Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Twelve

Књига пророка Јоила и Лаодикејска адвентистичка црква седмога дана – број дванаест

Number Twelve

Број дванаест

Author

Jeff Pippenger

Published

December 17, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

My desire is to set forth the prophetic testimony of Joel in such a fashion that Joel’s testimony can be recognized in what Peter was saying and doing at Pentecost. I am certain the Bible is clear about what Peter was doing and saying at Pentecost, but I am seeking to understand what Peter was prophetically typifying in the history of the latter rain, when he placed the message of Pentecost in the terms of a fulfillment of the book of Joel.

Моја жеља је да изложим пророчко сведочанство Јоила на такав начин да се Јоилово сведочанство може препознати у ономе што је Петар говорио и чинио на Педесетницу. Сигуран сам да је Библија јасна у погледу онога што је Петар чинио и говорио на Педесетницу, али настојим да разумем шта је Петар пророчки предсликавао у историји позног дажда, када је поруку Педесетнице поставио у оквире испуњења књиге пророка Јоила.

Peter is a symbol of the remnant people of God, and is not only illustrated at Pentecost, but also at Caesarea Philippi in Matthew 16. Caesarea Philippi is located in verses thirteen through fifteen of Daniel eleven, three verses which set forth a battle that was first fulfilled during the historical period when Caesarea Philippi was named Panium. Verses thirteen through fifteen precede verse sixteen, which identifies the Sunday law in the United States. Verse ten identifies the collapse of the Soviet Union in 1989. Verses ten to sixteen of Daniel eleven represent 1989 unto the Sunday law, and that period is the “hidden history” of verse forty of the same chapter.

Петар је симбол Божјег остатка народа, и то је приказано не само на Педесетницу, него и код Цезареје Филипове у Матеју 16. Цезареја Филипова налази се у стиховима тринаест до петнаест Данила једанаест, у три стиха која излажу битку што се најпре испунила током историјског раздобља када се Цезареја Филипова звала Панијум. Стихови тринаест до петнаест претходе шеснаестом стиху, који означава закон о недељи у Сједињеним Државама. Десети стих означава слом Совјетског Савеза 1989. године. Стихови десет до шеснаест Данила једанаест представљају раздобље од 1989. године до закона о недељи, а то раздобље јесте „скривена историја“ четрдесетог стиха истог поглавља.

## The Hidden History in BOLDFACE

Скривена историја у ПОДЕБЉАНОМ ТЕКСТУ

## 1798

1798.

> And at the time of the end shall the king of the south push at him:

> И у време краја цар јужни навалиће на њега:

## 1989

1989.

> But his sons shall be stirred up, and shall assemble a multitude of great forces: and the king of the north shall come against him like a whirlwind, with chariots, and with horsemen, and with many ships; and he shall enter into the countries, and shall overflow and pass over. and one shall certainly come, and overflow, and pass through: then shall he return, and be stirred up, even to his fortress.

> Али ће се његови синови подићи и сабрати мноштво великих сила; и цар севера доћи ће на њега као вихор, с колима, с коњаницима и с многим лађама; и ући ће у земље, и преплавиће их и проћи преко њих. И један ће заиста доћи, и преплавити, и проћи; потом ће се вратити и подићи, све до своје тврђаве.

## 2014 the battle of Raphia

2014. битка код Рафије

> And the king of the south shall be moved with choler, and shall come forth and fight with him, even with the king of the north: and he shall set forth a great multitude; but the multitude shall be given into his hand. And when he hath taken away the multitude, his heart shall be lifted up; and he shall cast down many ten thousands: but he shall not be strengthened by it.

> И цар јужни разгневиће се, и изаћи ће и бориће се с њим, наиме с царем северним; и подићи ће велико мноштво; али ће мноштво бити предано у његову руку. И кад уклони то мноштво, срце ће му се узвисити; и обориће многе десетине хиљада; али се тиме неће оснажити.

## The battle of Panium (Caesarea Philippi)

Битка код Панија (Кесарија Филипова)

> For the king of the north shall return, and shall set forth a multitude greater than the former, and shall certainly come after certain years with a great army and with much riches.

> Јер ће се цар севера вратити, и извеšће мноштво веће од пређашњег, и заиста ће доћи после извесних година с великом војском и с великим богатством.

> And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall.

> И у та времена многи ће устати против цара јужнога; а и насилници из твога народа уздигнуће се да утврде виђење; али ће пасти.

> So the king of the north shall come, and cast up a mount, and take the most fenced cities: and the arms of the south shall not withstand, neither his chosen people, neither shall there be any strength to withstand.

> И доћи ће цар северни, подићи насип и заузети најутврђеније градове; и мишице јужне неће одолети, нити његов изабрани народ, нити ће бити снаге да му се одупре.

## The Sunday law in the USA

Закон о недељи у САД

> But he that cometh against him shall do according to his own will, and “none shall stand” before him: and “he shall stand” in the glorious land, which by his hand shall be consumed. He shall enter also into the glorious land, and many countries shall be overthrown: but these shall escape out of his hand, even Edom, and Moab, and the chief of the children of Ammon. He shall stretch forth his hand also upon the countries: and the land of Egypt shall not escape. Daniel 11:40, 10–16, 41, 42.

> Него онај који дође против њега чиниће по својој вољи, и „нико неће одолети“ пред њим; и „стајаће“ у славној земљи, која ће његовом руком бити уништена. Ући ће и у славну земљу, и многе ће земље бити оборене; али ће ове измаћи из његове руке: Едом, Моав и прваци синова Амонових. Пружиће руку и на земље; и земља египатска неће утећи. Данило 11:40, 10–16, 41, 42.

When Peter is prophetically at Caesarea Philippi (Panium), and Pentecost it is the time of the latter rain, which locates him in the ‘hidden history’ of verse forty. I intend to address the current Ukrainian War represented in verse eleven of chapter eleven and the coming war of Panium of verses thirteen to fifteen that leads to the Third World War which are the external events between 1989 and the Sunday law, but we are currently identifying the history of the third angel from October 22, 1844 unto the formation of a legal church in 1863.

Када је Петар, пророчки, у Кесарији Филиповој (Панијуму), а Педесетница је време позног дажда, то га смешта у „скривену историју“ четрдесетог стиха. Намера ми је да се позабавим садашњим украјинским ратом, представљеним у једанаестом стиху једанаестог поглавља, и предстојећим ратом Панијума из стихова тринаест до петнаест, који води ка Трећем светском рату, а који су спољашњи догађаји између 1989. године и недељног закона; међутим, ми тренутно утврђујемо историју трећег анђела од 22. октобра 1844. до образовања законите цркве 1863. године.

The line illustrates the arrival of the third angel on 9/11 (1844) unto the Sunday law (1863). The Sunday law was typified by the Emancipation Proclamation announcing freedom, thus typifying the Sunday law where freedom is removed. Freedom proclaimed by the first Republican president, typifying the freedom removed by the last Republican president—who is prophetically destined to become a dictator at the Sunday law.

Линија илуструје долазак трећег анђела 9/11 (1844) до недељног закона (1863). Недјељни закон био је предобличен Прогласом о еманципацији који је објављивао слободу, те тако предобличавао недељни закон у којем се слобода укида. Слобода коју је прогласио први републикански председник, предобличава слободу коју ће укинути последњи републикански председник — који је пророчки одређен да постане диктатор при недељном закону.

> “When our nation shall so abjure the principles of its government as to enact a Sunday law, Protestantism will in this act join hands with popery; it will be nothing else than giving life to the tyranny which has long been eagerly watching its opportunity to spring again into active despotism.” Testimonies, volume 5, 711.

> „Када се наш народ буде тако одрекао начела своје владавине да донесе недељни закон, протестантизам ће тим чином пружити руку папству; то неће бити ништа друго до давање живота тиранији која већ дуго жељно вреба своју прилику да поново скочи у делатни деспотизам.“ Testimonies, том 5, 711.

742 BC was the alpha history that began the time prophecies of Isaiah seven verse eight, that reached the omega fulfillment in 1863. In 742 Ahaz, king of the southern kingdom of Judah was entering a Civil War against the ten northern tribes who made up the northern kingdom. The history of 742 BC was illustrated in Judah, the literal glorious land of Scriptures, that was populated by literal Jews and represented in the passage by the wicked and foolish king Ahaz—thus typifying the omega history of 1863. The omega history of 1863 is fulfilled within the period the United States reigns as the earth beast, the sixth kingdom of Bible prophecy. The United States is the spiritual glorious land, made up of Protestant Christianity who are biblically spiritual Jews. The Civil War between north and south in 742 BC at the alpha history illustrated the Civil War between north and south in the omega history of 1863. Together those two witnesses illustrate the external history leading up to the Sunday law where the spiritual glorious land will once again be divided into two classes.

742. године пре Христа била је алфа-историја која је започела временска пророчанства из Исаије 7:8, а која су достигла омега-испуњење 1863. године. Године 742. Ахаз, цар јужног царства Јуде, улазио је у грађански рат против десет северних племена која су сачињавала северно царство. Историја 742. године пре Христа била је приказана у Јуди, дословној славној земљи Писма, насељеној дословним Јеврејима и представљеној у том одломку злим и безумним царем Ахазом — те је тако била праслика омега-историје из 1863. године. Омега-историја 1863. године испуњава се унутар раздобља у којем Сједињене Државе владају као звер земаљска, шесто царство библијског пророчанства. Сједињене Државе су духовна славна земља, састављена од протестантског хришћанства, које су у библијском смислу духовни Јевреји. Грађански рат између севера и југа 742. године пре Христа у алфа-историји осликавао је грађански рат између севера и југа у омега-историји 1863. године. Заједно, та два сведока приказују спољашњу историју која води до закона о недељи, када ће духовна славна земља поново бити подељена на две класе.

In 742 BC, the northern power represented an alliance between Israel’s ten northern tribes and Syria, thus typifying an alliance with an outside power, as was fulfilled when the support of the pro-slavery papacy was given to the pro-slavery southern states in the Civil War. The outside ally of Syria in 742 BC, and the outside ally of the papacy in the Civil War, identifies the alliance of the world-globalists with the globalist Democrats in their warfare against MAGA-ism, a warfare that began in 2015 when the fourth and richest president stood up, and in doing so stirred up the entire realm of Grecia according to Daniel eleven, verse two. That stirring is identifying the awakening of the heathen in the book of Joel. “Grecia” and “heathen” are symbols of the dragon power that leads the world to Armageddon in alliance with the beast and the false prophet.

Године 742. пре Христа, северна сила представљала је савез између десет северних племена Израиља и Сирије, те је тако била праслика савеза са спољном силом, као што се испунило када је подршка папства наклоњеног ропству била дата јужним државама наклоњеним ропству у Грађанском рату. Спољни савезник Сирије 742. године пре Христа, и спољни савезник папства у Грађанском рату, указује на савез светских глобалиста са глобалистичким демократама у њиховом ратовању против MAGA-изма, ратовању које је отпочело 2015. године када је устао четврти и најбогатији председник, и тиме узбунио цело царство Грчке према Данилу, једанаеста глава, други стих. То узбуњивање означава буђење незнабожаца у књизи Јоила. „Грчка“ и „незнабошци“ јесу симболи аждајске силе која води свет ка Армагедону у савезу са звери и лажним пророком.

In 2015 the heathen were awakened to the prophetic call to Joel’s valley of Jehosophat, that he also called the valley of judgment. In 2015 Donald Trump announced his presidential candidacy, thus stirring up the globalist empire represented as Grecia and the heathen began their march to Armageddon, and only one year after the beginning of the Ukrainian War in fulfillment of verse eleven of Daniel eleven.

Године 2015. незнабошци су били пробуђени на пророчки позив у Јоилову долину Јосафатову, коју је он такође назвао долином суда. Године 2015. Доналд Трамп је објавио своју кандидатуру за председника, те је тиме узбуркао глобалистичко царство представљено као Грчка, а незнабошци су отпочели свој поход ка Армагедону, и то само једну годину након почетка украјинског рата, у испуњењу једанаестог стиха једанаесте главе Данила.

The civil wars of 742 BC and 1863 identify the history of the Sunday law, which marks the end of the sixth kingdom of Bible prophecy. That sixth kingdom began with the Revolutionary War, so the end of the sixth kingdom at the Sunday law identifies the repetition of the Revolutionary War, at the very time that the Civil War is taking place. The definition of and the labelling of either a Civil or Revolutionary war is based upon perspective. What the Democrats are now doing through lawfare, embezzlement, fraud, illegal immigration and propaganda they call a color-revolution, but those souls opposed to their globalist maneuvers consider the very same activities as the instigation of ‘civil’ unrest. Is Antifa a criminal or a hero?

Грађански ратови из 742. пре Хр. и 1863. године поистовећују историју закона о недељи, који означава крај шестог царства библијског пророштва. То шесто царство започело је Револуционарним ратом, тако да крај шестог царства код закона о недељи указује на понављање Револуционарног рата, управо у време када се одиграва Грађански рат. Дефинисање и означавање неког рата као грађанског или револуционарног заснива се на перспективи. Оно што демократе сада чине посредством правосудног ратовања, проневере, преваре, илегалне имиграције и пропаганде они називају обојеном револуцијом, али оне душе које се противе њиховим глобалистичким маневрима те исте активности сматрају подстицањем „грађанских“ немира. Да ли је Антифа злочиначка организација или херој?

The two historical wars represent a single divisive war that takes place in the history of the last Republican president. As with the first Republican president the warfare will be won by the last Republican president, who was also typified by the first President, who was also the victor of the Revolutionary War. The MAGA revolution, according to the Democrats, is producing the current ‘civil unrest.’ Depending on your personal political persuasion, the current war is either a revolutionary war or a civil war. Prophetically it is both.

Два историјска рата представљају један јединствени раздорни рат који се одиграва у историји последњег републиканског председника. Као и у случају првог републиканског председника, ратовање ће добити последњи републикански председник, који је такође био предсказан у лику првог председника, који је уједно био и победник Револуционарног рата. Према демократама, МАГА револуција производи садашње „грађанске немире“. У зависности од вашег личног политичког опредељења, садашњи рат је или револуционарни рат или грађански рат. Пророчки, он је обоје.

1863 represents the Sunday law and so does 1844, when the third angel arrived with the message of the Sunday law. The period of 1844 unto 1863 bears the signature of the Sunday law from beginning to end. In 1846 the marriage of the Whites, the observance of Sabbath and the name change from Harmen to White marked that the marriage that was entered into on October 22, 1844 had been consummated, and that consummation marked the beginning of the testing process of the third angel, just as the three-fold Sabbath test of manna marked the beginning of ten tests following the baptism of the Red Sea.

1863. година представља закон о недељи, као и 1844, када је трећи анђео дошао са вешћу о закону о недељи. Период од 1844. до 1863. носи обележје закона о недељи од почетка до краја. Године 1846, брак Вајтових, држање суботе и промена презимена из Хармен у Вајт означили су да је брак у који се ступило 22. октобра 1844. био конзумиран, а то конзумирање означило је почетак процеса испитивања трећег анђела, као што је трострука проба суботе са маном означила почетак десет испита после крштења у Црвеном мору.

The manna was the first test and represented the tenth test at Kadesh for both represent the third angel’s message and therefore the Sunday law.

Мана је била прва проба и представљала је десету пробу у Кадису, јер обе представљају поруку трећег анђела, а самим тим и закон о недељи.

> “Every week during their long sojourn in the wilderness the Israelites witnessed a threefold miracle, designed to impress their minds with the sacredness of the Sabbath: a double quantity of manna fell on the sixth day, none on the seventh, and the portion needed for the Sabbath was preserved sweet and pure, when if any were kept over at any other time it became unfit for use.” Patriarchs and Prophets, 296.

> „Сваке седмице током свог дугог боравка у пустињи Израиљци су били сведоци троструког чуда, смишљеног да на њихов ум остави утисак о светости суботе: двострука количина мане падала је шестог дана, ниједна седмог, а део потребан за суботу остајао је сачуван, свеж и чист, док би, ако би се ишта оставило за неко друго време, то постало неподобно за употребу.“ Патријарси и пророци, 296.

The first of ten tests was the “manna” test representing the threefold message of the three angels of Revelation fourteen. As with the manna, the angels represent the threefold warning against worship upon the first day of the week. The threefold manna miracle was “designed to impress their minds with the sacredness of the Sabbath,” which is of course the design of the third angel. The first of the three miracles represented by the manna, involved “eating” the heavenly bread, and “eating” is an alpha symbol of the latter rain period. The second miracle, represents the second angel’s message where inspiration “doubles” words and phrases to mark the period represented by Babylon’s two falls, for Babylon is fallen, is fallen. The second miracle was the “doubling” of the amount of manna on the sixth day. The third miracle was the preservation of the bread of the seventh-day Sabbath.

Први од десет тестова био је тест „мане“, који представља троструку поруку три анђела из Откривења четрнаесте главе. Као и у случају мане, анђели представљају троструко упозорење против богослужења првога дана седмице. Троструко чудо са маном било је „смишљено да на њихов ум остави утисак о светости суботе“, што је, наравно, и сврха трећег анђела. Прво од три чуда представљена маном укључивало је „једење“ небеског хлеба, а „једење“ је алфа-симбол периода познога дажда. Друго чудо представља поруку другог анђела, у којој надахнуће „удвостручује“ речи и изразе да би обележило период представљен двоструким падом Вавилона, јер Вавилон паде, паде. Друго чудо било је „удвостручавање“ количине мане шестога дана. Треће чудо било је очување хлеба седмодневне суботе.

As a type of the three angels, the manna is the first angel, and therefore must contain the entire story, which in Revelation fourteen is the story of all three angels. The first angel is a fractal of all three angels’ messages. A fractal is a complex geometric shape that can be split into parts, each of which is a reduced-size copy of the whole. This property is called self-similarity. Fractals often have intricate detail no matter how much you zoom in. Fractals occur in mathematics, biology, physics, geology, chemistry, astronomy, engineering and many other fields of understanding.

Као тип трију анђела, мана је први анђео, и стога мора садржати читаву причу, која је у Откривењу четрнаест прича о сва три анђела. Први анђео је фрактал порука сва три анђела. Фрактал је сложен геометријски облик који се може поделити на делове, од којих је сваки умањена копија целине. Ово својство назива се самосличност. Фрактали често имају замршену детаљност без обзира на то колико се увећавају. Фрактали се јављају у математици, биологији, физици, геологији, хемији, астрономији, инжењерству и многим другим областима знања.

The “three-step structure” of the three angels in Revelation chapter fourteen is represented in the message of the first angel, thus making the first angel a “fractal” of the three angels. The first three chapters of the book of Daniel represent the first, second and third angels’ messages respectively, and Daniel chapter one contains the same “three-step structure” represented in the three chapters, and as in the three angels in relation to the first angel.

„Тростепена структура“ трију анђела у четрнаестом поглављу Откривења представљена је у поруци првог анђела, чиме први анђео постаје „фрактал“ трију анђела. Прва три поглавља књиге пророка Данила представљају, редом, поруке првог, другог и трећег анђела, а прво поглавље Данилове књиге садржи исту „тростепену структуру“ која је представљена у та три поглавља, као и код трију анђела у односу на првог анђела.

The threefold miracle of the manna was to be eaten and Daniel chapter one is about eating. Daniel passed the diet test by choosing pulse over the diet of Babylon. He was then tested for his appearance and his appearance produced a separation between his countenance and the countenance of those who ate Babylon’s food. The second angel’s message is the call to separate from Babylon during a separation history where two classes are developed and then manifested. That second test for Daniel led to the third test of Nebuchadnezzar, which was the third test in chapter one and typified the golden image test of chapter three, which Sister White repeatedly identifies as the Sunday law, which is the third angel’s message. Daniel chapter one is a fractal of the first three chapters of Daniel and those three chapters represent the three angels of Revelation fourteen, of which the first angel and chapter one of Daniel are both fractals of all three angels and all three chapters.

Троструко чудо с маном требало је да буде поједено, а прво поглавље Данила говори о једењу. Данило је положио испит исхране изабравши поврће уместо вавилонске хране. Потом је био испитан у погледу свога изгледа, а његов изглед произвео је раздвајање између његовог лица и лица оних који су јели вавилонску храну. Вест другог анђела јесте позив да се изађе из Вавилона током историје раздвајања у којој се развијају две класе, а затим се и показују. Тај други испит за Данила водио је ка трећем испиту Навуходоносора, који је био трећи испит у првом поглављу и представљао је тип испита са златним ликом у трећем поглављу, који сестра Вајт више пута поистовећује са законом о недељи, што је вест трећег анђела. Прво поглавље Данила јесте фрактал прва три поглавља Данила, а та три поглавља представљају три анђела из Откривења четрнаест, од којих су и први анђео и прво поглавље Данила фрактали све тројице анђела и сва три поглавља.

> “Every week during their long sojourn in the wilderness the Israelites witnessed a threefold miracle, designed to impress their minds with the sacredness of the Sabbath: a double quantity of manna fell on the sixth day, none on the seventh, and the portion needed for the Sabbath was preserved sweet and pure, when if any were kept over at any other time it became unfit for use.

> „Сваке седмице током свога дугог боравка у пустињи Израиљци су били сведоци троструког чуда, смишљеног да им у свест дубоко утисне светост суботе: шестога дана падала је двострука количина мане, седмога није падало ништа, а део потребан за суботу остајао је сладак и чист, док би, ако би се у било које друго време оставио до сутра, постајао неупотребљив.“

> “In the circumstances connected with the giving of the manna, we have conclusive evidence that the Sabbath was not instituted, as many claim, when the law was given at Sinai. Before the Israelites came to Sinai they understood the Sabbath to be obligatory upon them. In being obliged to gather every Friday a double portion of manna in preparation for the Sabbath, when none would fall, the sacred nature of the day of rest was continually impressed upon them. And when some of the people went out on the Sabbath to gather manna, the Lord asked, ‘How long refuse ye to keep My commandments and My laws?’” Patriarchs and Prophets, 296.

> „У околностима повезаним са давањем мане имамо коначан доказ да субота није установљена, као што многи тврде, онда када је закон дат на Синају. Пре него што су Израиљци дошли на Синај, они су разумели да их субота обавезује. Тиме што су били дужни да сваког петка сакупе двоструки део мане у припреми за суботу, када она неће падати, света природа дана одмора непрестано им је била утискивана. А када су неки од народа изашли у суботу да скупљају ману, Господ је упитао: ‘Докле ћете одбијати да држите Моје заповести и Моје законе?’“ Патријарси и пророци, 296.

Gathering and eating the manna, is typifying John in chapter ten of Revelation taking (gathering) the little book out of the angel’s hand and then eating it.

Сакупљање и једење мане представља Јована који, у десетој глави Откривења, узима (сакупља) књижицу из руке анђела, а затим је једе.

> And I went unto the angel, and said unto him, Give me the little book. And he said unto me, Take it, and eat it up; and it shall make thy belly bitter, but it shall be in thy mouth sweet as honey. Revelation 10:9.

> И отидох к анђелу и рекох му: Дај ми књижицу. И рече ми: Узми је и поједи је; и она ће загорчати утробу твоју, али ће ти у устима бити слатка као мед. Откривење 10:9.

John first had to go to the angel and ask, then he had to “take” the little book, and then he had to “eat” it. John is representing the three steps of the first angel by going to and asking the angel, followed by the second step of taking and the third of eating. Gathering and or eating, is the first of the three tests of the manna, but it contains a fractal of all three manna tests. Gathering and eating the manna, is typifying Jeremiah.

Јован је најпре морао да оде анђелу и затражи, затим је морао да „узме“ књижицу, а потом је морао да је „поједе“. Јован, одлазећи анђелу и тражећи од њега, представља три корака првог анђела, након чега следи други корак узимања и трећи корак једења. Сабирање и/или једење јесте прва од три пробе мане, али оно у себи садржи фрактал све три пробе мане. Сабирање и једење мане представља тип Јеремије.

> Thy words were found, and I did eat them; and thy word was unto me the joy and rejoicing of mine heart: for I am called by thy name, O Lord God of hosts. Jeremiah 15:16.

> Нађоше се речи Твоје, и ја их поједох; и реч Твоја би ми радост и весеље срца мога; јер се именом Твојим називам, о Господе Боже над војскама. Јеремија 15:16.

His “words were found” by Jeremiah seeking and then asking for the little book. His word was found when the manna was gathered. Gathering and eating the manna, is typifying Ezekiel who ate the book given to him and in doing so identifies that to refuse to eat the book was to be as the rebellious house.

Његове „речи беху нађене“ од стране Јеремије који је тражио, а затим затражио књижицу. Његова реч беше нађена када се скупљала мана. Скупљање и једење мане представља Језекиља који је појео књигу која му је била дата, и тиме показује да је одбијање да се поједе књига исто што и бити као дом одметнички.

> But thou, son of man, hear what I say unto thee; Be not thou rebellious like that rebellious house: open thy mouth, and eat that I give thee. And when I looked, behold, an hand was sent unto me; and, lo, a roll of a book was therein; And he spread it before me; and it was written within and without: and there was written therein lamentations, and mourning, and woe. Moreover he said unto me, Son of man, eat that thou findest; eat this roll, and go speak unto the house of Israel.

> А ти, сине човечји, чуј шта ти говорим; не бивај непокоран као тај дом непокорни; отвори уста своја и поједи што ти дајем. И кад погледах, гле, рука беше пружена к мени; и, гле, у њој беше свитак књиге; и разви га преда мном; и беше исписан изнутра и споља; и у њему беху написани плач, нарицање и јаук. Потом ми рече: Сине човечји, поједи што нађеш; поједи овај свитак, па иди и говори дому Израиљеву.

> So I opened my mouth, and he caused me to eat that roll. And he said unto me, Son of man, cause thy belly to eat, and fill thy bowels with this roll that I give thee. Then did I eat it; and it was in my mouth as honey for sweetness. Ezekiel 2:8–3:3.

> И отворих уста своја, и он ми даде да поједем тај свитак. И рече ми: Сине човечји, нахрани трбух свој и напуни утробу своју овим свитком који ти дајем. Тада га поједох; и беше у устима мојим сладак као мед. Језекиљ 2:8–3:3.

If Ezekiel refused to eat the little book he would be in the rebellious house, and the “roll” of the “book” he was to eat was represented as “lamentations, and mourning, and woe,” representing a threefold message in the last days. The threefold message of the last days is the three angels messages of Revelation fourteen, and the context which Ezekiel presents those three messages, is the context of Islam and the third woe. The three messages possess an alpha and an omega, and the third is “woe,” a primary symbol of Islam, so the alpha must agree with the omega, therefore the “lamentations” represent the lamentations that began at 9/11 with the arrival of the seventh trumpet and third woe which would progressively escalate on into the seven last plagues. At the Sunday law “earthquake” of Revelation eleven, the third woe cometh quickly, and inspiration informs us that the unrighteous decree of Isaiah ten is that Sunday law. The verse begins by stating “woe” upon those who make unrighteous decrees.

Ако би Језекиљ одбио да поједе књижицу, био би у дому одметничком, а „свитак“ „књиге“ коју је требало да поједе био је представљен као „нарикања, и тужба, и јаук“, што представља троструку поруку у последњим данима. Трострука порука последњих дана јесу поруке трију анђела из Откривења четрнаесте главе, а контекст у којем Језекиљ излаже те три поруке јесте контекст ислама и трећег јаука. Те три поруке поседују алфу и омегу, а трећа је „јаук“, примарни симбол ислама, те се алфа мора слагати са омегом; стога „нарикања“ представљају нарикања која су започела 11. септембра доласком седме трубе и трећег јаука, који ће се постепено појачавати све до седам последњих зала. При „земљотресу“ недељног закона из Откривења једанаесте главе, трећи јаук долази брзо, а надахнуће нас обавештава да је неправедна уредба из Исаије десете главе тај недељни закон. Стих започиње објављујући „јаук“ над онима који доносе неправедне уредбе.

Eating the manna was the first of three tests, the second was the “doubling” on the preparation day. And what were the preparing for? They were preparing for the Sabbath test, which is the third angel’s message.

Једење мане било је прво од три испита; друго је било „удвостручавање“ на дан припреме. А за шта су се припремали? Припремали су се за испит суботе, који је порука трећег анђела.

That threefold miracle was also the first or alpha test of ten tests. God gave manna at the first step, then He gave a ‘double’ portion at the second step, but none at the third. The third test is different than the first two tests, for the third is the litmus test. Those three tests represent the alpha of a ten-step testing process that leads to the first Kadesh.

То троструко чудо било је уједно и прва, или алфа, проба од десет проба. Бог је на првом кораку дао ману, затим је на другом кораку дао „двоструки“ део, али на трећем није дао ништа. Трећа проба се разликује од прве две, јер је трећа одлучујућа проба. Те три пробе представљају алфу десетостепеног процеса кушања који води ка првом Кадису.

If you search the various theologians, you will find many lists of the ten tests that reach their conclusion at the first Kadesh. Almost all of them include the Red Sea as one of the ten tests, some include historical waymarks before the Red Sea during the plagues. They are all wrong.

Ако истражите разне теологе, наћи ћете многе спискове десет испита који достижу свој закључак код првог Кадиса. Готово сви они укључују Црвено море као један од тих десет испита, а неки укључују и историјске путоказе пре Црвеног мора током зала. Сви они греше.

The first test is the manna. Paul identifies that the Red Sea crossing was baptism.

Први испит је мана. Павле указује да је прелазак преко Црвеног мора био крштење.

> Moreover, brethren, I would not that ye should be ignorant, how that all our fathers were under the cloud, and all passed through the sea; And were all baptized unto Moses in the cloud and in the sea. 1 Corinthians 10:1, 2.

> Штавише, браћо, не бих хтео да будете у незнању да су сви оци наши били под облаком, и сви су прошли кроз море; и сви су се крстили у Мојсија у облаку и у мору. 1. Коринћанима 10:1, 2.

Moses typifies Jesus, and Jesus’ baptism identifies a testing process, threefold in nature, beginning with and emphasizing the test of appetite. The cross was typified by the Passover in Egypt. When they came out on the other side of the Red Sea, Christ was resurrected as the first fruit offering. When He came out of the watery grave at the hands of John the Baptist, Christ (the first fruit offering) began a forty-day testing process. After He was resurrected as typified by His baptism, there were forty days that Christ interacted with the disciples’ face to face. The testing process begins after the Red Sea crossing, as certainly as Christ was driven by the Spirit into the wilderness as soon as He came out of the water.

Мојсије је праслика Исуса, а Исусово крштење указује на процес кушања, тројак по својој природи, који започиње и ставља нагласак на кушање апетита. Крст је био прасликован Пасхом у Египту. Када су изашли на другу страну Црвеног мора, Христос је васкрснут као принос првина. Када је изашао из воденог гроба руком Јована Крститеља, Христос (принос првина) отпочео је четрдесетодневни процес кушања. Након што је био васкрснут, као што је то било прасликовано Његовим крштењем, било је четрдесет дана током којих је Христос лицем к лицу општио са ученицима. Процес кушања започиње после преласка преко Црвеног мора, исто тако извесно као што је Христос био Духом одведен у пустињу чим је изашао из воде.

The first test for Christ was appetite, for the Bread of Heaven took up His anointed work right where Adam had fallen. The first test after the Red Sea is the threefold manna test typifying the threefold test upon the Bread of Heaven. Christ’s testing began after He came out of the water, so the ten tests must also begin ‘after’ they came out of the water. Christ was then confronted with a threefold test, set within the context of appetite, as typified by the threefold test of the manna that began after the Spirit had driven ancient Israel out of Egypt and into the wilderness.

Први Христов испит био је апетит, јер је Хлеб Небески започео Своје помазано дело управо тамо где је Адам пао. Први испит после Црвеног мора јесте троструки испит мане, који представља троструки испит над Хлебом Небеским. Христово испитивање започело је након што је изашао из воде, стога и десет испита морају такође започети „након“ што су они изашли из воде. Христос је тада био суочен са троструким испитом, постављеним у оквир апетита, као што је предсказано троструким испитом мане који је започео након што је Дух извео древни Израиљ из Египта и у пустињу.

The other lists that conjecture about what rebellions are represented by the ten tests that culminate at Kadesh identify Aaron’s golden calf rebellion as one of those ten tests, but they are wrong.

Други спискови који нагађају о томе које су побуне представљене са десет искушавања која достижу врхунац у Кадису, убрајају Аронову побуну са златним телетом као једно од тих десет искушавања, али греше.

The provocation of the golden calf represents two tests. It is an essential element of the golden calf’s symbolism. The idolatry manifested when the people thought God would not see, was followed by the return of Moses. Then the people made a choice to remain idolaters in full view of God, as represented by Moses.

Провокација са златним телетом представља две пробе. То је суштински елемент симболике златног телета. Идолопоклонство које се испољило када је народ помислио да Бог неће видети, било је праћено повратком Мојсија. Тада је народ начинио избор да остане идолопоклонички у пуном видокругу Бога, како је представљен Мојсијем.

In the twofold escalating rebellion, we see a prophetic division in the tribes, when the tribe of Levi became exclusively assigned to the sanctuary work, for until that rebellion, the sanctuary work was to be accomplished by the firstborn of every tribe. No longer would that be the case. Now the faithful tribe of Levi would maintain the temple. “Division” or separation into ‘two’ is an element of the prophetic characteristic of the golden calf.

У двострукој побуни која се појачава видимо пророчку поделу међу племенима, када је племе Левијево постало искључиво одређено за службу у Светињи; јер је до те побуне службу у Светињи требало да врше првенци свакога племена. Тако више неће бити. Сада ће верно племе Левијево одржавати храм. „Подела“ или раздвајање на „двоје“ јесте елемент пророчке одлике златнога телета.

Aaron’s rebellion typified the rebellion of Jeroboam, the first king of the northern kingdom of Israel. Jeroboam ‘doubles’ the golden calves, placing one in Bethel and one in Dan. Aaron and Jeroboam are representing parallel histories, which is the history of the formation of the image of the beast. The history of the image of the beast is fulfilled in two periods, divided by the Sunday law in the United States. The image of the beast is a symbol of the combination of church and state which is set up first in the United States, and then in the world.

Аронова побуна предочавала је побуну Јеровоама, првог цара северног царства Израела. Јеровоам „удвостручава“ златна телад, постављајући једно у Ветилу а једно у Дану. Арон и Јеровоам представљају упоредне историје, што је историја образовања лика звери. Историја лика звери испуњава се у два раздобља, раздвојена недељним законом у Сједињеним Државама. Лик звери је симбол сједињења цркве и државе, које се најпре успоставља у Сједињеним Државама, а затим у свету.

There is always a division associated with symbols of the image of the beast. With Aaron it was the separation of the Levites, with Jeroboam it was the separation of the twelve tribes into two southern and ten northern tribes.

Увек постоји подела повезана са симболима слике звери. Код Арона то је било одвајање Левита, а код Јеровоама раздељење дванаест племена на два јужна и десет северних племена.

The symbol of that relationship of church and state is called “the image of the beast” by John in the book of Revelation. Aaron and Jeroboams’ golden calves were images of a beast, and the beast they were images of is Babylon, for the first kingdom of Bible prophecy is represented by a head of “gold” in Daniel chapter two. The image of the beast represents two tests, for the test is first brought upon the earth beast—the United States, then in chapter thirteen of Revelation the United States forces the world to set up an image to the beast. The first test is the USA, then the world.

Симбол тог односа између цркве и државе Јован у књизи Откривења назива „иконом звери“. Аронова и Јеровоамова златна телад била су иконе звери, а звер чије су оне биле иконе јесте Вавилон, јер је прво царство библијског пророштва у другој глави Данила представљено главом од „злата“. Икона звери представља две пробе, јер се проба најпре износи пред звер земаљску — Сједињене Америчке Државе, а затим у тринаестој глави Откривења Сједињене Америчке Државе приморавају свет да подигне икону звери. Прва проба јесу Сједињене Америчке Државе, а затим свет.

> “As America, the land of religious liberty, shall unite with the Papacy in forcing the conscience and compelling men to honor the false sabbath, the people of every country on the globe will be led to follow her example.” Testimonies, volume 6, 18.

> „Када се Америка, земља верске слободе, уједини с папством у присиљавању савести и нагоњењу људи да одају част лажној суботи, народи сваке земље на земаљској кугли биће наведени да следе њен пример.“ Testimonies, том 6, 18.

> “Foreign nations will follow the example of the United States. Though she leads out, yet the same crisis will come upon our people in all parts of the world.” Testimonies, volume 6, 395.

> „Страни народи следиће пример Сједињених Држава. Иако она предњачи, ипак ће иста криза доћи на наш народ у свим деловима света.“ Testimonies, volume 6, 395.

The golden calf rebellion is twofold and marks two of the first nine tests which lead to the tenth and final test at the first Kadesh. When Aaron and Jeroboams’ rebellions are brought together “line upon line” you find Aaron, the high priest representing a church and Jeroboam, the king of Israel, representing the state. The two lines together are a symbol of a church state combination. Jeroboam’s two altars were set up in Bethel, (meaning church) and Dan (meaning judgment) and together representing the combination of church and state. With these points in place, we will begin to identify the ten tests.

Побуна са златним телетом има двоструки карактер и обележава две од првих девет проба које воде ка десетој и последњој проби код првог Кадиса. Када се Аронова и Јеровоамова побуна сагледају заједно, „ред на ред“, налазимо да Арон, првосвештеник, представља цркву, а Јеровоам, цар Израела, представља државу. Те две линије заједно јесу симбол споја цркве и државе. Јеровоамова два олтара била су подигнута у Ветиљу (што значи црква) и Дану (што значи суд), и заједно представљају спој цркве и државе. Пошто су ове тачке постављене, почећемо да препознајемо десет проба.

The ten tests are set within the context of the Sabbath rest (Hebrews 3–4). They begin with the threefold miracle of the manna and its lesson upon the Sabbath and it ends at the tenth test, the first Kadesh. That first Kadesh is “the day of provocation in the Scriptures,” and Paul places the final rebellion in the context of the Sabbath test. The alpha test was the Sabbath, as symbolized by manna, and the tenth and omega test at the first Kadesh was also the Sabbath rest. Alpha and Omega always represents the end with the beginning.

Десет кушања постављено је у оквир суботњег починка (Јеврејима 3–4). Она почињу троструким чудом мане и њеном поуком о суботи, а завршавају се десетим кушањем, првим Кадисом. Тај први Кадис јесте „дан огорчења у Писму“, и Павле поставља коначну побуну у оквир кушања суботе. Алфа кушање била је субота, како је то симболизовано маном, а десето и омега кушање код првог Кадиса такође је било суботњи починак. Алфа и Омега увек представљају крај са почетком.

> Wherefore (as the Holy Ghost saith, Today if ye will hear his voice, Harden not your hearts, as in the provocation, in the day of temptation in the wilderness: When your fathers tempted me, proved me, and saw my works forty years. Wherefore I was grieved with that generation, and said, They do alway err in their heart; and they have not known my ways. So I sware in my wrath, They shall not enter into my rest.)

> Зато (као што говори Дух Свети: Данас, ако глас Његов чујете, не отврдните срца своја, као у огорчењу, у дан кушања у пустињи; где ме оци ваши искушаваху, окушаваху, и гледаху дела Моја четрдесет година. Зато се расрдих на онај нараштај, и рекох: свагда лутају срцем, и не познаше путева Мојих. Тако се заклех у гневу Своме: неће ући у починак Мој.)

> Take heed, brethren, lest there be in any of you an evil heart of unbelief, in departing from the living God. But exhort one another daily, while it is called Today; lest any of you be hardened through the deceitfulness of sin. For we are made partakers of Christ, if we hold the beginning of our confidence stedfast unto the end;

> Пазите, браћо, да не буде у коме од вас зло срце неверја, које отпада од Бога живога. Него бодрите један другога сваки дан, докле се говори: „Данас“, да који од вас не отврдне преваром греха. Јер смо постали заједничари Христови, ако почетак свога поуздања чврсто одржимо до краја;

> While it is said, Today if ye will hear his voice, harden not your hearts, as in the provocation. For some, when they had heard, did provoke: howbeit not all that came out of Egypt by Moses. But with whom was he grieved forty years? was it not with them that had sinned, whose carcases fell in the wilderness? And to whom sware he that they should not enter into his rest, but to them that believed not? So we see that they could not enter in because of unbelief.

> Док се каже: Данас, ако глас Његов чујете, не будите дрвенастих срца, као у огорчењу. Јер неки, чувши, изазваше огорчење; али не сви који изиђоше из Египта под Мојсијем. А на које се гневио четрдесет година? Не на оне који сагрешише, чији трупови попадаше у пустињи? И којима се закле да неће ући у починак Његов, ако не онима који не вероваше? Тако видимо да не могаху ући због неверовања.

> Let us therefore fear, lest, a promise being left us of entering into his rest, any of you should seem to come short of it. For unto us was the gospel preached, as well as unto them: but the word preached did not profit them, not being mixed with faith in them that heard it.

> Стога да се бојимо, да, пошто нам је остављено обећање да уђемо у његов починак, неко од вас не би изгледао да је остао кратак за њега. Јер је нама објављено еванђеље, као и њима; али њима реч која је проповедана није била од користи, јер није била сједињена с вером у онима који су је чули.

> For we which have believed do enter into rest, as he said, As I have sworn in my wrath, if they shall enter into my rest: although the works were finished from the foundation of the world. For he spake in a certain place of the seventh day on this wise, And God did rest the seventh day from all his works. And in this place again, If they shall enter into my rest.

> Јер ми који смо поверовали улазимо у починак, као што је рекао: Тако се заклех у гневу своме: неће ући у починак мој; иако су дела била довршена од постања света. Јер је на једном месту о седмоме дану овако рекао: И почину Бог у седми дан од свих дела својих. И на овом месту опет: неће ући у починак мој.

> Seeing therefore it remaineth that some must enter therein, and they to whom it was first preached entered not in because of unbelief: Again, he limiteth a certain day, saying in David, Today, after so long a time; as it is said, Today if ye will hear his voice, harden not your hearts.

> Будући, дакле, да остаје да неки уђу у њега, а они којима је то најпре било благовештено не уђоше због неверовања, опет одређује један дан, говорећи у Давиду: Данас, после толикога времена; као што је речено: Данас, ако глас Његов чујете, не отврдните срца своја.

> For if Jesus had given them rest, then would he not afterward have spoken of another day.

> Јер да им је Исус дао починак, не би ли потом говорио о другом дану.

> There remaineth therefore a rest to the people of God. For he that is entered into his rest, he also hath ceased from his own works, as God did from his. Let us labour therefore to enter into that rest, lest any man fall after the same example of unbelief. Hebrews 3:8–4:11.

> Дакле, преостаје починак народу Божјем. Јер ко је ушао у починак Његов, и сам је починуо од дела својих, као и Бог од Својих. Постарајмо се, дакле, да уђемо у онај починак, да ко не падне по истоме примеру неверовања. Јеврејима 3:8–4:11.

At “the day of provocation” the message of Joshua and Caleb was rejected. The passage is based upon a class who will not enter in, because of unbelief in a message they have heard. The message is represented by “rest.”

На „дан провокације“ порука Исуса Навина и Халева била је одбачена. Овај одломак заснива се на групи која неће ући, због неверовања у поруку коју су чули. Порука је представљена као „починак“.

> “Those who are unwilling to give the Lord faithful, earnest, loving service will not find spiritual rest in this life nor in the life to come. ‘There remaineth therefore a rest to the people of God. . . . Let us labor therefore to enter into that rest, lest any man fail after the same example of unbelief.’ The rest here spoken of is the rest of grace, obtained by following the prescription. ‘Labor diligently.’” Pacific Union Recorder, November 7, 1901.

> „Они који нису вољни да Господу пруже верну, усрдну, службу испуњену љубављу неће наћи духовни починак ни у овом животу ни у животу који долази. ‘Дакле, остаје још један починак народу Божјему.... Постарајмо се, дакле, да уђемо у тај починак, да не ко падне по истом примеру неверовања.’ Починак о коме се овде говори јесте починак благодати, који се задобија следењем датог упутства. ‘Усрдно се потрудите.’” Pacific Union Recorder, November 7, 1901.

The “rest” is a message represented by the message of Joshua and Caleb. Paul employs the truths associated with the seventh-day Sabbath as a symbol of the message of “rest” that was rejected by those who were destined to die in the wilderness.

„Починак“ је порука представљена поруком Исуса Навина и Халева. Павле користи истине повезане са суботом седмога дана као симбол поруке о „починку“ коју су одбацили они који су били одређени да помру у пустињи.

The expression, “Today if ye will hear his voice” is the same as the book of Revelation’s emphasis upon any man who hears the voice of the Spirit, which is to hear the message of the Spirit, which is the message of the latter rain, which is the message of the “rest.” At Kadesh that voice sounded and the rebels selected a new leader to return them to Egypt. The history of this provocation is addressed in Psalm 95 and by Paul in Hebrews. The history identifies the failure of ancient Israel at their tenth test. The alpha test of the ten tests began with the threefold miracle of the manna representing the three angels’ messages, the Law of God, the Sabbath rest, the Bread of Heaven, obedience and judgment—and the last of the ten tests was the test of the “rest.” The “rest” of grace as Sister White states, is the symbol of the latter rain. Kadesh is a symbol of the test of either accepting or rejecting the message of the latter rain that is presented “line upon line.”

Израз: „Данас, ако глас Његов чујете“, исто је што и нагласак у књизи Откривења на свакога човека који чује глас Духа, што значи чути поруку Духа, која је порука позног дажда, која је порука „починка“. У Кадису се тај глас зачуо, а побуњеници су изабрали новог вођу да их врати у Египат. Историја овог изазивања описана је у Псалму 95 и код Павла у Посланици Јеврејима. Та историја указује на неуспех старог Израиља на њиховој десетој проби. Алфа-проба од десет проба отпочела је троструким чудом мане, које представља поруке тројице анђела, Закон Божји, суботњи починак, Хлеб с неба, послушност и суд — а последња од тих десет проба била је проба „починка“. „Починак“ благодати, како каже сестра Вајт, јесте симбол позног дажда. Кадис је симбол пробе да ли ће се прихватити или одбацити порука позног дажда која се излаже „ред по ред“.

Line upon line the “rest” is the outpouring of the Holy Spirit represented as the latter rain. The “rest” is also the seventh-day Sabbath, the very seal that is placed upon the faithful during the latter rain period. The “rest” is the grace that represents the power imparted to the one hundred and forty-four thousand when their sins are forever blotted out. That grace is not alone the power that is imparted representing sanctification, but is also the grace that provides justification when Christ’s blood is used to remove the sins of the repentant soul. The “rest” of grace is the message of the righteousness of Christ, a righteousness that provides the grace (power) to live without sinning, and the grace that transforms a Laodicean unto a Philadelphian. Once transformed by the grace of justification, the former Laodicean, as a Philadelphian, through the power of grace, walks upon the sanctified pathway that leads to glorification. The “rest” is the message of the third angel, as represented as “justification by faith in verity.” This being the case, Kadesh pointed to 1888.

Ред по ред, „починак“ је изливање Светога Духа представљено као позни дажд. „Починак“ је такође и субота седмога дана, сам печат који се ставља на верне током раздобља познога дажда. „Починак“ је благодат која представља силу даровану сто четрдесет и четири хиљаде онда када њихови греси буду заувек избрисани. Та благодат није само сила која се дарује и која представља посвећење, него је и благодат која обезбеђује оправдање када се Христова крв употребљава да уклони грехе покајане душе. „Починак“ благодати јесте вест о Христовој праведности, праведности која обезбеђује благодат (силу) да се живи без грешења, и благодат која преображава једног лаодикејца у филаделфијца. Једном преображен благодаћу оправдања, некадашњи лаодикејац, као филаделфијац, кроз силу благодати, ходи посвећеном стазом која води ка прослављењу. „Починак“ је вест трећег анђела, представљена као „оправдање вером у истини“. Будући да је то тако, Кадис је указивао на 1888.

The first Kadesh identifies the message of “rest” that is the “gospel” message. The everlasting gospel is ‘the work of Christ in introducing a threefold testing process which develops and then manifests two classes of worshippers.’ The message of the everlasting gospel of “rest” at the first Kadesh represents the threefold message of the everlasting gospel that is governed by the threefold work of the Holy Spirit who convicts of sin, righteousness and judgment. Those three steps are the identical three testing steps in the test of the manna!

Први Кадис означава поруку „починка“ која је порука „јеванђеља“. Вечно јеванђеље јесте „Христово дело у увођењу троструког процеса испитивања који развија, а затим испољава две класе поклоника.“ Порука вечног јеванђеља о „починку“ код првог Кадиса представља троструку поруку вечног јеванђеља којом управља троструко дело Светога Духа, који осведочава о греху, правди и суду. Та три корака јесу истоветна трима корацима испитивања у проби са маном!

The ten tests begin with a threefold testing process, emphasizing the Law of God, the Sabbath and mankind’s responsibility to eat and digest God’s message. The first of the ten tests was threefold as was the tenth. The first test employs the manna, as a symbol of the Bread of Heaven exalting the seventh-day Sabbath. The last test employs “rest,” as the symbol of the final testing process of the latter rain which culminates at the Sunday law, where those who represent the Bread of Heaven are lifted up as an ensign of the Sabbath.

Десет проба почињу троструким процесом кушања, наглашавајући Божји закон, суботу и одговорност човечанства да једе и свари Божју поруку. Прва од десет проба била је трострука, као и десета. Прва проба користи ману као симбол Хлеба Небеског, узвисујући суботу седмога дана. Последња проба користи „починак“ као симбол завршног процеса кушања позне кише, који достиже врхунац код недељног закона, где су они који представљају Хлеб Небески подигнути као застава суботе.

The beginning of the ten tests as with the ending of the ten tests emphasize the Sabbath, and the gospel message associated with the Sabbath, which is the everlasting gospel of the third angel. The first Kadesh is the omega of the ten tests, so the alpha of the ten tests must possess the same characteristics. Kadesh represented 1863, when the Lord had desired to finish His work and take His people home, but the entrance into the Promised Land was delayed.

Почетак десет искушења, као и завршетак десет искушења, наглашава суботу и јеванђеоску поруку повезану са суботом, која је вечно јеванђеље трећег анђела. Први Кадис је омега десет искушења, стога алфа десет искушења мора поседовати исте одлике. Кадис је представљао 1863. годину, када је Господ желео да доврши Своје дело и одведе Свој народ кући, али је улазак у Обећану земљу био одложен.

> “By reading the following scriptures we shall see how God regarded ancient Israel:

> „Читајући следеће стихове, видећемо како је Бог гледао на древни Израиљ:“

> “‘For the Lord hath chosen Jacob unto Himself, and Israel for His peculiar treasure.’ Psalm 135:4.

> „Јер је Господ изабрао Јакова за Себе, и Израиља за Своју драгоцену својину.“ Псалам 135:4.

> “‘For thou art an holy people unto the Lord thy God, and the Lord hath chosen thee to be a peculiar people unto Himself, above all the nations that are upon the earth.’ Deuteronomy 14:2.

> „Јер си ти народ свет Господу Богу своме, и Господ те је изабрао да Му будеш народ особен, изнад свих народа који су на земљи.“ Поновљени закони 14:2.

> “‘For thou art an holy people unto the Lord thy God: the Lord thy God hath chosen thee to be a special people unto Himself, above all people that are upon the face of the earth. The Lord did not set His love upon you, nor choose you, because ye were more in number than any people; for ye were the fewest of all people.’ Deuteronomy 7:6, 7.

> „Јер си ти народ свет Господу Богу своме; тебе је Господ Бог твој изабрао да Му будеш посебан народ, мимо свих народа који су на лицу земље. Господ није пристао срцем уз вас, нити вас је изабрао зато што вас је било више него иједног другог народа; јер вас је било најмање од свих народа.“ Поновљени закони 7:6, 7.

> “‘For wherein shall it be known here that I and Thy people have found grace in Thy sight? is it not in that Thou goest with us? so shall we be separated, I and Thy people, from all the people that are upon the face of the earth.’ Exodus 33:16.

> „Јер по чему ће се познати овде да смо ја и Твој народ нашли милост пред Тобом? Зар не по томе што Ти идеш с нама? Тако ћемо се одвојити, ја и Твој народ, од свега народа који је на лицу земље.“ 2. Мојсијева 33:16.

> “How frequently ancient Israel rebelled, and how often they were visited with judgments, and thousands slain, because they would not heed the commands of God who had chosen them! The Israel of God in these last days are in constant danger of mingling with the world and losing all signs of being the chosen people of God. Read again Titus 2:13–15. We are here brought down to the last days, when God is purifying unto Himself a peculiar people. Shall we provoke Him as did ancient Israel? Shall we bring His wrath upon us by departing from Him and mingling with the world, and following the abominations of the nations around us?” Testimonies, volume 1, 282, 283.

> „Колико се често древни Израиљ бунио, и колико су често на њих долазили судови, и хиљаде биле побијене, зато што нису хтели да послушају заповести Бога који их је изабрао! Израиљ Божји у овим последњим данима налази се у сталној опасности да се помеша са светом и изгуби сва обележја тога да је изабрани народ Божји. Прочитајте поново Титу 2:13–15. Овде смо доведени до последњих дана, када Бог чисти себи посебан народ. Хоћемо ли Га изазивати као што је чинио древни Израиљ? Хоћемо ли навући на себе Његов гнев тиме што ћемо одступити од Њега и помешати се са светом, и следити гадости народа око нас?” Сведочанства, том 1, 282, 283.

Sister White asks, “Shall we provoke Him as did ancient Israel?” We provoke him by mingling with the world, which is symbolized by Egypt, the very place that the rebels at Kadesh sought a leader to lead them back to. In 1863 the desire to return to Egypt and the selection of a new leader is represented by inspiration as desiring to be associated with the world.

Sestra Vajt pita: „Hoćemo li Ga izazivati kao što je činio drevni Izrailj?“ Njega izazivamo mešanjem sa svetom, koji je simbolizovan Egiptom, upravo onim mestom u koje su pobunjenici kod Kadesa nastojali da nađu vođu koji bi ih poveo natrag. Godine 1863. nadahnuće predstavlja želju za povratkom u Egipat i izbor novog vođe kao želju da se bude povezan sa svetom.

The passage we are now considering was preceded by Sister White’s commentary of ancient Israel not entering into the rest. In the context of their continuous rebellion, she set forth the verses identifying how God wished to relate to His bride, but His bride refused. The following passage leads into what we just read.

Одељку који сада разматрамо претходио је коментар сестре Вајт о томе како древни Израиљ није ушао у починак. У контексту њихове непрестане побуне, она је изнела стихове који показују како је Бог желео да ступи у однос са Својом невестом, али је Његова невеста то одбила. Следећи одломак уводи у оно што смо управо прочитали.

In the passage she records, “God required His people to trust in Him alone. He did not wish them to receive help from those who did not serve Him.” In 1863, Laodicean Millerite Adventism formed an alliance with the government of the United States to help in their efforts to prevent their young men from being drafted into the deadliest war in American history.

У одломку који она бележи стоји: „Бог је захтевао од Свога народа да се узда једино у Њега. Није желео да они примају помоћ од оних који Му не служе.” Године 1863. лаодикијски милеритски адвентизам склопио је савез са владом Сједињених Америчких Држава како би помогао у својим настојањима да спречи регрутовање својих младића у најсмртоноснији рат у америчкој историји.

> “We here read the warnings which God gave to ancient Israel. It was not His good pleasure that they should wander so long in the wilderness; He would have brought them immediately to the Promised Land had they submitted and loved to be led by Him; but because they so often grieved Him in the desert, He sware in His wrath that they should not enter into His rest, save two who wholly followed Him. God required His people to trust in Him alone. He did not wish them to receive help from those who did not serve Him.

> „Овде читамо опомене које је Бог упутио древном Израиљу. Није била Његова блага воља да они тако дуго лутају по пустињи; Он би их одмах увео у Обећану земљу да су Му се покорили и да су волели да их Он води; али пошто су Га тако често жалостили у пустињи, заклео се у Своме гневу да неће ући у Његов починак, осим двојице који су Га потпуно следили. Бог је захтевао од Свога народа да се узда једино у Њега. Није желео да примају помоћ од оних који Му не служе.״

> “Please read Ezra 4:1–5: ‘Now when the adversaries of Judah and Benjamin heard that the children of the captivity builded the temple unto the Lord God of Israel; then they came to Zerubbabel, and to the chief of the fathers, and said unto them, Let us build with you: for we seek your God, as ye do; and we do sacrifice unto Him since the days of Esarhaddon king of Assur, which brought us up hither. But Zerubbabel, and Jeshua, and the rest of the chief of the fathers of Israel, said unto them, Ye have nothing to do with us to build an house unto our God; but we ourselves together will build unto the Lord God of Israel, as King Cyrus the king of Persia hath commanded us. Then the people of the land weakened the hands of the people of Judah, and troubled them in building, and hired counselors against them, to frustrate their purpose.’

> „Молим вас прочитајте Јездру 4:1–5: ‘А кад непријатељи Јуде и Венијамина чуше да синови ропства зидају храм Господу Богу Израиљеву, тада дођоше к Зоровавељу и главарима отачких домова, и рекоше им: Да зидамо с вама, јер тражимо вашега Бога као и ви; и Њему приносимо жртве још од дана Асархадона, цара Асирије, који нас доведе овамо. Али Зоровавељ и Исус, и остали главари отачких домова Израиљевих, рекоше им: Немате ви ништа с нама да зидате дом Богу нашему; него ћемо ми сами заједно зидати Господу Богу Израиљеву, као што нам је заповедио цар Кир, цар Персијски. Тада народ земаљски ослаби руке народу Јудином и сметаше им у зидању, и најми саветнике против њих да осујете њихову намеру.’“

> “Ezra 8:21–23: ‘Then I proclaimed a fast there, at the river of Ahava, that we might afflict ourselves before our God, to seek of Him a right way for us, and for our little ones, and for all our substance. For I was ashamed to require of the king a band of soldiers and horsemen to help us against the enemy in the way: because we had spoken unto the king, saying, The hand of our God is upon all them for good that seek Him; but His power and His wrath is against all them that forsake Him. So we fasted and besought our God for this: and He was entreated of us.’

> „Јездра 8:21–23: ‘Тада огласих пост онде, код реке Ааве, да се понизимо пред Богом својим, да иштемо од Њега прав пут за себе, и за децу своју, и за све благо своје. Јер стидех се да тражим од цара војску и коњике да нам помогну против непријатеља на путу; јер бејасмо рекли цару, говорећи: Рука је Бога нашега на добро над свима који Га траже; али сила Његова и гнев Његов против свих су који Га остављају. Тако постисмо и молисмо Бога својега за то; и услиши нас.’“

> “The prophet and these fathers did not regard the people of the land as worshipers of the true God, and though these professed friendship and wished to help them, they dared not unite with them in anything relating to His worship. When going up to Jerusalem to build the temple of God and to restore His worship, they would not ask help of the king to assist them in the way, but by fasting and prayer sought the Lord for help. They believed that God would defend and prosper His servants in their efforts to serve Him. The Creator of all things needs not the help of His enemies to establish His worship. He asks not the sacrifice of wickedness, nor accepts the offerings of those who have other gods before the Lord.

> „Пророк и ови оци нису сматрали народ те земље поштоваоцима истинитога Бога, и мада су ови исповедали пријатељство и желели да им помогну, нису се усуђивали да се с њима уједине ни у чему што се односи на Његово богослужење. Када су полазили у Јерусалим да сазидају храм Божји и да обнове Његово богослужење, нису тражили помоћ од цара да им помогне на путу, него су постом и молитвом тражили помоћ од Господа. Веровали су да ће Бог одбранити и учинити успешним Своје слуге у њиховим настојањима да Му служе. Творцу свега није потребна помоћ Његових непријатеља да би утврдио Своје богослужење. Он не тражи жртву безбожности, нити прима приносе оних који имају друге богове пред Господом.“

> “We often hear the remark: ‘You are too exclusive.’ As a people we would make any sacrifice to save souls, or lead them to the truth. But to unite with them, to love the things that they love, and have friendship with the world, we dare not, for we should then be at enmity with God.” Testimonies, volume 1, 281, 282.

> „Често чујемо примедбу: ‘Сувише сте искључиви.’ Као народ, ми бисмо поднели сваку жртву да спасемо душе, или да их доведемо к истини. Али да се сјединимо с њима, да волимо оно што они воле и да будемо у пријатељству са светом, то се не усуђујемо, јер бисмо тада били у непријатељству с Богом.“ Testimonies, volume 1, 281, 282.

Sister White states, in conjunction with her commentary of the rebellion of Kadesh, “The Creator of all things needs not the help of His enemies to establish His worship. He asks not the sacrifice of wickedness, nor accepts the offerings of those who have other gods before the Lord.” In 1863, the movement of Laodicean Millerite Adventism became a church and formed an alliance with the power that would enforce Sunday worship upon the nation and thereafter the world.

Sestra Vajt izjavljuje, u vezi sa svojim komentarom o pobuni u Kadesu: „Tvorcu svega nije potrebna pomoć Njegovih neprijatelja da uspostavi svoje bogosluženje. On ne traži žrtvu bezbožnosti, niti prihvata prinose onih koji imaju druge bogove osim Gospoda.” Godine 1863, pokret laodikijskog mileritskog adventizma postao je crkva i sklopio savez sa silom koja će nametnuti svetkovanje nedelje narodu, a potom i svetu.

In the next article, we will continue our considerations of the prophetic lines that contribute to 1863, which is the capstone of the prophetic period of 1844 unto 1863.

У наредном чланку наставићемо наша разматрања о пророчким линијама које воде до 1863. године, која представља круну пророчког раздобља од 1844. до 1863. године.

> The thing that hath been, it is that which shall be; and that which is done is that which shall be done: and there is no new thing under the sun. Is there any thing whereof it may be said, See, this is new? it hath been already of old time, which was before us. I know that, whatsoever God doeth, it shall be for ever: nothing can be put to it, nor any thing taken from it: and God doeth it, that men should fear before him. That which hath been is now; and that which is to be hath already been; and God requireth that which is past. Ecclesiastes 1:9, 10; 3:14, 15.

> Оно што је било, то ће бити; и оно што се чинило, то ће се чинити: и нема ништа ново под сунцем. Има ли ишта за што би се могло рећи: Гле, ово је ново? Већ је било у вековима који су били пре нас. Знам да, шта год Бог чини, то остаје довека: томе се ништа не може додати, нити се ишта може одузети; и Бог то чини да би људи страховали пред Њим. Што је било, то је сада; и што ће бити, већ је било; и Бог тражи оно што је прошло. Проповедник 1:9, 10; 3:14, 15.

Back to Articles