Article

# The Book of Daniel - Number Forty-Four

Књига пророка Данила — број четрдесет четири

Unveiling the Lost Foundations: William Miller’s Prophetic Truths and the Last Days of Adventism

Откривање изгубљених темеља: пророчке истине Вилијама Милера и последњи дани адвентизма

Author

Jeff Pippenger

Published

January 8, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

William Miller’s foundational truths were covered up over the four generations of Adventism. The restoration of those foundational truths are set forth in his second dream, and repeatedly identified in the Bible and Spirit of Prophecy as the work God’s last day people are to accomplish. Miller’s dream identifies that when the dirt brush man restores the jewels, they will shine ten times brighter than the sun.

Темељне истине Вилијама Милера биле су затрпане током четири генерације адвентизма. Обнова тих темељних истина изложена је у његовом другом сну, и у Библији и Духу пророштва више пута је препозната као дело које Божји народ последњих дана треба да изврши. Милеров сан показује да ће, када човек са четком очисти и обнови драгуље, они сијати десет пута јаче од сунца.

Miller’s framework was based upon recognizing the two desolating powers of paganism followed by papalism, and the apostle Paul’s testimony in chapter two of Thessalonians, provided Miller with the anchor for his framework. There Paul identifies that pagan Rome had restrained the papacy from rising to power, until pagan Rome was taken away. In 2 Thessalonians, Paul also provided the anchor for the framework of Future for America, when Paul identified that the “man of sin” in the chapter was also represented as the king that exalted himself, in Daniel chapter eleven, and verse thirty-six.

Milerov okvir zasnivao se na prepoznavanju dveju opustošujućih sila paganizma, a potom i papstva, a svedočanstvo apostola Pavla u drugom poglavlju Poslanice Solunjanima pružilo je Mileru uporište za njegov okvir. Tu Pavle ukazuje na to da je paganski Rim zadržavao papstvo da ne uzdigne na vlast, sve dok paganski Rim nije bio uklonjen. U 2. Solunjanima Pavle je takođe pružio uporište za okvir knjige Future for America, kada je pokazao da je „čovek greha“ u tom poglavlju takođe predstavljen kao car koji se uzvisuje, u jedanaestom poglavlju Danila, u trideset šestom stihu.

It is essential to see that the increase of knowledge in the movement of both the first and third angels, was directly connected with Paul’s testimony in chapter two of Thessalonians. At the time of the end in 1798, and also in 1989, the book of Daniel was unsealed, thus initiating a three-step testing process. The testing process always produces two classes of worshippers in the history where the book of Daniel is unsealed. It is essential to see Paul’s writings in connection with the increase of knowledge at the time of the end, for it is in that very chapter where Paul warns that those who do not receive the “love of the truth,” will receive strong delusion from God. The strong delusion is what is brought upon the wicked in Daniel chapter twelve, who reject the increase of knowledge. In both histories the strong delusion is most directly referring to Adventism.

Од суштинске је важности увидети да је пораст знања у покрету и првог и трећег анђела био непосредно повезан са Павловим сведочанством у другом поглављу Посланице Солуњанима. У време свршетка, 1798. године, а такође и 1989. године, књига пророка Данила била је отпечаћена, чиме је отпочео тростепени процес испитивања. Процес испитивања увек производи две класе поштовалаца у историји у којој је књига пророка Данила отпечаћена. Од суштинске је важности сагледати Павлове списе у вези са порастом знања у време свршетка, јер управо у том поглављу Павле упозорава да ће они који не приме „љубав истине“ примити од Бога силу заблуде. Сила заблуде је оно што долази на безбожнике у дванаестом поглављу књиге пророка Данила, који одбацују пораст знања. У обе историје, сила заблуде се најнепосредније односи на адвентизам.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> „Онај који види испод површине, који чита срца свих људи, каже о онима који су имали велику светлост: ‘Не пате и не ужасавају се због свог моралног и духовног стања.’ Да, изабрали су своје сопствене путеве, и душа им ужива у њиховим гадостима. И ја ћу изабрати њихове заблуде, и навешћу на њих страхоте њихове; јер кад сам звао, нико се није одазивао; кад сам говорио, нису слушали; него су чинили зло пред Мојијем очима, и изабрали оно што Ми није било по вољи.’ ‘И зато ће им Бог послати силу преваре, да верују лажи,’ јер ‘не примише љубав истине, да би се спасли,’ ‘него су уживали у неправди.’ Исаија 66:3, 4; 2. Солуњанима 2:11, 10, 12.

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’

> „Небески Учитељ упитао је: ‘Каква би јача обмана могла завести ум од привида да градите на правом темељу и да Бог прихвата ваша дела, док у стварности многе ствари чините по световној политици и грешите против Јехове? О, то је велика превара, очаравајућа обмана, која овладава умовима када људи који су некада познавали истину, побркају облик побожности с њеним духом и силом; када мисле да су богати и обогатили се и да им ништа није потребно, док су у стварности у потреби за свим.’“

> “God has not changed toward His faithful servants who are keeping their garments spotless. But many are crying, ‘Peace and safety,’ while sudden destruction is coming upon them. Unless there is thorough repentance, unless men humble their hearts by confession and receive the truth as it is in Jesus, they will never enter heaven. When purification shall take place in our ranks, we shall no longer rest at ease, boasting of being rich and increased with goods, in need of nothing.

> „Бог се није променио према Својим верним слугама који чувају своје хаљине неокаљанима. Али многи вичу: ‘Мир и сигурност’, док их изненадна пропаст сналази. Ако не буде темељног покајања, ако људи не понизе своја срца исповедањем и не приме истину онакву каква је у Исусу, никада неће ући у небо. Када очишћење буде извршено у нашим редовима, више нећемо спокојно почивати, хвалећи се да смо богати и да смо се обогатили, те да нам ништа није потребно.״

> “Who can truthfully say: ‘Our gold is tried in the fire; our garments are unspotted by the world’? I saw our Instructor pointing to the garments of so-called righteousness. Stripping them off, He laid bare the defilement beneath. Then He said to me: ‘Can you not see how they have pretentiously covered up their defilement and rottenness of character? ‘How is the faithful city become an harlot!’ My Father’s house is made a house of merchandise, a place whence the divine presence and glory have departed! For this cause there is weakness, and strength is lacking.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> „Ко може истинито рећи: ‘Наше злато је окушано у огњу; наше хаљине су неокаљане од света’? Видела сам како наш Наставник показује на хаљине такозване праведности. Скидајући их, открио је нечистоту испод њих. Затим ми је рекао: ‘Зар не видиш како су надмено прикрили своју нечистоту и трулеж карактера? „Како поста верни град блудница!“ Дом Оца мојега постао је дом трговине, место одакле су се божанско присуство и слава удаљили! Због тога влада слабост, и снаге нема.’“ Testimonies, volume 8, 249, 250.

Adventism was “the faithful city” when it proclaimed the Midnight Cry in 1844. By 1863, it began the process of rejecting the “foundations” that were established through the ministry of William Miller. When they began to set aside the foundational truths, thus covering them with counterfeit jewels and coins, they were building a new foundation. Those that began, carried out and continue that work, are represented in the writing of the Spirit of Prophecy as “those who have had great light.”

Адвентизам је био „верни град“ када је 1844. године објављивао Поноћни поклич. До 1863. године, започео је процес одбацивања „темеља“ који су били успостављени кроз службу Вилијама Милера. Када су почели да остављају по страни темељне истине, покривајући их тиме кривотвореним драгуљима и кованицама, градили су нов темељ. Они који су започели, спровели и настављају то дело, у списима Духа пророштва представљени су као „они који су имали велику светлост.“

The “great light” they once had, was represented in Miller’s dream as the jewels in the casket, which Miller placed upon a table in the center of his room, that shone brighter than “the sun.” In the passage just cited Sister White identifies, “those who have had great light,” but who “have chosen their own ways.”

„Велика светлост“ коју су некада имали била је у Милеровом сну представљена драгуљима у ковчежићу, које је Милер поставио на сто у средини своје собе, а који су сијали јаче од „сунца“. У управо наведеном одломку сестра Вајт поистовећује „оне који су имали велику светлост“, али који су „изабрали своје путеве“.

They chose a new way in 1863. She says it is “a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.”

Изабрали су нови пут 1863. године. Она каже да је то „опсена која заноси, која овладава умовима када људи који су некада познавали истину, побожност по спољашњем облику замене за њен дух и силу; када мисле да су богати и да су се обогатили и да им ништа није потребно, док су у стварности у потреби за свим.“

She is identifying the Laodicean condition, which she and her husband identified occurred in 1856. They were then tested for seven years, but failed the test in 1863, and began erecting the false foundation that brings the strong delusion of Paul’s warning message in Thessalonians. Paul’s warning in Thessalonians is an anchor for both the movement at the beginning and ending of Adventism, and aligns perfectly with Miller’s dream, which addresses both the beginning and ending of Adventism. His dream identifies that when the work of restoring the original jewels of truth is accomplished, those truths will shine ten times brighter than when they first shone at the Midnight Cry in the beginning of Adventism. How is it that Miller’s understanding shines any brighter now, than when he first recognized the truth?

Она препознаје Лаодикијско стање, за које су она и њен муж утврдили да је наступило 1856. године. Потом су били стављени на пробу током седам година, али су пали на испиту 1863. године и почели да подижу лажни темељ који доноси снажну заблуду из Павлове опомињуће поруке у Солуњанима. Павлова опомена у Солуњанима представља сидро и за покрет на почетку и на завршетку адвентизма, и савршено се подудара с Милеровим сном, који се односи и на почетак и на завршетак адвентизма. Његов сан показује да ће, када дело обнављања изворних драгуља истине буде довршено, те истине сијати десет пута јаче него што су сијале када су први пут засјале у Поноћном поклику на почетку адвентизма. Како то да Милерово разумевање сада сија ишта јаче него онда када је први пут препознао истину?

There are several truths represented upon the two sacred charts of Habakkuk chapter two. Those truths were represented in Miller’s dream as jewels that would ultimately be restored in the last days, just before the Midnight Cry. The counterfeit jewels that are carried out of the window in Miller’s dream represent both the false doctrines that were brought into Adventism to create a false foundation, and also to hide the true foundation; but they also represent those who refuse to turn loose of the false doctrines that make up the false foundation. “The daily” was the anchor for William Miller’s framework of truth that established the original foundation, and in the last days “the daily,” symbolizes not only paganism, as Miller correctly identified, but it is the symbol of the rebellion that produced the false foundation.

Постоји неколико истина представљених на две свете карте из другог поглавља Авакума. Те истине су у Милеровом сну биле представљене као драгуљи који ће коначно бити обновљени у последњим данима, непосредно пре Поноћног поклича. Лажни драгуљи који се у Милеровом сну износе кроз прозор представљају и лажне доктрине које су унете у адвентизам да би се створила лажна основа, а такође и да би се сакрила права основа; али они такође представљају и оне који одбијају да се одрекну лажних доктрина које сачињавају лажну основу. „Свакодневна“ је била сидро оквира истине Вилијама Милера који је успоставио првобитну основу, а у последњим данима „свакодневна“ симболизује не само паганизам, како је Милер исправно утврдио, него је и симбол побуне која је произвела лажну основу.

The Bible, the Spirit of Prophecy and history all testify that the judgment-hour cry of 1798 through 1844, was the proclamation of the message discovered and presented by William Miller. This is why the movement is called the Millerite movement. Logically to reject that movement, is to reject the light that was produced in 1798, that Daniel identified as an increase of knowledge.

Библија, Дух пророштва и историја — сви сведоче да је вапај о часу суда од 1798. до 1844. године био објављивање поруке коју је открио и изнео Вилијам Милер. Зато се тај покрет назива милеритски покрет. Логично, одбацити тај покрет значи одбацити светлост која је произашла 1798. године, коју је Данило означио као умножавање знања.

Isaiah speaks of the drunkards of Ephraim, and identifies those drunkards as the scornful men that rule the people of Jerusalem. Isaiah identifies that they are not drunk with literal wine, they are drunk with spiritual wine. Spiritual wine in the Bible is either true or false doctrine, depending upon the context. The drunkards of Ephraim are drunk on false doctrine, which is the wine of Babylon, as represented by the whore of Tyre in chapter seventeen, of Revelation and by Belshazzar in his last night of partying.

Исаија говори о пијаницама Јефремовим, и те пијанице поистовећује с људима подсмешљивим који владају народом у Јерусалиму. Исаија показује да они нису пијани од дословног вина, него су пијани од духовног вина. Духовно вино у Библији, зависно од контекста, означава или истиниту или лажну науку. Пијанице Јефремове опијене су лажном науком, која је вино Вавилона, како је представљено блудницом из Тира у седамнаестом поглављу Откривења и Валтазаром у његовој последњој ноћи гозбе.

Isaiah identified the effects of the spiritual drunkenness that comes upon the scornful men that rule the people of Jerusalem.

Исаија је указао на последице духовног пијанства које долази на људе подсмешљивце који владају народом Јерусалима.

> Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry: they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes: the prophets and your rulers, the seers hath he covered. And the vision of all is become unto you as the words of a book that is sealed, which men deliver to one that is learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I cannot; for it is sealed: And the book is delivered to him that is not learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I am not learned. Wherefore the Lord said, Forasmuch as this people draw near me with their mouth, and with their lips do honour me, but have removed their heart far from me, and their fear toward me is taught by the precept of men: Therefore, behold, I will proceed to do a marvellous work among this people, even a marvellous work and a wonder: for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, Who seeth us? and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 29:9–16.

> Застаните и чудите се; вичите и вапите: пијани су, али не од вина; посрћу, али не од силнога пића. Јер је Господ излио на вас дух дубока сна, и затворио ваше очи; пророке и ваше поглаваре, видиоце, покрио је. И сва вам је визија постала као ријечи запечаћене књиге, коју дају некоме ученом, говорећи: Читај ово, молим те; а он каже: Не могу, јер је запечаћена. И књига се даје ономе који није учен, говорећи: Читај ово, молим те; а он каже: Нисам учен. Зато Господ рече: Пошто ми се овај народ приближава својим устима и својим ме часте уснама, а срце своје удаљише далеко од мене, и страх којим ме се боје научен је по заповијести људској, зато, ево, ја ћу опет учинити чудесно дјело међу овим народом, чудесно дјело и чудо; јер ће пропасти мудрост његових мудраца, и разум његових разумних сакриће се. Тешко онима који дубоко крију своју намјеру од Господа, и чија су дјела у тами, па говоре: Ко нас види? и ко нас зна? Заиста, ваше извртање ствари сматраће се као грнчарска глина; јер хоће ли дјело рећи ономе који га је начинио: Није ме начинио? или ће створена ствар рећи ономе који ју је обликовао: Није имао разума? Исаија 29:9–16.

Sister White quotes these verses and then adds:

Сестра Вајт наводи ове стихове, а затим додаје:

> “Every word of this will be fulfilled. There are those who do not humble their hearts before God, and who will not walk uprightly. They hide their true purposes, and keep in fellowship with the fallen angel, who loveth and maketh a lie. The enemy puts his spirit upon the men whom he can use to deceive those who are partially in the dark. Some are becoming imbued with the darkness that prevails, and are setting the truth aside for error. The day pointed out by prophecy is come. Jesus Christ is not understood. Jesus Christ is to them a fable. At this stage of the earth’s history, many act like drunken men. ‘Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry; they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes. The prophets and your rulers, the seers hath he covered.’ A spiritual drunkenness is upon many who suppose they are the people who shall be exalted. Their religious faith is just as is represented in this Scripture. Under its influence, they cannot walk straight. They make crooked paths in their course of action. One and then another, they reel to and fro. They are looked upon by the Lord with great pity. The way of truth they have not known. They are scientific schemers, and those who could and should have helped, because of a clear spiritual eyesight, are themselves deceived, and are sustaining an evil work.

> „Свака реч од овога испуниће се. Има оних који не понижавају своја срца пред Богом и који неће да ходе право. Они прикривају своје истинске намере и одржавају заједницу са палим анђелом, који љуби и чини лаж. Непријатељ полаже свој дух на људе којима може да се послужи да преваре оне који су делимично у тами. Неки бивају прожети тамом која влада и истину одбацују ради заблуде. Дошао је дан на који је пророчанство указало. Исус Христос није схваћен. Исус Христос је њима бајка. У овом раздобљу историје земље многи поступају као пијани људи. „Станите и чудите се; вичите и запомаžite; пијани су, али не од вина; посрћу, али не од силнога пића. Јер је Господ излио на вас дух дубока сна и затворио ваше очи. Пророке и ваше главаре, видиоце, покрио је.“ Духовно пијанство обузело је многе који мисле да су народ који ће бити узвишен. Њихова верска вера управо је онаква каквом је представљена у овом Писму. Под његовим утицајем, они не могу да ходе право. Они на свом путу поступања праве криве стазе. Један па други, тетурају се тамо-амо. Господ их посматра с великим сажаљењем. Пут истине нису познали. Они су лукави смутљивци, а они који су могли и требало да помогну, због јасног духовног вида, и сами су преварени и подупиру зло дело.

> “The developments of these last days will soon become decided. When these spiritualistic deceptions are revealed to be what they really are,—the secret workings of evil spirits,—those who have acted a part in them will become as men who have lost their minds.

> „Збивања ових последњих дана ускоро ће постати одлучујућа. Када се ове спиритистичке обмане открију као оно што заиста јесу, — тајна деловања злих духова, — они који су у њима имали удела постаће као људи који су изгубили разум.

> “‘Wherefore the Lord saith, Forasmuch as this people draw near me with their mouth, and with their lips do honor me, but have removed their hearts far from me, and their fear toward me is taught by the precept of men therefore, behold I will proceed to do a marvelous work among this people, even a marvelous work and a wonder for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, who seeth us, and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay; for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it. He had no understanding?’

> „Зато Господ говори: Пошто ми се овај народ приближава својим устима и уснама ме поштује, а срце своје удаљио је далеко од мене, и страх њихов према мени научен је по заповести људској, зато, ево, ја ћу и даље чинити чудесно дело међу овим народом, чудесно дело и диво; јер ће мудрост мудрих његових пропасти, и разум разборитих његових сакриће се. Тешко онима који дубоко крију своју намеру од Господа, и дела су им у тами, па говоре: ко нас види, и ко нас зна? Заиста, ваше извртање ствари наглавачке сматраће се као грнчарска глина; јер хоће ли дело рећи ономе који га је начинио: Није ме начинио? или ће саздано рећи ономе који га је саздао: Није имао разума?“

> “It is presented to me that in our experience we have been and are meeting this very condition of things. Men who have had great light and wonderful privileges have taken the word of leaders who think themselves wise, who have been greatly favored and blessed by the Lord, but who have taken themselves out of the hands of God and placed themselves in the ranks of the enemy. The world is to be flooded with specious fallacies. One human mind, accepting these fallacies, will work upon other human minds, who have been turning the precious evidence of God’s truth into a lie. These men will be deceived by fallen angels, when they should have stood as faithful guardians, watching for souls, as they that must give an account. They have laid down the weapons of their warfare, and have given heed to seducing spirits. They make of no effect the counsel of God and set aside his warnings and reproofs, and are positively on Satan’s side, giving heed to seducing spirits and doctrines of devils.

> „Показано ми је да смо у свом искуству били и да јесмо суочени управо са оваквим стањем ствари. Људи који су имали велику светлост и дивне предности прихватили су реч вођа који себе сматрају мудрима, који су били веома повлашћени и благословени од Господа, али који су се сами истргли из Божјих руку и стали у редове непријатеља. Свет треба да буде преплављен привидно уверљивим заблудама. Један људски ум, прихватајући ове заблуде, деловаће на друге људске умове, који су драгоцене доказе Божје истине претварали у лаж. Ове људе превариће пали анђели, када је требало да стоје као верни чувари, бдијући над душама, као они који морају дати одговор. Они су положили оружје свога ратовања и послушали заводљиве духове. Они поништавају Божји савет и одбацују Његова упозорења и укоре, и отворено су на Сотониној страни, слушајући заводљиве духове и науке демона.“

> “Spiritual drunkenness is now upon men who ought not to be staggering as men under the influence of strong drink. Crimes and irregularities, fraud, deceit, and unfair dealing fill the world, in accordance with the teaching of the leader who rebelled in the heavenly courts.

> „Духовно пијанство сада је обузело људе који не би смели да посрћу као људи под дејством жестоког пића. Злочини и безакоња, превара, обмана и неправедно поступање испуњавају свет, у складу са учењем вође који се побунио у небеским дворовима.

> “History is to be repeated. I could specify what will be in the near future, but the time is not yet. The forms of the dead will appear, through the cunning device of Satan, and many will link up with the one who loveth and maketh a lie. I warn our people that right among us some will turn away from the faith, and give heed to seducing spirits and doctrines of devils, and by them the truth will be evil spoken of.” Battle Creek Letters, 123–125.

> „Istorija treba da se ponovi. Mogla bih tačno da navedem šta će biti u bliskoj budućnosti, ali vreme još nije došlo. Obličja mrtvih će se pojaviti, posredstvom lukavog Sataninog sredstva, i mnogi će se povezati sa onim koji ljubi i čini laž. Upozoravam naš narod da će upravo među nama neki otpasti od vere i prionuti uz zavodljive duhove i nauke demonske, te će se zbog njih o istini zlo govoriti.“ Battle Creek Letters, 123–125.

All the prophets, including Isaiah and Sister White are identifying the last days. In these days the leaders of Adventism “are positively on Satan’s side, giving heed to seducing spirits and doctrines of devils.” Sister White sets forth a prediction when she says, “When these spiritualistic deceptions are revealed to be what they really are,—the secret workings of evil spirits,—those who have acted a part in them will become as men who have lost their minds.” The leadership of Adventism will become as men who have lost their minds, at the point in the history of the last days when their drunkenness is revealed to be “the secret workings of evil spirits.”

Сви пророци, укључујући Исаију и сестру Вајт, указују на последње дане. У тим данима вође адвентизма „несумњиво су на Сотониној страни, пазећи на заводљиве духове и науке ђаволске.“ Сестра Вајт износи једно пророчанство када каже: „Када се ове спиритистичке обмане покажу онаквима какве заиста јесу,—тајним деловањем злих духова,—они који су у њима узели учешћа постаће као људи који су изгубили разум.“ Руководство адвентизма постаће као људи који су изгубили разум, у оној тачки историје последњих дана када се њихово пијанство открије као „тајно деловање злих духова.“

There is an unsealing of the work of the scornful men that rule the people in Jerusalem in the last days. That unsealing was illustrated in Miller’s dream, when Miller prayed and then there was a door opened. It takes place just before he closed his eyes for a moment, identifying the very end of the sealing process of the one hundred and forty-four thousand. The opening of a door identifies a change of dispensations, and at that point the Laodicean movement of the third angel transitions into the Philadelphian movement of the third angel.

Постоји откривање дела подругљивих људи који у последње дане владају народом у Јерусалиму. То откривање било је приказано у Милеровом сну, када се Милер помолио и потом се отворила врата. То се збива непосредно пре него што је за тренутак склопио очи, означавајући сам крај процеса запечаћивања сто четрдесет и четири хиљаде. Отварање врата означава промену раздобља, и у том тренутку лаодикијски покрет трећег анђела прелази у филаделфијски покрет трећег анђела.

In the passage in Isaiah, there is a summary of the evil work of the drunkards of Ephraim, who are the men who “should have stood as faithful guardians.” The summary is expressed as, “‘Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay; for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it. He had no understanding?’”

У одломку у Исаији дат је сажетак злог дела пијаница Јефремових, који су људи који је „требало да стоје као верни чувари“. Тај сажетак изражен је овако: „Заиста ће се ваше извртање ствари наопако сматрати као грнчарска глина; јер хоће ли дело рећи о ономе који га је начинио: Није ме начинио? или ће уобличена ствар рећи о ономе који ју је уобличио: Није имао разумевања?“

Miller’s identification of “the daily,” as either the religion of paganism or pagan Rome is ultimately a symbol of Satan, for Satan and pagan Rome are both represented as the dragon.

Milerovo poistovećivanje „svagdašnje službe“ ili sa religijom paganizma ili sa paganskim Rimom, u krajnjoj liniji predstavlja simbol Sotone, jer su i Sotona i paganski Rim prikazani kao aždaja.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> „Тако, док аждаја, првенствено, представља Сотону, она је, у другоразредном смислу, симбол паганског Рима.“ Велика борба, 439.

Speaking of the men who rule Jerusalem in the last days, Sister White states: “Some are becoming imbued with the darkness that prevails, and are setting the truth aside for error. The day pointed out by prophecy is come. Jesus Christ is not understood. Jesus Christ is to them a fable.” In 1901, a leader of Adventism from Germany began to introduce apostate Protestantism’s false view of “the daily” in the book of Daniel. That view identifies that “the daily” represents Christ’s sanctuary work, or some variation of that thought. I say some variation for there have been different emphasis placed upon the falsehood through the history that followed 1901, but those false views always manifest a conclusion that “the daily” represents some type of Christ’s work.

Говорећи о људима који у последњим данима владају Јерусалимом, сестра Вајт каже: „Неки бивају прожети тамом која преовладава, и одлажу истину ради заблуде. Дође дан на који је пророштво указало. Исуса Христа не разумеју. Исус Христос је за њих бајка.“ Године 1901, један вођа адвентизма из Немачке почео је да уводи лажно гледиште отпалог протестантизма о „свакодневној“ у књизи пророка Данила. То гледиште поистовећује „свакодневну“ са Христовом службом у светилишту, или са неком варијантом те мисли. Кажем неком варијантом, јер су у историји која је уследила после 1901. постојали различити нагласци стављани на ту неистину, али та лажна гледишта увек испољавају закључак да „свакодневна“ представља неку врсту Христовог дела.

The jewel that was the doctrine of “the daily,” which Miller identified as a satanic symbol, in the Adventism of the last days, is a symbol of Christ. When introduced in 1901, very few accepted the view that “the daily” was a symbol of Christ, and not a symbol of Satan, but by the 1930’s the jewel of the doctrine of “the daily,” which Miller had dug out of the vein of truth found in 2 Thessalonians, chapter two, was rejected as had the “seven times” of Leviticus twenty-six been rejected in 1863. Somewhere in the history of 1863 unto the 1930’s Adventism had changed leaders, without recognizing it.

Драгуљ који је била доктрина о „свагдашњој“, коју је Милер поистовећивао са сотонским симболом, у адвентизму последњих дана јесте симбол Христа. Када је 1901. године то било уведено, веома мало њих је прихватало гледиште да је „свагдашња“ симбол Христа, а не симбол Сотоне, али до тридесетих година XX века драгуљ доктрине о „свагдашњој“, који је Милер ископао из жиле истине пронађене у 2. Солуњанима, друго поглавље, био је одбачен, као што је 1863. било одбачено „седам времена“ из 3. Мојсијеве двадесет шест. Негде у историји од 1863. до тридесетих година XX века адвентизам је променио вође, а да то није препознао.

> “Brethren, I see your peril, and again I ask, Do you who err make any effort to correct the wrong? Souls may be stumbling along, walking in darkness, because you have not made straight paths for your feet. If you are in positions of trust, I appeal the more earnestly to you, for your own souls’ sake and for the sake of those who look to you as guides, repent before God for every mistake made, and confess your error.

> „Браћо, видим вашу опасност, и поново питам: чините ли ви који грешите икакав напор да исправите зло? Душе могу посртати на своме путу, ходећи у тами, зато што нисте поравнали стазе ногама својим. Ако се налазите на положајима поверења, тим усрдније вам се обраћам, ради добра сопствених душа и ради добра оних који на вас гледају као на вође: покајте се пред Богом за сваку учињену грешку и признајте своју заблуду.

> “If you indulge stubbornness of heart, and through pride and self-righteousness do not confess your faults, you will be left subject to Satan’s temptations. If when the Lord reveals your errors you do not repent or make confession, his providence will bring you over the ground again and again. You will be left to make mistakes of a similar character, you will continue to lack wisdom, and will call sin righteousness, and righteousness sin. The multitude of deceptions that will prevail in these last days will encircle you, and you will change leaders, and not know that you have done so.” Review and Herald, December 16, 1890.

> „Ако се препуштате тврдокорности срца и услед гордости и самоправедности не признајете своје грешке, бићете препуштени Сотониним искушењима. Ако се, када вам Господ открије ваше заблуде, не покајете нити их признате, Његово провиђење ће вас изнова и изнова враћати на исто тле. Бићете остављени да чините грешке сличне природе, и даље ћете оскудевати у мудрости, и грех ћете називати правдом, а правду грехом. Мноштво обмана које ће преовладавати у овим последњим данима окружиће вас, и ви ћете променити вође, а нећете ни знати да сте то учинили.” Review and Herald, December 16, 1890.

The scornful men that rule over the people of Jerusalem, who are men “in positions of trust,” will “call sin righteousness and righteousness sin,” and “Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay; for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it. He had no understanding?’” In the progressive rebellion over the four generations of Adventism, those who are positions of trust change leaders, and don’t know it. They do not know it, for they progressively and consistently rejected evidence of their errors. In that progressive rebellion “the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid.”

Подсмешљиви људи који владају над народом Јерусалима, који су људи „на поверљивим положајима“, „називаће грех правдом, а правду грехом“, и „Ваше извртање ствари наопако заиста ће се сматрати као грнчарска глина; јер хоће ли дело рећи о ономе који га је начинио: Није ме начинио? или ће обликовано рећи о ономе који га је обликовао: Није имао разума?“ У напредујућој побуни током четири генерације адвентизма, они који су на поверљивим положајима мењају вође, а да то и не знају. Они то не знају, јер су поступно и доследно одбацивали доказе о својим заблудама. У тој напредујућој побуни „мудрост њихових мудраца пропашће, и разум њихових разумних људи сакриће се.“

They will turn things upside down, and call sin righteousness and righteousness sin. The symbol of this rebellion is the doctrine of “the daily,” which for Miller was a satanic symbol, and which Adventism today identifies as a symbol of Christ. What once was the anchor that established the framework of William Miller’s prophetic applications, is now become a symbol of the drunkenness of the scornful men that rule over the people of Jerusalem. The symbolism associated with “the daily,” in the book of Daniel shone bright as the sun when recognized in Miller’s casket at the beginning of Adventism, but in the last days that truth shines ten times brighter, for the number ten is a symbol of a test, and for ancient Israel the tenth test was the final test.

Они ће изврнути ствари наглавачке, и грех називати правдом, а правду грехом. Симбол те побуне јесте учење о „свакодневној“, које је за Милера било сатански симбол, а које данашњи адвентизам поистовећује са симболом Христа. Оно што је некада било сидро које је утврђивало оквир пророчких примена Вилијама Милера, сада је постало симбол пијанства подсмешљивих људи који владају над народом Јерусалима. Симболика повезана са „свакодневном“ у књизи пророка Данила сијала је јарко као сунце када је била препозната у Милеровом ковчежићу на почетку адвентизма, али у последњим данима та истина сија десет пута јаче, јер је број десет симбол пробе, а за древни Израиљ десета проба била је последња проба.

Modern Pharisees have “attributed” “the works of Christ” “to satanic agencies” identifying paganism as “the holy power of God.”

Савремени фарисеји су „приписали“ „дела Христова“ „сатанским силама“, поистовећујући паганизам са „светом силом Божјом“.

> “The Pharisees sinned against the Holy Ghost. Their talent of speech was used to abuse the world’s Redeemer, and the recording angel wrote their words in the books of heaven. They attributed to satanic agencies the holy power of God, manifested in the works of Christ. They could not evade His wonderful works, or attribute them to natural causes, so they said, ‘They are the works of the devil.’ In unbelief they spoke of the Son of God as a human being. The works of healing done before them, works which no man had done or could do, were a manifestation of the power of God, but they charged Christ with being in league with hell. Stubborn, sullen, ironhearted, they determined to close their eyes to all evidence, and thus they committed the unpardonable sin.” Manuscript Releases, volume 4, 360.

> „Фарисеји су сагрешили против Светога Духа. Свој дар говора употребили су да вређају Откупитеља света, и анђео записничар забележио је њихове речи у књигама небеским. Свету силу Божју, показану у Христовим делима, приписивали су сатанским силама. Нису могли да порекну Његова чудесна дела, нити да их припишу природним узроцима, па су говорили: ‘То су ђаволска дела.’ У своме неверовању говорили су о Сину Божјем као о обичном човеку. Дела исцељења учињена пред њима, дела која ниједан човек није учинио нити је могао учинити, била су пројава силе Божје, али су Христа оптуживали да је у савезу с паклом. Тврдоглави, мрзовољни, гвозденога срца, одлучили су да затворе очи пред сваким доказом, и тако су починили неопроштиви грех.“ Manuscript Releases, volume 4, 360.

We will continue our consideration of the increase of knowledge, that was unsealed in the movement of the first angel, in the next article.

У следећем чланку наставићемо наше разматрање о умножавању знања, које је било откривено у покрету првог анђела.

Back to Articles