положај, јер он не може расуђивати од узрока до последице. Ваше ћутање о овом предмету ваша је мудрост. Сада, све што је налик тражењу мана у публикацијама људи који нису у животу није дело које је Бог дао икоме од вас да чини. Јер да су ти људи — старешине Данијелс и Прескот — следили дата упутства у раду по градовима, многи, веома многи, били би осведочени у истину и обраћени, способни људи који су [сада] на положајима до којих се више никада неће допрети.״

> “All the world is to be regarded as one great family. And when you have such a fountain of knowledge to draw from, why have you left the world to perish for years with the testimonies given by our Lord Jesus Christ? True religion teaches us to regard every man and woman as a person to whom we can do good.

> „Цео свет треба сматрати једном великом породицом. И када имате такав извор знања из кога можете црпети, зашто сте оставили свет да годинама пропада са сведочанствима која нам је дао наш Господ Исус Христос? Истинска вера учи нас да на сваког човека и сваку жену гледамо као на особу којој можемо чинити добро.

> “This has been in print many years: ‘A Balanced Mind,’ testimony to Elder Andrews. The mind may be cultivated to become a power to know when to speak and what burdens to take up and to bear, for Christ is your teacher. And I feared greatly for you [when I saw you] exalting your wisdom and pursuing a course to bring in differences of opinion. The Lord calls for wise men who can hold their peace when it [is] wisdom for them to do so. If you would be a whole man, you need sanctification through Jesus Christ. Now there is a work just started, and let wisdom be seen in every minister, in every president of [a] conference. But here was a work for you to take hold of years ago where you were needed to lift your voice for this very work. Christ gave all His people special directions what they shall do and the things they shall not do. And there is a little time left us to work out the righteousness of the Lord. You can understand the way of the Lord. I saw your purpose of carrying things after your own devising after you were placed as president. You had thought you would do wonderful things, which would be a work God had not placed in your hands to do. Now, your work is not to oppress but to release every necessity possible if the Lord has accepted you to serve. But you have very early given evidence that wisdom and sanctified judgment have not been manifested by you. You blazed out matters that would not be received unless the Lord should give light.

> „Ово је већ много година у штампи: ‘Уравнотежен ум’, сведочанство старешини Ендрузу. Ум се може неговати тако да постане сила да зна када треба говорити и какве терете треба преузети и носити, јер је Христос ваш учитељ. И силно сам се плашила за вас [када сам вас видела] како уздижете своју мудрост и следите пут који ће унети разлике у мишљењима. Господ позива мудре људе који умеју да ћуте када је за њих мудро да тако чине. Ако бисте били потпун човек, потребно вам је посвећење кроз Исуса Христа. Сада је управо отпочео један посао, и нека се мудрост види у сваком проповеднику, у сваком председнику конференције. Али овде је био посао кога сте ви требали да се прихватите још пре више година, где сте били потребни да подигнете свој глас за ово само дело. Христос је дао свом Свом народу посебна упутства шта треба да чине и шта не треба да чине. И остало нам је мало времена да извршимо праведност Господњу. Ви можете разумети пут Господњи. Видела сам вашу намеру да водите ствари по сопственој замисли након што сте били постављени за председника. Мислили сте да ћете чинити чудесне ствари, што би био посао који Бог није ставио у ваше руке да га чините. Сада, ваш посао није да тлачите, него да отклоните сваку могућу нужду ако вас је Господ примио да служите. Али ви сте врло рано дали доказе да се у вама нису показали мудрост и посвећено расуђивање. Износили сте ствари које не би биле примљене осим ако Господ не би дао светлост.״

> “I have been instructed that such hasty movements should not have [been] made [such] as selecting you as president of the conference even another year. But the Lord forbids any more such hasty transactions until the matter is brought before the Lord in prayer; and as you have had the message come to you that the work of the Lord resting upon the president is a most solemn responsibility, you had no moral right to blaze out as you did upon the subject of the ‘Daily’ and suppose your influence would decide the question. There was Elder Haskell, who has carried the heavy responsibilities, and there is Elder Irwin and several men I might mention who have the heavy responsibilities.

> „Поуčена сам да се такви исхитрени потези нису смели чинити, као што је ваше постављење за председника конференције чак ни за још једну годину. Али Господ забрањује сваку даљу такву исхитрену радњу док се то питање не изнесе пред Господа у молитви; а пошто вам је дошла порука да је дело Господње које почива на председнику најсвечанија одговорност, нисте имали никакво морално право да тако планете у погледу питања о „Свакодневном“ и да претпоставите да ће ваш утицај одлучити то питање. Ту је био старешина Хаскел, који је носио тешке одговорности, а ту је и старешина Ирвин и неколико људи које бих могла поменути, који носе тешке одговорности.

> “Where was your respect for the men of age? What authority could you exercise without taking all the responsible men to weigh the matter? But let us now investigate the matter. We must now reconsider whether it is the Lord’s judgment, in the face of the work that has been neglected, of showing your zeal to carry the work even another year. If you should carry the work another year with the help that shall unite with you, there should be a change take place in you and Elder Prescott. And humble your own hearts before God. The Lord will have to see in you a showing of a different experience, for if ever men needed to be reconverted at this present [time], it [is] Elder Daniells and Elder Prescott.

> „Где је било ваше поштовање према људима у годинама? Какав сте ауторитет могли вршити, а да нисте повели све одговорне људе да размотре ту ствар? Али хајде сада да испитамо ту ствар. Сада морамо поново размотрити да ли је то Господњи суд, пред делом које је било занемарено, да показујете своју ревност да носите дело још једну годину. Ако бисте носили дело још једну годину уз помоћ која ће се с вама ујединити, требало би да дође до промене у вама и старешини Прескоту. И понизите своја срца пред Богом. Господ ће морати да види у вама показивање другачијег искуства, јер ако су икада људима били потребни да се поново обрате у ово садашње [време], то су старешина Данијелс и старешина Прескот.“

> “Seven men should be chosen that are men of wisdom and through the working of the grace of God [give] evidence [of] a reconversion. For any men who are so blinded that they cannot reason from cause to effect, that they would ignore the men who have borne the responsibilities of the work and these presidents of conferences, [that] men [who] carry the work for over two years should be disregarded and such an impulsive consequence take place that men would neglect the very work kept before them for years—work the cities—and no, or but very little, attention [be] given to the old men for counsel, but proclaim the things they choose to give the people, bears its own testimony of the unsafety of the men to be entrusted with such a grand and wonderful work.

> „Треба изабрати седам људи који су људи мудрости и који кроз деловање Божје благодати дају доказе о поновном обраћењу. Јер сваки човек који је тако заслепљен да не може расуђивати од узрока ка последици, те би занемарио људе који су носили одговорности дела и ове председнике конференција, да би људи који носе дело више од две године били превиђени, и да би наступила тако нагла последица да би људи занемарили сам посао који им је годинама стављан пред очи — дело у градовима — а да се старим људима никако, или тек врло мало, не поклања пажња ради савета, него да се народу објављују ствари које они сами изаберу да им дају, сам по себи сведочи о небезбедности таквих људи да им се повери тако велико и чудесно дело.“

> “Christ is not dead. He will never suffer His work to be carried on in this strange way. Let the books alone. If any change is essential, God will have the harmony in that change consistent, but when a message has been entrusted to men with the large responsibilities involved, [God] demands faithfulness that will work by love and purify the soul. Elders Daniells and Prescott both need reconversion. A strange work has come in, and it is not in harmony with the work Christ came to our world to do; and all who are truly converted will work the works of Christ.

> „Hristos nije mrtav. On nikada neće dopustiti da se Njegovo delo nastavlja na ovaj neobičan način. Ostavite knjige na miru. Ako je ikakva promena neophodna, Bog će obezbediti da u toj promeni vlada sklad dosledan, ali kada je poruka poverena ljudima sa velikim odgovornostima koje su u to uključene, [Bog] zahteva vernost koja deluje kroz ljubav i čisti dušu. Starešinama Danijelsu i Preskotu obojici je potrebno ponovno obraćenje. Ušlo je neko čudno delo, i ono nije u skladu sa delom koje je Hristos došao da izvrši u našem svetu; i svi koji su istinski obraćeni tvoriće dela Hristova.“

> “We are everyone [to] work out the work which shall glorify the Father. We have come to the crisis—either to conform to the character of Jesus Christ right in this preparatory time or not attempt [it]. Elder Daniells, [you are not] to feel at liberty to let your voice be heard on high as you have done under similar circumstances. And understand, the president of a conference is not a ruler. He works in connection with the wise men who occupy the position as presidents whom God has accepted. He has not liberty to meddle with the writings in printed books from the pens that God has accepted. They are no longer to bear sway unless they show less of the ruling, dominating power. The crisis has come, for God will be dishonored.

> „Свако од нас треба да изврши дело које ће прославити Оца. Дошли смо до кризе — или да се у самом овом припремном времену саобразимо карактеру Исуса Христа, или да то ни не покушавамо. Старешина Данијелсе, није вам дато да се осећате слободним да свој глас уздижете на висину као што сте чинили у сличним околностима. И разумејте, председник конференције није владар. Он ради у повезаности с мудрим људима који заузимају положај председника, које је Бог прихватио. Он нема слободу да се уплиће у списе у штампаним књигама из пера оних које је Бог прихватио. Они више не треба да владају, осим ако не показују мање владајуће, господареће силе. Криза је дошла, јер ће Бог бити обешчашћен.“

> “How does the Lord look upon the unworked cities? Christ is in heaven. Now its acknowledgment is to be, ‘There is no kingly rule. And now is the crisis of this world. Now I am the Power to save or to destroy. Now is the time when the destiny of all is in My hands. I have given My life to save the world. And “I, if I be lifted up,” the saving grace I shall impart will prove that all who will be fashioned after the divine similitude and will be one with Me shall work as I work with My power of redeeming grace.’ Whoever will, [let him] take hold with his brethren to do the work given them to do when in responsible places under the counsel the Lord gives, and seek most earnestly to work in complete harmony with Him who so loved the world He gave His life a full sacrifice for the saving of the world. I speak to our ministers, that as they enter upon the work in our cities let there be a calm sacredness attending the ministry of the Word. We cannot make the proper impression upon the minds of the people if we . . .

> „Как Господ гледа на необрађене градове? Христос је на небу. Сада треба да се призна: ‘Нема царске владавине. И сада је криза овога света. Сада сам Ја Сила да спасем или да погубим. Сада је време када је судбина свих у Мојим рукама. Дао сам Свој живот да спасем свет. И „ја, кад будем подигнут“, спасоносна благодат коју ћу даровати доказаће да ће сви који буду обликовани по божанском обличју и буду једно са Мном радити као што Ја радим силом Своје искупитељске благодати.’ Ко хоће, нека се ухвати са својом браћом да изврши дело које им је дато да га изврше када су на одговорним положајима под саветом који Господ даје, и нека најусрдније настоји да ради у потпуној сагласности с Њим који је тако заволео свет да је дао Свој живот као потпуну жртву за спасење света. Говорим нашим проповедницима да, када ступају на рад у нашим градовима, нека мирна светост прати службу Речи. Не можемо оставити прави утисак на умове људи ако ми...“

> “I copy from my Diary. The truth as it is in Jesus—talk it, pray it, believe every word in its simplicity. What would you gain if mistakes are brought before the men who have departed from the faith and given heed to seducing spirits, men who were not long ago with us in the faith? Will you stand on the devil’s side? Give your attention to the unworked fields. A world-wide work is before us. I was given representations of John Kellogg.

> „Преписујем из свога Дневника. Истина каква је у Исусу — говорите о њој, молите се о њој, верујте свакој речи у њеној једноставности. Шта бисте добили ако се заблуде изнесу пред људе који су отпали од вере и дали се завести заводљивим духовима, људе који су не тако давно били с нама у вери? Хоћете ли стати на страну ђавола? Посветите своју пажњу необрађеним пољима. Пред нама је дело светских размера. Дата су ми виђења о Џону Келогу.“

> “A very attractive personage was representing the ideas of the specious arguments that he was presenting, sentiments different from the genuine Bible truth. And those who are hungering and thirsting after something new were advancing ideas [so specious] that Elder Prescott was in great danger. Elder Daniells was in great danger [of] becoming wrapped in a delusion that if these sentiments could be spoken everywhere it would be as a new world.

> „Једна веома привлачна личност представљала је идеје привидно уверљивих аргумената које је износила, осећања различита од истинске библијске истине. А они који су гладовали и жеднели за нечим новим износили су идеје [тако привидно уверљиве] да је старешина Прескот био у великој опасности. Старешина Данијелс био је у великој опасности [да] се заплете у обману да би, кад би се та осећања могла свуда проповедати, то било као неки нови свет.“

> “Yes, it would, but while their minds were thus absorbed I was shown that Brother Daniells and Brother Prescott were weaving into their experience sentiments of a spiritual[istic] appearance and drawing our people to beautiful sentiments that would deceive, if possible, the very elect. I have to trace with my pen [the fact] that these brethren would see defects in their delusive ideas that would place the truth in an uncertainty; and [yet] they [would] stand out as [if they had] great spiritual discernment. Now I am to tell them [that] when I was shown this matter, when Elder Daniells was lifting up his voice like a trumpet in advocating his ideas of the ‘Daily,’ the after results were presented. Our people were becoming confused. I saw the result, and then there were given me cautions that if Elder Daniells without respect to the outcome should thus be impressed and let himself believe he was under the inspiration of God, skepticism would be sown among our ranks everywhere, and we should be where Satan would carry his messages. Set unbelief and skepticism would be sown in human minds, and strange crops of evil would take the place of truth.” Manuscript Releases, volume 20, 17–22.

> „Да, било би, али док су њихови умови били тако заокупљени, било ми је показано да брат Данијелс и брат Прескот у своје искуство уплићу осећања привидно духовног [спиритистичког] карактера и привлаче наш народ лепим осећањима која би, ако би било могуће, преварила и саме изабране. Морам својим пером да забележим [чињеницу] да би ова браћа увидела недостатке у својим варљивим замислима које би истину довеле у несигурност; а [ипак] би они иступали као [да имају] велико духовно расуђивање. Сада треба да им кажем [да], када ми је ово било показано, док је старешина Данијелс подизао свој глас као трубу заступајући своје идеје о „Свакодневној“, били су ми предочени потоњи резултати. Наш народ је постајао збуњен. Видела сам исход, и тада су ми биле дате опомене да, ако би старешина Данијелс, не обзирући се на последице, тако био под утиском и допустио себи да верује да је под Божјим надахнућем, скептицизам би био посејан свуда у нашим редовима, и били бисмо тамо где би Сотона преносио своје поруке. Утврђено неверовање и скептицизам били би посејани у људским умовима, и чудни усеви зла заузели би место истине.“ Manuscript Releases, volume 20, 17–22.

The history of the second generation identifies an escalation of rebellion. The spiritualism represented by Ezekiel’s chambers of imagery illustrate that “Brother Daniells and Brother Prescott were weaving into their experience sentiments of a spiritualistic appearance and drawing our people to beautiful sentiments that would deceive, if possible, the very elect.” The spiritualism associated with the false view of “the daily,” is the symbol of what, if possible, would deceive the very elect. She ties together the spiritualism of pantheism that was being promoted by Kellogg with Prescott and Daniells’ push to define “the daily” as Christ’s sanctuary ministry.

Историја другог нараштаја показује појачавање побуне. Спиритизам представљен Језекиљевим одајама слика показује да су „брат Данијелс и брат Прескот уткали у своје искуство осећања спиритистичког изгледа и привлачили наш народ лепим осећањима која би, ако би било могуће, преварила и саме изабране.” Спиритизам повезан са лажним гледиштем о „свакодневној”, јесте симбол онога што би, ако је могуће, преварило и саме изабране. Она повезује спиритизам пантеизма који је Келог промовисао са настојањем Прескота и Данијелса да „свакодневну” одреде као Христову службу у светињи.

She informs them to leave the books alone, by which she was addressing the push by Prescott and Daniells to re-write Uriah Smith’s book, Daniel and the Revelation, in order to remove his teaching that identified “the daily,” just as Miller identified it. The historical revisionists of Laodicea, who Isaiah identifies as “the learned”, have accomplished a wonderful work upon the unlearned of Adventism, for they have misrepresented the testimony of the history to lead those with itching ears and shallow study habits to think that the subject of “the daily,” is unimportant, and that Miller was incorrect on the subject. That work of revision is part of the rubbish Miller was shown that was to be swept away by the dirt brush man, in the time when the manifestation of the power of God in the Midnight Cry is repeated.

Она их обавештава да оставе књиге на миру, чиме се обраћала настојању Прескота и Данијелса да прераде књигу Урије Смита, Daniel and the Revelation, како би уклонили његово учење које је поистовећивало „свагдашњу жртву“, управо онако како ју је и Милер поистовећивао. Историјски ревизионисти Лаодикије, које Исаија означава као „учене“, извршили су чудесно дело над неукима у адвентизму, јер су погрешно представили сведочанство историје да би оне са сврбежом ушију и површним навикама проучавања навели да мисле како је предмет „свагдашње жртве“ неважан и да је Милер у том питању био у заблуди. То дело ревизије део је смећа за које је Милеру показано да ће бити пометено од стране човека са четком за прашину, у време када се понови манифестација Божје силе у Поноћном покличу.

We will continue our consideration of the second generation of Laodicean Adventism in the next article.

У наредном чланку наставићемо разматрање другог нараштаја лаодикејског адвентизма.

> “The message ‘Go forward’ is still to be heard and respected. The varying circumstances taking place in our world call for labor which will meet these peculiar developments. The Lord has need of men who are spiritually sharp and clear-sighted, men worked by the Holy Spirit, who are certainly receiving manna fresh from heaven. Upon the minds of such, God’s Word flashes light, revealing to them more than ever before the safe path. The Holy Spirit works upon mind and heart. The time has come when through God’s messengers the scroll is being unrolled to the world. Instructors in our schools should never be bound about by being told that they are to teach only what has been taught hitherto. Away with these restrictions. There is a God to give the message His people shall speak. Let not any minister feel under bonds or be gauged by men’s measurement. The gospel must be fulfilled in accordance with the messages God sends. That which God gives His servants to speak today would not perhaps have been present truth twenty years ago, but it is God’s message for this time.” The 1888 Materials, 133.

> Poruka „Idi napred“ još uvek treba da se čuje i poštuje. Raznolike okolnosti koje nastaju u našem svetu zahtevaju rad koji će odgovoriti na te osobene razvoje. Gospodu su potrebni ljudi koji su duhovno oštroumni i dalekovidi, ljudi na koje deluje Sveti Duh, koji zaista primaju manu svežu sa neba. Umovima takvih Reč Božja bljeska svetlošću, otkrivajući im više nego ikada ranije sigurnu stazu. Sveti Duh deluje na um i srce. Došlo je vreme kada se preko Božjih vesnika svitak razmotava pred svetom. Učitelji u našim školama nikada ne bi smeli biti sputavani time što im se govori da treba da uče samo ono što je dosad bilo poučavano. Uklonite ta ograničenja. Postoji Bog koji daje poruku koju Njegov narod treba da govori. Neka nijedan propovednik ne oseća da je svezan, niti da bude meren ljudskim merilima. Jevanđelje se mora ispuniti u skladu s porukama koje Bog šalje. Ono što Bog danas daje Svojim slugama da govore možda pre dvadeset godina ne bi bilo sadašnja istina, ali to je Božja poruka za ovo vreme.“ The 1888 Materials, 133.

Back to Articles