Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Eighty-Four

Књига пророка Данила – сто осамдесет четврти део

The Sabbath and Incarnation: Cornerstones of the Millerite Sealing Process

Субота и оваплоћење: темељни каменови милеритског процеса запечаћења

Author

Jeff Pippenger

Published

April 14, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The final test for the Millerite generation, who failed the testing process, began in 1856, with the arrival of increased light upon the “seven times” of Leviticus twenty-six. From 1856 to 1863 the Laodicean message marked a final period of time in the period that began with the arrival of the third angel on October 22, 1844. That period of time is represented by verses thirteen through fifteen of Daniel chapter eleven.

Последњи тест за милеритску генерацију, која није прошла процес испитивања, започео је 1856. године, са доласком повећане светлости о „седам времена“ из Левитске двадесет шесте главе. Од 1856. до 1863. године лаодикијска порука означавала је завршно раздобље времена у оквиру периода који је започео доласком трећег анђела 22. октобра 1844. године. То раздобље времена представљено је стиховима тринаест до петнаест из једанаесте главе Данила.

That period of time is illustrated by not only those verses, but also by the history that fulfilled those verses, and also by the geographical witness of Panium, which is also Caesarea Philippi. Caesarea Philippi was purposely visited by Christ just before the cross, and the cross represents the Sunday law, that is represented by verse sixteen. On October 22, 1844 the Lion of the tribe of Judah identified the doctrine of the Sabbath in a special light. Then at the end of that testing process He introduced an increase of knowledge upon the “seven times,” and the “seven times” of Leviticus twenty-six is a doctrine of the Sabbath. It is the Sabbath commandment of the land resting that is a direct parallel to the Sabbath commandment of men resting. The time prophecy of the twenty-five hundred and twenty years and the twenty-three hundred years both ended on October 22, 1844.

Тај временски период је приказан не само тим стиховима, него и историјом која је испунила те стихове, а такође и географским сведочанством Панијума, који је такође Кесарија Филипова. Кесарију Филипову је Христос намерно посетио непосредно пре крста, а крст представља недељни закон, који је приказан шеснаестим стихом. Дана 22. октобра 1844. године Лав из племена Јудина означио је учење о суботи у посебној светлости. Затим је, на крају тог процеса испитивања, увео умножење знања о „седам времена“, а „седам времена“ из Левитске двадесет шесте јесте учење о суботи. То је заповест о суботи у погледу почивања земље, која је непосредна паралела заповести о суботи у погледу почивања људи. Временско пророчанство о две хиљаде пет стотина и двадесет година и две хиљаде и три стотине година оба су се завршила 22. октобра 1844. године.

The final period of the testing process, from 1856 to 1863, was a greater revelation of the Sabbath, which had been placed in a special light at the beginning of the sealing and testing process. The history represented by the fulfillment of verses thirteen to fifteen of Daniel eleven represents the testing period where the seal of God is impressed for eternity upon the one hundred and forty-four thousand. In that history the two sticks of Ezekiel are joined. The joining of the two sticks represents the combination of Divinity with humanity, and the doctrine that shines in a special light in that history is the doctrine of the incarnation.

Завршни период процеса испитивања, од 1856. до 1863. године, представљао је веће откривење суботе, која је била стављена у посебну светлост на почетку процеса запечаћења и испитивања. Историја представљена испуњењем стихова тринаест до петнаест у једанаестој глави Данила представља период испитивања у којем се печат Божји утискује за вечност на сто четрдесет и четири хиљаде. У тој историји сједињују се два штапа из Језекиља. Сједињење два штапа представља спајање Божанства са човечанством, а учење које у тој историји сија у посебној светлости јесте учење о оваплоћењу.

For this reason, when Peter identified Christ as the Son of God in Caesarea Philippi, he was acknowledging that Christ, as the Son of God represented His dual nature of being the Divine Son of God, who had taken upon Himself human flesh, and in so doing became the Son of man.

Из тог разлога, када је Петар у Кесарији Филиповој препознао Христа као Сина Божјег, он је тиме признао да Христос, као Син Божји, представља Његову двоструку природу: да је божански Син Божји, који је узео на Себе људско тело, и тиме постао Син човечији.

> “As the disciples searched the prophecies that testified of Christ, they were brought into fellowship with the Deity, and learned of Him who had ascended to heaven to complete the work He had begun on earth. They recognized the fact that in Him dwelt knowledge which no human being, unaided by divine agency, could comprehend. They needed the help of Him whom kings, prophets, and righteous men had foretold. With amazement they read and reread the prophetic delineations of His character and work. How dimly had they comprehended the prophetic scriptures! how slow they had been in taking in the great truths which testified of Christ! Looking upon Him in His humiliation, as He walked a man among men, they had not understood the mystery of His incarnation, the dual character of His nature. Their eyes were holden, so that they did not fully recognize divinity in humanity. But after they were illuminated by the Holy Spirit, how they longed to see Him again, and to place themselves at His feet!” The Desire of Ages, 507.

> „Док су ученици истраживали пророштва која су сведочила о Христу, били су доведени у заједништво са Божанством и упознали Онога који је узашао на небо да доврши дело које је започео на земљи. Препознали су чињеницу да је у Њему обитавало знање које ниједно људско биће, без помоћи божанског деловања, не би могло да схвати. Била им је потребна помоћ Онога кога су цареви, пророци и праведни људи унапред најавили. Са дивљењем су читали и поново читали пророчке описе Његовог карактера и дела. Како су само нејасно схватали пророчке списе! како су споро усвајали велике истине које су сведочиле о Христу! Гледајући Га у Његовом понижењу, док је као човек ходио међу људима, нису разумели тајну Његовог оваплоћења, двојни карактер Његове природе. Њихове очи биле су задржане, тако да нису у потпуности препознавали божанство у човечанству. Али пошто су били просветљени Светим Духом, како су само чезнули да Га поново виде и да се положе пред Његове ноге!“ Чежња векова, 507.

October 22, 1844 through to 1863 represents the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. That period began with the Sabbath being highlighted as the special truth among the many truths that are unsealed during the period of the sealing. The period began the sounding of the seventh trumpet which identifies when the mystery of God was to be finished.

Период од 22. октобра 1844. до 1863. године представља време печаћења сто четрдесет и четири хиљаде. Тај период је започео тиме што је субота била истакнута као посебна истина међу многим истинама које су отпечаћене током периода печаћења. Тај период је означио почетак оглашавања седме трубе, која указује на то када је тајна Божја требало да буде довршена.

> But in the days of the voice of the seventh angel, when he shall begin to sound, the mystery of God should be finished, as he hath declared to his servants the prophets. Revelation 10:7.

> Него у дане гласа седмога анђела, када почне да труби, свршиће се тајна Божја, као што је објавио својим слугама пророцима. Откривење 10:7.

The seventh angel is also the third woe, for the sealing takes place in the history when the warfare of Islam is active. Had Millerite Adventism been faithful in the period that followed October 22, 1844, Islam that had been restrained on August 11, 1840, would have been released.

Седми анђео је такође и треће тешко, јер се печаћење збива у историји онда када је ратовање ислама активно. Да је милеритски адвентизам био веран у раздобљу које је уследило после 22. октобра 1844, ислам, који је био обуздан 11. августа 1840, био би ослобођен.

> “Had Adventists, after the great disappointment in 1844, held fast their faith and followed on unitedly in the opening providence of God, receiving the message of the third angel and in the power of the Holy Spirit proclaiming it to the world, they would have seen the salvation of God, the Lord would have wrought mightily with their efforts, the work would have been completed, and Christ would have come ere this to receive His people to their reward. But in the period of doubt and uncertainty that followed the disappointment, many of the advent believers yielded their faith. . . . Thus the work was hindered, and the world was left in darkness. Had the whole Adventist body united upon the commandments of God and the faith of Jesus, how widely different would have been our history!” Evangelism, 695.

> „Да су адвентисти, после великог разочарања 1844. године, чврсто држали своју веру и сложно наставили да следе у отвореном Божјем провиђењу, примајући поруку трећег анђела и објављујући је свету у сили Светога Духа, видели би Божје спасење; Господ би моћно деловао са њиховим напорима, дело би било довршено, и Христос би већ био дошао да прими свој народ на његову награду. Али у раздобљу сумње и неизвесности које је уследило после разочарања, многи међу верницима у адвентну поруку напустили су своју веру.... Тако је дело било ометено, а свет је био остављен у тами. Да се цело адвентистичко тело ујединило на Божјим заповестима и вери Исусовој, колико би другачија била наша историја!“ Evangelizam, 695.

On October 22, 1844 the seventh trumpet began to sound and the Jubilee trumpet also began to sound.

Двадесет другог октобра 1844. године поче да се оглашава седма труба, а поче да се оглашава и јубиларна труба.

> And thou shalt number seven sabbaths of years unto thee, seven times seven years; and the space of the seven sabbaths of years shall be unto thee forty and nine years. Then shalt thou cause the trumpet of the jubilee to sound on the tenth day of the seventh month, in the day of atonement shall ye make the trumpet sound throughout all your land. And ye shall hallow the fiftieth year, and proclaim liberty throughout all the land unto all the inhabitants thereof: it shall be a jubilee unto you; and ye shall return every man unto his possession, and ye shall return every man unto his family. Leviticus 25:8–10.

> И избројаћеш себи седам субота година, седам пута по седам година; и време тих седам субота година биће ти четрдесет и девет година. Тада заповеди да затруби труба јубилеја десетога дана седмога месеца; на дан очишћења нека затруби труба по свој вашој земљи. И посветите педесету годину, и огласите слободу по свој земљи свима који у њој живе: нека вам то буде јубилеј; и вратите се сваки на своје имање, и вратите се сваки својој породици. Левитска 25:8–10.

When the sealing time of the one hundred and forty-four thousand begins there is a trumpet that identifies that the warfare accomplished by Islam has arrived, and a trumpet that proclaims liberty for those who have been slaves of sin. One trumpet identifies the external history, and the other represents the internal experience of those last-day covenant people. Their slavery is relieved when their humanity is joined with His Divinity for eternity. Line upon line, those two trumpets are one Trumpet, for the Jubilee trumpet is only blown on the Day of Atonement, and the Day of Atonement begins when the seventh trumpet of the third woe is sounded. The doctrine that represented both trumpets in the Millerite movement was the light of the Sabbath. The light that represents both Trumpets in these last days is the doctrine of the incarnation. Line upon line, the Sabbath and the doctrine of the incarnation are the same doctrine.

Када започне време запечаћења сто четрдесет и четири хиљаде, оглашава се једна труба која означава да је приспео рат који је извршио ислам, и једна труба која објављује слободу онима који су били робови греха. Једна труба означава спољашњу историју, а друга представља унутрашње искуство тог заветног народа последњих дана. Њихово ропство бива олакшано када се њихова људска природа сједини са Његовим Божанством за вечност. Ред по ред, те две трубе су једна Труба, јер се јубиларна труба оглашава само на Дан помирења, а Дан помирења почиње када затруби седма труба трећег тешкоћа. Доктрина која је представљала обе трубе у милеритском покрету била је светлост суботе. Светлост која представља обе Трубе у овим последњим данима јесте доктрина о оваплоћењу. Ред по ред, субота и доктрина о оваплоћењу јесу иста доктрина.

Peter’s confession identified the Messiah, and also the Son of God. The Messiah is the Son of God. The Messiah is the creator represented by the Sabbath.

Петрово исповедање је указало на Месију, а такође и на Сина Божјег. Месија је Син Божји. Месија је Творац представљен суботом.

> “Paul had never seen Christ while he dwelt upon the earth. He had indeed heard of him and his works, but he could not believe that the promised Messiah, the Creator of all worlds, the Giver of all blessings, would appear upon earth as a mere man.” Sketches from the Life of Paul, 256.

> „Павле никада није видео Христа док је Он боравио на земљи. Он је, додуше, чуо о Њему и о Његовим делима, али није могао да поверује да ће се обећани Месија, Творац свих светова, Давалац свих благослова, појавити на земљи као обичан човек.“ Sketches from the Life of Paul, 256.

The Sabbath identifies the Creator and the Creator was the Christ that Peter identified. The Son of God, who Peter identified is He who combined with human flesh to become the Son of man. The Son of God represents the incarnation.

Субота поистовећује Створитеља, а Створитељ је био Христос кога је Петар препознао. Син Божји, кога је Петар препознао, јесте Онај који се сјединио са људским телом да би постао Син човечији. Син Божји представља оваплоћење.

> “Christ brought men and women power to overcome. He came to this world in human form, to live a man amongst men. He assumed the liabilities of human nature, to be proved and tried. In His humanity He was a partaker of the divine nature. In His incarnation He gained in a new sense the title of the Son of God. Said the angel to Mary, ‘The power of the Highest shall overshadow thee: therefore also that holy thing which shall be born of thee shall be called the Son of God’ (Luke 1:35). While the Son of a human being, He became the Son of God in a new sense. Thus He stood in our world—the Son of God, yet allied by birth to the human race.” Selected Messages, book 1, 226.

> „Христос је донео мушкарцима и женама силу да победе. Дошао је на овај свет у људском обличју, да живи као човек међу људима. Узео је на Себе слабости људске природе, да буде испитан и кушан. У Својој човечанској природи био је заједничар божанске природе. Својим оваплоћењем стекао је, у новом смислу, назив Сина Божјег. Анђео рече Марији: ‘Сила Највишега осениће те; зато и то свето што ће се родити од тебе назваће се Син Божји’ (Лука 1:35). Иако је био син људског бића, постао је Син Божји у новом смислу. Тако је стајао у нашем свету — Син Божји, а ипак рођењем повезан са људским родом.” Selected Messages, књ. 1, 226.

At Caesarea Philippi, Peter’s twofold confession represented the one hundred and forty-four thousand who understand that Jesus is the Christ, the Son of God and the doctrine of the Sabbath that was lightened in 1844, along with the doctrine of the incarnation that is recognized in the last days. The light of the twofold truth is opened up at the beginning and ending of the period of the sealing, as witnessed by the history of the sealing from October 22, 1844 to 1863, and the history of Revelation chapter eighteen’s two voices.

У Кесарији Филиповој, Петрово двоструко исповедање представљало је сто четрдесет и четири хиљаде који разумеју да је Исус Христос, Син Божји, и учење о суботи које је постало осветљено 1844. године, заједно са учењем о оваплоћењу које се препознаје у последњим данима. Светлост двоструке истине отвара се на почетку и на крају раздобља запечаћења, као што сведочи историја запечаћења од 22. октобра 1844. до 1863. године, и историја двеју гласова из осамнаестог поглавља Откривења.

In both the Millerite line of the sealing process, and the prophetic line of the sealing in Revelation eighteen, there is a test at the very end of the period where one class is manifested as foolish virgins, as was the case from 1856 to 1863, and a class is manifested as wise virgins from July 2023 unto the soon coming Sunday law. That final period of testing repeats the beginning of the period. The same angel that descended on September 11, 2001 arrived as Michael to call the dead to life in 2023 some to everlasting life and some to everlasting death. When He arrived, He led His people back to the foundations. Some refuse to walk in the old paths, some do walk in the old paths. Some hearken to the sound of the trumpet, some refuse to hear.

И у милеритској линији процеса запечаћења, и у пророчкој линији запечаћења у осамнаестом поглављу Откривења, постоји проба на самом крају тог раздобља у којој се једна класа показује као луде девојке, као што је био случај од 1856. до 1863, а једна класа се показује као мудре девојке од јула 2023. до ускоро долазећег недељног закона. Тај завршни период кушања понавља почетак тог раздобља. Исти анђео који је сишао 11. септембра 2001. дошао је као Михаило да у 2023. позове мртве у живот, једне на живот вечни, а друге на вечну смрт. Када је дошао, повео је свој народ натраг темељима. Неки одбијају да ходе старим стазама, неки ходе старим стазама. Неки слушају звук трубе, неки одбијају да чују.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Jeremiah 6:16, 17.

> Овако говори Господ: Станите на путевима и погледајте, и питајте за старе стазе, који је добар пут, и идите њиме, и наћи ћете покој душама својим. Али они рекоше: Нећемо ићи њиме. И поставих над вама стражаре, говорећи: Слушајте глас трубе. Али они рекоше: Нећемо слушати. Јеремија 6:16, 17.

The message represented by the trumpet which the watchmen blows is twofold. It is the seventh trumpet of Islam and the Jubilee trumpet of deliverance. It is the message of the combination of Divinity with humanity, which is accomplished by the mystery of the incarnation, and that produces a character prepared for the seal of God, which is the Sabbath. The message, the work and the circumstances associated with that final period of the sealing which began in July 2023, twenty-two years after 2001, is represented by verses thirteen to fifteen of Daniel chapter eleven, and by Christ’s visit to Caesarea Philippi in Matthew chapter sixteen.

Порука представљена трубом коју дувају стражари двострука је. Она је седма труба ислама и јубиларна труба избављења. То је порука сједињења Божанства са човечанством, које се остварује тајном оваплоћења, и које производи карактер припремљен за печат Божји, а то је субота. Порука, дело и околности повезане с тим завршним раздобљем печаћења које је започело у јулу 2023, двадесет и две године после 2001, представљени су стиховима тринаест до петнаест једанаестог поглавља Књиге пророка Данила, и Христовом посетом Кесарији Филиповој у шеснаестом поглављу Јеванђеља по Матеју.

In the parable of the ten virgins all the virgins fell asleep during the tarrying time. Jesus told His disciples that Lazarus sleepeth.

У причи о десет девојака све девојке заспаше у време одлагања. Исус је казао Својим ученицима да Лазар спава.

> These things said he: and after that he saith unto them, Our friend Lazarus sleepeth; but I go, that I may awake him out of sleep. Then said his disciples, Lord, if he sleep, he shall do well. Howbeit Jesus spake of his death: but they thought that he had spoken of taking of rest in sleep. Then said Jesus unto them plainly, Lazarus is dead. John 11:10–14.

> Ово рече; а потом им каза: Лазар, пријатељ наш, заспао је; него идем да га пробудим из сна. Тада Му рекоше ученици Његови: Господе, ако је заспао, оздравиће. Али Исус говораше о његовој смрти; а они мишљаху да говори о починку у сну. Тада им Исус каза отворено: Лазар је умро. Јован 11:10–14.

At the end of twenty-one days, Daniel saw the vision, and he was in a deep sleep.

На крају двадесет и једног дана, Данило је видео виђење, и био је у дубоком сну.

> And I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore I was left alone, and saw this great vision, and there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength. Yet heard I the voice of his words: and when I heard the voice of his words, then was I in a deep sleep on my face, and my face toward the ground. Daniel 10:7–9.

> И ја Данило сам видех виђење; јер људи који беху са мном не видеше виђење; али велики дрхтај обузе их, те побегоше да се сакрију. Тако остадох сам, и видех то велико виђење, и не оста снаге у мени; јер се лепота моја у мени претвори у трулеж, и не задржах снаге. Али чух глас речи његових; и кад чух глас речи његових, падох у дубок сан на лицу свом, с лицем својим к земљи. Данило 10:7–9.

The two witnesses of Revelation chapter eleven, were dead in the street for three and a half days, and Ezekiel’s dead bones were in the valley. On July 18, 2020 the tarrying time of spiritual death and sleeping was brought upon the virgins of the movement of the third angel. Three years later the process of awakening and preparing God’s last-day people as His ensign and mighty army began. The angel that descended on July 18, 2020 unsealed a truth, as angels always do when they descend.

Два сведока из једанаесте главе Откривења лежала су мртва на улици три и по дана, а Језекиљеве мртве кости биле су у долини. Дана 18. јула 2020. године, време задржавања духовне смрти и спавања дошло је на девице покрета трећег анђела. Три године касније отпочео је процес буђења и припремања Божјег народа последњих дана као Његовог знамења и моћне војске. Анђео који је сишао 18. јула 2020. године открио је једну истину која је била запечаћена, као што анђели увек чине када силазе.

The truth he unsealed was the experience of the tarrying time and first disappointment. God’s last-day people were then scattered, and when the process of awakening them arrived in history, they would be required to recognize and acknowledge that they had been scattered and that they were in the tarrying time. There was then sent many angels, or many messages to strengthen the message of the tarrying time.

Истина коју је он запечаћену отворио била је искуство времена одлагања и првог разочарања. Божји народ последњих дана тада је био расејан, и када је у историји наступио процес њиховог буђења, од њих се захтевало да препознају и признају да су били расејани и да се налазе у времену одлагања. Тада су били послани многи анђели, или многе поруке, да учврсте поруку о времену одлагања.

> “Near the close of the second angel’s message, I saw a great light from heaven shining upon the people of God. The rays of this light seemed bright as the sun. And I heard the voices of angels crying, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’

> „Пред крај поруке другог анђела, видела сам велику светлост с неба како обасјава Божји народ. Зраци те светлости чинили су се сјајни као сунце. И чула сам гласове анђела који су викали: ‘Ево, Женик долази; изиђите му у сусрет!’“

> “This was the midnight cry, which was to give power to the second angel’s message. Angels were sent from heaven to arouse the discouraged saints and prepare them for the great work before them. The most talented men were not the first to receive this message. Angels were sent to the humble, devoted ones, and constrained them to raise the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’ Those entrusted with the cry made haste, and in the power of the Holy Spirit sounded the message, and aroused their discouraged brethren. This work did not stand in the wisdom and learning of men, but in the power of God, and His saints who heard the cry could not resist it. The most spiritual received this message first, and those who had formerly led in the work were the last to receive and help swell the cry, “Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’

> „То је био поноћни поклич, који је требало да даде силу поруци другог анђела. Анђели су били послати с неба да пробуде обесхрабрене свете и да их припреме за велико дело које је било пред њима. Најдаровитији људи нису били први који су примили ову поруку. Анђели су били послати понизнима и оданима, и подстакли су их да подигну поклич: „Ево, Женик иде; изађите му у сусрет!“ Они којима је поклич био поверен пожурили су и, у сили Светога Духа, објавили поруку и пробудили своју обесхрабрену браћу. Ово дело није почивало на мудрости и учености људској, него на сили Божјој, и Његови свети, који су чули поклич, нису му се могли одупрети. Најдуховнији су први примили ову поруку, а они који су раније предводили у делу били су последњи да је приме и помогну да се поклич још снажније разлеже: „Ево, Женик иде; изађите му у сусрет!“

> “In every part of the land, light was given upon the second angel’s message, and the cry melted the hearts of thousands. It went from city to city, and from village to village, until the waiting people of God were fully aroused. In many churches the message was not permitted to be given, and a large company who had the living testimony left these fallen churches. A mighty work was accomplished by the midnight cry. The message was heart-searching, leading the believers to seek a living experience for themselves. They knew that they could not lean upon one another.” Early Writings, 238.

> „У сваком делу земље дата је светлост о поруци другог анђела, и тај поклич је растапао срца хиљада. Пролазио је од града до града, и од села до села, све док Божји народ који је чекао није био потпуно пробуђен. У многим црквама није било допуштено да се та порука изнесе, и велико мноштво оних који су имали живо сведочанство напустило је те пале цркве. Моћно дело извршено је поноћним покличем. Порука је испитивала срца, наводећи вернике да за себе траже живо искуство. Знали су да се не могу ослањати једни на друге.“ Early Writings, 238.

The arrival of the message of the Midnight Cry in the parable identifies when the two classes of virgins’ manifest whether they have oil. The wise have oil, the foolish do not. The parable was fulfilled by the work of Samuel Snow in the Millerite history, and in that work the message Snow presented was developed as represented by his articles in the Millerite publications of that time period. Then when he arrived at the Exeter camp meeting, which was from August 12th to the 17th, 1844, a period is also represented that ultimately led to those at the meeting leaving the meeting and proclaiming the message.

Dolazak poruke ponoćnog pokliča u paraboli utvrđuje kada se kod dve klase devojaka pokazuje da li imaju ulja. Mudre imaju ulja, lude nemaju. Parabola se ispunila delom Samuela Snoua u mileritskoj istoriji, i u tom delu poruka koju je Snou iznosio bila je razvijana, kao što to predstavljaju njegovi članci u mileritskim publikacijama toga vremena. Zatim, kada je stigao na taborni sastanak u Ekseteru, koji je trajao od 12. do 17. avgusta 1844, takođe je predstavljen jedan period koji je na kraju doveo do toga da oni koji su bili na sastanku napuste skup i počnu da objavljuju poruku.

There is a “point in time” when the message of the Midnight Cry is fully established, and at that point, based upon the parable, probation closes upon the virgins. That “point in time” is preceded by “a period” when the message is being developed. Since July, 2023 the message of the Midnight Cry has been developing, and unlike the Millerite fulfillment, the message has been transmitted across the world in advance of the “close of probation”. When probation closed at the end of the Exeter meeting the message then went to “every part of the land,” and “light was given upon the second angel’s message, and the cry melted the hearts of thousands. It went from city to city, and from village to village, until the waiting people of God were fully aroused.”

Постоји „тачка у времену“ када је порука Поноћног вапаја у потпуности утврђена, и у тој тачки, на основу приче, време милости се затвара над девојкама. Тој „тачки у времену“ претходи „период“ у којем се порука развија. Од јула 2023. године порука Поноћног вапаја се развија, и за разлику од милеритског испуњења, порука је унапред пренесена широм света пре „затварања времена милости“. Када се време милости затворило на крају ексетерског скупа, порука је тада отишла у „сваки део земље“, и „светлост је дата о поруци другог анђела, и вапај је растопио срца хиљада. Ишла је од града до града, и од села до села, све док Божји народ који је чекао није био потпуно пробуђен.“

In our current history the message that began to be published in July of 2023 is now in one hundred and twenty countries around the world, and the articles that represent the development of the message of the Midnight Cry are available in over sixty languages, and the articles can either be read or listened to.

У нашој садашњој историји, порука која је почела да се објављује у јулу 2023. године сада је присутна у сто двадесет земаља широм света, а чланци који представљају развој поруке Поноћног вапаја доступни су на више од шездесет језика, и ти чланци могу се или читати или слушати.

> The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to show unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John: Who bare record of the word of God, and of the testimony of Jesus Christ, and of all things that he saw. Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. Revelation 1:1–3.

> Откривење Исуса Христа, које даде њему Бог, да покаже слугама својим шта ће ускоро бити; и посла и каза га по анђелу својему слузи својему Јовану: који посведочи реч Божију, и сведочанство Исуса Христа, и све што виде. Блажен је онај који чита, и они који слушају речи овога пророчанства, и држе што је у њему написано; јер је време близу. Откривење 1:1–3.

The light of this message as represented with the articles has been accomplished in roughly six months by two persons.

Светлост ове поруке, како је представљена кроз чланке, остварена је за отприлике шест месеци радом двеју особа.

> “Unless those who can help in — are aroused to a sense of their duty, they will not recognize the work of God when the loud cry of the third angel shall be heard. When light goes forth to lighten the earth, instead of coming up to the help of the Lord, they will want to bind about His work to meet their narrow ideas. Let me tell you that the Lord will work in this last work in a manner very much out of the common order of things, and in a way that will be contrary to any human planning. There will be those among us who will always want to control the work of God, to dictate even what movements shall be made when the work goes forward under the direction of the angel who joins the third angel in the message to be given to the world. God will use ways and means by which it will be seen that He is taking the reins in His own hands. The workers will be surprised by the simple means that He will use to bring about and perfect His work of righteousness.” Testimonies to Ministers, 300.

> „Уколико они који могу да помогну у — не буду пробуђени на свест о својој дужности, неће препознати Божје дело када се буде чуо силни поклич трећег анђела. Када светлост пође да просветли земљу, уместо да притекну у помоћ Господу, они ће пожелети да ограниче Његово дело како би га прилагодили својим уским схватањима. Кажем вам да ће Господ у овом последњем делу радити на начин који је у великој мери изван уобичајеног поретка ствари, и на начин који ће бити супротан сваком људском планирању. Међу нама ће бити оних који ће увек желети да управљају Божјим делом, да одређују чак и које кораке треба предузимати када дело буде напредовало под вођством анђела који се придружује трећем анђелу у поруци која треба да се објави свету. Бог ће употребити путеве и средства по којима ће се видети да Он узима узде у Своје руке. Радници ће бити изненађени једноставним средствима која ће Он употребити да оствари и доврши Своје дело праведности.“ Testimonies to Ministers, 300.

The Lion of the tribe of Judah has now brought His last-day people to verses thirteen through fifteen of Daniel eleven, opening the history represented by the history of 200 BC to 63 BC, and also Matthew chapter sixteen, and the history of Christ’s visit to Caesarea Philippi. Both the predictions and the history of their fulfillments align with the portion of the book of Daniel that was sealed until the last days. The books of Daniel and Revelation are one book, so in the last days, just before probation closes, the Revelation of Jesus Christ is unsealed, and that Revelation includes the portion of Daniel that relates to the last days. The time is at hand for the conclusion of the Exeter camp meeting.

Лав из племена Јудина сада је довео Свой народ последњих дана до стихова тринаестог до петнаестог у једанаестој глави Данила, отварајући историју представљену историјом од 200. године пре Христа до 63. године пре Христа, а такође и шеснаесту главу Јеванђеља по Матеју и историју Христове посете Кесарији Филиповој. И предсказања и историја њихових испуњења подударају се са делом књиге Данилове који је био запечаћен до последњих дана. Књиге Данила и Откривења јесу једна књига, те се у последњим данима, непосредно пре него што се време милости затвори, Откривење Исуса Христа отпечаћује, а то Откривење обухвата и онај део Данила који се односи на последње дане. Време је близу за завршетак ексетерског таборског сабора.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> И рече ми: Не запечаћуј речи пророштва ове књиге, јер је време близу. Ко чини неправду, нека и даље чини неправду; и ко је нечист, нека и даље буде нечист; и ко је праведан, нека и даље чини правду; и ко је свет, нека и даље буде свет. Откривење 22:10, 11.

We will continue this study in the next article.

Ово проучавање ћемо наставити у следећем чланку.

> Behold, the days come, saith the Lord God, that I will send a famine in the land, not a famine of bread, nor a thirst for water, but of hearing the words of the Lord: And they shall wander from sea to sea, and from the north even to the east, they shall run to and fro to seek the word of the Lord, and shall not find it. In that day shall the fair virgins and young men faint for thirst. They that swear by the sin of Samaria, and say, Thy god, O Dan, liveth; and, The manner of Beersheba liveth; even they shall fall, and never rise up again. Amos 8:11–14.

> Ево, долазе дани, говори Господ Бог, када ћу пустити глад на земљу, не глад за хлебом, нити жеђ за водом, него за слушањем речи Господњих. И лутаће од мора до мора, и од севера чак до истока; трчаће тамо и амо да траже реч Господњу, али је неће наћи. У тај дан лепе девојке и младићи клонуће од жеђи. Они који се куну грехом Самаријиним и говоре: Жив је бог твој, Дане; и: Жив је пут Вирсавејски; и они ће пасти и никада више неће устати. Амос 8:11–14.

Back to Articles