Article

# The Book of Daniel - Number Ninety-Four

Књига пророка Данила — Деведесет четврти

Unveiling the Prophetic Framework: Understanding the Threefold Powers Leading to Armageddon

Откривање пророчког оквира: разумевање троструких сила које воде ка Армагедону

Author

Jeff Pippenger

Published

February 27, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The prophetic framework applied by William Miller was the structure of the two desolating powers of pagan Rome followed by papal Rome. The prophetic framework applied by Future for America is the structure of the three desolating powers of pagan Rome followed by papal Rome and then apostate Protestantism. The three manifestations of Rome are those three desolating powers of the dragon, the beast and the false prophet. That framework was recognized in a large part by the resistance brought against the light of the last six verses of Daniel chapter eleven, that was unsealed at the time of the end in 1989.

Пророчки оквир који је примењивао Вилијам Милер био је структура двеју пустошних сила: паганског Рима, а потом папског Рима. Пророчки оквир који примењује Future for America јесте структура трију пустошних сила: паганског Рима, затим папског Рима, а потом отпадничког протестантизма. Три појавна облика Рима јесу те три пустошне силе: аждаја, звер и лажни пророк. Тај оквир је у великој мери био препознат по отпору подигнутом против светлости последњих шест стихова једанаестог поглавља Данила, који су били отпечаћени у време краја 1989. године.

The first two manifestations of Rome identify the prophetic makeup of modern Rome, the third and last manifestation of Rome. Modern Rome identifies the structure of the final threefold persecuting power of the last days. Closely related, but distinctly different is the three manifestations of Babylon. The first was Nimrod’s Babel. The second was Nebuchadnezzar and Belshazzar’s Babylon. Together those two prophetic witnesses identify the prophetic characteristics of modern Babylon. Though at one level modern Rome and modern Babylon are the same entity, the three manifestations of Babylon are identifying the final fall of Babylon, and the arrogance of the man of sin.

Прве две манифестације Рима поистовећују пророчки састав савременог Рима, треће и последње манифестације Рима. Савремени Рим поистовећује структуру коначне троструке прогонитељске силе последњих дана. Са тим је у блиској вези, али ипак јасно различито, три манифестације Вавилона. Прва је била Невродов Вавел. Друга је била Вавилон Навуходоносора и Валтасара. Заједно, та два пророчка сведока поистовећују пророчке одлике савременог Вавилона. Иако су на једном нивоу савремени Рим и савремени Вавилон исти ентитет, три манифестације Вавилона поистовећују коначни пад Вавилона и охолост човека греха.

The fall of Babylon is a large and specific subject in Bible prophecy, as is the arrogance of the pope of Rome. In Revelation chapter seventeen, one of the angels who pours out the seven last plagues comes to specifically identify the judgment of Babylon, which is another expression of her fall.

Пад Вавилона је велика и одређена тема у библијском пророчанству, као и охолост римског папе. У Откривењу, у седамнаестом поглављу, један од анђела који изливају седам последњих зала долази да изричито покаже суд над Вавилоном, што је други израз за његов пад.

> And there came one of the seven angels which had the seven vials, and talked with me, saying unto me, Come hither; I will show unto thee the judgment of the great whore that sitteth upon many waters: With whom the kings of the earth have committed fornication, and the inhabitants of the earth have been made drunk with the wine of her fornication. So he carried me away in the spirit into the wilderness: and I saw a woman sit upon a scarlet coloured beast, full of names of blasphemy, having seven heads and ten horns. Revelation 17:1–3.

> И дође један од седам анђела који имаху седам чаша, и проговори са мном говорећи ми: Ходи амо; показаћу ти суд над великом блудницом која седи на многим водама; с којом се блудничише цареви земаљски, и становници земље опише се вином њенога блуда. И одведе ме у духу у пустињу: и видех жену где седи на звери црвеној, пуној имена хуле, која имаше седам глава и десет рогова. Откривење 17:1–3.

The work of the angel is to show John the judgment of the woman who has “MYSTERY BABYLON” written upon her forehead.

Дело анђела јесте да Јовану покаже суд над женом која на своме челу има написано: „ТАЈНА ВАВИЛОН“.

> And the woman was arrayed in purple and scarlet colour, and decked with gold and precious stones and pearls, having a golden cup in her hand full of abominations and filthiness of her fornication: And upon her forehead was a name written, MYSTERY, BABYLON THE GREAT, THE MOTHER OF HARLOTS AND ABOMINATIONS OF THE EARTH. And I saw the woman drunken with the blood of the saints, and with the blood of the martyrs of Jesus: and when I saw her, I wondered with great admiration. Revelation 17:4–6.

> И жена беше обучена у пурпур и скерлет, и украшена златом и драгим камењем и бисером, држећи у руци златну чашу пуну гадости и нечистоте свога блуда. А на челу њезину беше написано име: ТАЈНА, ВАВИЛОН ВЕЛИКИ, МАТИ БЛУДНИЦАМА И ГАДОСТИМА ЗЕМАЉСКИМ. И видех жену пијану од крви светих и од крви мученика Исусових; и кад је видех, зачудих се веома. Откривење 17:4–6.

The geopolitical apparatus which the papacy employs in the last days to persecute those she deems are heretics is represented by “a scarlet coloured beast, full of names of blasphemy, having seven heads and ten horns.” The fact that she is riding upon the beast shows that she is in control of the beast, as is a rider upon a horse.

Геополитички апарат који папство употребљава у последњим данима да прогони оне које сматра јеретицима представљен је као „звјер скерлетне боје, пуна имена хуле, која имаше седам глава и десет рогова“. Чињеница да она сједи на звијери показује да она управља звијери, као што јахач управља коњем.

> And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:8.

> И жена коју си видео јесте онај велики град, који царује над царевима земаљским. Откривење 17:8.

The “scarlet colored beast with seven heads and ten horns” is modern Rome, and represents the geopolitical structure the woman employs as she persecutes God’s faithful in the last days. The woman is modern Babylon, the great city that commits fornication and rules over the kings of the earth. The first two manifestations of Babylon represented by Babel in Genesis chapter eleven, and Babylon in Daniel chapters four and five, describe the arrogance and the fall of modern Babylon in the last days. The woman who is judged in Revelation chapter seventeen, is modern Babylon, and the beast she reigns over is modern Rome. She has committed fornication with the kings, and together they are one flesh.

„Звер скерлетне боје са седам глава и десет рогова“ јесте савремени Рим и представља геополитичку структуру којом се жена служи док прогони Божје верне у последњим данима. Жена је савремени Вавилон, велики град који чини блуд и влада над царевима земаљским. Прве две манифестације Вавилона, представљене Вавелом у једанаестој глави Постања и Вавилоном у четвртој и петој глави Данила, описују охолост и пад савременог Вавилона у последњим данима. Жена којој се суди у седамнаестој глави Откривења јесте савремени Вавилон, а звер над којом она царује јесте савремени Рим. Она је учинила блуд са царевима, и заједно су једно тело.

> Therefore shall a man leave his father and his mother, and shall cleave unto his wife: and they shall be one flesh. Genesis 2:24.

> Стога ће човек оставити оца свога и матер своју, и прилепиће се жени својој; и биће двоје једно тело. 1. Мојсијева 2:24.

Though they are one, certain prophetic elements of modern Rome and modern Babylon are isolated in God’s Word. The story of modern Babylon, as established by the two witnesses of Babel and Babylon is about her arrogance, and her final fall. In the last six verses of Daniel eleven, the king of the north is used to represent the papacy. The pope of Rome is Satan’s earthly representative.

Иако су једно, у Божјој Речи издвојени су одређени пророчки елементи савременог Рима и савременог Вавилона. Повест о савременом Вавилону, како је утврђена двојицом сведока — Вавелом и Вавилоном — говори о његовој охолости и о његовом коначном паду. У последњих шест стихова једанаесте главе Данила, цар севера се користи као представник папства. Римски папа је Сотонин земаљски представник.

> “To secure worldly gains and honors, the church was led to seek the favor and support of the great men of earth; and having thus rejected Christ, she was induced to yield allegiance to the representative of Satan—the bishop of Rome.” The Great Controversy, 50.

> „Да би обезбедила световне добитке и почасти, црква је била наведена да тражи наклоност и подршку великих људи овога света; и пошто је тако одбацила Христа, била је наведена да пружи оданост представнику сотоне — римском епископу.“ Велика борба, 50.

Satan wished to be God, and his desire was to take God’s political and religious thrones.

Сотона је желео да буде Бог, а његова намера била је да заузме Божје политичко и верско престоље.

> How art thou fallen from heaven, O Lucifer, son of the morning! how art thou cut down to the ground, which didst weaken the nations! For thou hast said in thine heart, I will ascend into heaven, I will exalt my throne above the stars of God: I will sit also upon the mount of the congregation, in the sides of the north: I will ascend above the heights of the clouds; I will be like the most High. Isaiah 14:12–14.

> Како паде с неба, о Луцифере, сине зорин! како би оборен на земљу, ти који си обарао народе! Јер говорио си у срцу своме: Уздигнућу се на небо, изнад звезда Божјих подигнућу престо свој; и сешћу на гори зборној, на странама северним; уздигнућу се изнад висина облачних; изједначићу се с Вишњим. Исаија 14:12–14.

Satan desired to exalt his throne (which is a symbol of kingly rule), “above the stars of God.” The stars of God are the angels, and represent the machinery of God’s government. Satan desired to “also” be seated “upon the mount of the congregation, in the sides of the north.” The congregation is the Church, and it is located in Jerusalem, which is in the sides of the north. To be seated upon a throne in “sides of the north,” is to be king of the north. Christ is the true King of the North, who also is King over the government of God. Satan desired to “be like the most High.”

Сотона је желео да узвиси свој престо (који је симбол царске владавине) „изнад звезда Божјих“. Звезде Божје су анђели и представљају устројство Божје владавине. Сотона је желео да се „такође“ зацари „на гори зборној, на странама северним“. Збор је Црква, и она се налази у Јерусалиму, који је на странама северним. Седети на престолу на „странама северним“ значи бити цар севера. Христос је истинити Цар Севера, који је уједно и Цар над Божјом владавином. Сотона је желео да „буде као Вишњи“.

> A Song and Psalm for the sons of Korah. Great is the Lord, and greatly to be praised in the city of our God, in the mountain of his holiness. Beautiful for situation, the joy of the whole earth, is mount Zion, on the sides of the north, the city of the great King. God is known in her palaces for a refuge. Psalm 48:1–3.

> Песма и псалам за синове Корејеве. Велик је Господ и достојан сваке хвале у граду Бога нашега, на светој гори његовој. Прекрасна узвишеношћу, радост свој земљи, гора је Сион, на северним странама, град великога Цара. Бог је у дворима његовим познат као уточиште. Псалам 48:1–3.

The earthly representative of Satan is the bishop of Rome (the pope). In the last six verses of Daniel eleven, the final rise and fall of the pope of Rome is portrayed, and the pope is there represented as the king of the north. He is the head of the Catholic church, and the word “catholic” means universal. In order for Satan to counterfeit Christ’s two thrones (political and religious), Satan created the Catholic church for the purpose of having a worldwide religious system when he begins his personation of Christ in the last days.

Земаљски представник Сатане јесте епископ Рима (папа). У последњих шест стихова једанаесте главе Данила приказани су коначни успон и пад римског папе, и папа је тамо представљен као цар севера. Он је поглавар Католичке цркве, а реч „католички“ значи васељенски. Да би Сатана подражавао Христова два престола (политички и верски), Сатана је створио Католичку цркву са циљем да има светски верски систем када у последњим данима започне своје лажно представљање Христа.

> “This compromise between paganism and Christianity resulted in the development of ‘the man of sin’ foretold in prophecy as opposing and exalting himself above God. That gigantic system of false religion is a masterpiece of Satan’s power—a monument of his efforts to seat himself upon the throne to rule the earth according to his will.” The Great Controversy, 50.

> „Овај компромис између паганства и хришћанства довео је до развоја ‘човека греха’, који је у пророштву проречен као онај који се противи Богу и уздиже себе изнад Бога. Тај гигантски систем лажне религије ремек-дело је Сотонине силе — споменик његових настојања да се уздигне на престо и влада земљом по својој вољи.“ Велика борба, 50.

Satan constructed a worldwide religious system and also a worldwide political structure, for the purpose of counterfeiting the two thrones of authority that the true King of the North is seated upon. The ten kings of Revelation seventeen, with whom the whore commits fornication and rules over in the last days, represents the beast with seven heads and ten horns, that is reigned over by the woman who has BABYLON written on her forehead. In chapter seventeen the ten kings “hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire.” Thus, her judgment is portrayed. The three manifestations of Babylon are identifying the final fall of Babylon. The three manifestations of Rome are identifying the political structure she reigns over.

Сатана је изградио светски религијски систем, а такође и светску политичку структуру, са циљем да фалсификује два престола власти на којима седи истински Цар Севера. Десет царева из Откривења седамнаест, с којима блудница чини блуд и над којима влада у последњим данима, представљају звер са седам глава и десет рогова, над којом влада жена којој је на челу написано ВАВИЛОН. У седамнаестом поглављу десет царева „омрзнуше на курву, и опустошиће је и оголити, и јешће месо њезино, и сажећи ће је огњем.” Тако је приказан њен суд. Три манифестације Вавилона поистовећују коначни пад Вавилона. Три манифестације Рима поистовећују политичку структуру над којом она влада.

The three angels’ messages of Revelation chapter fourteen address the final fall of modern Babylon, as does Daniel chapter eleven, verses forty-four and forty-five. Her final fall is referenced in chapter seventeen of Revelation, but it is even more specifically detailed in chapter eighteen. Daniel eleven’s portrayal of modern Babylon’s final fall, accompanied with the illustration of chapter fourteen’s three angels, and chapters seventeen and eighteen’s description of the final fall, are to be brought together, line upon line. In Daniel eleven, modern Babylon’s final fall is identified as occurring with her receiving no help.

Поруке тројице анђела из четрнаестог поглавља Откривења говоре о коначном паду савременог Вавилона, као што то чини и једанаесто поглавље Данила, стихови четрдесет четири и четрдесет пет. Њен коначни пад помиње се у седамнаестом поглављу Откривења, али је још одређеније изложен у осамнаестом поглављу. Приказ коначног пада савременог Вавилона у Данилу 11, праћен представом тројице анђела из четрнаестог поглавља, и опис коначног пада из седамнаестог и осамнаестог поглавља, треба да буду сједињени, ред по ред. У Данилу 11, коначни пад савременог Вавилона препознат је као догађај који наступа онда када она не добија никакву помоћ.

> And he shall plant the tabernacles of his palace between the seas in the glorious holy mountain; yet he shall come to his end, and none shall help him. Daniel 11:45.

> И поставиће шаторе свога дворца између мора на славној светој гори; али ће доћи своме крају, и нико му неће помоћи. Данило 11:45.

In the next verse Michael stands up and human probation closes. The verse begins by stating, “And at that time.” When modern Babylon falls, human probation closes, and she dies alone. The third angel identifies the close of probation because it identifies that the world has been divided into two classes of people, those who have the mark of the beast and those who have the seal of God. At that time, God’s wrath is poured out upon modern Babylon, and those who have accepted the mark of her authority.

У следећем стиху Михаило устаје и време благодати за човека се затвара. Стих започиње речима: „И у то време.” Када савремени Вавилон падне, време благодати за човека се затвара, и она умире сама. Трећи анђео указује на завршетак времена благодати, јер показује да је свет подељен на две класе људи, на оне који имају жиг звери и на оне који имају печат Божји. У то време, Божји гнев се излива на савремени Вавилон и на оне који су прихватили жиг њеног ауторитета.

> And the third angel followed them, saying with a loud voice, If any man worship the beast and his image, and receive his mark in his forehead, or in his hand, The same shall drink of the wine of the wrath of God, which is poured out without mixture into the cup of his indignation; and he shall be tormented with fire and brimstone in the presence of the holy angels, and in the presence of the Lamb: And the smoke of their torment ascendeth up for ever and ever: and they have no rest day nor night, who worship the beast and his image, and whosoever receiveth the mark of his name. Here is the patience of the saints: here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus. Revelation 14:9–12.

> И трећи анђео пође за њима, говорећи јаким гласом: Ако се ко поклони звери и лику њезину, и прими жиг на чело своје или на руку своју, и он ће пити од вина гнева Божјега, које је непомешано наливено у чашу јарости Његове; и биће мучен огњем и сумпором пред светим анђелима и пред Јагњетом. И дим мучења њихова излазиће у векове векова; и немају покоја ни дању ни ноћу они који се клањају звери и лику њезину, и ко год прими жиг имена њезина. Овде је трпљење светих; овде су они који држе заповести Божје и веру Исусову. Откривење 14:9–12.

In Revelation chapter eighteen, the judgment of the great whore is represented as a progressive judgment that begins at the soon-coming Sunday law, when the second voice calls God’s other flock out of Babylon. By verse twenty-one, the close of probation is marked, thus identifying a period from the soon-coming Sunday law in the United States until Michael stands up is a period of time that modern Babylon’s judgment is brought about, during a time of great persecution.

У осамнаестом поглављу Откривења, суд над великом блудницом представљен је као постепени суд који почиње са недалеко предстојећим законом о недељи, када други глас позива друго Божје стадо да изађе из Вавилона. До двадесет првог стиха означен је завршетак времена милости; тиме се показује да је период од недалеко предстојећег закона о недељи у Сједињеним Државама па све док Михаило не устане време у којем се извршава суд над савременим Вавилоном, у раздобљу великог прогонства.

> And a mighty angel took up a stone like a great millstone, and cast it into the sea, saying, Thus with violence shall that great city Babylon be thrown down, and shall be found no more at all. And the voice of harpers, and musicians, and of pipers, and trumpeters, shall be heard no more at all in thee; and no craftsman, of whatsoever craft he be, shall be found any more in thee; and the sound of a millstone shall be heard no more at all in thee; And the light of a candle shall shine no more at all in thee; and the voice of the bridegroom and of the bride shall be heard no more at all in thee: for thy merchants were the great men of the earth; for by thy sorceries were all nations deceived. And in her was found the blood of prophets, and of saints, and of all that were slain upon the earth. Revelation 18:21–24.

> И један силан анђео узе камен као велики жрвањ, и баци га у море говорећи: Тако ће силовито бити оборен онај велики град Вавилон, и неће се више никада наћи. И глас гудача, и музичара, и свирача у фруле, и трубача, неће се више никада чути у теби; и никакав мајстор, ма каквога заната био, неће се више наћи у теби; и хука жрвња неће се више никада чути у теби; И светлост свеће неће више никада засјати у теби; и глас женика и невесте неће се више никада чути у теби: јер твоји трговци беху великаши земаљски; јер твојим врачарама беху обманути сви народи. И у њој се нађе крв пророка, и светих, и свих који беху побијени на земљи. Откривење 18:21–24.

The casting down of the stone, the silencing of the musicians and workers, the extinguishing of the candle, the silencing of the voices of the bride and bridegroom are all expressions taken from the Old Testament that represent the close of probation.

Бацање камена, утишавање музичара и радника, гашење свеће, утишавање гласова невесте и младожење — све су то изрази преузети из Старога завета који представљају завршетак времена благодати.

When Daniel chapter eleven, is prophetically laid upon Revelation chapters thirteen and fourteen, and then those two passages are laid upon chapters seventeen and eighteen of Revelation we find three lines of prophecy that, among other truths, represent the final fall of modern Babylon. Each of the three lines represent one of the threefold powers that lead the world to Armageddon. Daniel chapter eleven is identifying the beast (the papacy). Revelation chapters thirteen and fourteen, present the same history, but from the perspective of the false prophet (the United States). Revelation chapters seventeen and eighteen, identify the same prophetic line, but the history there represented is focused upon the dragon (the United Nations).

Када се једанаесто поглавље Књиге пророка Данила, у пророчком смислу, положи преко тринаестог и четрнаестог поглавља Откривења, а затим се та два одломка положе преко седамнаестог и осамнаестог поглавља Откривења, налазимо три пророчке линије које, између осталих истина, представљају коначни пад савременог Вавилона. Свака од те три линије представља једну од троструких сила које воде свет ка Армагедону. Једанаесто поглавље Данила поистовећује звер (папство). Тринаесто и четрнаесто поглавље Откривења излажу исту историју, али из перспективе лажног пророка (Сједињених Држава). Седамнаесто и осамнаесто поглавље Откривења поистовећују исту пророчку линију, али је историја која је тамо представљена усредсређена на аждају (Уједињене нације).

Each of the three lines begin at the time of the end in 1798. Verse forty of Daniel chapter eleven begins with the words, “And at the time of the end.” The “time of the end” in the beginning of the verse is 1798, and when the verse was fulfilled in 1989, it was also the “time of the end,” for Jesus illustrates the end with the beginning when He wishes to place His signature upon an important fact. Sister White informs us that chapter thirteen of Revelation also begins in 1798.

Свака од три линије почиње у време краја 1798. године. Четрдесети стих једанаестог поглавља Књиге пророка Данила започиње речима: „И у време краја.“ „Време краја“ на почетку тог стиха јесте 1798. година, а када се тај стих испунио 1989. године, то је такође било „време краја“, јер Исус илуструје крај почетком када жели да стави свој потпис на неку важну чињеницу. Сестра Вајт нас обавештава да и тринаесто поглавље Откривења почиње 1798. године.

> “And when the Papacy, robbed of its strength, was forced to desist from persecution, John beheld a new power coming up to echo the dragon’s voice, and carry forward the same cruel and blasphemous work. This power, the last that is to wage war against the church and the law of God, was symbolized by a beast with lamblike horns.” Signs of the Times, November 1, 1899.

> „А када је папство, лишено своје снаге, било приморано да одустане од прогонства, Јован је угледао нову силу како устаје да понови глас аждаје и да настави исто то сурово и богохулно дело. Ова сила, последња која ће повести рат против цркве и закона Божјег, била је симболизована зверју са јагњећим роговима.“ Signs of the Times, November 1, 1899.

The line of prophecy that begins in verse forty of Daniel eleven in 1798, continues until human probation closes when Michael stands up. The line of prophecy that begins in 1798, “when the Papacy, robbed of its strength, was forced to desist from persecution,” and it ends with God’s wrath being poured upon those who have accepted the “mark” of papal authority. In Revelation chapter seventeen, when the angel comes to John to show him the judgment of the papal whore, John is carried to the very end of the “wilderness,” that represents the history of the year 538 unto 1798. Spiritually placed in 1798, John records the judgment of modern Babylon, that begins with the second voice of Revelation eighteen, which announces that the papacy has filled the cup of her probationary time, and her judgment then continues until probation closes as the millstone is cast into the sea.

Линија пророштва која почиње у четрдесетом стиху једанаесте главе Данила године 1798. наставља се све док се не заврши време милости за људе, када Михаило устане. Линија пророштва која почиње 1798. године, „када је папство, лишено своје снаге, било приморано да одустане од прогонства“, завршава се изливањем Божјег гнева на оне који су прихватили „жиг“ папског ауторитета. У седамнаестој глави Откривења, када анђео долази Јовану да му покаже суд над папском блудницом, Јован бива однесен до самог краја „пусте земље“, која представља историју од 538. до 1798. године. Духовно постављен у 1798. годину, Јован бележи суд над савременим Вавилоном, који почиње другим гласом из осамнаесте главе Откривења, који објављује да је папство испунило чашу свога времена милости, а његов суд се затим наставља све док се време милости не заврши, када се жрвањ баца у море.

Line upon line, these three lines identify the final fall of modern Babylon, who has committed fornication with the kings of modern Rome. Daniel eleven is a witness of the papacy, represented as the king of the north. Revelation thirteen and fourteen is a witness of the false prophet, and chapters seventeen and eighteen witness to the role of the dragon (the ten kings). The prophetic framework employed by Future for America is based upon the three powers that lead the world to Armageddon.

Ред по ред, ове три линије означавају коначни пад савременог Вавилона, који је чинио блуд са царевима савременог Рима. Једанаесто поглавље Данилове књиге сведочи о папству, представљеном као цар са севера. Тринаесто и четрнаесто поглавље Откривења сведоче о лажном пророку, а седамнаесто и осамнаесто поглавље сведоче о улози аждаје (десет царева). Пророчки оквир којим се служи Future for America заснива се на три силе које воде свет ка Армагедону.

The two witnesses of Babel and Babylon identify the prophetic characteristics of modern Babylon. Those two witnesses speak of the arrogance of a papal leader, who professes to be Christian and seats himself in the temple of God, and proclaims himself to be God. Those two witnesses also identify his final fall. The pope’s self-exaltation and final fall as represented in the three manifestations of Babylon are what establishes the vision of prophetic history.

Два сведока Вавела и Вавилона поистовећују пророчке одлике савременог Вавилона. Та два сведока говоре о охолости папског вође, који исповеда да је хришћанин и седа у храм Божји, те себе проглашава Богом. Та два сведока такође указују на његов коначни пад. Папино самоузвишење и коначни пад, како су представљени у три пројаве Вавилона, јесу оно што успоставља виђење пророчке историје.

> And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall. Daniel 11:14.

> И у то време многи ће устати на цара јужнога; и насилници из твога народа уздигнуће се да утврде виђење; али ће пасти. Данило 11:14.

We will continue our consideration of the three manifestations of Babylon in the next article.

Наставићемо наше разматрање трију манифестација Вавилона у следећем чланку.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Reward her even as she rewarded you, and double unto her double according to her works: in the cup which she hath filled fill to her double. How much she hath glorified herself, and lived deliciously, so much torment and sorrow give her: for she saith in her heart, I sit a queen, and am no widow, and shall see no sorrow. Therefore shall her plagues come in one day, death, and mourning, and famine; and she shall be utterly burned with fire: for strong is the Lord God who judgeth her. Revelation 18:4–8.

> И чух други глас с неба где говори: Изађите из ње, народе мој, да не будете заједничари у гресима њезиним, и да вас не задесе зла њезина. Јер греси њезини допреше до неба, и Бог се опомену безакоња њезиних. Вратите јој као што је она вама вратила, и удвостручите јој двоструко по делима њезиним; у чашу коју је она напунила, напуните јој двоструко. Колико је себе прослављала и у раскоши живела, толико јој дајте муке и жалости; јер говори у срцу своме: Седим као царица, и нисам удовица, и жалости нећу видети. Зато ће у један дан доћи зла њезина: смрт, и плач, и глад; и биће сажжена огњем; јер је силан Господ Бог који јој суди. Откривење 18:4–8.

Back to Articles