Article

# Elijah - Number Four

Илија — број четири

Slavery

Ропство

Author

Jeff Pippenger

Published

October 1, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Elijah’s witness begins when he identifies that there would be no rain, except at his word for three and a half years.

Илијино сведочанство започиње када он објављује да три и по године неће бити кише, осим по његовој речи.

> And Elijah the Tishbite, who was of the inhabitants of Gilead, said unto Ahab, As the Lord God of Israel liveth, before whom I stand, there shall not be dew nor rain these years, but according to my word. 1 Kings 17:1.

> И Илија Тесвићанин, од становника Галадских, рече Ахаву: Тако да је жив Господ Бог Израиљев, пред којим стојим, неће бити ових година ни росе ни дажда, осим по мојој речи. 1. Царевима 17:1.

Those three and a half years represent the history of Thyatira from 538 until 1798. In 1798, at the end of the period of drought Elijah summons Ahab to Carmel. The first angels’ message announced the hour of God’s judgment on October 22, 1844. The first angel’s message was the command to Ahab to call all of Israel to Carmel.

Те три и по године представљају историју Тијатире од 538. до 1798. године. Године 1798, на крају периода суше, Илија позива Ахава на Кармил. Порука првог анђела објавила је час Божјег суда 22. октобра 1844. године. Порука првог анђела била је заповест Ахаву да сазове сав Израиљ на Кармил.

> And it came to pass, when Ahab saw Elijah, that Ahab said unto him, Art thou he that troubleth Israel? And he answered, I have not troubled Israel; but thou, and thy father’s house, in that ye have forsaken the commandments of the Lord, and thou hast followed Baalim. Now therefore send, and gather to me all Israel unto mount Carmel, and the prophets of Baal four hundred and fifty, and the prophets of the groves four hundred, which eat at Jezebel’s table. So Ahab sent unto all the children of Israel, and gathered the prophets together unto mount Carmel. And Elijah came unto all the people, and said, How long halt ye between two opinions? if the Lord be God, follow him: but if Baal, then follow him. And the people answered him not a word. 1 Kings 18:17–21.

> И догоди се, кад Ахав угледа Илију, да му Ахав рече: Јеси ли ти онај што смућује Израиља? А он одговори: Нисам ја смутио Израиља, него ти и дом оца твога, јер сте оставили заповести Господње, а ти си пошао за Валима. Зато сада пошаљи и сабери к мени свега Израиља на гору Кармил, и четири стотине и педесет пророка Валових, и четири стотине пророка од гајева, који једу за трпезом Језавељином. И Ахав посла к свим синовима Израиљевим, и сабра пророке на гору Кармил. Тада Илија приступи свему народу и рече: Докле ћете храмати на две стране? Ако је Господ Бог, идите за Њим; а ако је Вал, онда идите за њим. А народ му не одговори ни речи. 1. Царевима 18:17–21.

All Israel was gathered to Carmel in the time of Elijah, which in turn represented William Miller’s history when the three churches of Revelation chapter three were gathered together. The church that had initially fled into the wilderness in 538 to escape the persecution of Jezebel, as represented by the church of Thyatira, came out of the wilderness as the generation that was to be confronted with the message of Elijah, represented by William Miller. The earth beast then opened its mouth and swallowed up the flood of persecution that had been sent against her for twelve hundred and sixty years.

Сав Израиљ био је сабран на Кармилу у време Илије, што је заузврат представљало историју Вилијама Милера када су три цркве из треће главе Откривења биле сабране заједно. Црква која је у почетку побегла у пустињу 538. године да би избегла Језавељин прогон, као што је представљено црквом у Тијатири, изашла је из пустиње као нараштај који је требало да буде суочен с Илијином поруком, представљеном Вилијамом Милером. Звер из земље тада је отворила своја уста и прогутала бујицу прогона која је била послата против ње током хиљаду двеста и шездесет година.

> And the earth helped the woman, and the earth opened her mouth, and swallowed up the flood which the dragon cast out of his mouth. Revelation 12:16.

> И земља поможе жени, и земља отвори уста своја, и прогута реку коју аждаха избаци из уста својих. Откривење 12:16.

In prophecy the “speaking of a nation” is the action of its legislative and judicial authorities, and in 1789 the United States established the divine document that is the Constitution of the United States, thus protecting the rights and freedom necessary to provide protection from the persecution of both the kings of Europe and the apostate Catholic church.

У пророчанству „говорење једне нације“ представља деловање њених законодавних и судских власти, а 1789. године Сједињене Државе су успоставиле божански документ, Устав Сједињених Држава, штитећи тиме права и слободу неопходне да обезбеде заштиту од прогона и европских краљева и отпадничке Католичке цркве.

> “The speaking of the nation is the action of its legislative and judicial authorities.” The Great Controversy, 443.

> „Говорење нације јесте деловање њених законодавних и судских власти.“ Велика борба, 443.

In 1789, just before the beginning of the United States’ prophetic role as the sixth kingdom of Bible prophecy began, it spake as a Lamb, but at the Sunday law it will speak as a dragon.

Године 1789, непосредно пре него што је започела пророчка улога Сједињених Америчких Држава као шестог царства библијског пророчанства, говориле су као Јагње, али ће у време недељног закона говорити као аждаја.

> And I beheld another beast coming up out of the earth; and he had two horns like a lamb, and he spake as a dragon. Revelation 13:11.

> И видех другу звер како излази из земље; и имаше два рога као јагње, и говораше као аждаја. Откривење 13:11.

The beginning and ending of the earth beast are marked by its speaking. In 1798, Ahab calls all of Israel to Mount Carmel where Elijah is going to set forth a test to prove to those watching whether the God of the Hebrews or the god of Jezebel is the true God. Jezebel had four hundred and fifty prophets of Baal and four hundred prophets of the grove. The false god Baal was a male deity and the false god Ashtaroth was a female deity.

Почетак и свршетак звери из земље обележени су њеним говором. Године 1798, Ахава позива сав Израиљ на гору Кармил, где ће Илија изложити пробу да онима који посматрају докаже да ли је Бог Јевреја или Језавељин бог истинити Бог. Језавеља је имала четири стотине и педесет Валових пророка и четири стотине пророка луговâ. Лажни бог Вал био је мушко божанство, а лажни бог Астарота била је женско божанство.

Those two classes of false prophets represent the combination of church and state, for in prophecy when a man and woman are represented together, the woman represents a church and the man the state. Elijah was outnumbered eight hundred and fifty to one as he confronted the unholy combination of church and state, as represented by the female and male false deities and also by the marriage of Ahab and Jezebel. Ahab and Jezebel’s illustration of church and state represent the corruption of the horn of Republicanism and Baal and Ashtaroth represent the corruption of the Protestant horn.

Te dve klase lažnih proroka predstavljaju spoj crkve i države, jer u proročanstvu, kada su muškarac i žena prikazani zajedno, žena predstavlja crkvu, a muškarac državu. Ilija je bio brojčano nadjačan u odnosu osam stotina pedeset prema jedan dok se suprotstavljao nesvetom spoju crkve i države, kako je predstavljen ženskim i muškim lažnim božanstvima, a takođe i brakom Ahava i Jezavelje. Primer Ahava i Jezavelje o crkvi i državi predstavlja izopačenje roga republikanizma, a Val i Astarota predstavljaju izopačenje protestantskog roga.

The issue was Elijah’s protest against the corrupt religion represented by Thyatira in Revelation chapter two. Elijah represented a Protestant, for the only definition of Protestant is someone who protests against Rome. Elijah’s protest represents a protest against the combination of church and state that is accomplished by the unholy alliance between a corrupted state with a corrupted church.

Питање је било Илијин протест против искварене религије представљене Тијатиром у другом поглављу Откривења. Илија је представљао протестанта, јер је једина дефиниција протестанта — неко ко протестује против Рима. Илијин протест представља протест против сједињења цркве и државе, које се остварује посредством несветог савеза између искварене државе и искварене цркве.

> Notwithstanding I have a few things against thee, because thou sufferest that woman Jezebel, which calleth herself a prophetess, to teach and to seduce my servants to commit fornication, and to eat things sacrificed unto idols. And I gave her space to repent of her fornication; and she repented not. Behold, I will cast her into a bed, and them that commit adultery with her into great tribulation, except they repent of their deeds. Revelation 2:20–22.

> Али имам неколико ствари против тебе: што допушташ тој жени Језавељи, која себе назива пророчицом, да учи и заводи моје слуге да чине блуд и да једу оно што је жртвовано идолима. И дадох јој време да се покаје за свој блуд, и не покаја се. Ево, бацићу је на постељу, а оне који с њом чине прељубу у невољу велику, ако се не покају за своја дела. Откривење 2:20–22.

Eating represents the message you accept, and a message that is sacrificed to idols represents the doctrines of Catholicism, the very symbol of the abominable worship of idols. God’s people in the Dark Ages had come to accept many of the pagan doctrines of Catholicism, and especially the worship of the sun.

Једење представља поруку коју прихватате, а порука која је жртвована идолима представља учења католицизма, сам симбол гнусног идолопоклоничког богослужења. Божји народ је у мрачном средњем веку дошао дотле да прихвати многа паганска учења католицизма, а нарочито обожавање сунца.

Fornication is an unlawful relationship and prophetically represents the very essence of what the Constitution prohibits; the combination of church and state. Ahab was in an unlawful relationship with Jezebel, for as a king of Israel he was not to marry a heathen princess. Jesus identified John the Baptist as Elijah, and John also confronted the same unholy relationship when he rebuked Herod for marrying Herodias, his brother’s wife.

Блуд је незаконит однос и у пророчком смислу представља саму суштину онога што Устав забрањује: сједињење цркве и државе. Ахав је био у незаконитом односу са Језавељом, јер као цар Израиља није смео да се ожени незнабожачком кнегињом. Исус је поистоветио Јована Крститеља са Илијом, а и Јован се суочио са истим тим несветим односом када је укорио Ирода што је узео Иродијаду, жену свога брата.

> For Herod had laid hold on John, and bound him, and put him in prison for Herodias’ sake, his brother Philip’s wife. For John said unto him, It is not lawful for thee to have her. Matthew 14:3, 4.

> Јер Ирод беше ухватио Јована, свео га и бацио у тамницу због Иродијаде, жене Филипа, брата свога. Јер му Јован говораше: Није ти допуштено да је имаш. Матеј 14:3, 4.

Elijah’s confrontation with Ahab and Jezebel prefigured John’s confrontation with Herod and Herodias for both relationships represented an unlawful relationship of church and state. Together they represent the Elijah message of the one hundred and forty-four thousand who confronts the papacy (Jezebel & Herodias), the ten kings that represent the United Nations (Ahab & Herod) and the United States that represents the false prophet (the false prophets of Carmel and Salome, Herodias’ daughter).

Илијино сучељавање с Ахавом и Језавељом предсказало је Јованово сучељавање с Иродом и Иродијадом, јер су оба односа представљала незаконит однос цркве и државе. Заједно они представљају Илијину поруку сто четрдесет и четири хиљаде, који се супротстављају папству (Језавеља и Иродијада), десеторици царева који представљају Уједињене нације (Ахав и Ирод) и Сједињеним Америчким Државама које представљају лажног пророка (лажни пророци с Кармила и Салома, кћи Иродијадина).

The prophetic setting at Carmel includes the defense by Elijah of the Constitution of the United States, which enshrines the principle of the separation of church and state.

Пророчки оквир на Кармилу обухвата Илијину одбрану Устава Сједињених Америчких Држава, који утемељује начело раздвајања цркве и државе.

> And it came to pass, when Ahab saw Elijah, that Ahab said unto him, Art thou he that troubleth Israel? And he answered, I have not troubled Israel; but thou, and thy father’s house, in that ye have forsaken the commandments of the Lord, and thou hast followed Baalim. 1 Kings 18:17, 18.

> И догоди се, кад Ахав виде Илију, да му Ахав рече: Јеси ли ти онај што смућује Израиљ? А он одговори: Нисам ја смутио Израиљ, него ти и дом оца твога, тиме што сте оставили заповести Господње, а ти си пошао за Валима. 1. Царевима 18:17, 18.

The Constitution established that the two horns of Republicanism and Protestantism would always stay separate from each other. But Revelation identifies that when the United States ultimately speaks as a dragon, it will do so when the apostate churches of the United States take control and combine with the apostate government.

Устав је утврдио да ће два рога републиканизма и протестантизма увек остати одвојена један од другога. Али Откривење показује да, када Сједињене Државе коначно проговоре као аждаја, то ће бити онда када отпадничке цркве Сједињених Држава преузму власт и сједине се са отпадничком влашћу.

> “But what is the ‘image to the beast’? and how is it to be formed? The image is made by the two-horned beast, and is an image to the beast. It is also called an image of the beast. Then to learn what the image is like and how it is to be formed we must study the characteristics of the beast itself—the papacy.

> „А шта је ‘икона звери’? и како треба да буде начињена? Икону прави звер са два рога, и она је икона звери. Она се такође назива икона звери. Стога, да бисмо сазнали каква је та икона и како треба да буде начињена, морамо проучити обележја саме звери — папства.

> “When the early church became corrupted by departing from the simplicity of the gospel and accepting heathen rites and customs, she lost the Spirit and power of God; and in order to control the consciences of the people, she sought the support of the secular power. The result was the papacy, a church that controlled the power of the state and employed it to further her own ends, especially for the punishment of ‘heresy.’ In order for the United States to form an image of the beast, the religious power must so control the civil government that the authority of the state will also be employed by the church to accomplish her own ends.” The Great Controversy, 443.

> „Када се рана црква покварила удаљивши се од једноставности јеванђеља и прихвативши незнабожачке обреде и обичаје, изгубила је Духа и силу Божју; и, да би управљала савешћу народа, потражила је потпору световне власти. Последица тога било је папство, црква која је контролисала државну власт и употребљавала је за остваривање сопствених циљева, нарочито ради кажњавања „јереси“. Да би Сједињене Државе начиниле лик звери, верска власт мора тако да овлада грађанском влашћу да ће и државни ауторитет црква употребити за постизање сопствених циљева.“ Велика борба, 443.

Elijah at Mount Carmel represented the work of the Millerites, and the Millerites were established as the true prophet in contrast with those that had recently come out from under the influence of Catholicism, but chose through their rejection of the light of the first angel to return to Rome. Thus, the second angel’s message in the spring of 1844 consisted of identifying the Protestant denominations as daughters of Babylon, and the Millerites as the genuine Protestant horn.

Илија на гори Кармилу представљао је дело милерита, а милерити су били постављени као истинити пророк насупрот онима који су недавно изашли испод утицаја католицизма, али су, својим одбацивањем светлости првог анђела, изабрали да се врате Риму. Тако се вест другог анђела у пролеће 1844. састојала у томе да се протестантске деноминације препознају као кћери Вавилона, а милерити као истински протестантски рог.

When God brought ancient Israel out of the slavery of Egypt and through the waters of the Red Sea, He initiated a progressive testing process that began with the test of the heavenly manna.

Када је Бог извео древни Израиљ из ропства египатског и кроз воде Црвеног мора, отпочео је постепени процес кушања који је започео кушањем небеском маном.

> “Upon us is shining the accumulated light of past ages. The record of Israel’s forgetfulness has been preserved for our enlightenment. In this age God has set His hand to gather unto Himself a people from every nation, kindred, and tongue. In the advent movement He has wrought for His heritage, even as He wrought for the Israelites in leading them from Egypt. In the great disappointment of 1844 the faith of His people was tested as was that of the Hebrews at the Red Sea.” Testimonies, volume 8, 115, 116.

> „На нама блиста сакупљена светлост прошлих векова. Запис о заборавности Израиља сачуван је ради нашег просветљења. У овом добу Бог је пружио Своју руку да к Себи сабере народ из сваког народа, племена и језика. У адвентном покрету Он је делао за Своје наследство, као што је делао за Израиљце водећи их из Египта. У великом разочарању 1844. године вера Његовог народа била је кушана као вера Јевреја код Црвеног мора.“ Testimonies, volume 8, 115, 116.

The disappointment of October 22, 1844, led to the understanding of the heavenly sanctuary, which then presented the test of the Sabbath just as the test of the manna became the first of a series of ten tests for ancient Israel.

Разочарање од 22. октобра 1844. довело је до разумевања небеске светиње, која је затим изнела пробу суботе, као што је проба мане постала прва у низу од десет проба за древни Израил.

> “The Lord gave me the following view in 1847, while the brethren were assembled on the Sabbath, at Topsham, Maine.

> „Господ ми је дао следећи призор 1847. године, док су браћа била сабрана у суботу у Топшаму, Мејн.״

> “We felt an unusual spirit of prayer. And as we prayed the Holy Ghost fell upon us. We were very happy. Soon I was lost to earthly things and was wrapped in a vision of God’s glory. I saw an angel flying swiftly to me. He quickly carried me from the earth to the Holy City. In the city I saw a temple, which I entered. I passed through a door before I came to the first veil. This veil was raised, and I passed into the holy place. Here I saw the altar of incense, the candlestick with seven lamps, and the table on which was the shewbread. After viewing the glory of the holy, Jesus raised the second veil and I passed into the holy of holies.

> „Осећали смо необичан дух молитве. И док смо се молили, Свети Дух је сишао на нас. Били смо веома срећни. Убрзо сам изгубила свест о земаљским стварима и била обавијена виђењем Божје славе. Видела сам анђела како ми брзо лети у сусрет. Он ме је брзо однео са земље у Свети Град. У граду сам видела храм, у који сам ушла. Прошла сам кроз једна врата пре него што сам дошла до прве завесе. Та завеса беше подигнута, и ушла сам у Светињу. Ту сам видела кадиони олтар, свећњак са седам жижака и сто на коме су били хлебови предложења. Пошто сам посматрала славу Светиње, Исус је подигао другу завесу и ушла сам у Светињу над светињама.

> “In the holiest I saw an ark; on the top and sides of it was purest gold. On each end of the ark was a lovely cherub, with its wings spread out over it. Their faces were turned toward each other, and they looked downward. Between the angels was a golden censer. Above the ark, where the angels stood, was an exceeding bright glory, that appeared like a throne where God dwelt. Jesus stood by the ark, and as the saints’ prayers came up to Him, the incense in the censer would smoke, and He would offer up their prayers with the smoke of the incense to His Father. In the ark was the golden pot of manna, Aaron’s rod that budded, and the tables of stone which folded together like a book. Jesus opened them, and I saw the Ten Commandments written on them with the finger of God. On one table were four, and on the other six. The four on the first table shone brighter than the other six. But the fourth, the Sabbath commandment, shone above them all; for the Sabbath was set apart to be kept in honor of God’s holy name. The holy Sabbath looked glorious—a halo of glory was all around it. I saw that the Sabbath commandment was not nailed to the cross. If it was, the other nine commandments were; and we are at liberty to break them all, as well as to break the fourth. I saw that God had not changed the Sabbath, for He never changes. But the pope had changed it from the seventh to the first day of the week; for he was to change times and laws.” Early Writings, 32.

> „У Светињи над светињама видела сам ковчег; по његовом врху и странама беше најчистије злато. На сваком крају ковчега беше по један диван херувим, са крилима раширеним над њим. Лица су им била окренута једно према другом, и гледали су надоле. Између анђела беше златна кадионица. Изнад ковчега, где су стајали анђели, беше прејарка слава, која је изгледала као престо на коме Бог пребива. Исус је стајао крај ковчега, и када су се молитве светих уздизале к Њему, кад у кадионици се дизао, и Он је узносио њихове молитве са кадом к Своме Оцу. У ковчегу су били златни суд с маном, Аронов штап који је пропупео, и камене плоче које су се склапале као књига. Исус их је отворио, и видела сам Десет заповести написаних на њима Божјим прстом. На једној плочи биле су четири, а на другој шест. Оне четири на првој плочи сијале су јаче него осталих шест. Али четврта, заповест о суботи, сијала је изнад свих; јер је субота била одвојена да се држи на част светога Божјег имена. Света субота изгледала је славно — ореол славе био је свуда око ње. Видела сам да заповест о суботи није била прикована на крст. Ако јесте, онда су и осталих девет заповести биле; и ми смо слободни да све њих преступамо, као што смо слободни да преступамо и четврту. Видела сам да Бог није променио суботу, јер се Он никада не мења. Али ју је папа променио са седмог на први дан седмице; јер му је било одређено да промени времена и закон.“ Early Writings, 32.

When the Protestants came out of the Dark Ages in 1798 and the book of Daniel was unsealed, the sixth kingdom of Bible prophecy, the two-horned earth beast of Revelation thirteen began its march through prophetic history. Protestantism was founded upon the sacred document called the Holy Bible and Republicanism was founded upon the sacred document called the Constitution. God had brought His church in the wilderness out of the Dark Ages, but just as with ancient Israel during the Egyptian period of slavery the Sabbath commandment had been forgotten. As Israel crossed the Red Sea on its way to the giving of the law at Sinai, modern Israel crossed the Atlantic on its way to October 22, 1844, where the law would once again be revealed. The Lord was once again raising up a people who would be the depositaries of His law, the depositaries of His prophetic revelations and who would carry the mantle of Protestantism. Ancient Israel was given the two tables of the Ten Commandments as the symbol of their work to be the depositaries of His law, and modern Israel was given the two tables of Habakkuk as the symbol of their work as depositaries of His prophetic Word.

Када су протестанти 1798. године изашли из Мрачног доба и када је књига пророка Данила била распечаћена, шесто царство библијског пророштва, дворожна звер из земље из тринаесте главе Откривења, започело је свој ход кроз пророчку историју. Протестантизам је био утемељен на светом документу названом Свето писмо, а републиканизам на светом документу названом Устав. Бог је извео Своју цркву у пустињи из Мрачног доба, али је, као и у случају древног Израиља током египатског периода ропства, заповест о суботи била заборављена. Као што је Израиљ прешао Црвено море на свом путу ка давању закона на Синају, тако је савремени Израиљ прешао Атлантик на свом путу ка 22. октобру 1844. године, где ће закон поново бити откривен. Господ је поново подизао народ који ће бити чувар Његовог закона, чувар Његових пророчких откривења и који ће носити плашт протестантизма. Древном Израиљу дате су две плоче Десет заповести као симбол њиховог дела да буду чувари Његовог закона, а савременом Израиљу дате су две плоче Авакумове као симбол њиховог дела као чувара Његове пророчке Речи.

Modern Israel was to carry both sets of two tables as it presented the third angel’s message to the world, which is the message proclaimed by those who carry the mantle of Protestantism. The Protestantism that came out of the Dark Ages was then incomplete as was ancient Israel as they crossed through the Red Sea. Protestantism had professed the motto of the Bible and the Bible alone, but had an incomplete understanding of God’s Word through centuries of eating the pagan doctrines of Roman Catholicism (things sacrificed unto idols). God designed that a true Protestant would represent the entire Word of God as symbolized by the “law and the prophets,” the two sets of two tables that represent both the work of God’s people and God’s character. The work of the first angel was to produce a genuine Protestant people that would be both the depositaries of His law and of his prophetic Word.

Савремени Израиљ требало је да носи оба пара двеју плоча док је свету износио вест трећег анђела, која је вест коју објављују они који носе плашт протестантизма. Протестантизам који је изашао из Мрачног доба тада је био непотпун, као што је и древни Израиљ био непотпун док је прелазио кроз Црвено море. Протестантизам је исповедао начело: Библија и само Библија, али је имао непотпуно разумевање Божје Речи услед векова храњења паганским доктринама римокатолицизма (стварима жртвованим идолима). Бог је одредио да истински протестант представља целокупну Реч Божју, као што је симболизовано „законом и пророцима“, са оба пара двеју плоча које представљају и дело Божјег народа и Божји карактер. Дело првог анђела било је да произведе истински протестантски народ који ће бити и чувар Његовог закона и Његове пророчке Речи.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth.” Testimonies, volume 5, 455.

> „Бог је позвао Своју цркву у ово доба, као што је позвао древни Израиљ, да стоји као видело на земљи. Моћним секачем истине, вестима првог, другог и трећег анђела, Он их је одвојио од цркава и од света да би их довео у свето приближење Себи. Учинио их је чуварима Свога закона и поверио им велике истине пророштва за ово време. Као света пророчанства поверена древном Израиљу, ово је свети залог који треба да се објави свету. Три анђела из Откривења 14 представљају народ који прихвата светлост Божјих вести и полази као Његови оруђа да разгласи опомену по свој дужини и ширини земље.” Testimonies, volume 5, 455.

The warning that is to be proclaimed by those who have been identified as the depositaries of the two sets of two tables is against receiving the mark of Catholicism. That protest is against the unlawful relationship of Ahab and Jezebel and was represented by Elijah on Mount Carmel. The giving of the two tables of stone at Mount Sinai typified the giving of Habakkuk’s two tables of cloth in the history of 1842 through 1849. Habakkuk’s two tables are the symbol of the covenant relationship between God and His Protestant people. To reject those tables would be the same as ancient Israel rejecting God’s law.

Упозорење које треба да објављују они који су препознати као чувари два скупа од по две плоче јесте упозорење против примања жига католицизма. Тај протест је против незаконитог односа Ахава и Језавеље и био је представљен Илијом на гори Кармил. Давање две камене плоче на гори Синају било је праслика давања Авакумове две платнене плоче у историји од 1842. до 1849. године. Авакумове две плоче јесу симбол заветног односа између Бога и Његовог протестантског народа. Одбацити те плоче било би исто што и да је древни Израиљ одбацио Божји закон.

The Millerites entered into the Most Holy Place and received the light of the Sabbath, but the testing process was yet unfinished. Simultaneously the horn of Republicanism was proceeding through the very same history. And both horns would reach a milestone in their march together in 1863.

Милерити су ушли у Светињу над светињама и примили светлост о суботи, али процес кушања још увек није био довршен. Истовремено је рог републиканизма пролазио кроз управо исту историју. И оба рога ће у свом заједничком напредовању достићи прекретницу 1863. године.

Miller’s Elijah message produced a progressive purification process with the intended purpose of establishing the Protestant horn and in the identical history the Republican horn was involved with a progressive process of political development. Both horns are on the same earth beast, so they must travel in unison through the entire history of the earth beast.

Милерова Илијина порука произвела је поступан процес очишћења са намерном сврхом успостављања протестантског рога, а у истоветној историји републикански рог био је укључен у поступан процес политичког развоја. Оба рога налазе се на истој звери из земље, те стога морају ићи упоредо кроз читаву историју те звери из земље.

The first prophetic characteristic of the Republican horn of the earth beast was the action of speaking the Constitution into effect in 1789. In 1798, (the time of the end when the book of Daniel was unsealed), the earth beast would speak for the first time as the sixth kingdom of Bible prophecy. 1798 was the beginning of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy, and the speaking that occurred at the beginning of the earth beast’s history in 1798 would typify the last time the sixth kingdom would speak, and that time is represented as the voice of the dragon. When we consider the laws passed by the Republican horn in the United States in 1798, we should expect to see a typification of the laws that will be passed in conjunction with the Sunday law when the United States speaks as a dragon. As we consider the following four laws, ask yourself if the four laws passed in 1798 have the prophetic signature of Alpha and Omega?

Прва пророчка одлика републиканског рога звери из земље била је чин стављања Устава на снагу 1789. године. Године 1798. (време свршетка, када је Данилова књига била отпечаћена), звер из земље проговориће први пут као шесто царство библијског пророштва. Година 1798. била је почетак Сједињених Америчких Држава као шестог царства библијског пророштва, а говор који се догодио на почетку историје звери из земље 1798. године представљао би тип последњег пута када ће шесто царство говорити, а то време је представљено као глас аждаје. Када разматрамо законе које је републикански рог донео у Сједињеним Државама 1798. године, треба да очекујемо да видимо типизацију закона који ће бити донети у вези са недељним законом када Сједињене Државе проговоре као аждаја. Док разматрамо следећа четири закона, запитајте се да ли четири закона донета 1798. године носе пророчки печат Алфе и Омеге?

In 1798, the United States passed several significant laws known as the Alien and Sedition Acts. These acts were a series of four laws passed by the Federalist-controlled Congress and signed into law by President John Adams, the second president of the United States and former vice president of George Washington.

Године 1798, Сједињене Државе донеле су неколико значајних закона познатих као Закони о странцима и побуни. Ти акти представљали су скуп од четири закона које је усвојио Конгрес под контролом федералиста, а потписао их је председник Џон Адамс, други председник Сједињених Држава и некадашњи потпредседник Џорџа Вашингтона.

The Naturalization Act: This law extended the residency requirement for immigrants to become U.S. citizens from 5 to 14 years. It was aimed primarily at curbing the influence of recent immigrants, who were often aligned with the opposition party, the Democratic-Republicans.

Закон о натурализацији: Овај закон је продужио услов боравка за имигранте да постану држављани Сједињених Америчких Држава са 5 на 14 година. Био је првенствено усмерен на сузбијање утицаја новопридошлих имиграната, који су често били наклоњени опозиционој странци, Демократско-републиканцима.

The Alien Friends Act: This act authorized the president to deport non-citizens deemed to be a threat to the security of the United States during peacetime. It allowed the president to detain and deport any non-citizen he considered dangerous.

Закон о страним пријатељима: Овај закон је овластио председника да, у време мира, протера недржављане за које се сматрало да представљају претњу безбедности Сједињених Држава. Он је председнику допуштао да задржи и протера сваког недржављанина кога је сматрао опасним.

The Alien Enemies Act: This law provided for the apprehension, restraint, and deportation of citizens from countries at war with the United States. It was enacted as a precaution during the tense atmosphere of the late 1790s.

Закон о страним непријатељима: Овај закон је предвиђао хапшење, задржавање и депортацију држављана земаља које су биле у рату са Сједињеним Државама. Усвојен је као мера предострожности током напете атмосфере с краја 1790-их година.

The Sedition Act: This is the most controversial of the Alien and Sedition Acts. It made it a criminal offense to publish “false, scandalous, and malicious” writings against the government or its officials, with the intent to defame them or bring them into disrepute. Critics saw this as a direct attack on freedom of speech and the press.

Закон о побуни: Ово је најконтроверзнији од Закона о странцима и побуни. Њиме је објављивање „лажних, клеветничких и злонамерних“ списа против владе или њених званичника, с намером да их оклевета или изложи презиру, учињено кривичним делом. Критичари су у томе видели непосредан напад на слободу говора и штампе.

The Alien and Sedition Acts were highly controversial and led to significant opposition from Democratic-Republicans, who believed these laws violated fundamental Constitutional rights and targeted their political party. They argued that the laws were an infringement on the First Amendment, which protects freedom of speech and the press. Eventually, these laws played a role in the election of 1800, when Thomas Jefferson and the Democratic-Republicans won the presidency and Congress, leading to the repeal of the Sedition Act.

Закони о странцима и побуни били су крајње спорни и изазвали су значајно противљење Демократско-републиканске странке, која је сматрала да ти закони крше основна уставна права и да су усмерени против њене политичке странке. Тврдили су да ти закони представљају повреду Првог амандмана, који штити слободу говора и штампе. На крају су ти закони одиграли улогу на изборима 1800. године, када су Томас Џеферсон и Демократско-републиканци освојили председништво и Конгрес, што је довело до укидања Закона о побуни.

The Democratic-Republican party believed these laws violated the fundamental rights upheld by the Constitution, and they also believed the laws were targeting the opposing political party. It matters not that these laws were repealed or later expired, the Alpha and Omega illustrates the end with the beginning. In the history where these laws were enacted or “spoke” into law the Federalist party was opposed by a party called Democrat-Republicans. The evolution of the Democrat-Republican party ultimately produces the Republican party. A political party primarily coalesced together based upon an anti-slavery position.

Демократско-републиканска странка је веровала да су ови закони кршили основна права зајемчена Уставом, а такође је веровала да су закони били усмерени против супротстављене политичке странке. Није важно то што су ови закони били укинути или су касније престали да важе; Алфа и Омега приказује крај почетком. У историји у којој су ови закони били донети, односно „проговорили“ као закон, Федералистичкој странци супротстављала се странка звана Демократско-републиканци. Развој Демократско-републиканске странке коначно доводи до Републиканске странке, политичке странке која се првенствено образовала на темељу противљења ропству.

The historians identify 1863 as the very center point of the civil war, a war which was premised upon the issue of slavery. 1863 is also a waymark for the new standard bearers of the Protestant horn, who then rejected the first time-prophecy given to Miller by angels (the prophecy of “seven times” from Leviticus twenty-six). Could it be a simple coincidence that the prophecy of the seven times just happens to be based upon the laws of slavery set forth in the previous chapter of Leviticus? The “curse” identified by the “seven times” was the promise that if the covenant laws of chapter twenty-five were to be disobeyed, Israel would then end its history by returning into the slavery it was taken out of when it began its journey at the Red Sea.

Istoričari označavaju 1863. godinu kao samo središte građanskog rata, rata koji je bio zasnovan na pitanju ropstva. Godina 1863. takođe je i putokaz za nove nosioce zastave protestantskog roga, koji su tada odbacili prvo vremensko proročanstvo koje su anđeli dali Mileru (proročanstvo o „sedam vremena“ iz Levitske dvadeset šeste glave). Može li biti puka slučajnost to što se proročanstvo o sedam vremena upravo zasniva na zakonima o ropstvu izloženim u prethodnoj glavi Levitske knjige? „Prokletstvo“ označeno sa „sedam vremena“ bilo je obećanje da će, ako se zavetni zakoni iz dvadeset pete glave ne budu poslušali, Izrael tada svoju istoriju okončati povratkom u ropstvo iz kojega je bio izveden kada je započeo svoje putovanje kod Crvenog mora.

From 1798 to 1863 the political party that was the Democratic–Republican party went through a series of purges or shakings. From 1798 onward, and especially from August 11, 1840 onward through 1863 the Millerite movement went through a series of purges and shakings.

Од 1798. до 1863. године, политичка странка која је била Демократско-републиканска странка прошла је кроз низ прочишћења или потреса. Од 1798. године надаље, а нарочито од 11. августа 1840. године па све до 1863, милеритски покрет прошао је кроз низ прочишћења и потреса.

The Democratic-Republican Party, which was one of the early political parties in the United States, did not directly transform into the modern Republican Party as it exists today. Instead, it underwent a series of changes and splits over time, ultimately leading to the formation of several different political parties before the emergence of the Republican Party.

Демократско-републиканска странка, која је била једна од раних политичких странака у Сједињеним Државама, није се непосредно преобразила у савремену Републиканску странку, онакву каква данас постоји. Уместо тога, током времена прошла је кроз низ промена и подела, што је на крају довело до образовања неколико различитих политичких странака пре него што се појавила Републиканска странка.

The Democratic-Republican Party, often associated with Thomas Jefferson and James Madison, was founded in the late 18th century as a response to the Federalist Party. The Democratic-Republicans favored a strict interpretation of the Constitution, states’ rights, and agrarian interests.

Демократско-републиканска странка, која се често повезује са Томасом Џеферсоном и Џејмсом Медисоном, основана је крајем XVIII века као одговор на Федералистичку странку. Демократски републиканци заступали су стриктно тумачење Устава, права савезних држава и интересе земљорадничког слоја.

However, by the 1820s, the Democratic-Republican Party began to fracture along regional and ideological lines. The primary split occurred during the Era of Good Feelings (1817–1825), when there was a lack of strong opposition to James Monroe’s presidency. This period of political tranquility contributed to the decline of the Democratic-Republican Party. The party eventually split into several factions and evolved into the following political groups:

Међутим, до двадесетих година XIX века, Демократско-републиканска странка почела је да се распада дуж регионалних и идеолошких линија. Главни раскол догодио се током Ере добрих осећања (1817–1825), када је изостајала снажна опозиција председништву Џејмса Монроа. Овај период политичке спокојности допринео је опадању Демократско-републиканске странке. Странка се на крају поделила на неколико фракција и развила у следеће политичке групе:

Democratic Party: The followers of Andrew Jackson, who became the seventh president in 1829, formed the Democratic Party. Jacksonian Democrats supported a strong executive branch, westward expansion, and a broader suffrage for white males.

Демократска странка: Следбеници Ендруа Џексона, који је 1829. године постао седми председник, образовали су Демократску странку. Џексоновске демократе подржавале су снажну извршну власт, ширење ка западу и шире бирачко право за беле мушкарце.

National Republican Party: This party emerged as a response to Andrew Jackson’s presidency and later merged with other anti-Jackson factions to become the Whig Party. The National Republicans were generally more supportive of a strong federal government and economic development.

Nacionalna republikanska stranka: Ova stranka pojavila se kao odgovor na predsedništvo Endrua Džeksona i kasnije se ujedinila sa drugim antidžeksonovskim frakcijama kako bi postala Vigovska stranka. Nacionalni republikanci su uglavnom više podržavali snažnu saveznu vladu i ekonomski razvoj.

Anti-Masonic Party: This was a short-lived political party that emerged in the 1820s, primarily in response to concerns about the influence of the secretive Masonic fraternity. It absorbed some former Democratic-Republicans.

Антимасонска странка: Ово је била краткотрајна политичка странка која се појавила 1820-их година, првенствено као одговор на забринутост због утицаја тајновитог масонског братства. Апсорбовала је неке бивше демократске републиканце.

The Whig Party: Formed in the 1830s, the Whigs included former National Republicans, Anti-Masons, and other opposition groups. They were characterized by their opposition to Jacksonian policies, support for a strong federal government, and promotion of industrial and economic development.

Виговска странка: Основана 1830-их година, Виговци су обухватали бивше националне републиканце, антимасоне и друге опозиционе групе. Одликовали су се противљењем џексоновској политици, подршком снажној савезној влади и залагањем за индустријски и економски развој.

The modern Republican Party was founded in the 1850s as a direct response to the growing sectional tensions over slavery. It attracted former Whigs, anti-slavery Democrats, Free Soilers, and others who opposed the expansion of slavery into new territories. The first Republican presidential candidate, John C. Fremont, ran in the 1856 election, and the party’s first successful candidate, Abraham Lincoln, was elected in 1860. So, the Republican Party emerged separately from the Democratic-Republican tradition and had a distinct trajectory in American political history.

Модерна Републиканска странка основана је педесетих година XIX века као непосредан одговор на растуће секцијске напетости у вези са ропством. Она је окупила бивше виговце, демократе противнике ропства, присталице покрета Free Soil и друге који су се противили ширењу ропства на нове територије. Први председнички кандидат Републиканске странке, Џон К. Фримонт, кандидовао се на изборима 1856. године, а први успешни кандидат странке, Абрахам Линколн, изабран је 1860. године. Према томе, Републиканска странка се развила одвојено од демократско-републиканске традиције и имала је засебну путању у америчкој политичкој историји.

By 1860, the Republican party elected its first president. It was based upon a coalition of political parties that were opposed to slavery. In 1863 the Emancipation Proclamation “spoke” slavery out of existence. In 1863 the Republican horn, then represented by the Republican party “spoke” slavery out of existence, while the Protestant horn ceased to be a movement and became the Seventh-day Adventist church. The movement of the Millerites legally and officially ended in May of 1863, and in that year Moses’ oath, the prophecy of slavery was rejected. He that has an ear, let him hear.

До 1860. године, Републиканска странка изабрала је свог првог председника. Она је била заснована на коалицији политичких странака које су се противиле ропству. Године 1863. Проглас о еманципацији „проговорио“ је ропство из постојања. Године 1863. републикански рог, тада представљен Републиканском странком, „проговорио“ је ропство из постојања, док је протестантски рог престао да буде покрет и постао Црква адвентиста седмог дана. Покрет милерита законски и званично је окончан у мају 1863. године, и те године Мојсијева заклетва, пророчанство о ропству, била је одбачена. Ко има ухо, нека чује.

At this point it might be informative to provide a brief overview of the “oath of Moses” as labelled by the prophet Daniel.

У овом тренутку могло би бити корисно пружити кратак преглед „Мојсијеве заклетве“, како ју је назвао пророк Данило.

> Yea, all Israel have transgressed thy law, even by departing, that they might not obey thy voice; therefore the curse is poured upon us, and the oath that is written in the law of Moses the servant of God, because we have sinned against him. Daniel 9:11.

> Да, сав Израиљ преступио је закон Твој, одступивши да не слуша глас Твој; зато се излио на нас проклетство и заклетва која је написана у закону Мојсија, слуге Божјег, јер сагрешисмо Њему. Данило 9:11.

William Miller who was guided by Gabriel and other angels as he studied the Word of God, was first led to the “seven times” of Leviticus twenty-six. Miller’s testimony is that in his study of the Bible, he began in the book of Genesis and therefore he obviously came to Leviticus well before he reached the twenty-three hundred years of Daniel chapter eight and verse fourteen. He exclusively used the Bible and a Cruden’s concordance.

Vilijam Miler, koji je bio vođen od strane Gavrila i drugih anđela dok je proučavao Reč Božju, najpre je bio usmeren na „sedam vremena“ iz Levitske knjige, dvadeset šeste glave. Milerovo svedočanstvo glasi da je u svom proučavanju Biblije započeo od knjige Postanja, te je stoga očigledno došao do Levitske knjige mnogo pre nego što je stigao do dve hiljade i trista godina iz osme glave knjige proroka Danila, četrnaestog stiha. Isključivo se služio Biblijom i Krudenovom konkordancijom.

Cruden’s concordance has no references to the Hebrew or Greek words that were thereafter translated into the English of the King James Bible. Miller considered the “context” of the passage he was studying to guide his understanding of a word or passage of Scripture. When it came to his understanding of the “seven times” it is very simple to see the context for the “seven times” of chapter twenty-six of Leviticus is chapter twenty-five.

Круденова конкорданција не садржи упућивања на хебрејске или грчке речи које су потом преведене на енглески језик Библије краља Џејмса. Милер је сматрао да „контекст“ одломка који је проучавао треба да усмерава његово разумевање неке речи или библијског одломка. Када је реч о његовом разумевању „седам времена“, веома је једноставно увидети да је контекст за „седам времена“ из двадесет шестог поглавља Левитске књиге двадесет пето поглавље.

Chapter twenty-five outlines the resting of the land, the Jubilee and the rules of slavery. The rules of chapter twenty-five are part of “the law of Moses the servant of God” that produces a blessing if obeyed and a “curse” if disobeyed. In chapter twenty-six the curse of the “seven times” equates to twenty-five hundred and twenty years and is set forth in the obvious context of the rules of the land resting and the principles of slavery. In chapter twenty-six the punishment is called the “quarrel of my covenant.”

Двадесет пето поглавље излаже починак земље, Јубилеј и правила о ропству. Правила из двадесет петог поглавља део су „закона Мојсија, слуге Божјег“, који доноси благослов ако му се буде послушно и „проклетство“ ако му се не буде послушно. У двадесет шестом поглављу проклетство „седам пута“ износи две хиљаде пет стотина и двадесет година и изложено је у очигледном контексту правила о починку земље и начела ропства. У двадесет шестом поглављу та казна се назива „спор мојега завета“.

> Then will I also walk contrary unto you, and will punish you yet seven times for your sins. And I will bring a sword upon you, that shall avenge the quarrel of my covenant: and when ye are gathered together within your cities, I will send the pestilence among you; and ye shall be delivered into the hand of the enemy. Leviticus 26:24, 25.

> Тада ћу и ја ићи насупрот вама, и казнићу вас још седам пута за грехе ваше. И пустићу на вас мач, који ће осветити свађу завета мога; и кад се саберете у својим градовима, послаћу помор међу вас; и бићете предани у руку непријатељу. Левитска 26:24, 25.

In context the “covenant” that God has a “quarrel” over would be the covenant previously cited in chapter twenty-five. The punishment of the seven times is called the “quarrel of” God’s “covenant” and the “curse” attached to it is that Israel would be “delivered into the hand of their” enemies, and once in the enemies’ land, (as Daniel was) Israel would become the slaves of their enemies.

У датом контексту, „савез“ због којег Бог има „парбу“ био би савез који је претходно наведен у двадесет петом поглављу. Казна седам времена назива се „парбом“ Божјег „савеза“, а „проклетство“ које је за њу везано јесте да ће Израел бити „предат у руке својих“ непријатеља, и када се нађе у земљи непријатеља, (као што је био Данило) Израел ће постати роб својих непријатеља.

When Moses recorded Leviticus twenty-six ancient Israel had just been delivered from the slavery of Egypt and the principles of slavery represented in chapter twenty-five would bring either a blessing or a curse. Ancient Israel never practiced the rules of the Jubilee and ultimately both the northern and southern kingdoms were scattered for “seven times” in fulfillment of what Daniel called the “curse of Moses.”

Када је Мојсије записао Левитску двадесет шесту, древни Израел тек што је био избављен из ропства Египта, а начела ропства представљена у двадесет петом поглављу донела би или благослов или проклетство. Древни Израел никада није држао правила Јубилеја, и на крају су и северно и јужно царство били расејани за „седам времена“, у испуњењу онога што је Данило назвао „Мојсијевим проклетством“.

The covenant relationship between God and Israel which had begun with their slavery in Egypt, ended with their slavery to Assyria and Babylon. The “seven times” against the northern kingdom ended in 1798, and “seven times” against the southern kingdom ended in 1844. The starting point for the two periods of seven times is marked in Isaiah chapter seven with a prophecy of sixty-five years that was proclaimed by Isaiah to king Ahaz of Judah in 742 BC.

Заветни однос између Бога и Израиља, који је започео њиховим ропством у Египту, окончао се њиховим ропством под Асиријом и Вавилоном. „Седам времена“ против северног царства окончало се 1798. године, а „седам времена“ против јужног царства окончало се 1844. године. Полазна тачка за та два раздобља од седам времена означена је у седмој глави Исаије пророчанством о шездесет и пет година, које је Исаија објавио Ахазу, цару Јуде, 742. године пре Христа.

> For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. And the head of Ephraim is Samaria, and the head of Samaria is Remaliah’s son. If ye will not believe, surely ye shall not be established. Isaiah 7:8, 9.

> Јер је глава Сирији Дамаск, и глава Дамаску Ресин; и за шездесет и пет година Јефрем ће се сатрти, те неће више бити народ. И глава Јефрему јесте Самарија, и глава Самарији син Ремалијин. Ако нећете вјеровати, заиста се нећете утврдити. Исаија 7:8, 9.

Isaiah had identified that “within” sixty-five years from the time when the prophecy was set forth in 742 BC, the northern kingdom would be broken. Nineteen years later in 723 BC the northern kingdom of Israel was taken into slavery by the king of Assyria and forty-six years later the king of Babylon took the southern kingdom of Judah into slavery in 677 BC. The prophecy of sixty-five years produces six historical waymarks. The first is 742 BC when the prediction is set forth. Nineteen years later in 723 BC, the northern kingdom was taken into slavery by the Assyrians. Forty-six years later in 677 BC the southern kingdom was taken into slavery by the Babylonians. The first twenty-five hundred and twenty years that began in 723 BC then ended in 1798. Then is 1844 the twenty-five hundred and twenty years that began in 677 BC concluded. From 1844, the prediction extended nineteen years to 1863 in order to complete the entire prophetic structure, for when the Alpha and Omega marked nineteen years to begin the prophetic structure there must be nineteen years to reach its end.

Исаија је утврдио да ће „у року од“ шездесет и пет година од времена када је пророштво било објављено, 742. године пре Христа, северно царство бити сломљено. Деветнаест година касније, 723. године пре Христа, северно царство Израела било је одведено у ропство од стране цара Асирије, а четрдесет и шест година касније, 677. године пре Христа, цар Вавилона одвео је јужно царство Јуде у ропство. Пророштво о шездесет и пет година даје шест историјских обележја. Прво је 742. година пре Христа, када је предсказање објављено. Деветнаест година касније, 723. године пре Христа, северно царство било је одведено у ропство од стране Асираца. Четрдесет и шест година касније, 677. године пре Христа, јужно царство било је одведено у ропство од стране Вавилонаца. Првих две хиљаде пет стотина двадесет година, које су отпочеле 723. године пре Христа, затим су се завршиле 1798. године. Потом су се 1844. године навршиле две хиљаде пет стотина двадесет година које су отпочеле 677. године пре Христа. Од 1844. године, предсказање се пружило још деветнаест година, до 1863. године, како би се довршила целокупна пророчка структура; јер, када су Алфа и Омега означили деветнаест година као почетак пророчке структуре, морало је постојати деветнаест година да би се достигнуо њен крај.

Ancient Israel was delivered from the slavery of Egypt and through disobedience both the northern and southern kingdoms were returned to slavery. The prophecies transcend from the prophetic history of ancient literal Israel to modern spiritual Israel and in so doing the theme of all the prophetic waymarks is slavery.

Древни Израиљ беше избављен из ропства Египта, а услед непослушности и северно и јужно царство бише враћени у ропство. Пророчанства превазилазе пророчку историју древног дословног Израиља и прелазе на савремени духовни Израиљ, и тиме је тема свих пророчких путоказа ропство.

The prophecy in Isaiah seven was presented to the wicked king Ahaz by Isaiah in 742BC when an impending civil war between the north and south was being identified. The southern kingdom of Ahaz was the literal glorious land of ancient Israel. In 1798, the spiritual glorious land of Bible prophecy began to rule as the sixth kingdom of Bible prophecy. When the seven times against the literal glorious land ended in 1844, there was, as in the history of king Ahaz an impending civil war. By 1844, the turmoil of political parties breaking apart and forming alliances had almost fully settled into two classes of political persuasions. In terms of slavery the Democrats were pro-slavery and the Republicans were anti-slavery. From 1798 to the beginning of the civil war in 1860 the process of developing two classes of political parties had been settled.

Пророштво у седмој глави Исаије било је изложено злом цару Ахазу од стране Исаије 742. године пре Христа, када се назирао предстојећи грађански рат између севера и југа. Јужно царство Ахазово било је дословна славна земља древног Израиља. Године 1798. духовна славна земља библијског пророштва почела је да влада као шесто царство библијског пророштва. Када се седам времена против дословне славне земље завршило 1844. године, постојао је, као и у историји цара Ахаза, предстојећи грађански рат. До 1844. године, превирање политичких странака које су се распадале и склапале савезе готово се у потпуности усталило у две класе политичких опредељења. У погледу ропства, демократе су биле за ропство, а републиканци против ропства. Од 1798. до почетка грађанског рата 1860. године, процес обликовања двеју класа политичких странака био је окончан.

Ahaz represented the literal glorious land and therefore typified the spiritual glorious land. The history of Ahaz typifies the prophetic history where the prophecy was proclaimed in 742 BC therefore typifies the history where the prophecy ended. In the beginning history the northern kingdom consisting of ten tribes had broken away from the other two tribes in protest against the divinely established government of the southern two tribes. The ten northern tribes had formed a confederacy with Syria, typifying the alliance between the southern confederacy and a power represented symbolically by Syria.

Ахаз је представљао дословну славну земљу и стога је био праслика духовне славне земље. Историја Ахаза представља праслику пророчке историје у којој је пророчанство било објављено 742. године пре Христа, те стога представља праслику историје у којој се пророчанство завршило. У историји почетка, северно царство, састављено од десет племена, отцепило се од друга два племена у знак протеста против божански успостављене власти јужна два племена. Десет северних племена образовало је савез са Сиријом, што представља праслику савеза између јужне конфедерације и силе која је симболично представљена Сиријом.

This brief summary is identifying that the seven times of Leviticus twenty-six is a covenant promise that sets forth either a blessing for obedience or the “curse” of slavery for disobedience. The northern and southern kingdoms started together as one nation that was delivered out of slavery, only to be delivered back into slavery at their respective endings.

Овај кратак сажетак указује на то да је „седам времена“ из Левитске двадесет шест заветно обећање које износи или благослов за послушност или „проклетство“ ропства за непослушност. Северно и јужно царство започели су заједно као један народ који је био избављен из ропства, само да би на својим одговарајућим завршецима поново били предани у ропство.

The sixty-five years at the ending of those prophecies of slavery concluded with spiritual Israel in the spiritual glorious land, at the very dead center of a civil war of the north against the south. The antagonists in the civil war was a kingdom that formed a confederacy and broke away from the divinely established government that was located in the opposing kingdom.

Шездесет и пет година на завршетку тих пророчанстава о ропству окончало се са духовним Израиљем у духовној славној земљи, у самом средишту грађанског рата севера против југа. Супарници у том грађанском рату били су царство које је образовало конфедерацију и отцепило се од божански успостављене владе која се налазила у супротстављеном царству.

From 1798 onward to the civil war, the horn of Republicanism was put through a process which produced two classes of political antagonists that represent two sides of the issues of slavery. The proslavery antagonists that sought to continue the practice of slavery lost the battle.

Од 1798. па до грађанског рата, рог републиканизма био је подвргнут процесу који је произвео две класе политичких противника, које представљају две стране питања ропства. Противници који су заступали ропство и настојали да наставе праксу ропства изгубили су битку.

From 1798 onward to the civil war, the horn of Protestantism was put through a process which produced two classes of religious antagonists that represent two sides of the issues of slavery. The proslavery antagonists that sought to continue the original understanding of the prophecy of slavery lost the battle.

Од 1798. па све до грађанског рата, рог протестантизма био је подвргнут процесу који је произвео две класе верских противника, које представљају две стране питања ропства. Противници који су заступали ропство, а који су настојали да очувају изворно разумевање пророчанства о ропству, изгубили су ту битку.

In 1863 the horn of Republicanism succeeded in rejecting the practice of slavery.

Године 1863, рог републиканизма успео је да одбаци праксу ропства.

In 1863 the horn of Protestantism succeeded in rejecting the prophecy of slavery.

Године 1863. рог протестантизма успео је да одбаци пророчанство ропства.

In doing so they rejected the work of Miller, the Elijah for his time. In so doing they also rejected “the oath of Moses,” the foundation stone for their time. Moses and Elijah were then rejected, only to return on September 11, 2001.

Тиме су одбацили дело Милера, Илије за његово време. Тиме су такође одбацили „Мојсијеву заклетву“, камен темељац за њихово време. Тако су Мојсије и Илија били одбачени, да би се вратили 11. септембра 2001. године.

Alpha and Omega, the wonderful linguist recorded His divine signature throughout the time prophecy of the “oath of Moses” that He himself proclaimed as Palmoni, the Wonderful Numberer. If ye will not believe, surely ye shall not be established.

Алфа и Омега, чудесни лингвиста, забележио је Свој божански потпис кроз читаво временско пророчанство „Мојсијеве заклетве“ које је Он сам објавио као Палмонија, Чудесног Бројача. Ако не будете веровали, заиста се нећете утврдити.

Back to Articles