Article

# The Book of Daniel - Number Seventeen

Књига пророка Данила – Седамнаестി број

Prophetic Connections: Nebuchadnezzar’s Golden Image and the Sunday Law

Пророчке везе: Навуходоносоров златни лик и закон о недељи

Author

Jeff Pippenger

Published

December 12, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Sister White often identifies the golden image on the plain of Dura as the Sunday law.

Сестра Вајт често поистовећује златни лик на пољу Дури са законом о недељи.

> “An idol sabbath has been set up, as the golden image was set up in the plains of Dura. And as Nebuchadnezzar, the king of Babylon, issued a decree that all who would not bow down and worship this image should be killed, so a proclamation will be made that all who will not reverence the Sunday institution will be punished with imprisonment and death. Thus the Sabbath of the Lord is trampled underfoot. But the Lord has declared, ‘Woe unto them that decree unrighteous decrees, and write grievousness which they have prescribed’ [Isaiah 10:1]. [Zephaniah 1:14–18; 2:1–3, quoted.]” Manuscript Releases, volume 14, 91.

> „Постављен је један идолски сабат, као што је златни лик био постављен у равници Дури. И као што је Навуходоносор, цар Вавилона, издао наредбу да сви који се не би поклонили и обожавали тај лик буду погубљени, тако ће бити објављено да ће сви који не буду указивали поштовање недељној установи бити кажњени затвором и смрћу. Тако се Сабат Господњи гази под ногама. Али Господ је објавио: „Тешко онима који прописују неправедне уредбе, и који пишу тегобу коју су прописали“ [Исаија 10:1]. [Софонија 1:14–18; 2:1–3, цитирано.]“ Manuscript Releases, том 14, 91.

In this particular passage Sister White references the book of Zephaniah, and in so doing she adds to the prophetic connection of Daniel chapter two and chapter three. Zephaniah identifies that God’s people are to gather together before the decree. He also identifies a trumpet message, which is a symbol of a warning message that is directed against the cities (States) and towers (Churches). He identifies a gathering, which is the element of the “seven times,” that occurs when the Leviticus twenty-six prayer is offered. He identifies a “nation that is not desired,” all the while emphasizing the arrival of God’s executive judgment that begins at the Sunday law and escalates through to the Second Coming of Christ.

У овом нарочитом одломку сестра Вајт упућује на књигу пророка Софоније, и тиме доприноси пророчкој повезаности друге и треће главе Данила. Софонија указује да Божји народ треба да се сабере пре изрицања уредбе. Он такође указује на трубну поруку, која је симбол опомене усмерене против градова (држава) и кула (цркава). Он указује на сабирање, које је елемент „седам времена“, до кога долази када се узноси молитва из двадесет шесте главе Левитске књиге. Он указује на „народ који није мио“, све време наглашавајући долазак Божјег извршног суда који почиње са законом о недељи и појачава се све до Другог Христовог доласка.

What precedes the decree of the Sunday law is the formation of the image of the beast. The formation of the image of the beast is the visual test that confronts those of God’s people, who have previously passed the dietary test. Before the decree, which is the third (the litmus test), God’s people, who Zephaniah identifies as a “nation that is not desired,” are called to gather together. The first prophecy of Ezekiel is the gathering message, but it is only accomplished for those who recognize their scattered condition and pray the Leviticus twenty-six prayer, as did Daniel, in chapter nine.

Оно што претходи декрету о недељном закону јесте образовање иконе звери. Образовање иконе звери представља визуелни тест који стоји пред онима из Божјег народа који су претходно прошли пробу у погледу исхране. Пре декрета, који је трећи (лакмус-тест), Божји народ, који Софонија означава као „народ непожељни“, позван је да се сабере. Прво Језекиљево пророчанство јесте порука сабирања, али се она остварује једино за оне који препознају своје расејано стање и моле молитву из двадесет шесте главе Левитске књиге, као што је то чинио Данило, у деветој глави.

> The great day of the Lord is near, it is near, and hasteth greatly, even the voice of the day of the Lord: the mighty man shall cry there bitterly. That day is a day of wrath, a day of trouble and distress, a day of wasteness and desolation, a day of darkness and gloominess, a day of clouds and thick darkness, A day of the trumpet and alarm against the fenced cities, and against the high towers. And I will bring distress upon men, that they shall walk like blind men, because they have sinned against the Lord: and their blood shall be poured out as dust, and their flesh as the dung. Neither their silver nor their gold shall be able to deliver them in the day of the Lord’s wrath; but the whole land shall be devoured by the fire of his jealousy: for he shall make even a speedy riddance of all them that dwell in the land. Gather yourselves together, yea, gather together, O nation not desired; Before the decree bring forth, before the day pass as the chaff, before the fierce anger of the Lord come upon you, before the day of the Lord’s anger come upon you. Seek ye the Lord, all ye meek of the earth, which have wrought his judgment; seek righteousness, seek meekness: it may be ye shall be hid in the day of the Lord’s anger. Zephaniah 1:14–2:3.

> Близу је велики дан Господњи, близу је и веома хита, и сам глас дана Господњег; тамо ће силан човек горко викати. Тај дан је дан гнева, дан невоље и тескобе, дан пустоши и опустошења, дан таме и мрака, дан облака и густе таме, дан трубе и узбуне против утврђених градова и против високих кула. И пустићу тескобу на људе, те ће ходити као слепи људи, јер су згрешили Господу; и крв њихова биће просута као прах, а тело њихово као балега. Ни сребро њихово ни злато њихово неће их моћи избавити у дан гнева Господњег; него ће сва земља бити прождерена огњем ревности његове; јер ће он учинити, и то брз свршетак, свима који живе у земљи. Саберите се, да, саберите се, о народе непожељни; пре него што се изврши одлука, пре него што дан прође као плева, пре него што дође на вас жестоки гнев Господњи, пре него што дође на вас дан гнева Господњег. Тражите Господа, сви кротки на земљи, који извршујете суд његов; тражите правду, тражите кротост: можда ћете бити сакривени у дан гнева Господњег. Софонија 1:14–2:3.

A “mighty man” in the Scriptures is a man of power, and the first reference to a “mighty man” is Gideon.

„Silni čovek“ u Svetom pismu jeste čovek sile, a prvo pominjanje „silnog čoveka“ odnosi se na Gedeona.

> And there came an angel of the Lord, and sat under an oak which was in Ophrah, that pertained unto Joash the Abiezrite: and his son Gideon threshed wheat by the winepress, to hide it from the Midianites. And the angel of the Lord appeared unto him, and said unto him, The Lord is with thee, thou mighty man of valour. And Gideon said unto him, Oh my Lord, if the Lord be with us, why then is all this befallen us? and where be all his miracles which our fathers told us of, saying, Did not the Lord bring us up from Egypt? but now the Lord hath forsaken us, and delivered us into the hands of the Midianites. And the Lord looked upon him, and said, Go in this thy might, and thou shalt save Israel from the hand of the Midianites: have not I sent thee? And he said unto him, Oh my Lord, wherewith shall I save Israel? behold, my family is poor in Manasseh, and I am the least in my father’s house. And the Lord said unto him, Surely I will be with thee, and thou shalt smite the Midianites as one man. Judges 6:11–16.

> И дође анђео Господњи, и седе под храстом који беше у Офри, што припадаше Јоасу Авијезерцу; а син његов Гедеон вршаше пшеницу код каце за вино, да је сакрије од Мадијанаца. И анђео Господњи јави му се, и рече му: Господ је с тобом, јуначе храбри. А Гедеон му рече: О, господару мој, ако је Господ с нама, зашто нас је онда све ово снашло? и где су сва његова чудеса о којима су нам казивали оци наши, говорећи: Није ли нас Господ извео из Египта? А сада нас је Господ оставио и предао у руке Мадијанцима. И Господ га погледа, и рече: Иди у тој својој сили, и избавићеш Израиља из руке Мадијанаца; не шаљем ли те ја? А он му рече: О, господару мој, чиме ћу избавити Израиља? ево, мој је дом сиромашан у Манасији, и ја сам најмањи у дому оца својега. И Господ му рече: Заиста, ја ћу бити с тобом, и побићеш Мадијанце као једнога човека. Судије 6:11–16.

In Zephaniah the mighty man, who is also Gideon, is to cry bitterly. The word “cry” is a symbol of the Midnight Cry in the last days, and the word “bitter” represents righteous indignation. Gideon, or Zephaniah’s “mighty man,” is a symbol of the Elijah message that has the responsibility of showing God’s people their sins, and of course the sins of their fathers.

У Софонији силни човек, који је уједно и Гедеон, треба горко да вапије. Реч „вапије“ је симбол Поноћног вапаја у последњим данима, а реч „горко“ представља праведно негодовање. Гедеон, или Софонијин „силни човек“, симбол је Илијине поруке која има одговорност да Божјем народу покаже њихове грехе, и наравно грехе њихових отаца.

> Cry aloud, spare not, lift up thy voice like a trumpet, and show my people their transgression, and the house of Jacob their sins. Isaiah 58:1.

> Вичи из свег гласа, не устежи се, подигни глас свој као трубу, и објави народу мом преступ њихов, и дому Јаковљевом грехе њихове. Исаија 58:1.

All the prophets align with one another in the last days, so the trumpet message of Isaiah is also the “cry” of the mighty man of Zephaniah, who is Gideon, and they all are identifying the Elijah messenger and his work in the last days. In Isaiah the following verses identify their sins as presumption, for they believe they are actually worshipping and serving the Lord.

Сви пророци су у последњим данима у сагласности један с другим, те је стога трубна порука Исаије уједно и „вика“ силнога човека код Софоније, који је Гедеон, и сви они указују на гласника Илију и његово дело у последњим данима. Код Исаије следећи стихови поистовећују њихове грехе са дрскошћу, јер они верују да заправо обожавају и служе Господу.

> Yet they seek me daily, and delight to know my ways, as a nation that did righteousness, and forsook not the ordinance of their God: they ask of me the ordinances of justice; they take delight in approaching to God. Isaiah 58:2.

> Ипак ме траже сваки дан, и уживају да познају путеве моје, као народ који је чинио правду и није оставио уредбу Бога својега; ишту од мене одредбе правде; уживају да приступају Богу. Исаија 58:2.

The bitter cry of the mighty man is the message of the Midnight Cry, which includes the revelation that July 18, 2020 was a presumptuous sin against the Lord that must be repented of and confessed. The nuts and bolts of the message of the Midnight Cry is the formation of the image of the beast, and the subsequent judgment brought upon the United States, and then the world, by Islam.

Горки вапај силнога човека јесте вест Поноћног вапаја, која укључује откривење да је 18. јул 2020. био дрзак грех против Господа, за који се мора покајати и који се мора исповедити. Суштина вести Поноћног вапаја јесте образовање иконе звери и потоњи суд који Ислам доноси на Сједињене Америчке Државе, а потом и на свет.

When the Leviticus twenty-six prayer is accomplished at the end of the wilderness of the three and a half days of Revelation eleven, the precious and vile will be separated. The wise and foolish will either have the golden oil or they will not, and at that time they will be as Gideon’s “one man.” According to Zephaniah, before the Sunday law decree, Gideon, who is Elijah, who is Ezekiel, who is the mighty man will present the message of the Midnight Cry, in conjunction with the bitterness of showing God’s people their sin of participating in the prediction of July 18, 2020, and their unjustified attempt to vindicate their prediction after it utterly failed.

Када се молитва из двадесет шесте главе Левитске књиге изврши на крају пустиње од три и по дана из Откривења једанаест, драгоцено и ништавно биће раздвојени. Мудре и луде или ће имати златно уље или га неће имати, и у то време они ће бити као Гедеонов „један човек“. Према Софонији, пре уредбе о закону о недељи, Гедеон, који је Илија, који је Језекиљ, који је силни човек, изнеће вест Поноћног поклича, у спрези са горчином показивања Божјем народу њиховог греха учествовања у предсказању од 18. јула 2020. године, и њиховог неоправданог покушаја да оправдају своје предсказање након што је оно потпуно пропало.

Zephaniah identifies a gathering together of God’s people in the last days that precedes the Sunday law decree. The gathering together is also represented by Ezekiel’s first prophecy in chapter thirty-seven.

Софонија указује на сабирање Божјег народа у последњим данима које претходи уредби о закону о недељи. То сабирање је такође представљено првим Језекиљевим пророчанством у тридесет седмом поглављу.

> So I prophesied as I was commanded: and as I prophesied, there was a noise, and behold a shaking, and the bones came together, bone to his bone. And when I beheld, lo, the sinews and the flesh came up upon them, and the skin covered them above: but there was no breath in them. Ezekiel 37:7, 8.

> И пророковах како ми беше заповеђено; и док пророковах, настаде шум, и гле, потрес, и кости се саставише, свака кост к својој кости. И кад погледах, гле, жиле и месо дођоше на њих, и кожа их покри одозго; али духа не беше у њима. Језекиљ 37:7, 8.

Ezekiel prophesied to the dry bones that lay dead in the street of that city of Revelation chapter eleven, where also our Lord was crucified. They are first gathered together.

Језекиљ је пророковао сувим костима које су лежале мртве на улици онога града из Откривења, једанаесте главе, где је и Господ наш био распет. Оне се најпре сакупљају заједно.

> And their dead bodies shall lie in the street of the great city, which spiritually is called Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified. And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. Revelation 11:8–10.

> И њихова мртва тела лежаће на улици великога града, који се духовно зове Содом и Египат, где је и Господ наш распет. И многи из народа и племена и језика и незнабожаца гледаће њихова мртва тела три дана и по, и неће допустити да се њихова мртва тела положе у гробове. И они који живе на земљи радоваће се над њима, и веселиће се, и слаће дарове један другоме, јер су ова два пророка мучила оне који живе на земљи. Откривење 11:8–10.

They are gathered as the three and a half days are coming to a conclusion. The three and a half days represents the tarrying time of Matthew chapter twenty-five, but it is also the scattering of the “seven times” of Leviticus twenty-six. Those that are gathered have previously been scattered, and Zephaniah identifies them as a “nation not desired.” The nation that is not desired are those who have been dead in the streets while the world rejoiced over their dead bodies, but who are gathered together and then become the nation that is the point of attack of the dragon power of the last days, who lift up the whore of Tyre as their head.

Они се окупљају док се три и по дана приводе крају. Три и по дана представљају време застоја из двадесет и пете главе Јеванђеља по Матеју, али су то истовремено и расејање „седам времена“ из двадесет и шесте главе Левитске књиге. Они који су окупљени, претходно су били расејани, а Софонија их означава као „народ недраг“. Народ који није драг јесу они који су били мртви на улицама док се свет радовао над њиховим мртвим телима, али који се окупљају и затим постају народ који је предмет напада змајске силе последњих дана, оних који подижу блудницу тирску за своју главу.

> A Song or Psalm of Asaph. Keep not thou silence, O God: hold not thy peace, and be not still, O God. For, lo, thine enemies make a tumult: and they that hate thee have lifted up the head. They have taken crafty counsel against thy people, and consulted against thy hidden ones. They have said, Come, and let us cut them off from being a nation; that the name of Israel may be no more in remembrance. For they have consulted together with one consent: they are confederate against thee. Psalm 83:1–5.

> Песма или Псалам Асафов. Немој ћутати, Боже; не мируј и не буди тих, Боже. Јер, гле, непријатељи твоји буне се, и они који те мрзе подигли су главу. Лукаво су се договорили против народа твога, и саветовали се против скривених твојих. Рекли су: Ходите да их истребимо да не буду народ, да се име Израиљево више не спомиње. Јер су се сложно саветовали; удружили су се против тебе. Псалам 83:1–5.

Their intent is to take spiritual Israel of the last days and throw them into Nebuchadnezzar’s fiery furnace. When the dead bones first hear Isaiah’s “voice,” crying the message of the Midnight Cry, they are still in the wilderness of the three and a half days. They then must choose to receive or reject the Comforter that Christ promised to send which convicts them of their sin of July 18, 2020.

Њихова намера је да духовни Израиљ последњих дана узму и баце у огњену пећ Навуходоносорову. Када мртве кости најпре чују Исаијин „глас“, који објављује поруку Поноћног поклича, оне се још увек налазе у пустињи три и по дана. Затим морају изабрати да приме или одбаце Утешитеља кога је Христос обећао да ће послати, који их осведочава о њиховом греху од 18. јула 2020. године.

> Comfort ye, comfort ye my people, saith your God. Speak ye comfortably to Jerusalem, and cry unto her, that her warfare is accomplished, that her iniquity is pardoned: for she hath received of the Lord’s hand double for all her sins. The voice of him that crieth in the wilderness, Prepare ye the way of the Lord, make straight in the desert a highway for our God. Every valley shall be exalted, and every mountain and hill shall be made low: and the crooked shall be made straight, and the rough places plain: And the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together: for the mouth of the Lord hath spoken it. Isaiah 40:1–5.

> Тешите, тешите народ мој, говори Бог ваш. Говорите утешно Јерусалиму, и вичите к њему, да се навршило време војевања његова, да му је безакоње опроштено; јер је из руке Господње примио двоструко за све грехе своје. Глас онога који виче у пустињи: Приправите пут Господњи, поравните у пустињи стазу Богу нашему. Свака долина нека се уздигне, и свака гора и хум нека се спусте; и што је криво нека се исправи, и неравна места нека постану равна. И јавиће се слава Господња, и свако тело видеће је заједно; јер уста Господња рекоше. Исаија 40:1–5.

The passage identifying the work of the voice crying in the wilderness has some very detailed information. His message will be based upon a revelation of Christ’s character, as represented by the fact that the “glory,” which is Christ’s character, will be revealed. The Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before the close of probation is an unsealing of Christ’s character as represented by the element of His character that is represented as Alpha and Omega. It will also be revealed that His character is “truth.”

Одломак који поистовећује дело гласа који виче у пустињи садржи веома подробне појединости. Његова порука ће се заснивати на откривењу Христовог карактера, као што је представљено чињеницом да ће се открити „слава“, која је Христов карактер. Откривење Исуса Христа, које се распечаћује непосредно пре завршетка времена милости, јесте распечаћивање Христовог карактера, како је представљен оним елементом Његовог карактера који је представљен као Алфа и Омега. Такође ће се открити да је Његов карактер „истина“.

Another detail is that when the voice begins to cry, he is still in the wilderness of the three and a half days, for he is crying in the wilderness. Prophetically when his work begins the two witnesses are still dead in the street that runs through Ezekiel’s valley. Another specific fact is that when the voice begins his work, the entire world shall have access to the message. Another observation is that the message is given in the period of the last days when Christ is blotting out the sins of the one hundred and forty-four thousand, for their iniquity has been pardoned. The sad fact that is also revealed “line upon line,” is that only those who meet the requirements of the gospel will receive the pardon that is being accomplished in that history.

Још један детаљ јесте да, када глас почне да вапије, он је још увек у пустињи од три и по дана, јер вапије у пустињи. Пророчки, када његово дело започне, два сведока су још увек мртва на улици која пролази кроз Језекиљеву долину. Још једна одређена чињеница јесте да ће, када глас започне своје дело, цео свет имати приступ поруци. Још једно запажање јесте да је порука дата у раздобљу последњих дана, када Христос брише грехе сто четрдесет и четири хиљаде, јер је њихово безакоње опроштено. Жалосна чињеница која се такође открива „ред по ред“, јесте да ће само они који испуњавају захтеве јеванђеља примити опроштење које се извршава у тој историји.

Only those that respond to the demands associated with the Leviticus twenty-six prayer will have their sins and their father’s sins blotted out, for they will have received “double for all her sins.” The Lord’s “hand” that is associated with their sins and the sins of their fathers is a symbol of the first disappointment, where the Lord held His hand over a mistake that produced the first disappointment. In Millerite history His hand prevented God’s people from seeing a hidden truth. His hand in that history represented His divine providence. In the last days His hand represents God’s peoples rejection of a revealed truth by God’s people, and His hand then represents His divine judgment.

Само они који одговоре на захтеве повезане са молитвом из двадесет шесте главе Левитске књиге имаће своје грехе и грехе својих отаца избрисане, јер ће примити „двоструко за све њене грехе“. Господња „рука“, која је повезана са њиховим гресима и гресима њихових отаца, симбол је првог разочарања, када је Господ задржао своју руку над једном грешком која је произвела прво разочарање. У милеритској историји Његова рука спречила је Божји народ да види једну скривену истину. Његова рука у тој историји представљала је Његово божанско провиђење. У последњим данима Његова рука представља одбацивање једне откривене истине од стране Божјег народа, а Његова рука тада представља Његов божански суд.

With the voice of Ezekiel’s first prophecy the dead are formed together, but not yet standing as a mighty army. The second prophecy of Ezekiel chapter thirty-seven, accomplishes that by bringing the breath that comes from the four winds.

Гласом Језекиљевог првог пророштва мртви се састављају, али још не стоје као силна војска. Друго пророштво, из тридесет седме главе Језекиљеве, то остварује доносећи дах који долази од четири ветра.

> Then said he unto me, Prophesy unto the wind, prophesy, son of man, and say to the wind, Thus saith the Lord God; Come from the four winds, O breath, and breathe upon these slain, that they may live. So I prophesied as he commanded me, and the breath came into them, and they lived, and stood up upon their feet, an exceeding great army. Then he said unto me, Son of man, these bones are the whole house of Israel: behold, they say, Our bones are dried, and our hope is lost: we are cut off for our parts. Therefore prophesy and say unto them, Thus saith the Lord God; Behold, O my people, I will open your graves, and cause you to come up out of your graves, and bring you into the land of Israel. And ye shall know that I am the Lord, when I have opened your graves, O my people, and brought you up out of your graves, And shall put my spirit in you, and ye shall live, and I shall place you in your own land: then shall ye know that I the Lord have spoken it, and performed it, saith the Lord. Ezekiel 37:9–14.

> И рече ми: Пророкуј ветру, пророкуј, сине човечји, и реци ветру: Овако вели Господ Бог: Дођи од четири ветра, о даху, и диши на ове побијене, да оживе. И пророковах како ми заповеди, и дах уђе у њих, и оживеше, и стадоше на ноге своје, војска врло велика. Тада ми рече: Сине човечји, ове кости јесу сав дом Израиљев; ево, говоре: Кости су наше усахле, и нада је наша пропала; одсечени смо. Зато пророкуј и реци им: Овако вели Господ Бог: Ево, народе мој, отворићу гробове ваше, и учинићу да изађете из гробова својих, и довешћу вас у земљу Израиљеву. И познаћете да сам ја Господ, кад отворим гробове ваше, народе мој, и изведем вас из гробова ваших. И метнућу дух свој у вас, и оживећете, и населићу вас у земљи вашој; тада ћете познати да ја Господ рекох и учиних, говори Господ. Језекиљ 37:9–14.

That breath of Ezekiel’s prophecy is the sealing message, for it comes from the four winds.

Тај дах из Језекиљевог пророчанства јесте вест о запечаћењу, јер долази од четири ветра.

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> И после овога видех четири анђела где стоје на четири краја земље, држећи четири ветра земаљска, да ветар не дува на земљу, ни на море, нити на иједно дрво. И видех другог анђела где се пење од истока сунчанога, који имаше печат Бога живога; и повика гласом великим четворици анђела којима беше дано да нашкоде земљи и мору, говорећи: Не шкодите ни земљи, ни мору, ни дрвећу, док не запечатимо слуге Бога нашега на челима њиховим. Откривење 7:1–3.

The four winds arise from the east, and prophetically, Islam is both “the east wind” and “the children of the east.” Ezekiel’s “breath,” which transforms the formed bodies into “a great and exceeding army” is the message that seals the one hundred and forty-four thousand. The sealing message of Revelation chapter seven, arises from the east. That message is the message of the Midnight Cry, and Zephaniah identifies it as the trumpet “alarm against the fenced cities, and against the high towers.”

Четири ветра настају са истока, а у пророчком смислу, ислам је и „источни ветар“ и „синови истока“. Језекиљев „дах“, који обликована тела претвара у „војску велику веома“, јесте порука која запечаћује сто четрдесет и четири хиљаде. Порука запечаћења из седмог поглавља Откривења настаје са истока. Та порука јесте порука Поноћног поклича, а Софонија је препознаје као трубни „поклич против утврђених градова и против високих кула“.

A tower is a symbol of the church.

Кула је симбол цркве.

> “In the parable the householder represented God, the vineyard the Jewish nation, and the hedge the divine law which was their protection. The tower was a symbol of the temple.” The Desire of Ages, 597.

> „У причи је домаћин представљао Бога, виноград јеврејски народ, а ограда божански закон који је био њихова заштита. Кула је била симбол храма.“ Чежња векова, 597.

A city is a kingdom in Bible prophecy. The papacy is “Babylon,” “that great city.” France and thereafter the United States are “the great city,” of “Sodom and Egypt.” Jerusalem is the “great city,” that comes down out of heaven. Zephaniah’s message is against the cities and towers, or against the combination of church and state, which by definition is the image of the beast. It is the “secret” message of Daniel chapter two.

Град је царство у библијском пророштву. Папство је „Вавилон“, „онај велики град“. Француска, а потом Сједињене Државе, јесу „велики град“, од „Содома и Египта“. Јерусалим је „велики град“ који силази с неба. Софонијина порука је против градова и кула, односно против сједињења цркве и државе, што је по самој дефиницији лик звери. То је „тајна“ порука друге главе Данилове.

Just before the Sunday law decree, that is Nebuchadnezzar’s golden image test of Daniel chapter three, the dead bodies awaken and are transformed into a mighty army to proclaim the message identifying and opposing the formation of the combination of church and state, while also identifying that Islam is the providential tool which God employs to exercise His judgment upon those who enforce Sunday worship as He has in past history. The message identifies that when the image is fully developed, and enforces the mark of the beast, the judgment will be delivered.

Непосредно пре декрета о недељном закону, то јест испита златног лика Навуходоносоровог из трећег поглавља Данила, мртва тела се буде и преображавају у моћну војску да објаве поруку која препознаје и супротставља се образовању савеза цркве и државе, док истовремено открива да је ислам промислитељско оруђе које Бог употребљава да изврши Свој суд над онима који намећу недељно богослужење, као што је чинио у прошлој историји. Порука открива да ће, када лик буде у потпуности развијен и буде наметао жиг звери, суд бити извршен.

There is no direct reference in Daniel chapter three to the image of the beast that leads to and reaches its maturity at the Sunday law, but there cannot be a third message without a first and second, for chapter two of Daniel must be included in the revelation of the truths represented in Daniel chapter three. The “secret” of the image dream of chapter two identifies God’s people coming to recognize the life and death implications of Nebuchadnezzar’s image of the beast.

У трећем поглављу Данила нема непосредног упућивања на лик звери који води ка недељном закону и у њему достиже своју зрелост, али не може бити треће поруке без прве и друге, јер друго поглавље Данила мора бити укључено у откривење истина представљених у трећем поглављу Данила. „Тајна“ сна о лику из другог поглавља поистовећује Божји народ који долази до спознаје о животним и смртним последицама Навуходоносоровог лика звери.

Sanctified logic requires that when Nebuchadnezzar determined that he was going to have a dedication ceremony to his golden idol, that the idol must first be built, and the musicians would need to practice the music they would play at the ceremony. There had to be advance preparation of construction going on over a period of time with excavation, a foundation laid, scaffolding, and workmen coming and going, and that preparation was the formation of the image of Nebuchadnezzar’s dream, but Nebuchadnezzar’s pride determined to make an image of only one beast, not all the kingdoms of Bible prophecy. The construction of that image is the test that God’s people must pass before probation closes, and before they are sealed, before the music plays.

Посвећена логика захтева да, када је Навуходоносор одлучио да приреди свечаност посвећења своме златном идолу, тај идол најпре мора бити саграђен, а музичари су морали да увежбају музику коју ће свирати на тој свечаности. Морала је постојати претходна припрема градње која се одвијала током извесног временског раздобља, са ископавањем, постављеним темељем, скелама и радницима који су долазили и одлазили; а та припрема била је обликовање лика из Навуходоносоровог сна, али је Навуходоносоров понос одредио да се начини лик само једне звери, а не свих царстава библијског пророштва. Изградња тог лика јесте испит који Божји народ мора положити пре него што се време милости затвори, и пре него што буду запечаћени, пре него што музика засвира.

Sanctified logic also identifies that Shadrach, Meshach and Abednego were not the only Hebrew slaves that witnessed the advance preparation for the dedication of the golden image. They were simply the only Hebrews that understood the implications of those preparations as a life and death warning, and made their own personal preparation for the coming crisis.

Посвећена логика такође препознаје да Седрах, Мисах и Авденаго нису били једини јеврејски робови који су били сведоци припремног напредовања за посвећење златног лика. Они су једноставно били једини Јевреји који су разумели последице тих припрема као упозорење на живот и смрт, и извршили сопствену личну припрему за предстојећу кризу.

In the passage from Sister White at the beginning of this article, she not only aligns Zephaniah’s decree with Nebuchadnezzar’s golden image and the Sunday law, she also identifies Isaiah’s unrighteous decree.

У одломку сестре Вајт на почетку овог чланка, она не само да доводи у везу Софонијину уредбу са Навуходоносоровим златним ликом и законом о недељи, већ такође поистовећује Исаијину неправедну уредбу.

> Woe unto them that decree unrighteous decrees, and that write grievousness which they have prescribed; To turn aside the needy from judgment, and to take away the right from the poor of my people, that widows may be their prey, and that they may rob the fatherless! And what will ye do in the day of visitation, and in the desolation which shall come from far? to whom will ye flee for help? and where will ye leave your glory? Isaiah 10:1–3.

> Тешко онима који доносе неправедне уредбе, и који прописују тешкоће што су их одредили; да одврате убоге од правде, и да одузму право сиромасима народа мога, да удовице буду њихов плен, и да опљачкају сирочад! А шта ћете чинити у дан похода, и у пустоши која ће доћи издалека? коме ћете побећи за помоћ? и где ћете оставити славу своју? Исаија 10:1–3.

Isaiah’s “unrighteous decree,” is the Sunday law, and it is “the day of visitation” and “desolation,” for the United States, for “national apostasy” is followed by “national ruin.” According to Isaiah, at the Sunday law, which is also Nebuchadnezzar’s golden image, the “desolation” “shall come from far.”

Исаијина „неправедна уредба“ јесте закон о недељи, и она је „дан похода“ и „пустошења“ за Сједињене Државе, јер за „националним отпадништвом“ следи „национална пропаст“. Према Исаији, при доношењу закона о недељи, који је уједно и Навуходоносоров златни лик, „пустошење“ „доћи ће издалека“.

> Remember this, and show yourselves men: bring it again to mind, O ye transgressors. Remember the former things of old: for I am God, and there is none else; I am God, and there is none like me, Declaring the end from the beginning, and from ancient times the things that are not yet done, saying, My counsel shall stand, and I will do all my pleasure: Calling a ravenous bird from the east, the man that executeth my counsel from a far country: yea, I have spoken it, I will also bring it to pass; I have purposed it, I will also do it. Hearken unto me, ye stouthearted, that are far from righteousness: I bring near my righteousness: it shall not be far off, and my salvation shall not tarry: and I will place salvation in Zion for Israel my glory. Isaiah 46:8–13.

> Сетите се овога, и покажите се као људи; призовите то поново у памет, о преступници. Сетите се пређашњих ствари од давнина; јер ја сам Бог, и нема другога; ја сам Бог, и нема никога као што сам ја, који од почетка јављам свршетак, и од древних времена оно што још није учињено, говорећи: Савет мој ће стајати, и извршићу сву вољу своју; који зовем грабљиву птицу с истока, човека који извршује мој савет из далеке земље; да, рекао сам то, и учинићу да се збуде; наумио сам, и учинићу то. Послушајте ме, ви тврдога срца, који сте далеко од праведности: приближујем праведност своју; неће бити далеко, и спасење моје неће оклевати; и поставићу спасење на Сиону Израилу, слави својој. Исаија 46:8–13.

Isaiah places this passage at the end of the tarrying time, for then his “salvation shall” no longer “tarry.” It is at the end of Revelation eleven’s three and a half days. The end of the tarrying time is marked by the arrival of the message of the Midnight Cry, when Ezekiel’s great army stands up. When they stand up, they are lifted up as an ensign in Revelation chapter eleven.

Исаија смешта овај одломак на крај времена оклевања, јер тада његово „спасење неће“ више „оклевати“. То је на крају три и по дана из једанаестог поглавља Откривења. Крај времена оклевања обележен је доласком вести Поноћног поклича, када устаје велика војска Језекиљева. Када они устану, бивају подигнути као застава у једанаестом поглављу Откривења.

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. The second woe is past; and, behold, the third woe cometh quickly. Revelation 11:11–14.

> И после три дана и по дух живота од Бога уђе у њих, и стадоше на ноге своје; и велики страх обузе оне који их гледаху. И чуше силан глас с неба где им говори: Изађите овамо. И узиђоше на небо у облаку; и непријатељи њихови гледаху их. И у тај час наста велики земљотрес, и десети део града паде, и у земљотресу погибе од људи седам хиљада; а остали се уплашише, и дадоше славу Богу небескоме. Друго тешко време прође; и ево, треће тешко време долази брзо. Откривење 11:11–14.

The two witnesses of Revelation eleven ascend to heaven as the ensign, in the same hour as the earthquake, which is the Sunday law. At that time, or as John says, “in that hour,” according to Isaiah, chapter forty-six, God calls “the man” who executes His counsel, who is also “a ravenous bird from the east”. The ravenous bird, that is “the man” God employs to execute His counsel comes from “a far country”. In Isaiah chapter ten, at the time of the “unrighteous decree” which is the Sunday law, the “desolation” of the United States comes from “far.” “East” is a symbol of Islam, for in prophecy they are both “the children of the east,” and “the east wind.” A “bird” in prophecy is a religion, as represented by Babylon being a cage full of hateful and unclean birds. The “ravenous bird” that comes from a far country in the east, is the religion of Islam.

Два сведока из једанаесте главе Откривења узлазе на небо као застава, у исти час када и земљотрес, који је закон о недељи. У то време, или како Јован каже, „у тај час“, према Исаији, четрдесет шеста глава, Бог позива „човека“ који извршава Његов савет, који је уједно и „грабљива птица с истока“. Та грабљива птица, то јест „човек“ којега Бог употребљава да изврши Његов савет, долази из „далеке земље“. У десетој глави Исаије, у време „неправедне уредбе“, која је закон о недељи, „опустошење“ Сједињених Држава долази „издалека“. „Исток“ је симбол ислама, јер су у пророштву они и „синови истока“ и „источни ветар“. „Птица“ је у пророштву религија, као што је представљено тиме што је Вавилон кавез пун мрских и нечистих птица. „Грабљива птица“ која долази из далеке земље на истоку јесте религија ислама.

> And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. Revelation 18:2.

> И повика силним гласом говорећи: Паде, паде Вавилон велики, и постаде пребивалиште демона, и тамница свакога нечистога духа, и кавез сваке нечисте и мрске птице. Откривење 18,2.

The three-fold-union of modern Babylon represents three forms of government, and also three forms of religion. The religion of the United Nations is spiritualism, the religion of the United States is apostate Protestantism and the religion of the pope is Catholicism. All those religious persuasions are sometimes symbolized as women, but also as birds. It is the religious and political force of the United Nations, with the United States as the primary king, that places the papacy on the throne of the earth. In the book of Zechariah, it is two birds that establish the pope, who is identified as that “wicked” by the apostle Paul in second Thessalonians.

Троструки савез савременог Вавилона представља три облика владавине, а такође и три облика религије. Религија Уједињених нација јесте спиритизам, религија Сједињених Америчких Држава јесте отпаднички протестантизам, а религија папе јесте католицизам. Сва та верска опредељења понекад су симболизована као жене, али и као птице. Управо религијска и политичка сила Уједињених нација, са Сједињеним Америчким Државама као првенственим царем, поставља папство на престо земље. У књизи пророка Захарије, две птице су те које успостављају папу, који је од стране апостола Павла у Другој посланици Солуњанима означен као онај „безаконик“.

> Then the angel that talked with me went forth, and said unto me, Lift up now thine eyes, and see what is this that goeth forth. And I said, What is it? And he said, This is an ephah that goeth forth. He said moreover, This is their resemblance through all the earth. And, behold, there was lifted up a talent of lead: and this is a woman that sitteth in the midst of the ephah. And he said, This is wickedness. And he cast it into the midst of the ephah; and he cast the weight of lead upon the mouth thereof. Then lifted I up mine eyes, and looked, and, behold, there came out two women, and the wind was in their wings; for they had wings like the wings of a stork: and they lifted up the ephah between the earth and the heaven. Then said I to the angel that talked with me, Whither do these bear the ephah? And he said unto me, To build it an house in the land of Shinar: and it shall be established, and set there upon her own base. Zechariah 5:5–11.

> Тада анђео који говораше са мном изиђе и рече ми: Подигни сада очи своје и види шта је то што излази. И рекох: Шта је то? А он рече: Ово је ефа што излази. Још рече: Ово је њихово обличје по свој земљи. И, гле, подиже се један таланат олова; и ово је жена што седи усред ефе. И рече: Ово је безакоње. И баци је усред ефе; и баци тег од олова на њен отвор. Тада подигох очи своје и погледах, и, гле, изиђоше две жене, и ветар беше у крилима њиховим; јер имаху крила као крила роде; и подигоше ефу између земље и неба. Тада рекох анђелу који говораше са мном: Куда ове носе ефу? А он ми рече: Да јој сазидају дом у земљи Сенарској; и она ће се утврдити и тамо поставити на своје подножје. Захарија 5:5–11.

An ephah is a basket used for measuring. The two women that place the ephah, or basket that the papacy sits in the midst of, are two churches. Two religions will take the religion that is defined in the Bible as “that wicked” and build her a house in the land of Shinar. Shinar is another name for Babylon, and the Catholic church is Babylon the great in the last days.

Ефа је корпа која се употребљава за мерење. Две жене које постављају ефу, или корпу у чијој средини седи папство, јесу две цркве. Две религије ће узети религију која је у Библији одређена као „онај безаконик“ и саградити јој кућу у земљи Сенарској. Сенар је друго име за Вавилон, а Католичка црква је Вавилон велики у последњим данима.

The two women that “establish” the wicked woman in Babylon, have “wind in their wings.” Those women are also birds, for they have “wings,” and their justification for placing the woman is the “wind” of Islam, for Islam brings together every man’s hand. The woman that is lifted up, has been trapped in the ephah since her deadly wound in 1798, for there had been a leaden weight placed upon the mouth of the ephah she was in. But when the music of Nebuchadnezzar’s worship ceremony begins, the two women of apostate Protestantism and Spiritualism remove the leaden weight, and lift up the eighth head, that is of the seven.

Две жене које „утврђују“ безбожну жену у Вавилону, имају „ветар у својим крилима“. Те жене су такође птице, јер имају „крила“, а њихово оправдање за постављање те жене јесте „ветар“ ислама, јер ислам уједињује руку свакога човека. Жена која се подиже била је заробљена у ефи од своје смртне ране 1798. године, јер је на отвор ефе у којој се налазила био стављен оловни поклопац. Али када отпочне музика Навуходоносоровог богослужбеног обреда, две жене отпадничког протестантизма и спиритизма уклањају оловни поклопац и подижу осму главу, која је од седам.

> “As we approach the last crisis, it is of vital moment that harmony and unity exist among the Lord’s instrumentalities. The world is filled with storm and war and variance. Yet under one head—the papal power—the people will unite to oppose God in the person of His witnesses. This union is cemented by the great apostate. While he seeks to unite his agents in warring against the truth he will work to divide and scatter its advocates. Jealousy, evil surmising, evilspeaking, are instigated by him to produce discord and dissension.” Testimonies, volume 7, 182.

> „Како се приближавамо последњој кризи, од пресудне је важности да међу Господњим оруђима владају слога и јединство. Свет је испуњен буром, ратом и раздором. Ипак, под једном главом — папском влашћу — људи ће се ујединити да се супротставе Богу у личности Његових сведока. Тај савез учвршћује велики отпадник. Док настоји да уједини своје оруђе у ратовању против истине, он ће радити на томе да подели и расеје њене заступнике. Љубомора, зло подозрење, злоречје, он подстиче да би произвео неслогу и раздоре.“ Testimonies, volume 7, 182.

The threefold union lifts up the papacy as the head, for they intend to destroy the nation not desired.

Троструки савез уздиже папство као поглавара, јер намеравају да униште народ непожељни.

> For, lo, thine enemies make a tumult: and they that hate thee have lifted up the head. They have taken crafty counsel against thy people, and consulted against thy hidden ones. They have said, Come, and let us cut them off from being a nation; that the name of Israel may be no more in remembrance. Psalm 83:2–4.

> Јер, гле, непријатељи Твоји буне се, и они који Те мрзе подигоше главу. Лукаво се саветују против народа Твога, и договарају се против скривених Твојих. Рекоше: Ходите да их истребимо да не буду народ, да се име Израиљево више не спомиње. Псалам 83:2–4.

A bird is a religion, and the “ravenous bird from the east” which God calls at the “hour” of the Sunday law, when the message of the Midnight Cry is being proclaimed, is Islam. That is why in the very hour that the resurrected dead ascend into heaven as the ensign, the “third woe” of Islam comes quickly. This is why Isaiah states in verse one of chapter ten, “Woe” unto them that declare unrighteous decrees. The “Woes” of Revelation are Islam, and Islam is the providential judgment, or tool, or staff (Isaiah 10:5) that God uses to punish the United States for enforcing Sunday worship.

Птица је религија, а „грабљива птица с истока“ коју Бог позива у „час“ недељног закона, када се објављује вест поноћног поклича, јесте ислам. Зато управо у часу када васкрсли мртви као знамење узлазе на небо, „треће тешко“ ислама долази брзо. Зато Исаија у првом стиху десете главе каже: „Тешко“ онима који доносе неправедне уредбе. „Тешка“ из Откривења јесу ислам, а ислам је промислитељски суд, или оруђе, или штап (Исаија 10:5) којим Бог кажњава Сједињене Државе због наметања недељног богослужења.

Isaiah chapter forty-six, identifies the “ravenous bird from the east,” as “the man that executeth my counsel.” That “man” is Islam, and he is called “from a far country,” for God “purposed” to judge the United States, and thereafter the world, for Sunday enforcement, as He did in former times with pagan Rome and the first four trumpets, and then with papal Rome in the fifth and sixth “Woe” trumpets. His purpose in Isaiah chapter forty-six is to call the “ravenous bird from the east,” and He informs His people who desire to understand His counsel and purpose “Remember the former things of old: for I am God, and there is none else; I am God, and there is none like me, Declaring the end from the beginning, and from ancient times the things that are not yet done, saying, My counsel shall stand, and I will do all my pleasure.”

Исаија, четрдесет шесто поглавље, поистовећује „грабљиву птицу са истока“ са „човеком који извршује мој савет“. Тај „човек“ је ислам, и назван је „из далеке земље“, јер је Бог „наумио“ да суди Сједињеним Државама, а потом и свету, због наметања недеље, као што је чинио у пређашња времена са незнабожачким Римом и прва четири трубна суда, а затим са папским Римом у петој и шестој труби „Тешко“. Његова намера у четрдесет шестом поглављу Исаије јесте да призове „грабљиву птицу са истока“, и Он обавештава свој народ, који жели да разуме Његов савет и намеру: „Сетите се пређашњих ствари од старине; јер ја сам Бог, и нема другога; ја сам Бог, и нико није као ја, који јављам крај од почетка, и од давнине оно што још није било, говорећи: Мој савет ће опстати, и извршићу сву своју вољу.“

In verse three Isaiah chapter ten, Isaiah records three important questions:

У трећем стиху десетог поглавља Исаије, Исаија бележи три важна питања:

> And what will ye do in the day of visitation, and in the desolation which shall come from far? to whom will ye flee for help? and where will ye leave your glory? Isaiah 10:3.

> И шта ћете чинити у дан похођења, и у пустоши која ће доћи издалека? Коме ћете прибегнути за помоћ? И где ћете оставити славу своју? Исаија 10:3.

The final question identifies that the glorious land loses her glory at the unrighteous decree. The glory of the United States is the Constitution, which is fully overturned at the Sunday law.

Последње питање указује на то да славна земља губи своју славу при неправедном указу. Слава Сједињених Држава јесте Устав, који бива у потпуности оборен недељним законом.

> “And the Constitution guarantees to the people the right of self-government, providing that representatives elected by the popular vote shall enact and administer the laws. Freedom of religious faith was also granted, every man being permitted to worship God according to the dictates of his conscience. Republicanism and Protestantism became the fundamental principles of the nation. These principles are the secret of its power and prosperity.” The Great Controversy, 441.

> „A Ustav narodu jemči pravo na samoupravu, određujući da predstavnici izabrani narodnim glasanjem donose i sprovode zakone. Data je i sloboda veroispovesti, tako da je svakom čoveku dopušteno da služi Bogu prema nalozima svoje savesti. Republikanizam i protestantizam postali su temeljna načela nacije. Ova načela su tajna njene moći i blagostanja.“ The Great Controversy, 441.

It is the Constitution that identifies the glory that is left in the dust at the Sunday law.

Ustav je taj koji prepoznaje slavu koja biva ostavljena u prahu pri donošenju nedeljnog zakona.

> “When the nation for which God has worked in such a marvelous manner, and over which He has spread the shield of Omnipotence, abandons Protestant principles, and through its legislature gives countenance and support to Romanism in limiting religious liberty, then God will work in His own power for His people that are true. The tyranny of Rome will be exercised, but Christ is our refuge.” Testimonies to Ministers, 206.

> „Када народ за који је Бог деловао на тако чудесан начин, и над којим је раширио штит Свемоћи, напусти протестантска начела и посредством свога законодавства пружи признање и подршку римокатолицизму у ограничавању верске слободе, тада ће Бог у својој сопственој сили деловати за свој народ који је веран. Тиранија Рима биће спровођена, али Христос је наше уточиште.“ Testimonies to Ministers, 206.

At Isaiah’s “unrighteous decree,” which is the Sunday law, the glory of the United States is gone, and it immediately answers Isaiah’s second question as it prophetically flees to the United Nations, the ten-king confederacy of Revelation chapter seventeen for help to address the attack of Islam of the third “Woe”. The first of the three questions identifies the setting of the Sunday law desolation that causes the United States to begin its next work of forcing the entire world to accept the combination of church and state, as represented by the unification of the United Nations and the Catholic Church, with the pope in control of the unholy relationship. It calls that desolation “the day of visitation”. All these prophetic realities align with Nebuchadnezzar’s dedication service for the golden image.

Na Isaijinoj „nepravednoj odredbi“, koja je zakon o nedelji, slava Sjedinjenih Država iščezava, i time se odmah odgovara na Isaijino drugo pitanje, dok one, u proročkom smislu, beže Ujedinjenim nacijama, savezu deset careva iz sedamnaestog poglavlja Otkrivenja, po pomoć kako bi se suočile s napadom islama trećeg „Jao“. Prvo od ta tri pitanja prepoznaje okruženje pustoši zakona o nedelji, koja uzrokuje da Sjedinjene Države započnu svoje sledeće delo primoravanja celoga sveta da prihvati spoj crkve i države, predstavljen ujedinjenjem Ujedinjenih nacija i Katoličke crkve, s papom koji upravlja tim nesvetim odnosom. Tu pustoš naziva „dan pohoda“. Sve ove proročke stvarnosti usklađuju se s Navuhodonosorovom službom posvećenja zlatnog lika.

We will continue chapter three of Daniel in the next article.

Наставићемо треће поглавље Данила у следећем чланку.

> “In the history of Nebuchadnezzar and Belshazzar, God speaks to the people of today. The condemnation that will fall upon the inhabitants of the earth in this day will be because of their rejection of light. Our condemnation in the judgment will not result from the fact that we have lived in error, but from the fact that we have neglected Heaven-sent opportunities for discovering truth. The means of becoming conversant with the truth are within the reach of all; but, like the indulgent, selfish king, we give more attention to the things that charm the ear, and please the eye, and gratify the palate, than to the things that enrich the mind, the divine treasures of truth. It is through the truth that we may answer the great question, ‘What must I do to be saved?’” Bible Echo, September 17, 1894.

> „U istoriji Nabuhodonosora i Valtasara, Bog govori ljudima današnjice. Osuda koja će u ovaj dan pasti na stanovnike zemlje biće zbog njihovog odbacivanja svetlosti. Naša osuda na sudu neće proisteći iz činjenice da smo živeli u zabludi, već iz činjenice da smo zanemarili prilike poslate s Neba za otkrivanje istine. Sredstva da se upoznamo s istinom dostupna su svima; ali, poput popustljivog, sebičnog cara, mi posvećujemo više pažnje onome što očarava uho, ugađa oku i zadovoljava nepce, nego onome što obogaćuje um, božanskim blagom istine. Kroz istinu možemo odgovoriti na veliko pitanje: „Šta mi valja činiti da se spasem?“ Bible Echo, 17. septembar 1894.

Back to Articles