Article

# Future for America and July 18, 2020 - Number Six

Будућност за Америку и 18. јул 2020 — Број шест

The Ensign

Застава

Author

Jeff Pippenger

Published

September 23, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. Revelation 11:11, 12.

> И после три дана и по дух живота од Бога уђе у њих, и стадоше на ноге своје; и страх велики нападе оне који их гледаху. И чуше глас велики с неба где им говори: Изађите амо. И узиђоше на небо у облаку; и непријатељи њихови гледаху их. Откривење 11:11, 12.

After being trampled down in the street, Elijah and Moses receive the Comforter and they then stand upon their feet. Ezekiel’s valley of bones first hear a noise and then experience a shaking, but they were still without breath.

Пошто су били погажени на улици, Илија и Мојсије примају Утешитеља и потом стају на своје ноге. Језекиљева долина костију најпре чује хук, а затим доживљава потрес, али је и даље била без даха.

> So I prophesied as I was commanded: and as I prophesied, there was a noise, and behold a shaking, and the bones came together, bone to his bone. And when I beheld, lo, the sinews and the flesh came up upon them, and the skin covered them above: but there was no breath in them. Ezekiel 37:7, 8.

> И пророковах како ми беше заповеђено; и док пророковах, наста хука, и гле, тресење, и кости се саставише, свака кост к својој кости. И кад погледах, гле, жиле и месо дођоше на њих, и кожа их покри одозго; али духа не беше у њима. Језекиљ 37:7, 8.

When the bodies have been reconstituted, they hear the message of the four winds.

Када тела буду поново састављена, чују поруку четири ветра.

> Then said he unto me, Prophesy unto the wind, prophesy, son of man, and say to the wind, Thus saith the Lord God; Come from the four winds, O breath, and breathe upon these slain, that they may live. So I prophesied as he commanded me, and the breath came into them, and they lived, and stood up upon their feet, an exceeding great army. Ezekiel 37:9, 10.

> Тада ми рече: Пророкуј ветру, пророкуј, сине човечији, и реци ветру: Овако вели Господ Бог: Дођи од четири ветра, о даху, и диши на ове побијене, да оживе. И пророковах како ми заповеди, и дах уђе у њих, и оживеше, и стадоше на ноге своје, војска врло велика. Језекиљ 37:9, 10.

All the prophets identify the end of the world, so the passage from Ezekiel produces a dilemma for those who wish to avoid the message of Revelation eleven’s two prophets. Of course, for those who wish to reject the message the easiest lie they can tell themselves is that Revelation eleven is just a history that represents the French Revolution, and it has no end of the world application. But if you accept the premise that even Revelation eleven identifies the end of the world, then you must reconcile the fact that the mighty army at the end of the world that presents the third angel’s message in a loud cry is identified as being dead and resurrected in advance of their standing up as God’s army.

Сви пророци указују на свршетак света, тако да одломак из Језекиља ствара дилему за оне који желе да избегну поруку два пророка из Откривења 11. Наравно, за оне који желе да одбаце ту поруку, најлакша лаж коју могу себи рећи јесте да је Откривење 11 само историја која представља Француску револуцију и да нема никакву примену на свршетак света. Али ако прихватите полазну претпоставку да чак и Откривење 11 указује на свршетак света, онда морате ускладити чињеницу да је моћна војска на свршетку света, која у силном покличу објављује поруку трећег анђела, означена као мртва и васкрсла пре него што устане као Божја војска.

> Then he said unto me, Son of man, these bones are the whole house of Israel: behold, they say, Our bones are dried, and our hope is lost: we are cut off for our parts. Therefore prophesy and say unto them, Thus saith the Lord God; Behold, O my people, I will open your graves, and cause you to come up out of your graves, and bring you into the land of Israel. And ye shall know that I am the Lord, when I have opened your graves, O my people, and brought you up out of your graves, And shall put my spirit in you, and ye shall live, and I shall place you in your own land: then shall ye know that I the Lord have spoken it, and performed it, saith the Lord. Ezekiel 37:11–14.

> Тада ми рече: Сине човечји, ове су кости сав дом Израиљев; ево, они говоре: Осушише се кости наше, и пропаде нада наша; одсечени смо за своје делове. Зато пророкуј и реци им: Овако вели Господ Господ: Ево, народе мој, отворићу гробове ваше, и извеšћу вас из гробова ваших, и довешћу вас у земљу Израиљеву. И познаћете да сам ја Господ, кад отворим гробове ваше, народе мој, и изведем вас из гробова ваших. И метнућу дух свој у вас, и оживећете, и населићу вас у вашој земљи; тада ћете познати да ја Господ рекох и учиних, говори Господ. Језекиљ 37:11–14.

Christ ascended into heaven with a cloud and He returns with clouds, and the clouds represent angels. Moses and Elijah ascend up into heaven in a cloud that represents the message of the third angel that flies in the midst of heaven at the Sunday law in the United States. Moses and Elijah ascend up into heaven at the Sunday law in connection with a message of Islam.

Христос је узнет на небо у облаку и враћа се са облацима, а облаци представљају анђеле. Мојсије и Илија узлазе на небо у облаку који представља вест трећег анђела који лети посред неба у време закона о недељи у Сједињеним Државама. Мојсије и Илија узлазе на небо у време закона о недељи у вези са поруком ислама.

Isaiah identifies many of the truths connected with this history and in the very same passage that Jesus referenced to identify His work. He employed the prophets Elijah and Elisha as examples of a prophetic message not being received by their own countrymen, and it immediately brought those of the church in Nazareth to anger and they sought to kill him.

Исаија указује на многе истине повезане с овом историјом, и то у истом оном одломку на који се Исус позвао да би означио Своје дело. Он је употребио пророке Илију и Јелисеја као примере пророчке поруке коју њихови сопствени сународници нису прихватили, и то је одмах изазвало гнев оних из цркве у Назарету, те су настојали да Га убију.

> The spirit of the Lord God is upon me; because the Lord hath anointed me to preach good tidings unto the meek; he hath sent me to bind up the brokenhearted, to proclaim liberty to the captives, and the opening of the prison to them that are bound; To proclaim the acceptable year of the Lord, and the day of vengeance of our God; to comfort all that mourn; To appoint unto them that mourn in Zion, to give unto them beauty for ashes, the oil of joy for mourning, the garment of praise for the spirit of heaviness; that they might be called trees of righteousness, the planting of the Lord, that he might be glorified. And they shall build the old wastes, they shall raise up the former desolations, and they shall repair the waste cities, the desolations of many generations. And strangers shall stand and feed your flocks, and the sons of the alien shall be your plowmen and your vinedressers. But ye shall be named the Priests of the Lord: men shall call you the Ministers of our God: ye shall eat the riches of the Gentiles, and in their glory shall ye boast yourselves. For your shame ye shall have double; and for confusion they shall rejoice in their portion: therefore in their land they shall possess the double: everlasting joy shall be unto them. For I the Lord love judgment, I hate robbery for burnt offering; and I will direct their work in truth, and I will make an everlasting covenant with them. And their seed shall be known among the Gentiles, and their offspring among the people: all that see them shall acknowledge them, that they are the seed which the Lord hath blessed. I will greatly rejoice in the Lord, my soul shall be joyful in my God; for he hath clothed me with the garments of salvation, he hath covered me with the robe of righteousness, as a bridegroom decketh himself with ornaments, and as a bride adorneth herself with her jewels. For as the earth bringeth forth her bud, and as the garden causeth the things that are sown in it to spring forth; so the Lord God will cause righteousness and praise to spring forth before all the nations.

> Дух Господа Бога је на мени; јер ме је Господ помазао да јавим добре гласове кроткима; послао ме је да завијем ране онима који су скрушена срца, да огласим слободу заробљенима и отварање тамнице свезанима; Да огласим годину милости Господње и дан освете Бога нашега; да утешим све који тугују; Да одредим онима који тугују на Сиону, да им дам украс место пепела, уље радости место туге, рухо хвале место духа клонулости; да се назову дрветима правде, насадом Господњим, да се Он прослави. И они ће сазидати древне развалине, подићи пређашња пустошења и обновити опустошене градове, пустоши многих нараштаја. И туђинци ће стајати и пасти ваша стада, и синови туђина биће ваши орачи и ваши виноградари. А ви ћете се називати свештеницима Господњим; називаће вас служитељима Бога нашега; јешћете богатство незнабожаца и њиховом славом ћете се дичити. Уместо своје срамоте имаћете двоструко; и уместо понижења радоваће се своме делу; зато ће у својој земљи наследити двоструко; вечна радост биће им. Јер ја, Господ, љубим правду, мрзим грабеж за жртву паљеницу; и управићу дело њихово у истини, и учинићу с њима вечни завет. И семе њихово биће познато међу незнабошцима, и потомство њихово међу народима; сви који их виде признаће их, да су они семе које је Господ благословио. Радоваћу се веома у Господу, душа моја веселиће се у Богу моме; јер ме је обукао у хаљине спасења, огрнуо ме је плаштом правде, као кад се женик кити накитом, и као кад се невеста украшава својим драгуљима. Јер као што земља изводи свој изданак, и као што врт чини да никне оно што је у њему посејано, тако ће Господ Бог учинити да правда и хвала никну пред свим народима.

> For Zion’s sake will I not hold my peace, and for Jerusalem’s sake I will not rest, until the righteousness thereof go forth as brightness, and the salvation thereof as a lamp that burneth. And the Gentiles shall see thy righteousness, and all kings thy glory: and thou shalt be called by a new name, which the mouth of the Lord shall name. Thou shalt also be a crown of glory in the hand of the Lord, and a royal diadem in the hand of thy God. Thou shalt no more be termed Forsaken; neither shall thy land any more be termed Desolate: but thou shalt be called Hephzibah, and thy land Beulah: for the Lord delighteth in thee, and thy land shall be married. For as a young man marrieth a virgin, so shall thy sons marry thee: and as the bridegroom rejoiceth over the bride, so shall thy God rejoice over thee. I have set watchmen upon thy walls, O Jerusalem, which shall never hold their peace day nor night: ye that make mention of the Lord, keep not silence. And give him no rest, till he establish, and till he make Jerusalem a praise in the earth. The Lord hath sworn by his right hand, and by the arm of his strength, Surely I will no more give thy corn to be meat for thine enemies; and the sons of the stranger shall not drink thy wine, for the which thou hast laboured: But they that have gathered it shall eat it and praise the Lord; and they that have brought it together shall drink it in the courts of my holiness. Go through, go through the gates; prepare ye the way of the people; cast up, cast up the highway; gather out the stones; lift up a standard for the people. Behold, the Lord hath proclaimed unto the end of the world, Say ye to the daughter of Zion, Behold, thy salvation cometh; behold, his reward is with him, and his work before him. And they shall call them, The holy people, The redeemed of the Lord: and thou shalt be called, Sought out, A city not forsaken. Isaiah 61:1–62:12.

> Сиона ради нећу мучати, и ради Јерусалима нећу мировати, докле правда његова не изиђе као светлост, и спасење његово као жижак који гори. И народи ће видети правду твоју, и сви цареви славу твоју; и назваћеш се новим именом, које ће уста Господња одредити. И бићеш венац славе у руци Господњој, и царски дијадем у руци Бога свога. Нећеш се више звати Остављена, нити ће се земља твоја више звати Пуста; него ћеш се звати Хефзива, а земља твоја Веула; јер Господ милину има у теби, и земља ће твоја бити удата. Јер као што се младић жени девојком, тако ће се синови твоји оженити тобом; и као што се женик радује невести, тако ће се Бог твој радовати теби. На зидовима твојим, о Јерусалиме, поставих стражаре, који неће умукнути ни дању ни ноћу; ви који спомињете Господа, не почивајте, и не дајте Му мира док не утврди и док не учини Јерусалим хвалом на земљи. Господ се закле десницом својом и мишицом силе своје: заиста, нећу више давати жито твоје да буде храна непријатељима твојим; нити ће синови туђински пити вино твоје, за које си се трудила; него они који су га сабрали јешће га и хвалиће Господа; и они који су га скупили пиће га у двориштима светиње моје. Прођите, прођите кроз врата; приправите пут народу; насипајте, насипајте друм; очистите камење; подигните заставу народима. Ево, Господ је огласио до краја земље: кажите кћери Сионској: ево, спасење твоје иде; ево, плата је Његова с Њим, и дело Његово пред Њим. И назваће их: Народ свети, Откупљени Господњи; а ти ћеш се звати: Потражена, Град неостављени. Исаија 61:1–62:12.

The Lord enters into “an everlasting covenant” with the one hundred and forty-four thousand who have previously been “forsaken,” but then become “a city” that is “not forsaken.” They were “desolate,” and dead in the street. Isaiah identifies them as the “Priests of the Lord,” the Lord’s “ministers,” a “holy people” and the “watchmen” on the walls of Zion.

Господ ступа у „вечни завет“ са сто четрдесет и четири хиљаде који су раније били „остављени“, али потом постају „град“ који „није остављен“. Били су „пустошни“, и мртви на улици. Исаија их поистовећује као „свештенике Господње“, Господње „служитеље“, „свет народ“ и „стражаре“ на зидинама Сиона.

In contrast with those who rejoiced over their dead bodies, God then rejoices over them “as the bridegroom rejoiceth over the bride.” The bride has then been made ready. Just as in the promise to Philadelphia the Lord gives them a “new name,” and He identifies their name as “Hephzibah” and “Beulah.” Hephzibah means my delight is in her, and Beulah means to marry. The Lord marries those represented by Elijah and Moses.

За разлику од оних који су се радовали над њиховим мртвим телима, Бог се тада радује над њима „као што се женик радује невести“. Невеста је тада припремљена. Као што у обећању Филаделфији Господ даје „ново име“, тако Он њихово име одређује као „Ефзива“ и „Веула“. Ефзива значи: моја је милина у њој, а Веула значи: удати се. Господ ступа у брак с онима које представљају Илија и Мојсије.

The work they are given is to prepare the way for Christ Second Coming by preaching the “good tidings” of Christ and His righteousness “unto the end of the world.” They have been anointed by the Comforter in the outpouring of the Spirit and will then be lifted “up as a standard,” as “a great voice from heaven” says “unto them, Come up hither.” They will then be as “a crown of glory” and “a royal diadem” in the hand of the Lord. Zechariah identifies the same crown as an ensign, while also placing the event during the time of the latter rain.

Дело које им је поверено јесте да припреме пут за Христов Други долазак проповедањем „радосне вести“ о Христу и Његовој праведности „до краја света“. Они су помазани Утешитељем у изливању Духа, и тада ће бити подигнути „као застава“, када им „велики глас с неба“ каже: „Попните се амо.“ Тада ће бити као „круна славе“ и „царски венац“ у руци Господњој. Захарија истоветну круну означава као барјак, док уједно овај догађај смешта у време позног дажда.

> And the Lord their God shall save them in that day as the flock of his people: for they shall be as the stones of a crown, lifted up as an ensign upon his land. For how great is his goodness, and how great is his beauty! corn shall make the young men cheerful, and new wine the maids. Ask ye of the Lord rain in the time of the latter rain; so the Lord shall make bright clouds, and give them showers of rain, to every one grass in the field. Zechariah 9:16–10:1.

> И Господ, Бог њихов, избавиће их у онај дан као стадо народа својега; јер ће бити као камење на круни, уздигнуто као застава над земљом његовом. Јер како је велика доброта његова, и како је велика красота његова! Жито ће развеселити младиће, и ново вино девојке. Иштите од Господа дажд у време позног дажда; и Господ ће начинити сјајне облаке, и даће им пљускове дажда, свакоме траву у пољу. Захарија 9:16–10:1.

They will be the “flock of His people,” but the Lord has a second flock who are then still in Babylon who he will also call. Their work will be to rebuild the “old” waste places and the “desolations” of many generations. They will be those who return and reestablish the old paths that have been rejected and covered up within Adventism and without Adventism. They will return to the Millerite foundational truths and present them in their purity to Laodicean Adventism and they will also present a message to those outside of Adventism concerning the “old” truths connected with God’s law, especially the Sabbath. In doing so they will use the histories of many generations to illustrate the new history. Their work will take place during the latter rain, when the judgments of God are in the land. When the Lord with His right hand, lifts them up as an ensign the entire world that had previously rejoiced over their dead bodies lying in the street will see the ensign, and hear the watchmen’s warning trumpet.

Они ће бити „стадо Његовог народа“, али Господ има и друго стадо које је тада још увек у Вавилону и које ће Он такође позвати. Њихов рад биће да обнове „стара“ пустошна места и „пустошења“ многих нараштаја. Они ће бити они који се враћају и поново успостављају старе стазе које су биле одбачене и затрпане и унутар адвентизма и изван адвентизма. Они ће се вратити милеритским темељним истинама и изложити их у њиховој чистоти лаодикијском адвентизму, а такође ће упутити поруку и онима изван адвентизма у погледу „старих“ истина повезаних с Божјим законом, нарочито суботом. Чинећи то, они ће користити историје многих нараштаја да би приказали нову историју. Њихов рад одвијаће се за време позне кише, када су Божји судови у земљи. Када их Господ, Својом десницом, подигне као заставу, цео свет, који се раније радовао над њиховим мртвим телима што леже на улици, видеће заставу и чути упозоравајућу трубу стражара.

> All ye inhabitants of the world, and dwellers on the earth, see ye, when he lifteth up an ensign on the mountains; and when he bloweth a trumpet, hear ye. Isaiah 18:3.

> Сви ви становници света и житељи земље, гледајте када подигне заставу на горама; и када затруби у трубу, чујте. Исаија 18:3.

In chapter eleven of Revelation when those who had been rejoicing over their dead bodies see them stand up “great fear fell upon them which saw them.”

У једанаестом поглављу Откривења, када они који су се радовали над њиховим мртвим телима виде како они устају на ноге, „велики страх спопаде оне који их видеше.“

> Then shall the Assyrian fall with the sword, not of a mighty man; and the sword, not of a mean man, shall devour him: but he shall flee from the sword, and his young men shall be discomfited. And he shall pass over to his strong hold for fear, and his princes shall be afraid of the ensign, saith the Lord, whose fire is in Zion, and his furnace in Jerusalem. Isaiah 31:8, 9.

> Тада ће Асирија пасти од мача, али не од мача јунака; и мач, не мач незнатна човека, прождираће га; али ће он бежати од мача, и младићи његови биће поражени. И од страха ће прећи у своје утврђење, и кнезови његови уплашиће се заставе, говори Господ, чији је огањ на Сиону и чија је пећ у Јерусалиму. Исаија 31:8, 9.

All the prophet’s testimonies come together in the book of Revelation. The Assyrian represents the king of the north in Daniel eleven verse forty to forty-five who comes to his end with none to help. When the one hundred and forty-four thousand, who are God’s watchmen, blow the trumpet the entire world will hear and be afraid. Those represented by the two prophets will be “anointed” by the Comforter “to preach good tidings” that are the “tidings out of the east and out of the north” that “trouble” the king of the north in Daniel chapter eleven verse forty-four and that marks the beginning of the persecution of the Sunday law crisis. At that time the Gentiles will respond to the message to come out of Babylon and come and join the priests of the Lord, who are also represented as “a root of Jesse,” thus identifying the biblical methodology that they will use to present the warning message unto the Gentiles.

Сва пророкова сведочанства сједињују се у књизи Откривења. Асирац представља цара севернога у Данилу 11,40–45, који долази своме крају, а нико му не помаже. Када сто четрдесет и четири хиљаде, који су Божји стражари, затрубе у трубу, чуће цео свет и уплашиће се. Они који су представљени двојицом пророка биће „помазани“ Утешитељем „да јављају добре гласе“, који су „гласови са истока и са севера“ што „узнемирују“ цара севернога у Данилу 11,44, и то означава почетак прогона у кризи закона о недељи. У то време незнабошци ће се одазвати поруци да изиђу из Вавилона и дођу да се придруже свештеницима Господњим, који су такође представљени као „корен Јесејев“, чиме се препознаје библијска методологија коју ће употребити да изнесу поруку опомене незнабошцима.

> And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious. And it shall come to pass in that day, that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people, which shall be left, from Assyria, and from Egypt, and from Pathros, and from Cush, and from Elam, and from Shinar, and from Hamath, and from the islands of the sea. And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth. Isaiah 11:10–12.

> И у тај дан биће корен Јесејев, који ће стајати као барјак народима; њега ће тражити незнабошци; и почивалиште његово биће славно. И догодиће се у тај дан да ће Господ опет, по други пут, пружити руку своју да поврати остатак народа својега, који преостане, из Асирије, и из Мисира, и из Патроса, и из Хуса, и из Елама, и из Синара, и из Емата, и са острва морских. И подигнуће барјак народима, и сабраће прогнанике Израиљеве, и скупиће расејане Јудине са четири краја земље. Исаија 11:10–12.

The Lord gathered His people on September 11, 2001 with the message that identified Islam’s attack as the arrival of the third woe. The Lord gathers His people again a second time after they have been dead in the street. When He does so those gathered are identified as “the outcasts of Israel,” the “dispersed of Judah.” They were cast out into the streets on July 18, 2020, but they are gathered a second time to be the ensign that gathers God’s other flock that are still in Babylon. The gathering of those still in Babylon begins at the Sunday law in the United States, which is the second of two voices in Revelation eighteen.

Господ је сабрао Свой народ 11. септембра 2001. године поруком која је напад ислама препознала као долазак трећег тешко. Господ поново, по други пут, сабира Свой народ након што су били мртви на улици. Када то учини, сабрани су означени као „изгнаници Израиљеви“, „расејани Јудини“. Они су били избачени на улице 18. јула 2020. године, али су по други пут сабрани да буду застава која сабира друго Божје стадо које је још увек у Вавилону. Сабирање оних који су још у Вавилону почиње приликом закона о недељи у Сједињеним Државама, што је други од два гласа у Откривењу осамнаест.

The first gathering took place on September 11, 2001 when Islam struck the United States. As the ensign that is to be gathered a second time they are represented as the root of Jesse, which is a symbol which represents the work of Alpha and Omega illustrating the end of a thing with the beginning of a thing. The first gathering was marked by an Islamic strike upon the United States and illustrates and identifies an Islamic strike upon the United States as the second gathering. When the root of Jesse stands for an ensign to the Gentiles his “rest” shall be glorious, for the ensign will lead those still in Babylon back to the biblical old path of the seventh-day Sabbath, thus marking the raising of the ensign for the Gentiles at the Sunday law crisis.

Прво сабирање догодило се 11. септембра 2001. године, када је ислам ударио на Сједињене Државе. Као барјак који треба да буде сабран по други пут, они су представљени као корен Јесејев, што је симбол који представља дело Алфе и Омеге, осликавајући свршетак нечега почетком нечега. Прво сабирање било је обележено исламским ударом на Сједињене Државе и осликава и поистовећује исламски удар на Сједињене Државе као друго сабирање. Када корен Јесејев стоји као барјак незнабошцима, његов „починак“ биће славан, јер ће барјак оне који су још у Вавилону повести натраг на библијски стари пут светковања суботе седмога дана, означавајући тако подизање барјака за незнабошце у кризи недељног закона.

The “ensign” first experiences a purification process that has been illustrated in Malachi chapter three, the two temple cleansings of Christ and of course the parable of the ten virgins at the end of the Millerite movement. The purification process at the beginning is repeated to the very letter at the end, and is represented by Isaiah in connection with a singular table that has been noted in a book. The rebellion of Adventism is the counterfeit table produced in 1863 to reject and replace the two tables noted in the book of Habakkuk chapter two.

„Застава“ најпре пролази кроз процес очишћења који је приказан у трећем поглављу Малахије, у два Христова очишћења храма и, наравно, у причи о десет девојака на крају милеритског покрета. Процес очишћења на почетку понавља се до у најмање слово на крају, а Исаија га представља у вези са једном посебном таблом која је забележена у једној књизи. Побуна адвентизма јесте фалсификована табла начињена 1863. године да одбаци и замени две табле забележене у другој глави књиге пророка Авакума.

> Now go, write it before them in a table, and note it in a book, that it may be for the time to come for ever and ever: That this is a rebellious people, lying children, children that will not hear the law of the Lord: Which say to the seers, See not; and to the prophets, Prophesy not unto us right things, speak unto us smooth things, prophesy deceits: Get you out of the way, turn aside out of the path, cause the Holy One of Israel to cease from before us. Wherefore thus saith the Holy One of Israel, Because ye despise this word, and trust in oppression and perverseness, and stay thereon: Therefore this iniquity shall be to you as a breach ready to fall, swelling out in a high wall, whose breaking cometh suddenly at an instant. And he shall break it as the breaking of the potters’ vessel that is broken in pieces; he shall not spare: so that there shall not be found in the bursting of it a sherd to take fire from the hearth, or to take water withal out of the pit. For thus saith the Lord God, the Holy One of Israel; In returning and rest shall ye be saved; in quietness and in confidence shall be your strength: and ye would not. But ye said, No; for we will flee upon horses; therefore shall ye flee: and, We will ride upon the swift; therefore shall they that pursue you be swift. One thousand shall flee at the rebuke of one; at the rebuke of five shall ye flee: till ye be left as a beacon upon the top of a mountain, and as an ensign on an hill. And therefore will the Lord wait, that he may be gracious unto you, and therefore will he be exalted, that he may have mercy upon you: for the Lord is a God of judgment: blessed are all they that wait for him. For the people shall dwell in Zion at Jerusalem: thou shalt weep no more: he will be very gracious unto thee at the voice of thy cry; when he shall hear it, he will answer thee. Isaiah 30:8–19.

> Сада иди, напиши то пред њима на плочи и забележи у књизи, да остане за будуће време, довека и заувек: јер ово је народ бунтован, деца лажљива, деца која неће да слушају закон Господњи; који говоре видеоцима: Не гледајте; и пророцима: Не пророкујте нам што је право, говорите нам миле ствари, пророкујте обмане; склоните се с пута, свратите са стазе, уклоните од нас Светога Израиљева. Зато овако вели Светац Израиљев: зато што презирете ову реч и уздате се у насиље и изопаченост, и ослањате се на то, зато ће вам ово безакоње бити као напрслина која прети да падне, која се избочила на високом зиду, чије рушење долази изненада, у једном трену. И разбиће га као што се разбија грнчарски суд, разлупан у комаде; неће поштедети, тако да се у његовом распадању неће наћи ни крхотина да се њоме узме жара са огњишта, нити да се њоме захвати вода из јаме. Јер овако вели Господ Господ, Светац Израиљев: у обраћењу и миру бићете спасени; у тишини и уздању биће ваша снага; али ви не хтедосте. Него рекосте: Не, него ћемо побећи на коњима; зато ћете бежати; и: Јахаћемо на брзима; зато ће бити брзи они који вас гоне. Хиљада ће бежати од претње једнога; од претње петорице бежаћете, док не останете као мотка на врху горе, и као застава на хуму. Зато ће Господ чекати да вам се смилује, и зато ће се узвисити да би вам указао милосрђе; јер је Господ Бог суда: блажени су сви који га чекају. Јер ће народ пребивати на Сиону у Јерусалиму; нећеш више плакати; биће ти веома милостив на глас твога вапаја; чим га чује, одазваће ти се. Исаија 30:8–19.

In 1863 Adventism began the process of rejecting the prophetic message of William Miller as represented upon the two sacred tables of Habakkuk. Jesus illustrates the end with the beginning. In this passage the rebels at the beginning of Adventism, also represent the rebels at the end of Adventism. In both cases the rebellion represents a rejection of the prophetic message and methodology of each history, when they proclaim to the “seers,” “See not; and to the prophets, Prophesy not unto us right things, speak unto us smooth things, prophesy deceits.”

Године 1863. адвентизам је отпочео процес одбацивања пророчке поруке Вилијама Милера, онако како је она представљена на две свете таблице Авакумове. Исус приказује крај помоћу почетка. У овом одломку, побуњеници на почетку адвентизма такође представљају побуњенике на крају адвентизма. У оба случаја, побуна представља одбацивање пророчке поруке и методологије сваке историје, када говоре „видиоцима“: „Не гледајте“, а пророцима: „Не пророкујте нам што је право, говорите нам благе ствари, пророкујте преваре.“

They also determine to leave the path when they proclaim “Get you out of the way, turn aside out of the path, cause the Holy One of Israel to cease from before us.” The path of the righteous is the “old paths” of Jeremiah chapter six verses sixteen and seventeen. The rebels determine not to walk in the foundational truths or to hearken to the sound of the trumpet that is blown by the watchmen that have been lifted up, representing the Millerite movement and the movement of Future for America.

Они се такође одлучују да напусте стазу када објављују: „Уклоните се с пута, скрените са стазе, учините да Светац Израиљев нестане испред нас.“ Стаза праведника јесу „стари путеви“ из Јеремије, шеста глава, стихови шеснаести и седамнаести. Побуњеници одлучују да не ходе у темељним истинама нити да послушају звук трубе коју дувају стражари који су били подигнути, представљајући милеритски покрет и покрет Future for America.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Therefore hear, ye nations, and know, O congregation, what is among them. Hear, O earth: behold, I will bring evil upon this people, even the fruit of their thoughts, because they have not hearkened unto my words, nor to my law, but rejected it. Jeremiah 6:16–19.

> Овако говори Господ: Станите на путевима и видите, и питајте за старе стазе, где је добар пут, и ходите њиме, и наћи ћете покој душама својим. Али они рекоше: Нећемо ходити њиме. И поставих над вама стражаре, говорећи: Слушајте глас трубе. Али они рекоше: Нећемо слушати. Зато чујте, народи, и знај, о зборе, шта је међу њима. Чуј, о земљо: ево, пустићу зло на овај народ, плод помисли њихових, јер нису слушали мојих речи, нити мога закона, него су га одбацили. Јеремија 6:16–19.

The rebels’ refusal to walk in the old paths is also represented as their desire to “cause the Holy One of Israel to cease from before them”, and represents the rejection of the message of the Midnight Cry which is premised upon the Alpha and Omega illustrating the end of Adventism with the beginning.

Одбијање побуњеника да ходе старим стазама такође је представљено као њихова жеља да „уклоне Светога Израиљева испред себе“, и представља одбацивање поруке Поноћног вапаја, која је заснована на томе да Алфа и Омега приказују крај адвентизма његовим почетком.

> “They had a bright light set up behind them at the beginning of the path, which an angel told me was the ‘midnight cry.’ This light shone all along the path, and gave light for their feet, so that they might not stumble.

> „Иза њих је, на почетку стазе, била постављена блистава светлост, за коју ми је анђео рекао да је ‘поноћни поклич’. Та светлост је обасјавала сву стазу и давала светлост њиховим ногама, да не би посрнули.

> “If they kept their eyes fixed on Jesus, who was just before them, leading them to the city, they were safe. But soon some grew weary, and said the city was a great way off, and they expected to have entered it before. Then Jesus would encourage them by raising His glorious right arm, and from His arm came a light which waved over the advent band, and they shouted ‘Alleluia!’ Others rashly denied the light behind them, and said that it was not God that had led them out so far. The light behind them went out, leaving their feet in perfect darkness, and they stumbled and lost sight of the mark and of Jesus, and fell off the path down into the dark and wicked world below.” Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

> „Ако су држали свој поглед утврђен на Исуса, који је био управо пред њима, водећи их ка граду, били су безбедни. Али убрзо су неки постали уморни и рекли да је град веома далеко и да су очекивали да су већ раније ушли у њега. Тада би их Исус охрабрио подижући Своју славну десницу, а из Његове руке долазила је светлост која се таласала над адвентним скупом, и они су узвикивали: ‘Алилуја!’ Други су непромишљено порицали светлост иза себе и говорили да их није Бог довео тако далеко. Светлост иза њих се угасила, остављајући њихове ноге у потпуној тами, и они су посртали, изгубили из вида мету и Исуса, и пали са стазе доле у тамни и зли свет испод.“ Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

The purification process represented by the Midnight Cry produces two classes of worshippers, and Isaiah chapter thirty represents the foolish virgins lack of oil as an inability to gather water or fire, which are both symbols of the Comforter when Isaiah writes, “whose breaking cometh suddenly at an instant. And he shall break it as the breaking of the potters’ vessel that is broken in pieces; he shall not spare: so that there shall not be found in the bursting of it a sherd to take fire from the hearth, or to take water withal out of the pit.” Their judgment comes “suddenly” as represented by the cry at midnight, when they then find that it is too late to obtain the oil. The fire and water in Isaiah’s testimony are simply another representation of the oil in the parable of the ten virgins. Oil, water and fire represent character, they represent the message and also the presence of the Comforter. None of these symbols can be obtained when the judgment of the ten virgins “cometh suddenly at an instant.” It is then too late.

Процес очишћења који је представљен Поноћним покликом производи две класе поклоника, а тридесето поглавље Исаије представља недостатак уља код лудих девојака као неспособност да захвате воду или ватру, што су обоје симболи Утешитеља, када Исаија пише: „чије ће сломљење доћи изненада, у један мах. И разбиће га као што се разбија грнчарски суд, разбијен у комаде; неће поштедети, тако да се у његовом распрснућу неће наћи ни крхотина да се њоме узме ватре с огњишта, или да се њоме захвати вода из јаме.“ Њихов суд долази „изненада“, као што је представљено покликом у поноћ, када тада увиђају да је прекасно да добију уље. Ватра и вода у Исаијином сведочанству једноставно су друго представљање уља у причи о десет девојака. Уље, вода и ватра представљају карактер, представљају вест, а такође и присуство Утешитеља. Ниједан од ових симбола не може се задобити када суд над десет девојака „долази изненада, у један мах.“ Тада је прекасно.

The only safety is in “returning,” which is the promise made to Jeremiah when he represented those that were disappointed at the first disappointment. If God’s people would return unto Him, He would return unto them, but the rebels refuse and the light that illuminated the path went out. The light at the beginning was the Midnight Cry and the path forward was illuminated by Christ’s glorious right arm all the way into eternity. Christ was in front of those on the path and the light behind must be the same light, for Christ illustrates the end of the path with the beginning of the path. The Midnight Cry was and is present truth.

Једина сигурност је у „враћању“, што је обећање дато Јеремији када је представљао оне који су били разочарани при првом разочарању. Ако би се Божји народ вратио к Њему, Он би се вратио к њима, али одметници одбијају, и светлост која је обасјавала стазу угасила се. Светлост на почетку била је Поноћни поклич, а стаза напред била је обасјана Христовом славном десницом све до у вечност. Христос је био испред оних на стази, и светлост иза мора бити иста та светлост, јер Христос крај стазе приказује почетком стазе. Поноћни поклич био је и јесте садашња истина.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> „Често ми се указује на причу о десет девојака, од којих је пет било мудро, а пет лудо. Ова прича се испунила и испуниће се до најситнијег слова, јер има нарочиту примену на ово време и, као вест трећег анђела, испунила се и наставиће да буде садашња истина до свршетка времена.“ Review and Herald, August 19, 1890.

A desire to cause the Holy One to cease from before them is a rejection of not only Christ, but Christ as the Alpha and Omega. It is the rejection of the Midnight Cry message. The Midnight Cry message in the beginning of Adventism was a correction of the failed prediction.

Жеља да Светац престане да буде пред њима представља одбацивање не само Христа, него Христа као Алфе и Омеге. То је одбацивање поруке Поноћног поклича. Порука Поноћног поклича на почетку адвентизма била је исправка неуспелог предсказања.

The rebels who rejected the “old paths” and created a counterfeit “table” separate from the righteous as represented in the Millerite movement’s fulfillment of the Midnight Cry. Then “One thousand” fled “at the rebuke of one” and the movement suddenly went from fifty thousand down to fifty. They fled because of the “rebuke” which came from the “five” wise virgins who told them they had no oil to share, and that they must go and buy their own oil. The separation of the foolish from the wise left the wise virgins “as a beacon upon the top of a mountain, and as an ensign on an hill.” The rebellion of the foolish virgins on October 22, 1844 illustrated the rebellion of 1863, for October 22, 1844 was the beginning of the nineteen years that represents the end of the “seven times” of Leviticus twenty-six. We have more to say on this subject, but the rebellion in 1844 typified the rebellion of 1863 and marks the point when the counterfeit table was created.

Бунтовници који су одбацили „старе стазе“ и начинили кривотворену „трпезу“, одвојену од праведних, како је то било представљено у испуњењу Поноћног вапаја у милеритском покрету. Тада је „хиљада“ побегла „од претње једнога“, и покрет је изненада спао са педесет хиљада на педесет. Побегли су због „претње“ која је дошла од „пет“ мудрих девојака, које су им рекле да немају уља да с њима поделе и да морају отићи и купити своје уље. Одвајање лудих од мудрих оставило је мудре девојке „као заставу на врху горе, и као стег на хуму“. Побуна лудих девојака 22. октобра 1844. године приказала је побуну из 1863. године, јер је 22. октобар 1844. био почетак деветнаест година које представљају крај „седам времена“ из 3. Мојсијеве двадесет шест. О овој теми имамо још да кажемо, али је побуна из 1844. године била праслика побуне из 1863. године и означава тренутак када је начињена кривотворена трпеза.

The fear that is experienced by the foolish virgins, is the fear represented when the wise virgins are brought back to life and stand upon their feet. It is then too late to return from the disappointment of July 18, 2020, and the next thing to happen is the ascension up into heaven that takes place at the Sunday law. It is then that a great earthquake takes place.

Страх који доживљавају луде девојке јесте страх који је представљен онда када мудре девојке буду враћене у живот и стану на своје ноге. Тада је већ прекасно да се врати из разочарања од 18. јула 2020, а следеће што ће се догодити јесте вазнесење на небо које се збива у време недељног закона. Тада настаје велики земљотрес.

> And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. The second woe is past; and, behold, the third woe cometh quickly. Revelation 11:13, 14.

> И у тај час настаде велики земљотрес, и десети део града паде, и у земљотресу погибе седам хиљада људи; а остали се уплашише, и дадоше славу Богу небескоме. Друго тешко стање прође; и, гле, треће тешко стање долази брзо. Откривење 11:13, 14.

Revelation eleven identifies that during the French Revolution a tenth part of the city fell, and in that history the nation of France, a nation that consisted of two prophetic horns represented as Sodom and Egypt was overthrown. The two horns of France typify the two horns of the United States.

Откривење једанаесто показује да је током Француске револуције пао десети део града, и да је у тој историји била оборена нација Француска, нација која се састојала од два пророчка рога, представљена као Содом и Египат. Два рога Француске представљају праслику два рога Сједињених Држава.

France was prophetically one of ten kingdoms that represent pagan Rome in Daniel seven, and therefore a tenth part of the kingdom (city) fell. In fact, of those ten horns of Daniel seven that ultimately placed the papacy on the throne of the earth in 538, France was the primary kingdom that established the papacy. As one of the ten powers of Daniel seven France typifies the role of the two horned earth beast of Revelation thirteen. The United States accomplishes the same work for the papacy at the end as France did at the beginning. The United States is the premier power of ten kings that represent the United Nations, and it falls at the earthquake of the Sunday law. We will address these verses more fully in the next article.

Француска је пророчки била једно од десет царстава која представљају пагански Рим у Данилу седмој глави, и стога је пао десети део царства (града). У ствари, од оних десет рогова из Данила седме главе који су на крају поставили папство на престо земље 538. године, Француска је била главно царство које је утврдило папство. Као једна од десет сила из Данила седме главе, Француска предочава улогу звери са два рога из земље у Откривењу тринаестој глави. Сједињене Америчке Државе извршавају исто дело за папство на крају какво је Француска извршила на почетку. Сједињене Америчке Државе су првенствена сила десет царева који представљају Уједињене нације, и она пада у земљотресу недељног закона. Овим стиховима ћемо се потпуније позабавити у следећем чланку.

One of the primary issues of this article is that it is a message that brings God’s people to their feet, for the Comforter that brings them to their feet represents the oil, which not only represents the Holy Spirit but also the communications that God sends to His people. The message of Revelation eleven that brings Moses and Elijah to their feet is also represented with the promise given to Jeremiah.

Једно од основних питања овога чланка јесте да је то порука која подиже Божји народ на ноге, јер Утешитељ који их подиже на ноге представља уље, које не представља само Светога Духа него и саопштења која Бог шаље Своме народу. Порука из Једанаестог поглавља Откривења, која подиже Мојсија и Илију на ноге, такође је представљена обећањем датим Јеремији.

> Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brazen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:19–21.

> Зато овако говори Господ: ако се вратиш, ја ћу те опет повратити, и стајаћеш преда мном; и ако одвојиш драгоцено од ништавног, бићеш као уста моја; нека се они врате к теби, али се ти не враћај к њима. И учинићу те овоме народу као тврду зидину од бронзе; и бориће се против тебе, али те неће надвладати; јер сам ја с тобом да те спасем и да те избавим, говори Господ. И избавићу те из руке злих, и искупићу те из руке страшних. Јеремија 15:19–21.

Isaiah had made the same appeal when he said “For thus saith the Lord God, the Holy One of Israel; In returning and rest shall ye be saved.” Isaiah added that the “returning” was in connection with the tarrying time of the parable, for he wrote, “And therefore will the Lord wait, that he may be gracious unto you, and therefore will he be exalted, that he may have mercy upon you: for the Lord is a God of judgment: blessed are all they that wait for him.”

Исаија је упутио исти позив када је рекао: „Јер овако вели Господ Господ, Светац Израиљев: обраћањем и мировањем спашћете се.” Исаија је додао да је то „обраћање” било у вези са временом чекања из приче, јер је написао: „И зато ће Господ чекати да вам се смилује, и зато ће се узвисити да би вам показао милост; јер је Господ Бог суда: благо свима који га чекају.”

The privilege of being God’s “mouth” as Jeremiah identified is the privilege of speaking for God at the time when the United States “speaks as a dragon.” The words that will then be spoken by God’s people is the warning against the mark of the papal beast. To partake in that glorious movement requires that we return.

Предност да се буде Божја „уста“, како је то Јеремија означио, јесте предност да се говори у име Бога у време када Сједињене Државе „говоре као аждаја“. Речи које ће тада Божји народ говорити јесу упозорење против жига папске звери. Да бисмо узели удела у том славном покрету, потребно је да се вратимо.

> If thou wilt return, O Israel, saith the Lord, return unto me: and if thou wilt put away thine abominations out of my sight, then shalt thou not remove. And thou shalt swear, The Lord liveth, in truth, in judgment, and in righteousness; and the nations shall bless themselves in him, and in him shall they glory. For thus saith the Lord to the men of Judah and Jerusalem, Break up your fallow ground, and sow not among thorns. Circumcise yourselves to the Lord, and take away the foreskins of your heart, ye men of Judah and inhabitants of Jerusalem: lest my fury come forth like fire, and burn that none can quench it, because of the evil of your doings. Declare ye in Judah, and publish in Jerusalem; and say, Blow ye the trumpet in the land: cry, gather together, and say, Assemble yourselves, and let us go into the defenced cities. Set up the standard toward Zion: retire, stay not: for I will bring evil from the north, and a great destruction. The lion is come up from his thicket, and the destroyer of the Gentiles is on his way; he is gone forth from his place to make thy land desolate; and thy cities shall be laid waste, without an inhabitant. Jeremiah 4:1–7.

> Ако ћеш се вратити, о Израиљу, говори Господ, врати се к мени; и ако уклониш гадости своје испред очију мојих, тада се нећеш уклањати. И заклињаћеш се: Жив је Господ, у истини, у суду и у правди; и народи ће се благосиљати у њему, и њиме ће се хвалити. Јер овако говори Господ људима Јудиним и Јерусалиму: Разорите своју необрађену земљу, и не сејте међу трње. Обрежите се Господу, и уклоните обрезање срца својега, људи Јудини и становници Јерусалима, да не избије гнев мој као огањ и да гори тако да га нико не може угасити, због злоће дела ваших. Објавите у Јуди и разгласите у Јерусалиму, и реците: Трубите у земљи; вичите, саберите се, и реците: Скупите се, и пођимо у утврђене градове. Подигните заставу према Сиону; повуците се, не оклевајте; јер ћу довести зло са севера, и велику пропаст. Лав је изашао из своје шикаре, и заторник народа је на путу; отишао је са свога места да опустоши земљу твоју; и градови твоји биће разорени, без становника. Јеремија 4:1–7.

> But the spirit of the Lord came upon Gideon, and he blew a trumpet; and Abiezer was gathered after him. And he sent messengers throughout all Manasseh; who also was gathered after him: and he sent messengers unto Asher, and unto Zebulun, and unto Naphtali; and they came up to meet them. Judges 6:34, 35.

> Али Дух Господњи обузе Гедеона, те затруби у трубу; и Авиезер се сабра за њим. И посла гласнике по свему Манасијином племену; и оно се такође сабра за њим. И посла гласнике к Асиру, и к Завулону, и к Нефталиму; и они изиђоше да им изађу у сусрет. Судије 6:34, 35.

Back to Articles