Article

# Parallel Warnings - Number Two

Паралелна упозорења — број два

Unveiling the Prophetic Tapestry: Decoding the Messages of Revelation 14 in Millerite History and Today

Откривање пророчког ткања: разоткривање порука Откривења 14 у милеритској историји и данас

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

When the parable of the ten virgins was fulfilled in Millerite history it took place during the second angel’s message. The second angel’s message represents two distinct messages, both in the period of time which they cover and in terms of the intended audience of the message. The second angel’s message was directed to the Protestant churches that had just returned to Rome and became daughters of Babylon. The Midnight Cry was directed to the sleeping Millerites. The first message was directed outside of the Millerites, the second was directed inside. This will be fulfilled to the letter in our day.

Када се прича о десет девојака испунила у милеритској историји, то се догодило током поруке другог анђела. Порука другог анђела представља две засебне поруке, како у погледу временског раздобља које обухватају, тако и у погледу публике којој су намењене. Порука другог анђела била је упућена протестантским црквама које су се управо вратиле Риму и постале кћери Вавилона. Поноћни поклич био је упућен уснулим милеритима. Прва порука била је упућена изван милерита, друга је била упућена унутар њих. Ово ће се у наше дане испунити дословно.

The difference that needs to be noted in the repetition of our day is that in the beginning of Adventism the message of the second angel first went outside the Millerites and then part two of the message went inside the Millerites. At the end of Adventism, when the parable is again repeated, so also is the second angel’s message. We are told that directly more than a handful of times. But the two-fold nature of the message is reversed at the end. The first message goes to Adventism and the second to those outside of Adventism. We are told that the work and message represented by the angel of Revelation eighteen is a repetition of the second angel’s message.

Разлика коју треба уочити у понављању наших дана јесте то што је у почетку адвентизма порука другог анђела најпре изашла изван милерита, а затим је други део те поруке ушао међу милерите. На крају адвентизма, када се прича поново понавља, тако се поново понавља и порука другог анђела. Речено нам је то непосредно више него прегршт пута. Али двострука природа те поруке на крају је обрнута. Прва порука иде адвентизму, а друга онима изван адвентизма. Речено нам је да су дело и порука представљени анђелом из Откривења осамнаест понављање поруке другог анђела.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).

> „Prorok kaže: ‘Videh drugog anđela gde silazi s neba, koji ima veliku vlast; i zemlja se zasvetli od slave njegove. I povika silnim glasom govoreći: Pade, pade Vavilon veliki, i postade prebivalište demonima’ (Otkrivenje 18:1, 2). To je ista poruka koja je data od drugog anđela. Vavilon pade, ‘jer napoji sve narode vinom gneva kurvarstva svojega’ (Otkrivenje 14:8). Šta je to vino?—Njene lažne nauke. Ona je svetu dala lažnu subotu umesto Subote četvrte zapovesti, i ponovila laž koju je Sotona najpre kazao Evi u Edemu—prirodnu besmrtnost duše. Mnoge srodne zablude raširila je nadaleko i naširoko, ‘učeći kao nauke zapovesti ljudske’ (Matej 15:9).”

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> „Када је Исус отпочео Своју јавну службу, очистио је Храм од његовог светогрдног скрнављења. Међу последњим делима Његове службе било је друго очишћење Храма. Тако се и у последњем делу опомене свету црквама упућују два различита позива. Порука другог анђела гласи: ‘Паде, паде Вавилон, град велики, јер вином гнева блуда својега напоји све народе’ (Откривење 14:8). А у силном покличу поруке трећег анђела чује се глас с неба како говори: ‘Изиђите из ње, народе мој, да се не помешате у грехе њезине, и да вам не науде зла њезина. Јер греси њезини допреше до неба, и Бог се опомену неправде њезине’ (Откривење 18:4, 5).“ Selected Messages, књига 2, 118.

The message of the second angel at the beginning of Adventism is the same message as the message represented by the angel of Revelation eighteen, and in that warning, there are two voices that proclaim a message. The first voice is proclaimed when the earth is lightened by his glory and in verse four John heard another voice saying, “come out of her.”

Порука другог анђела на почетку адвентизма иста је порука као и порука представљена анђелом из Откривења осамнаест, а у том упозорењу постоје два гласа која објављују поруку. Први глас се објављује када се земља осветли његовом славом, а у четвртом стиху Јован је чуо други глас како говори: „Изађите из ње.“

In Millerite history the call out of Babylon came first and the message to the Millerites came second. In Revelation eighteen it is the second voice, or second message that addresses those outside of Adventism. Along with the declaration that there are “two distinct calls made to the churches” we find that the two times Christ cleansed the temple (at the beginning and ending of His ministry) is also an illustration of the beginning and ending of Adventism.

У милеритској историји позив да се изађе из Вавилона дошао је најпре, а порука милеритима дошла је потом. У Откривењу осамнаест то је други глас, или друга порука, која се обраћа онима изван адвентизма. Упоредо са изјавом да постоје „два различита позива упућена црквама“, налазимо и да су два пута када је Христос очистио храм (на почетку и на крају Своје службе) такође илустрација почетка и завршетка адвентизма.

The beginning of Adventism illustrated a purification of the workers that helped in building the foundation that William Miller was used to establish. The foundation was completed at the conclusion of the second angel’s message, for with the arrival of the third angel on October 22, 1844 the truths that make up the foundations of Adventism were made available to understand, for those who are willing to hear.

Почетак адвентизма приказао је очишћење радника које је помогло у изградњи темеља за чије је постављање употребљен Вилијам Милер. Тај темељ био је довршен при закључењу поруке другог анђела, јер су с доласком трећег анђела 22. октобра 1844. године постале доступне за разумевање истине које сачињавају темеље адвентизма, онима који су вољни да чују.

The work of building the foundation concluded at the climax of the history of the second angel, when “two distinct calls were made to the churches.” The first call was outside the Millerites, the second was for the Millerites. But another beginning that aligns with Adventism’s beginning is the ministry of Christ when He cleansed His temple the first time. The prophetic illustration of the temple being cleansed is marking a purification at the beginning and end of His ministry, that in turn typifies a purification of Adventism at its beginning and ending. Christ’s two temple cleansings align with the beginning and ending of Adventism, but His message was just for His covenant people who were in the process of forever divorcing themselves from God.

Дело полагања темеља било је довршено на врхунцу историје другог анђела, када су „црквама упућена два различита позива“. Први позив био је упућен изван милерита, а други је био за милерите. Али још један почетак који се подудара са почетком адвентизма јесте Христова служба када је Он први пут очистио Свој храм. Пророчка илустрација очишћења храма означава очишћење на почетку и на крају Његове службе, што заузврат представља праслику очишћења адвентизма на његовом почетку и на његовом завршетку. Христова два очишћења храма подударају се са почетком и завршетком адвентизма, али Његова порука била је упућена само Његовом заветном народу, који је био у процесу да се заувек разведе од Бога.

The beginning of Adventism presented a message announcing the opening of the judgment and the end of Adventism is announcing the end of judgment. Jesus cleansed the temple the first time and rebuked the Jews for turning His house into a den of thieves, but the second cleansing of the temple was “among the last acts of His ministry.” At the end of His ministry, He no longer told the Jews that they had made His Father’s house a den of thieves, he then told them that their house “was left to them desolate.”

Почетак адвентизма представио је вест која је објављивала отварање суда, а крај адвентизма објављује завршетак суда. Исус је први пут очистио храм и укорио Јевреје што су Његов дом претворили у пећину разбојничку, али друго чишћење храма било је „међу последњим чиновима Његове службе“. На крају Своје службе, више није говорио Јеврејима да су дом Његовог Оца претворили у пећину разбојничку, него им је тада казао да им је њихов дом „остављен пуст“.

> “Meanwhile worshipers from every nation sought the temple which had been dedicated to the worship of God. Glittering with gold and precious stones, it was a vision of beauty and grandeur. But Jehovah was no longer to be found in that palace of loveliness. Israel as a nation had divorced herself from God. When Christ, near the close of His earthly ministry, looked for the last time upon the interior of the temple, He said, ‘Behold, your house is left unto you desolate.’ Matthew 23:38. Hitherto He had called the temple His Father’s house; but as the Son of God passed out from those walls, God’s presence was withdrawn forever from the temple built to His glory.” Acts of the Apostles, 145.

> „U međuvremenu su se bogomoljci iz svakog naroda okupljali kod hrama koji je bio posvećen službi Bogu. Blistajući od zlata i dragog kamenja, on je predstavljao prizor lepote i veličanstvenosti. Ali Jehova se više nije mogao naći u tom dvoru krasote. Izrailj se kao narod razveo od Boga. Kada je Hristos, pri samom kraju svoje zemaljske službe, poslednji put pogledao unutrašnjost hrama, rekao je: ‘Eto će vam se ostaviti vaša kuća pusta.’ Matej 23:38. Dotle je hram nazivao domom svoga Oca; ali kada je Sin Božji izašao iz tih zidina, Božje prisustvo bilo je zauvek povučeno iz hrama sagrađenog Njemu na slavu.” Apostolska dela, 145.

The temple He cleansed at the beginning was a different temple than what He cleansed at the end. The first temple was His Father’s house, but the second temple was the Jew’s house. The Lord entered into covenant with Adventism at the beginning and Adventists became priests in His temple. At the end of Adventism, they are to be no more priests, and their house will be desolated.

Храм који је очистио на почетку био је други храм од онога који је очистио на крају. Први храм био је дом Његовог Оца, а други храм био је дом Јевреја. Господ је на почетку ступио у савез са адвентизмом, и адвентисти су постали свештеници у Његовом храму. На крају адвентизма, они више неће бити свештеници, и дом њихов остаће пуст.

The second angel represents two messages. This is one reason the message is represented as Babylon falling twice. This is not the primary reason for the twice repeated announcement of Babylon’s fall, but is one reason. How is it two messages?

Други анђео представља две поруке. То је један од разлога што је порука представљена као Вавилон који пада двапут. То није примарни разлог за двоструко поновљену објаву пада Вавилона, али јесте један од разлога. Како су то две поруке?

The second angel arrived in response to the rejection of the first angel’s message. When the failed prediction, identifying 1843 as the conclusion of the 2300-year prophecy, the Protestant churches used the erroneous message to reject Miller’s message. Miller’s message was the first angel’s message. At its rejection the Protestant churches, who had been God’s church in the wilderness for over 1260 years, were rejected and became a daughter of Babylon. At that point the second angel arrived with his message.

Други анђео је дошао као одговор на одбацивање поруке првог анђела. Када су протестантске цркве употребиле неуспело предсказање, које је означавало 1843. годину као завршетак пророштва од 2300 година, да би одбациле Милерову поруку, Милерова порука је била порука првог анђела. При њеном одбацивању, протестантске цркве, које су биле Божја црква у пустињи више од 1260 година, биле су одбачене и постале су кћи Вавилона. У том тренутку је други анђео дошао са својом поруком.

There are some very important points involved with the various elements of this history we are considering. There is at least one point that must be developed slowly for it definitely contributes to the understanding of the message of the Revelation of Jesus Christ that is currently being unsealed. For this reason, I am including a very important passage about that history. It is two chapters that I am pointing to, but there is also a third important chapter in the middle of those two chapters. I am not including this at this time in order to limit the scope of our consideration.

Постоје неке веома важне појединости повезане са различитим елементима ове историје коју разматрамо. Постоји бар једна тачка која се мора постепено развијати, јер она свакако доприноси разумевању поруке Откривења Исуса Христа које се тренутно отпечаћује. Из тог разлога укључујем један веома важан одломак о тој историји. То су два поглавља на која указујем, али постоји и треће важно поглавље између та два поглавља. Њега у овом тренутку не укључујем како бих ограничио обим нашег разматрања.

Notice which angel is being addressed as you read through, look for the progressive testing process, note in the first paragraph that the prophetic characteristics of the angel of Revelation eighteen are also the characteristics of the first angel. Notice that to crucify one of the messages is to crucify Christ, and notice that the three angels are all presented as single angels, but the Midnight Cry message is a multitude of angels.

Запазите у виду коме је анђелу упућено обраћање док читате, уочите поступни процес испитивања, и запазите у првом пасусу да су пророчке одлике анђела из Откривења осамнаест уједно и одлике првог анђела. Запазите да распети једну од порука значи распети Христа, и запазите да су сва три анђела представљена као појединачни анђели, док је порука Поноћног поклича мноштво анђела.

> “I was shown the interest which all heaven had taken in the work which had been going on upon the earth. Jesus commissioned a strong and mighty angel to descend and warn the inhabitants of earth to get ready for his second appearing. I saw the mighty angel leave the presence of Jesus in heaven. Before him went an exceedingly bright and glorious light. I was told that his mission was to lighten the earth with his glory, and warn man of the coming wrath of God. Multitudes received the light. Some seemed to be very solemn, while others were joyful and enraptured. The light was shed upon all, but some merely came under the influence of the light, and did not heartily receive it. But all who received it, turned their faces upward to heaven, and glorified God. Many were filled with great wrath. Ministers and people united with the vile, and stoutly resisted the light shed by the mighty angel. But all who received it withdrew from the world, and were closely united together.

> „Показано ми је колико се цело небо интересовало за дело које се одвијало на земљи. Исус је овластио једног снажног и моћног анђела да сиђе и упозори становнике земље да се припреме за Његово друго појављивање. Видела сам како тај моћни анђео напушта присуство Исусово на небу. Пред њим је ишла светлост необично блистава и славна. Речено ми је да је његова мисија да обасја земљу својом славом и упозори човека на надолазећи Божји гнев. Мноштва су примила ту светлост. Неки су изгледали веома озбиљни, док су други били радосни и занесени. Светлост је била изливена на све, али су неки само дошли под њен утицај, а нису је срдачно примили. Али сви који су је примили, подигли су своја лица ка небу и прослављали Бога. Многи су се испунили великим гневом. Проповедници и народ удружили су се са покваренима и одлучно су се супротставили светлости коју је обасјао моћни анђео. Али сви који су је примили, повукли су се из света и били тесно сједињени међу собом.“

> “Satan and his angels were busily engaged in seeking to attract the minds of all they could from the light. The company who rejected it were left in darkness. I saw the angel watching with the deepest interest the professed people of God, to record the character they developed, as the message of heavenly origin was introduced to them. And as very many who professed love for Jesus turned from the heavenly message with scorn, derision and hatred, an angel with a parchment in his hand, made the shameful record. All heaven was filled with indignation, because Jesus was slighted by his professed followers.

> „Сотона и његови анђели били су ужурбано заузети настојећи да одвуку умове свих које су могли од светлости. Друштво које ју је одбацило било је остављено у тами. Видела сам анђела како с најдубљим занимањем посматра оне који су се изјашњавали као Божји народ, да забележи карактер који су развили када им је била објављена порука небеског порекла. И како су се веома многи који су исповедали љубав према Исусу одвратили од небеске поруке с презиром, подсмехом и мржњом, анђео с пергаментом у руци сачинио је тај срамни запис. Цело небо било је испуњено негодовањем, јер је Исус био презрен од својих наводних следбеника.“

> “I saw the disappointment of the trusting ones. They did not see their Lord at the expected time. It was God’s purpose to conceal the future, and bring his people to a point of decision. Without this point of time the work designed of God would not have been accomplished. Satan was leading the minds of very many far ahead in the future. A period of time proclaimed for Christ’s appearing must bring the mind to earnestly seek for a present preparation. As the time passed, those who had not fully received the light of the angel, united with those who had despised the heavenly message, and they turned upon the disappointed ones in ridicule. I saw the angels in heaven consulting with Jesus. They had marked the situation of Christ’s professed followers. The passing of the definite time had tested and proved them, and very many were weighed in the balance and found wanting. They all loudly professed to be Christians, yet failed in following Christ in almost every particular. Satan exulted at the state of the professed followers of Christ. He had them in his snare. He had led the majority to leave the straight path, and they were attempting to climb up to heaven some other way. Angels saw the pure, the clean, and holy, all mixed up with sinners in Zion, and the world-loving hypocrite. They had watched over the true lovers of Jesus; but the corrupt were affecting the holy.

> „Видела сам разочарање оних који су се уздали. Нису видели свога Господа у очекивано време. Била је Божја намера да сакрије будућност и доведе свој народ до тачке одлуке. Без те временске тачке дело које је Бог намеравао не би било извршено. Сатана је водио мисли веома многих далеко у будућност. Временско раздобље објављено за Христово појављивање морало је навести ум да усрдно тражи садашњу припрему. Када је време прошло, они који нису у потпуности примили светлост анђела сјединили су се с онима који су презрели небеску поруку, и окренули су се против разочараних с поругом. Видела сам анђеле на небу како се саветују са Исусом. Запазили су стање оних који су се издавали за Христове следбенике. Пролазак одређеног времена окушао их је и показао какви су, и веома многи су били измерени на теразијама и нађени мањкави. Сви су они гласно исповедали да су хришћани, а ипак су готово у свему изневерили да следе Христа. Сатана је ликовaо над стањем оних који су се издавали за Христове следбенике. Држао их је у својој замци. Већину је навео да напусте праву стазу, и они су покушавали да се попну на небо неким другим путем. Анђели су видели чисте, непорочне и свете како су сви измешани са грешницима на Сиону и са лицемерима који љубе свет. Бдели су над истинским љубитељима Исуса; али покварени су кварили свете.“

> “Those whose hearts burned with a longing, intense desire to see Jesus, were forbidden by their professed brethren to speak of his coming. Angels viewed the whole scene, and sympathized with the remnant, who loved the appearing of Jesus. Another mighty angel was commissioned to descend to earth. Jesus placed in his hand a writing, and as he came to earth, he cried, Babylon is fallen! is fallen! Then I saw the disappointed ones again look cheerful, and raise their eyes to heaven, looking with faith and hope for their Lord’s appearing. But many seemed to remain in a stupid state, as if asleep; yet I could see the trace of deep sorrow upon their countenances. The disappointed ones saw from the Bible that they were in the tarrying time, and that they must patiently wait the fulfillment of the vision. The same evidence which led them to look for their Lord in 1843, led them to expect him in 1844. I saw that the majority did not possess that energy which marked their faith in 1843. Their disappointment had dampened their faith. But as the disappointed ones united in the cry of the second angel, the heavenly host looked with the deepest interest, and marked the effect of the message. They saw those who bore the name of Christians turn with derision and scorn upon those who had been disappointed. As the words fell from the mocker’s lips, You have not gone up yet! an angel wrote them. Said the angel, They mock God.

> „Онима чија су срца горела од чежње, од силне жеље да виде Исуса, њихова наводна браћа забрањивала су да говоре о Његовом доласку. Анђели су посматрали читав призор и саосећали са остатком који је волео јављање Исусово. Другом моћном анђелу било је наложено да сиђе на земљу. Исус је ставио у његову руку један спис, и када је дошао на земљу, повикао је: Паде Вавилон! паде! Тада сам поново видела разочаране како ведро гледају и подижу очи ка небу, очекујући с вером и надом јављање свога Господа. Али многи као да су остајали у неком отупелом стању, као да спавају; ипак сам могла да видим траг дубоке жалости на њиховим лицима. Разочарани су из Библије увидели да се налазе у времену одлагања и да морају стрпљиво чекати испуњење виђења. Исти доказ који их је навео да очекују свога Господа 1843. године, навео их је да Га очекују и 1844. Видела сам да већина није поседовала ону снагу која је обележавала њихову веру 1843. Њихово разочарање је било пригушило њихову веру. Али када су се разочарани сјединили у вапају другог анђела, небеска војска је с најдубљим занимањем посматрала и бележила дејство те поруке. Видели су како су се они који су носили име хришћана с подсмехом и презиром окретали против оних који су били разочарани. Док су речи падале с усана ругача: Још нисте узишли! — један анђео их је записивао. Анђео је рекао: Они се ругају Богу.“

> “I was pointed back to the translation of Elijah. His mantle fell on Elisha, and wicked children (or young people) followed him, mocking, crying, Go up thou bald head! Go up thou bald head! They mocked God, and met their punishment there. They had learned it of their parents. And those who have scoffed and mocked at the idea of the saints’ going up, will be visited with the plagues of God, and will realize that it is not a small thing to trifle with him.

> „Бих упућена натраг на Илијино узнесење. Његов плашт паде на Јелисеја, а зла деца (или млади људи) пођоше за њим, ругајући му се и вичући: Иди горе, ћелава главо! Иди горе, ћелава главо! Ругали су се Богу и ту су срели своју казну. То су научили од својих родитеља. А они који су се подсмевали и ругали помисли о узласку светих, биће походени Божјим злима, и схватиће да није мала ствар поигравати се с Њим.“

> “Jesus commissioned other angels to fly quickly to revive and strengthen the drooping faith of his people, and prepare them to understand the message of the second angel, and of the important move which was soon to be made in heaven. I saw these angels receive great power and light from Jesus, and fly quickly to earth to fulfill their commission to aid the second angel in his work. A great light shone upon the people of God as the angels cried. Behold the Bridegroom cometh, go ye out to meet him. Then I saw those disappointed ones rise, and in harmony with the second angel, proclaim, Behold the Bridegroom cometh, go ye out to meet him. The light from the angels penetrated the darkness everywhere. Satan and his angels sought to hinder this light from spreading, and having its designed effect. They contended with the angels of God, and told them that God had deceived the people, and that with all their light and power, they could not make the people believe that Jesus was coming. The angels of God continued their work, although Satan strove to hedge up the way, and draw the minds of the people from the light. Those who received it looked very happy. They fixed their eyes up to heaven, and longed for the appearing of Jesus. Some were in great distress, weeping and praying. Their eyes seemed to be fixed upon themselves, and they dared not look upward.

> „Исус је наложио другим анђелима да брзо лете како би оживели и укрепили клону веру свога народа и припремили га да разуме вест другога анђела и важан покрет који је убрзо требало да буде учињен на небу. Видела сам да су ови анђели примили велику силу и светлост од Исуса, и брзо полетели на земљу да изврше своје послање, како би помогли другом анђелу у његовом делу. Велика светлост обасјала је Божји народ док су анђели узвикивали: Ево Женик иде, изиђите му у сусрет. Тада сам видела како они разочарани устају и, у складу с другим анђелом, објављују: Ево Женик иде, изиђите му у сусрет. Светлост од анђела продирала је свуда кроз таму. Сотона и његови анђели настојали су да спрече ширење те светлости и њено предвиђено дејство. Препирали су се с Божјим анђелима и говорили им да је Бог обмануо народ, и да, уз сву своју светлост и силу, не могу навести народ да поверује да Исус долази. Божји анђели наставили су своје дело, иако је Сотона настојао да запречи пут и одврати умове народа од светлости. Они који су је примили изгледали су веома срећни. Упирали су поглед ка небу и чезнули за Исусовим појављењем. Неки су били у великој душевној тескоби, плачући и молећи се. Њихове очи као да су биле упрте у саме себе, и нису се усуђивали да погледају нагоре.“

> “A precious light from heaven parted the darkness from them, and their eyes, which had been fixed in despair upon themselves, were turned upward, while gratitude and holy joy were expressed upon every feature. Jesus and all the angelic host looked with approbation upon the faithful, waiting ones.

> „Драгоцена светлост с неба раздвоји таму од њих, и њихове очи, које су у очајању биле приковане за саме себе, беху управљене навише, док су се захвалност и света радост изражавале на свакој црти лица. Исус и сва анђеоска војска гледали су с одобравањем на верне који су чекали.“

> “Those who rejected and opposed the light of the first angel’s message, lost the light of the second, and could not be benefited by the power and glory which attended the message, Behold the Bridegroom cometh. Jesus turned from them with a frown. They had slighted and rejected him. Those who received the message were wrapt in a cloud of glory. They waited and watched and prayed to know the will of God. They greatly feared to offend him. I saw Satan and his angels seeking to shut this divine light from the people of God; but as long as the waiting ones cherished the light, and kept their eyes raised from earth to Jesus, Satan could have no power to deprive them of this precious light. The message given from heaven enraged Satan and his angels, and those who professed to love Jesus, but despised his coming, scorned and derided the faithful, trusting ones. But an angel marked every insult, every slight, every abuse they received from their professed brethren. Very many raised their voices to cry, Behold the Bridegroom cometh, and left their brethren who did not love the appearing of Jesus, and who would not suffer them to dwell upon his second coming. I saw Jesus turn his face from those who rejected and despised his coming, and then he bade angels lead his people out from among the unclean, lest they should be defiled. Those obedient to the messages stood out free and united. A holy and excellent light shone upon them. They renounced the world, tore their affections from it, and sacrificed their earthly interests. They gave up their earthly treasure, and their anxious gaze was directed to heaven, expecting to see their loved Deliverer. A sacred, holy joy beamed upon their countenances, and told of the peace and joy which reigned within. Jesus bade his angels go and strengthen them, for the hour of their trial drew on. I saw that these waiting ones were not yet tried as they must be. They were not free from errors. And I saw the mercy and goodness of God in sending a warning to the people of earth, and repeated messages to bring them up to a point of time, to lead them to a diligent search of themselves, that they might divest themselves of errors which have been handed down from the heathen and papists. Through these messages God has been bringing out his people where he can work for them in greater power, and where they can keep all his commandments. . . .

> „Они који су одбацили и успротивили се светлости поруке првог анђела, изгубили су светлост другог, и нису могли имати користи од силе и славе које су пратиле поруку: Ево, Женик иде. Исус се одвратио од њих са намрштеним лицем. Они су Га били омаловажили и одбацили. Они који су примили поруку били су обавијени облаком славе. Чекали су и стражили и молили се да познају вољу Божју. Веома су се бојали да Га не увреде. Видела сам Сотону и његове анђеле како настоје да заклоне ову божанску светлост од народа Божјег; али докле год су они који су чекали неговали ту светлост и држали своје очи уздигнуте са земље ка Исусу, Сотона није имао никакве силе да их лиши те драгоцене светлости. Порука дата са неба разгневила је Сотону и његове анђеле, а они који су исповедали да љубе Исуса, али су презирали Његов долазак, ругали су се и исмевали верне душе које су Му веровале. Али један анђео забележио је сваку увреду, свако омаловажавање, свако злостављање које су примили од своје назовибраће. Веома многи подигли су свој глас да узвикну: Ево, Женик иде, и оставили су своју браћу која нису волела појављење Исусово и која им нису допуштала да се задржавају на Његовом другом доласку. Видела сам Исуса како окреће своје лице од оних који су одбацили и презрели Његов долазак, а затим је заповедио анђелима да изведу Његов народ из њихове средине, између нечистих, да се не би оскврнили. Они који су били послушни порукама стајали су слободни и уједињени. Света и изврсна светлост сијала је на њих. Одрекли су се света, отргли своја осећања од њега и жртвовали своје земаљске интересе. Одрекли су се свога земаљског блага, а њихов забринути поглед био је управљен ка небу, очекујући да виде свога љубљеног Избавитеља. Света, освећена радост зрачила је са њихових лица и сведочила о миру и радости који су владали унутра. Исус је заповедио својим анђелима да иду и укрепе их, јер се приближавао час њиховог искушења. Видела сам да ови који су чекали још нису били искушани онако како морају бити. Још нису били слободни од заблуда. И видела сам милост и доброту Божју у томе што је послао опомену људима на земљи, и поновљене поруке да би их довео до одређене тачке времена, да би их навео на марљиво испитивање самих себе, како би се ослободили заблуда које су им предали незнабошци и паписти. Кроз ове поруке Бог изводи свој народ тамо где може деловати за њих већом силом и где они могу држати све Његове заповести....“

> “As the ministration of Jesus closed in the Holy place, and he passed into the Holiest, and stood before the ark containing the law of God, he sent another mighty angel to earth with the third message. He placed a parchment in the angel’s hand, and as he descended to earth in majesty and power, he proclaimed a fearful warning, the most terrible threatening ever borne to man. This message was designed to put the children of God upon their guard, and show them the hour of temptation and anguish that was before them. Said the angel, They will be brought into close combat with the beast and his image. Their only hope of eternal life is to remain steadfast. Although their lives are at stake, yet they must hold fast the truth. The third angel closes his message with these words, Here is the patience of the saints; here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus. As he repeated these words he pointed to the heavenly Sanctuary. The minds of all who embrace this message are directed to the Most Holy place where Jesus stands before the ark, making his final intercession for all those for whom mercy still lingers, and for those who have ignorantly broken the law of God. This atonement is made for the righteous dead as well as for the righteous living. Jesus makes an atonement for those who died, not receiving the light upon God’s commandments, who sinned ignorantly.

> „Када се Исусова служба завршила у Светињи, и Он прешао у Светињу над светињама, и стао пред ковчег који садржи Божји закон, послао је на земљу другог моћног анђела са трећом поруком. Он је ставио свитак у анђелову руку, и док је овај силазио на земљу у величанству и сили, објављивао је страшно упозорење, најужаснију претњу икада упућену човеку. Ова порука је била намењена да Божју децу стави на опрез и покаже им час искушења и тескобе који је био пред њима. Анђео је рекао: Биће доведени у тесну борбу са звери и њеним ликом. Њихова једина нада у вечни живот јесте да остану постојани. Иако су им животи у опасности, ипак морају чврсто држати истину. Трећи анђео завршава своју поруку овим речима: Овде је трпљење светих; овде су они који држе заповести Божје и веру Исусову. Док је понављао ове речи, указивао је на небеску Светињу. Умови свих који прихвате ову поруку управљени су ка Светињи над светињама, где Исус стоји пред ковчегом, чинећи своје последње посредовање за све оне за које милост још увек оклева, и за оне који су из незнања преступили Божји закон. Ово помирење се чини како за праведне мртве, тако и за праведне живе. Исус врши помирење за оне који су умрли не примивши светлост о Божјим заповестима, који су сагрешили из незнања.“

> “After Jesus opened the door of the Most Holy the light of the Sabbath was seen, and the people of God were to be tested and proved, as God proved the children of Israel anciently, to see if they would keep his law. I saw the third angel pointing upward, showing the disappointed ones the way to the Holiest of the heavenly Sanctuary. They followed Jesus by faith into the Most Holy. Again they have found Jesus, and joy and hope spring up anew. I saw them looking back reviewing the past, from the proclamation of the second advent of Jesus, down through their travels to the passing of the time in 1844. They see their disappointment explained, and joy and certainty again animate them. The third angel has lighted up the past, present and future, and they know that God has indeed led them by his mysterious providence.

> „Пошто је Исус отворио врата Светиње над светињама, видела се светлост суботе, и народ Божји требало је да буде испитан и опробан, као што је Бог некада опробао синове Израиљеве, да би се видело да ли ће држати Његов закон. Видела сам трећег анђела како показује навише, показујући разочаранима пут ка Светињи над светињама небеске Светиње. Они су вером пошли за Исусом у Светињу над светињама. Поново су нашли Исуса, и радост и нада изнова извиру. Видела сам их како гледају уназад, преиспитујући прошлост, од објављивања другог Христовог доласка па кроз своје путовање све до истека времена 1844. године. Они виде да је њихово разочарање објашњено, и радост и извесност поново их оживљавају. Трећи анђео је обасјао прошлост, садашњост и будућност, и они знају да их је Бог заиста водио Својим тајанственим провиђењем.“

> “It was represented to me that the remnant followed Jesus into the Most Holy place, and beheld the ark, and the mercy-seat, and were captivated with their glory. Jesus raised the cover of the ark, and behold! the tables of stone, with the ten commandments written upon them. They trace down the lively oracles; but they start back with trembling when they see the fourth commandment living among the ten holy precepts, while a brighter light shines upon it than upon the other nine, and a halo of glory is all around it. They find nothing there informing them that the Sabbath has been abolished, or changed to the first day of the week. It reads as when spoken by the mouth of God in solemn and awful grandeur upon the mount, while the lightnings flashed and the thunders rolled, and when written with his own holy finger in the tables of stone. Six days shalt thou labor and do all thy work; but the seventh day is the Sabbath of the Lord thy God. They are amazed as they behold the care taken of the ten commandments. They see them placed close by Jehovah, overshadowed and protected by his holiness. They see that they have been trampling upon the fourth commandment of the decalogue, and have observed a day handed down by the heathen and papists, instead of the day sanctified by Jehovah. They humble themselves before God, and mourn over their past transgressions.

> „Било ми је представљено да је остатак следио Исуса у Светињу над светињама, и видео ковчег и заклопац милости, и био занесен њиховом славом. Исус је подигао поклопац ковчега, и гле! камене плоче, са десет заповести написаних на њима. Они прате живе речи; али устежу се дрхтећи када виде четврту заповест живу међу десет светих прописа, док јаче светло сија на њу него на осталих девет, и ореол славе је свуда око ње. Они тамо не налазе ништа што би их обавестило да је субота укинута, или промењена на први дан седмице. Она гласи као када је била изговорена устима Божјим у свечаној и страшној величанствености на гори, док су севањем севале муње и одјекивали громови, и када је била написана Његовим сопственим светим прстом на каменим плочама. Шест дана ради и сврши сав посао свој; а седми дан је субота Господа Бога твојега. Запрепашћени су док посматрају какво је старање указано десет заповестима. Виде да су положене сасвим близу Јехови, осењене и заштићене Његовом светошћу. Виде да су газили четврту заповест Декалога, и држали дан предат од незнабожаца и паписта, уместо дана који је Јехова посветио. Смирују се пред Богом, и тугују због својих прошлих преступа.“

> “I saw the incense in the censer smoke as Jesus offered their confessions and prayers to his Father. And as it ascended, a bright light rested upon Jesus, and upon the mercy-seat; and the earnest, praying ones, who were troubled because they had discovered themselves to be transgressors of God’s law, were blest, and their countenances lighted up with hope and joy. They joined in the work of the third angel, and raised their voices and proclaimed the solemn warning. But few at first received the message, yet they continued with energy to proclaim the warning. Then I saw many embrace the message of the third angel, and unite their voices with those who had first proclaimed the warning, and they exalted God and magnified him by observing his sanctified Rest-day.

> „Видела сам како се кад у кадионици димио док је Исус приносио њихова признања греха и молитве Своме Оцу. И док се уздизао, сјајна светлост почивала је на Исусу и на престолу милости; и они искрени, који су се молили, који су били узнемирени зато што су открили да су преступници Божјег закона, беху благословени, а лица су им се озарила надом и радошћу. Они су се придружили делу трећег анђела, подигли своје гласове и објављивали свечано упозорење. Али је у почетку мало њих примило ту поруку; ипак, они су са ревношћу наставили да објављују упозорење. Затим сам видела многе како прихватају поруку трећег анђела и сједињују своје гласове с онима који су најпре објавили упозорење, и узвисивали су Бога и величали Га држањем Његовог освећеног Дана одмора.“

> “Many who embraced the third message had not an experience in the two former messages. Satan understood this, and his evil eye was upon them to overthrow them; but the third angel was pointing them to the Most Holy place, and those who had an experience in the past messages were pointing them the way to the heavenly Sanctuary. Many saw the perfect chain of truth in the angels’ messages, and gladly received it. They embraced them in their order, and followed Jesus by faith into the heavenly Sanctuary. These messages were represented to me as an anchor to hold the body. And as individuals receive and understand them, they are shielded against the many delusions of Satan.

> „Многи који су прихватили трећу вест нису имали искуство у претходне две вести. Сатана је то разумео, и његово зло око било је управљено на њих да их обори; али их је трећи анђео упућивао ка Најсветијем месту, а они који су имали искуство у ранијим вестима показивали су им пут ка небеској Светињи. Многи су увидели савршени ланац истине у анђеоским вестима и с радошћу су га примили. Прихватили су их по њиховом реду и вером следили Исуса у небеску Светињу. Ове вести биле су ми представљене као сидро које држи тело. И како их појединци примају и разумеју, тако су заштићени од многих Сатаниних обмана.“

> “After the great disappointment in 1844, Satan and his angels were busily engaged in laying snares to unsettle the faith of the body. He was affecting the minds of individuals who had a personal experience in these things. They had an appearance of humility. They changed the first and second messages, and pointed to the future for their fulfillment, while others pointed far back in the past, declaring that they had been there fulfilled. These individuals were drawing the minds of the inexperienced away, and unsettling their faith. Some were searching the Bible to try to build up a faith of their own, independent of the body. Satan exulted in all this; for he knew that those who broke loose from the anchor, he could affect by different errors and drive about with winds of doctrine. Many who had led in the first and second messages, denied them, and division and scattering was throughout the body. I then saw Wm. Miller. He looked perplexed, and was bowed with sorrow and distress for his people. He saw the company who were united and loving in 1844, losing their love for each other, and opposing one another. He saw them fall back into a cold, backslidden state. Grief wasted his strength. I saw leading men watching Wm. Miller, and fearing lest he should embrace the third angel’s message and the commandments of God. And as he would lean towards the light from heaven, these men would lay some plan to draw his mind away. I saw a human influence exerted to keep his mind in darkness, and to retain his influence among them. At length Wm. Miller raised his voice against the light from heaven. He failed in not receiving the message which would have fully explained his disappointment, and cast a light and glory on the past, which would have revived his exhausted energies, brightened up his hope, and led him to glorify God. But he leaned to human wisdom instead of divine, and being broken with arduous labor in his Master’s cause, and by age, he was not as accountable as those who kept him from the truth. They are responsible, and the sin rests upon them. If Wm. Miller could have seen the light of the third message, many things which looked dark and mysterious to him would have been explained. His brethren professed such deep love and interest for him, he thought he could not tear away from them. His heart would incline towards the truth; but then he looked at his brethren. They opposed it. Could he tear away from those who had stood side and shoulder with him in proclaiming Jesus’ coming? He thought they surely would not lead him astray.

> „После великог разочарања 1844. године, Сотона и његови анђели били су ужурбано заузети постављањем замки како би поколебали веру тела. Утицао је на умове појединаца који су имали лично искуство у овим стварима. Они су имали привид понизности. Изменили су прву и другу вест и упућивали на будућност ради њиховог испуњења, док су други указивали далеко у прошлост, изјављујући да су се тамо оне испуниле. Ти појединци су одвлачили умове неискусних и колебали њихову веру. Неки су истраживали Библију настојећи да изграде веру по својој мери, независну од тела. Сотона је ликовао због свега тога; јер је знао да на оне који се откину од сидра може утицати различитим заблудама и носити их амо-тамо сваким ветром науке. Многи који су предњачили у првој и другој вести, одрекли су их се, а по целом телу владали су подела и расејање. Тада сам видела Вм. Милера. Изгледао је збуњено, и био је погнут од жалости и тескобе због свога народа. Гледао је друштво које је 1844. било уједињено и пуно љубави, како губи љубав једно према другоме и како се међусобно супротставља. Видео их је како се враћају у хладно, отпадничко стање. Жалост му је исцрпљивала снагу. Видела сам водеће људе како мотрију на Вм. Милера и страхују да не прихвати вест трећег анђела и Божје заповести. И кад год би се приклонио светлости са неба, ти људи би сковали неки план да му одврате ум. Видела сам како се вршио људски утицај да би му ум остао у тами и да би се његов утицај задржао међу њима. Најзад је Вм. Милер подигао свој глас против светлости са неба. Погрешио је што није примио вест која би у потпуности објаснила његово разочарање и бацила светлост и славу на прошлост, која би оживела његове исцрпљене снаге, расветлила његову наду и навела га да прослави Бога. Али се ослонио на људску мудрост уместо на божанску, и будући сломљен напорним трудом у делу свога Господара, као и старошћу, није био толико одговоран као они који су га одвраћали од истине. Они су одговорни, и грех почива на њима. Када би Вм. Милер могао да види светлост треће вести, многе ствари које су му изгледале мрачне и тајанствене биле би му објашњене. Његова браћа су исповедала тако дубоку љубав и занимање за њега, да је мислио да се не може отргнути од њих. Његово срце би се приклањало истини; али онда би погледао на своју браћу. Они су јој се противили. Да ли је могао да се отргне од оних који су стајали уз њега раме уз раме у објављивању Исусовог доласка? Мислио је да га они зацело неће одвести на странпутицу.“

> “God suffered him to come under the power of Satan, and death to have dominion over him. He hid him in the grave, away from those who were constantly drawing him from God. Moses erred just as he was about to enter the promised land. So also, I saw that Wm. Miller erred as he was soon to enter the heavenly Canaan, in suffering his influence to go against the truth. Others led him to this. Others must account for it. But angels watch the precious dust of this servant of God, and he will come forth at the sound of the last trump.

> „Бог је допустио да он дође под сотонину власт, и да смрт завлада над њим. Сакрио га је у гробу, далеко од оних који су га непрестано одвлачили од Бога. Мојсије је погрешио управо кад је требало да уђе у обећану земљу. Такође, видела сам да је Вм. Милер погрешио кад је ускоро требало да уђе у небески Ханан, допуштајући да се његов утицај окрене против истине. Други су га на то навели. Други ће за то морати да положе рачун. Али анђели чувају драгоцени прах овога слуге Божјег, и он ће изаћи на глас последње трубе.

> “I saw a company who stood well guarded and firm, and would give no countenance to those who would unsettle the established faith of the body. God looked upon them with approbation. I was shown three steps—one, two and three—the first, second and third angels’ messages. Said the angel, Woe to him who shall move a block, or stir a pin in these messages. The true understanding of these messages is of vital importance. The destiny of souls hangs upon the manner in which they are received. I was again brought down through these messages, and saw how dearly the people of God had purchased their experience. It had been obtained through much suffering and severe conflict. Step by step had God brought them along, until he had placed them upon a solid, immovable platform. Then I saw individuals as they approached the platform, before stepping upon it examine the foundation. Some with rejoicing immediately stepped upon it. Others commenced to find fault with the laying of the foundation of the platform. They wished improvements made, and then the platform would be more perfect, and the people much happier. Some stepped off the platform and examined it, then found fault with it, declaring it to be laid wrong. I saw that nearly all stood firm upon the platform, and exhorted others who had stepped off to cease their complaints, for God was the master-builder, and they were fighting against him. They recounted the wonderful work of God, which had led them to the firm platform, and in union nearly all raised their eyes to heaven, and with a loud voice glorified God. This affected some of those who had complained, and left the platform, and again they with humble look stepped upon it.

> „Видела сам једну скупину која је стајала добро заштићена и чврста, и која ни најмање није подржавала оне који би поколебали утврђену веру тела. Бог их је гледао с одобравањем. Показана су ми три корака — прва, друга и трећа анђеоска вест. Анђео рече: Тешко ономе ко помери један камен, или покрене једну чиоду у овим вестима. Право разумевање ових вести од животне је важности. Судбина душа зависи од начина на који се оне примају. Поново сам била проведена кроз ове вести и видела колико је скупо народ Божји платио своје искуство. Оно је било стечено кроз многа страдања и жесток сукоб. Корак по корак Бог их је водио, док их није поставио на чврсту, непомичну платформу. Тада сам видела појединце како, приближавајући се платформи, пре него што ступе на њу, испитују њен темељ. Неки су с радошћу одмах ступили на њу. Други су почели да налазе мане у постављању темеља платформе. Желели су да се изврше побољшања, па би тада платформа била савршенија, а народ много срећнији. Неки су сишли с платформе и испитали је, а затим нашли мане у њој, изјављујући да је погрешно постављена. Видела сам да су готово сви чврсто стајали на платформи и опомињали друге, који су сишли с ње, да престану са својим приговорима, јер је Бог био главни неимар, а они су се борили против Њега. Подсећали су на чудесно Божје дело, које их је довело до чврсте платформе, и сложно су готово сви подигли своје очи к небу и громким гласом прославили Бога. То је утицало на неке од оних који су се жалили и напустили платформу, те су поново, смирена погледа, ступили на њу.“

> “I was pointed back to the proclamation of the first advent of Christ. John was sent in the spirit and power of Elijah to prepare the way for Jesus’ coming. Those who rejected the testimony of John were not benefited by the teachings of Jesus. Their opposition to the proclamation of his first advent placed them where they could not readily receive the strongest evidence of his being the Messiah. Satan led on those who rejected the message of John to go still further, to reject Jesus and crucify him. In doing this, they placed themselves where they could not receive the blessing on the day of Pentecost, which would have taught them the way into the heavenly Sanctuary. The rending of the vail of the temple showed that the Jewish sacrifices and ordinances would no longer be received. The great Sacrifice had been offered, and had been accepted, and the Holy Spirit which descended on the day of Pentecost carried the minds of the disciples from the earthly Sanctuary to the heavenly, where Jesus had entered by his own blood, and shed upon his disciples the benefits of his atonement. The Jews were left in complete deception and total darkness. They lost all the light they might have had upon the plan of salvation, and still trusted in their useless sacrifices and offerings. They could not be benefited by the mediation of Christ in the Holy place. The heavenly Sanctuary had taken the place of the earthly, yet they had no knowledge of the way to the heavenly.

> „Била сам упућена натраг на објављивање првог Христовог доласка. Јован је био послан у духу и сили Илијиној да приправи пут за Исусов долазак. Они који су одбацили Јованово сведочанство нису имали користи од Исусових учења. Њихово противљење објављивању Његовог првог доласка довело их је у положај у коме нису могли лако примити најсилније доказе да је Он Месија. Сотона је оне који су одбацили Јованову поруку наводио да оду још даље, да одбаце Исуса и разапну Га. Учинивши то, довели су себе у положај у коме нису могли примити благослов на дан Педесетнице, који би их поучио путу у небеску Светињу. Раздерање храмовне завесе показало је да јеврејске жртве и обреди више неће бити примани. Велика Жртва била је принесена и била је прихваћена, а Свети Дух, који је сишао на дан Педесетнице, пренео је мисли ученика са земаљске Светиње на небеску, у коју је Исус ушао својом сопственом крвљу, и излио на своје ученике благодати свога помирења. Јевреји су били остављени у потпуној обмани и потпуној тами. Изгубили су сву светлост коју су могли имати о плану спасења, и још увек су се уздали у своје бескорисне жртве и приносе. Нису могли имати користи од Христовог посредовања у Светињи. Небеска Светиња заузела је место земаљске, а ипак они нису имали никаквог знања о путу у небеску.“

> “Many look with horror at the course the Jews pursued toward Jesus in rejecting and crucifying him. And as they read the history of his shameful abuse, they think they love Christ, and would not have denied him like Peter, or crucified him like the Jews. But God who has witnessed their professed sympathy for his Son, has proved them, and has brought to the test that love which they professed for Jesus.

> „Многи са ужасом гледају на поступак који су Јевреји водили према Исусу, одбацујући га и разапињући. И док читају историју његовог срамног злостављања, мисле да воле Христа и да га не би одрекли као Петар, нити би га разапели као Јевреји. Али Бог, који је био сведок њиховог исповеданог саосећања према своме Сину, окушао их је и ставио на пробу ту љубав коју су исповедали према Исусу.“

> “All heaven watched with the deepest interest the reception of the message. But many who profess to love Jesus, and who shed tears as they read the story of the cross, instead of receiving the message with gladness, are stirred, with anger, and deride the good news of Jesus’ coming, and declare it to be delusion. They would not fellowship those who loved his appearing, but hated them, and shut them out of the churches. Those who rejected the first message could not be benefited by the second, and were not benefited by the midnight cry, which was to prepare them to enter with Jesus by faith into the Most Holy place of the heavenly Sanctuary. And by rejecting the two former messages, they can see no light in the third angel’s message, which shows the way into the Most Holy place. I saw that the nominal churches, as the Jews crucified Jesus, had crucified these messages, and therefore they have no knowledge of the move made in heaven, or of the way into the Most Holy, and they cannot be benefited by the intercession of Jesus there. Like the Jews, who offered their useless sacrifices, they offer up their useless prayers to the apartment which Jesus has left, and Satan, pleased with the deception of the professed followers of Christ, fastens them in his snare, and assumes a religious character, and leads the minds of these professed Christians to himself, and works with his power, his signs and lying wonders. Some he deceives in one way and some in another. He has different delusions prepared to affect different minds. Some look with horror upon one deception, while they readily receive another. Satan deceives some with Spiritualism. He also comes as an angel of light, and spreads his influence over the land. I saw false reformations everywhere. The churches were elated, and considered that God was marvelously working for them, when it was another spirit. It will die away and leave the world and the church in a worse condition than before.

> „Цело небо је с најдубљим занимањем пратило прихватање ове поруке. Али многи који тврде да љубе Исуса, и који проливају сузе док читају повест о крсту, уместо да поруку приме с радошћу, бивају покренути на гнев, исмевају радосну вест о Исусовом доласку и проглашавају је обманом. Нису хтели да имају заједницу с онима који су волели Његово јављање, него су их мрзели и искључивали из цркава. Они који су одбацили прву поруку нису могли имати користи од друге, нити су имали користи од поноћног вапаја, који је требало да их припреми да вером уђу с Исусом у Светињу над светињама небеске Светиње. И одбацивши претходне две поруке, не могу да виде никакву светлост у поруци трећег анђела, која показује пут у Светињу над светињама. Видела сам да су назовицркве, као што су Јевреји разапели Исуса, разапеле ове поруке, и стога немају никакво знање о покрету који је учињен на небу, нити о путу у Светињу над светињама, и не могу имати користи од Исусовог посредовања тамо. Попут Јевреја, који су приносили своје бескорисне жртве, и они узносе своје бескорисне молитве ка одељењу које је Исус напустио; а Сатана, задовољан обманом оних који се изјашњавају као Христови следбеници, чврсто их држи у својој замци, узима на себе религиозан изглед, и умове ових такозваних хришћана привлачи к себи, делујући својом силом, својим знацима и лажним чудесима. Неке обмањује на један начин, а неке на други. Он има различите заблуде припремљене да делују на различите умове. Неки с ужасом гледају на једну обману, док другу спремно прихватају. Сатана неке обмањује спиритизмом. Он такође долази као анђео светлости и шири свој утицај по земљи. Видела сам лажне реформе на све стране. Цркве су биле узнесене и сматрале су да Бог на чудесан начин делује за њих, а био је то други дух. Он ће ишчезнути и оставити свет и цркву у горем стању него пре.“

> “I saw that God had honest children among the nominal Adventists, and the fallen churches, and ministers and people will yet be called out from these churches, before the plagues shall be poured out, and they will gladly embrace the truth. Satan knows this, and before the loud cry of the third angel, raises an excitement in these religious bodies, that those who have rejected the truth may think God is with them. He hopes to deceive the honest, and lead them to think that God is still working for the churches. But the light will shine, and every one of the honest ones will leave the fallen churches, and take their stand with the remnant.” Spiritual Gifts, volume 1, 151–172.

> „Видела сам да Бог има искрене деце међу поименичним адвентистима и палим црквама, и да ће служитељи и народ још бити позвани из ових цркава пре него што се излију зла, и они ће радо прихватити истину. Сотона то зна, и пре гласног вапаја трећег анђела подиже узбуђење у овим верским телима, да би они који су одбацили истину могли мислити да је Бог с њима. Он се нада да ће преварити искрене и навести их да мисле да Бог још увек делује за цркве. Али светлост ће засјати, и сваки од искрених напустиће пале цркве и стати уз остатак.“ Spiritual Gifts, volume 1, 151–172.

This passage has so many important truths, but I am using the passage to isolate some characteristics of the messages of Millerite history, in order to understand how those typify our history. All three of the angels of Revelation fourteen have a message in their hands. The second and third angel are identified as having a “parchment,” with them as they descend with their message. Each angel represents a message, and the arrival of each message causes an effect.

Овај одломак садржи тако многе важне истине, али ја га користим да бих издвојио неке особености порука милеритске историје, како бисмо разумели на који начин оне представљају праслику наше историје. Сва три анђела из Откривења четрнаестог поглавља имају поруку у својим рукама. Други и трећи анђео су приказани као они који са собом, док силазе са својом поруком, имају „свитак“. Сваки анђео представља једну поруку, а долазак сваке поруке изазива одређено дејство.

We will continue this subject in the next article.

Наставићемо ову тему у следећем чланку.

Back to Articles