Article

# The Book of Daniel - Number Two

Књига пророка Данила – број два

Paganism

Паганизам

Author

Jeff Pippenger

Published

November 23, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

I intend to demonstrate how the “seven times” of Leviticus twenty-six is “hidden in plain sight” in the book of Daniel, while also identifying that it was hidden through the human instruments which God employed in presenting “the stone” that is stumbled over in the book of Daniel. To follow the light of this presentation requires “integrity.” The definition of integrity that I am suggesting, would be defined as consistency in one’s actions, values, methods, and principles. It would demand that we adhere to what is revealed within God’s Word, even when it does not agree with human ideas that contradict God’s Word.

Намеравам да покажем како је „седам времена“ из Левитске двадесет шест „скривено на очиглед“ у књизи пророка Данила, истовремено указујући и на то да је било сакривено посредством људских оруђа која је Бог употребио приликом представљања „камена“ о који се спотиче у књизи пророка Данила. Да би се следила светлост овог излагања, потребан је „интегритет“. Дефиниција интегритета коју предлажем могла би се одредити као доследност у нечијим поступцима, вредностима, методама и начелима. То би захтевало да се држимо онога што је откривено у Божјој Речи, чак и онда када се то не слаже са људским идејама које противрече Божјој Речи.

> “Strict integrity should be cherished by every student. Every mind should turn with reverent attention to the revealed word of God. Light and grace will be given to those who thus obey God. They will behold wondrous things out of His law. Great truths that have lain unheeded and unseen since the day of Pentecost, are to shine from God’s word in their native purity. To those who truly love God the Holy Spirit will reveal truths that have faded from the mind, and will also reveal truths that are entirely new. Those who eat the flesh and drink the blood of the Son of God will bring from the books of Daniel and Revelation truth that is inspired by the Holy Spirit. They will start into action forces that cannot be repressed. The lips of children will be opened to proclaim the mysteries that have been hidden from the minds of men. The Lord has chosen the foolish things of this world to confound the wise, and the weak things of the world to confound the mighty.” The Fundamentals of Christian Education, 474.

> „Строго поштење треба да негује сваки ученик. Сваки ум треба да се са побожном пажњом окрене откривеној Божјој речи. Светлост и благодат биће дате онима који се тако покоравају Богу. Они ће сагледати чудесне ствари из Његовог закона. Велике истине, које су остале незапажене и невиђене још од дана Педесетнице, треба да засијају из Божје речи у својој изворној чистоти. Онима који истински љубе Бога Дух Свети ће открити истине које су избледеле из ума, а такође ће открити и истине које су сасвим нове. Они који једу тело и пију крв Сина Божјега изнеће из књига Данила и Откривења истину која је надахнута Духом Светим. Они ће покренути силе које се не могу обуздати. Усне деце биће отворене да објављују тајне које су биле сакривене од умова људских. Господ је изабрао оно што је лудо пред светом да посрами мудре, и оно што је слабо пред светом да посрами јако.“ The Fundamentals of Christian Education, 474.

An easy example of both the human error that is found in the book of Daniel, and the unwillingness to adhere to God’s Word, can be found in the word translated as “daily” in Daniel chapter eight. Integrity would demand that if Ellen White commented on that word, as she does, that as Seventh-day Adventists that profess to uphold the Spirit of Prophecy, we would automatically use her commentary on the word to direct our understanding.

Једноставан пример и људске грешке која се налази у књизи пророка Данила, и неспремности да се држимо Божје Речи, може се наћи у речи преведеној као „свагдашња“ у осмом поглављу књиге пророка Данила. Честитост би захтевала да, ако је Елен Вајт дала коментар на ту реч, као што јесте, ми као адвентисти седмога дана који исповедамо да подржавамо Дух пророштва, аутоматски употребимо њен коментар на ту реч да усмери наше разумевање.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> „Тада сам увидела у вези са ‘Свакодневном’, да је реч ‘жртва’ додата људском мудрошћу и да не припада тексту; и да је Господ дао исправно разумевање тога онима који су објављивали вапај о часу суда. Када је владало јединство, пре 1844. године, готово сви су били сједињени у исправном разумевању ‘Свакодневне’; али од 1844. године, у пометњи, прихваћена су друга гледишта, и уследили су тама и забуна.“ Review and Herald, November 1, 1850.

We could spend a great deal of time on these two sentences, for when they finally get placed in the book Early Writings, the human editors have placed a misguided definition of what is stated, but that is another story. For our purposes we simply wish to point out two relevant points. The first point is that Sister White says “the word “sacrifice” was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text.”

Могли бисмо провести веома много времена на ове две реченице, јер када су коначно уврштене у књигу Early Writings, људски уредници су приложили погрешно тумачење онога што је изнесено, али то је друга прича. За наше потребе желимо једноставно да укажемо на две релевантне тачке. Прва тачка је да Сестра Вајт каже: „реч ‘жртва’ додата је људском мудрошћу и не припада тексту.“

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? Daniel 8:13.

> Тада чух једнога свеца где говори, а други светац рече ономе извесноме свецу који говораше: Докле ће трајати виђење о свагдашњој жртви и о преступу опустошења, да се и светиња и војска предаду да се погазе? Данило 8:13.

The previous verse is the question that elicits the answer of verse fourteen, and that answer represents the central pillar and foundation of Adventism. And in the very question that produces that great light represented as the central pillar of Adventism, we are informed that human wisdom has made an error by placing an added word into the translation of the verse.

Претходни стих јесте питање које изазива одговор из четрнаестог стиха, а тај одговор представља средишњи стуб и темељ адвентизма. И управо у самом питању које доноси ту велику светлост, представљену као средишњи стуб адвентизма, обавештени смо да је људска мудрост начинила грешку тиме што је у превод стиха унела једну додатну реч.

There are literally hundreds of added words in the translation of the 1611 KJV Bible, but there is only one time that God identifies any of those hundreds of added words as erroneous. And it is clear it was an error that was produced by the human side of the combination of humanity and divinity which produced the Word of God. More significant is that there would be no need for any inspired commentary on the added word “sacrifice” if it were not something that produced an incorrect understanding of the verse. It is clear that it does, for the inspired commentary not only identifies that the word should not be there, but also identifies that “those who gave the judgment hour cry,” were given “the correct view” of the “daily” by the Lord. Integrity demands that we use those two sentences just as they read.

У преводу Библије KJV из 1611. године дословно постоје стотине додатих речи, али постоји само један случај у коме Бог било коју од тих стотина додатих речи означава као погрешну. И јасно је да је то била грешка настала са људске стране споја човечанства и божанства који је произвео Реч Божју. Још је значајније то што не би било никакве потребе за надахнутим коментаром о додатој речи „жртва“ када то не би било нешто што је производило погрешно разумевање стиха. Јасно је да јесте, јер надахнути коментар не само да указује да та реч не треба да стоји ту, него и показује да је „онима који су објављивали вапај часа суда“ Господ дао „исправно гледиште“ о „свагдашњој“. Поштење захтева да те две реченице употребљавамо управо онако како гласе.

Those who gave the judgment hour cry identified “the daily” as a symbol representing paganism or pagan Rome, depending on the context where it is located. The word translated as “daily” occurs five times in the book of Daniel. All five occurrences are as a noun. The word occurs one hundred and four times in God’s Word, and ninety-nine times it is used as an adjective, but in the book of Daniel alone, it is used as a noun. The men who translated the King James Bible saw the word ninety-nine times as an adjective, so when it came to the book of Daniel, they attempted to make it an adjective in order to agree with all the other times it occurred as an adjective. In order to do that, they added the word “sacrifice.” But God, through Ellen White, said that “sacrifice” should be omitted, which would mean that “the daily” is to be understood as a noun.

Они који су објављивали вапај о часу суда идентификовали су „свагдашње“ као симбол који представља паганство или пагански Рим, у зависности од контекста у коме се налази. Реч преведена као „свагдашње“ јавља се пет пута у књизи пророка Данила. Свих пет појављивања јесу именичка. Та реч се у Божјој Речи јавља сто четири пута, и деведесет девет пута употребљена је као придев, али је једино у књизи пророка Данила употребљена као именица. Људи који су превели Библију краља Џејмса видели су ту реч деведесет девет пута као придев, па су, када су дошли до књиге пророка Данила, покушали да је учине придевом како би се сагласила са свим осталим местима где се јавља као придев. Да би то учинили, додали су реч „жртва“. Али Бог је, преко Елен Вајт, рекао да „жртва“ треба изоставити, што би значило да „свагдашње“ треба разумети као именицу.

Those who stand opposed to God’s counsel on this word within Adventism define the word as a symbol of Christ’s heavenly sanctuary ministry, but those who gave the judgment hour cry correctly defined it as paganism. Adventism today uses a symbol of a satanic power to represent Christ!

Они који се унутар адвентизма противе Божјем савету у погледу ове речи, одређују ту реч као симбол Христове службе у небеској светињи; али они који су објавили вапај часа суда исправно су је одредили као паганизам. Адвентизам данас користи симбол једне сатанске силе да представи Христа!

Through erroneous human logic, the true understanding of the word translated as “the daily” has been hidden from Adventism. Adventists that base their prophetic study on subjects that occur randomly through the years in their Sabbath School quarterlies lazily drink the Kool-Aid that is dished out through those quarterlies, and which are confirmed by pastors who themselves have not the integrity necessary to allow any input from the comments on the subject by Sister White.

Погрешном људском логиком, истинско разумевање речи преведене као „свагдашња“ било је сакривено од адвентизма. Адвентисти који своје пророчко проучавање заснивају на темама које се насумично појављују током година у њиховим тромесечјима Суботне школе, лењо испијају Кул-ејд који им се у тим тромесечјима сервира и који потврђују пастори који сами немају интегритет неопходан да би допустили било какав допринос из коментара о тој теми од стране сестре Вајт.

The history of the controversy of “the daily” reached the turning point around 1911, where Sister White directly stated that those who had rejected the pioneer understanding of “the daily” as paganism, and who were teaching that “the daily” represented Christ’s sanctuary ministry, had received their understanding from “angels that were expelled from heaven” (20 MR 17).

Историја расправе о „свакодневној“ достигла је прекретницу око 1911. године, када је сестра Вајт непосредно изјавила да су они који су одбацили пионирско разумевање „свакодневне“ као паганства, и који су учили да „свакодневна“ представља Христову службу у светилишту, своје разумевање примили од „анђела који су били избачени с неба“ (20 MR 17).

The truth of “the daily” has been identified clearly by Sister White, and she teaches that “holy angels” guided the mind of William Miller and that “angels expelled from heaven” guide the minds of those who teach that “the daily” represents Christ’s heavenly sanctuary ministry. The truth of “the daily”, as presented by those who gave the judgment hour cry, was discovered by William Miller.

Истина о „свакодневној“ јасно је поистовећена од стране сестре Вајт, и она учи да су „свети анђели“ усмеравали ум Вилијама Милера и да „анђели изгнани с неба“ усмеравају умове оних који уче да „свакодневна“ представља Христову службу у небеској светињи. Истина о „свакодневној“, онако како су је изнели они који су објавили вапај часа суда, откривена је Вилијаму Милеру.

> “I read on, and could find no other case in which it [the daily] was found, but in Daniel. I then [by the aid of a concordance] took those words which stood in connection with it, ‘take away;’ he shall take away the daily; ‘from the time the daily shall be taken away,’ &c. I read on, and thought I should find no light on the text; finally I came to 2 Thess. ii, 7, 8. ‘For the mystery of iniquity doth already work; only he who now letteth will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed,’ &c. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! That is the daily! Well, now, what does Paul mean by ‘he who now letteth,’ or hindereth? By ‘the man of sin,’ and the ‘wicked,’ Popery is meant. Well, what is it which hinders Popery from being revealed? Why, it is Paganism; well, then, ‘the daily’ must mean Paganism.” Second Advent Manual, 66.

> „Наставио сам да читам и нисам могао наћи ниједан други случај у коме се оно [свакодневна] налази, осим у Данилу. Тада сам [уз помоћ конкорданције] узео оне речи које су стајале у вези с тим: ‘узети;’ он ће узети свакодневну; ‘од времена кад свакодневна буде узета,’ итд. Наставио сам да читам и мислио сам да нећу наћи никакву светлост о овом тексту; најзад сам дошао до 2. Сол. II, 7, 8. ‘Јер тајна безакоња већ дејствује; само онај који сада задржава, задржаваће док не буде уклоњен с пута, и тада ће се открити онај безаконик,’ итд. И када сам дошао до тог текста, о, како се јасно и славно показала истина! Ту је! То је свакодневна! Добро, сада, шта Павле мисли под ‘онај који сада задржава,’ или спречава? Под ‘човеком греха’ и ‘безакоником’ мисли се на папство. Добро, шта је то што спречава да се папство открије? Па, то је паганизам; онда, дакле, ‘свакодневна’ мора значити паганизам.” Second Advent Manual, 66.

What is really sobering about Miller’s discovery that “the daily” represented paganism, is where he found the truth. He found it in the passage of the apostle Paul’s writings where Paul not only defines “the daily” as paganism, but it is the passage identifying that those who received not the love of the truth, receive strong delusion. The acceptance of “the daily” as a symbol of Christ’s sanctuary ministry, the definition that came from angels that were expelled from heaven, is the symbol of those in Adventism who have not the integrity necessary to rightly divide the word of truth, and therefore are already destined to receive strong delusion.

Оно што је заиста отрежњујуће у вези с Милеровим открићем да „свагдашња“ представља паганство јесте то где је пронашао ту истину. Пронашао ју је у одломку из списа апостола Павла у којем Павле не само што одређује „свагдашњу“ као паганство, него је то и одломак који указује да они који не примише љубав истине примају силу заблуде. Прихватање „свагдашње“ као симбола Христове службе у светилишту, тумачења које је потекло од анђела који су били избачени с неба, представља симбол оних у адвентизму који немају непорочност неопходну да право управљају речју истине, и стога су већ одређени да приме силу заблуде.

I do not want to sidetrack the point we are seeking to identify. That point is that the “seven times” that is identified in the same vision where “the daily” is located has been hidden by human hands, though it remains in plain sight. This was simply an easy example of how a human translation error made long centuries ago, that is thereafter manipulated in human minds by angels that were expelled from heaven, is used today at this crucial time just before the final crisis at the end of the world, to blind minds to truth that is actually in plain sight.

Не желим да скренем са теме коју настојимо да утврдимо. Та тема је да је „седам времена“, које је назначено у истом виђењу у коме се налази „свагдашња“, сакривено људским рукама, иако и даље стоји на видику. Ово је једноставно био лак пример како се једна људска преводилачка грешка, начињена пре много дугих векова, а потом у људским умовима изманипулисана од стране анђела који су били збачени с неба, данас користи у овом пресудном времену непосредно пред коначну кризу на крају света, да заслепи умове за истину која заправо стоји свима пред очима.

In the 1910 time period the rebellion of “the daily” was just getting under way, W. W. Prescott and A. G. Daniells were spearheading the satanic work of rejecting the foundational understanding of “the daily.” The following article is a letter from that very time, where Sister White addresses the satanic view that “the daily” in the book of Daniel represents Christ’s sanctuary work. At that time the two men were pushing the idea of going into the old pioneer books and changing the pioneer understanding to their new satanic definition. It is my hope that we can exercise integrity as we read the article.

У временском раздобљу око 1910. године побуна у вези са „свагдашњом [жртвом]“ тек је почињала, а W. W. Prescott и A. G. Daniells предводили су сатански рад одбацивања темељног разумевања „свагдашње [жртве]“. Следећи чланак је писмо управо из тог времена, у којем се сестра Вајт осврће на сатанско гледиште да „свагдашња [жртва]“ у књизи пророка Данила представља Христову службу у светињи. У то време та два човека заступала су мисао да треба ући у старе књиге пионира и променити пионирско разумевање у складу са њиховом новом сатанском дефиницијом. Моја је нада да ћемо, читајући овај чланак, показати поштење.

> “At this stage of our experience we are not to have our minds drawn away from the special light given [us] to consider at the important gathering of our conference. And there was Brother Daniells, whose mind the enemy was working; and your mind and Elder Prescott’s mind were being worked by the angels that were expelled from heaven. Satan’s work was to divert your minds that jots and tittles should be brought in which the Lord did not inspire you to bring in. They were not essential. But this meant much to the cause of truth. And the ideas of your minds, if you could be drawn away to jots or tittles, is a work of Satan’s devising. To correct little things in the books written, you suppose would be doing a great work. But I am charged, Silence is eloquence.

> „У овој фази нашег искуства не треба допустити да нам ум буде одвучен од посебне светлости која је [нама] дата да је разматрамо на важном скупу наше конференције. А ту је био брат Данијелс, на чији је ум непријатељ деловао; а на ваш ум и на ум старешине Прескота деловали су анђели који су били избачени с неба. Сатанин посао био је да вам одврати умове како би се уносиле ситнице и појединости које вас Господ није надахнуо да унесете. Оне нису биле суштинске. Али је то много значило за дело истине. А замисли ваших умова, ако бисте могли бити одвучени на ситнице или појединости, јесу дело Сатаниног смишљања. Ви претпостављате да бисте исправљањем малих ствари у написаним књигама учинили велико дело. Али ми је наложено: Ћутање је речитост.“

> “I am to say, Stop your picking flaws. If this purpose of the devil could only be carried out, then [it] appears to you [that] your work would be considered as most wonderful in conception. It was the enemy’s plan to get all the supposed objectionable features where all classes of minds did not agree.

> „Треба да кажем: престаните са ситничавим тражењем мана. Када би ова намера ђавола могла да се оствари, онда вам се чини да би ваш рад био сматран најдивнијим по својој замисли. Непријатељев план био је да сакупи све наводно спорне одлике тамо где се сви слојеви умова нису слагали.“

> “And what then? The very work that pleases the devil would come to pass. There would be a representation given to the outsiders not of our faith just what would suit them, that would develop traits of character which would cause great confusion and occupy the golden moments which should be used zealously to bring the great message before the people. The presentations upon any subject we have worked upon could not all harmonize, and the results would be to confuse the minds of believers and unbelievers. This is the very thing that Satan had planned that should take place—anything that could be magnified as a disagreement.

> „И шта онда? Управо оно дело које угађа ђаволу дошло би до извршења. Они који су изван наше вере добили би представу, не о нашој вери, него управо ону која би им одговарала, која би развијала црте карактера што би изазвале велику пометњу и заузеле златне тренутке које би требало ревносно употребити да се великим мноштвима изнесе велика порука. Излагања о било којој теми на којој смо радили не би могла сва бити у складу, а последица би била да се унесе пометња у умове верника и неверника. То је управо оно што је Сотона испланирао да се догоди — све што би се могло увеличати као неслагање.“

> “Read Ezekiel, chapter 28. Now, here is a grand work, where strange spirits can figure. But the Lord has a work to [be] done to save perishing souls; and the places which Satan, disguised, could fill in, bringing confusion into our ranks, he will do to perfection, and all those little differences will become enlarged, prominent.

> „Прочитајте Језекиља, 28. поглавље. Ево, ту је велико дело, у коме необични духови могу узети учешћа. Али Господ има дело које треба извршити ради спасења душа које пропадају; а места која би Сотона, прерушен, могао попунити, уносећи пометњу у наше редове, он ће испунити до савршенства, и све те мале разлике постаће увећане, истакнуте.״

> “And I was shown from the first that the Lord had given neither Elders Daniells nor Prescott the burden of this work. Should Satan’s wiles be brought in, should this “Daily” be such a great matter as to be brought in to confuse minds and hinder the advancement of the work at this important period of time? It should not, whatever may be. This subject should not be introduced, for the spirit that would be brought in would be forbidding, and Lucifer is watching every movement. Satanic agencies would commence his work and there would be confusion brought into our ranks. You have no call to hunt up the difference of opinion that is not a testing question; but your silence is eloquence. I have the matter all plainly before me. If the devil could involve any one of our own people on these subjects, as he has proposed to do, Satan’s cause would triumph. Now the work without delay is to be taken up and not a [difference] of opinion expressed.

> „И од самога почетка ми је показано да Господ није дао ни старешини Данијелсу ни Прескоту бреме овога дела. Зар да се унесу Сатанине лукавштине, зар да ова „Свакодневна“ буде тако велико питање да се уводи како би збуњивала умове и ометала напредовање дела у овом важном раздобљу времена? Не би требало, ма шта то било. Овај предмет не треба уводити, јер би дух који би се тиме унео био дух забрањивања, а Луцифер мотри на сваки покрет. Сатанске силе би започеле своје дело и у наше редове би била унесена пометња. Нисте позвани да истражујете разлику у мишљењу која није испитно питање; али ваше ћутање је речито. Све ми је то сасвим јасно стављено пред очи. Када би ђаво могао да уплете било кога од нашега народа у ова питања, као што је наумио да учини, Сатанина ствар би тријумфовала. Сада дело треба без одлагања преузети, а не изражавати [разлику] у мишљењу.“

> “Satan would inspire those men who have gone out from us to unite with evil angels and retard our work on unimportant questions, and what rejoicing [there] would be in the camp of the enemy. Press together, press together. Let every difference be buried. Our work now is to devote all our physical and brain-nerve power to put these differences out of the way, and all harmonize. If Satan could with his great unsanctified wisdom be permitted to get the least hold, [he would rejoice].

> „Сотона би надахнуо оне људе који су изишли од нас да се уједине са злим анђелима и да ометају наше дело небитним питањима; и какво би ликовање [тада] било у логору непријатеља. Збијте се, збијте се. Нека свака разлика буде сахрањена. Наше је дело сада да сву своју телесну снагу и сву снагу можданих нерава посветимо томе да уклонимо ове разлике с пута, и да сви буду у сагласју. Када би Сотони, са његовом великом непосвећеном мудрошћу, било допуштено да задобије и најмање упориште, [он би се радовао].“

> “Now, when I saw how you were working, my mind took in the whole situation and the results if you should go forward and give the parties that have left us the least chance to bring confusion into our ranks. Your lack of wisdom would be just what Satan would have it. Your loud proclamation was not under the inspiration of the Holy Spirit. I was instructed to say to you that your picking flaws in the writings of men that have been led of God is not inspired of God. And if this is the wisdom that Elder Daniells would give to the people, by no means give him an official position, for he cannot reason from cause to effect. Your silence on this subject is your wisdom. Now, everything like picking flaws in the publications of men who are not alive is not the work God has given any of you to do. For if these men—Elders Daniells and Prescott—had followed the directions given in working the cities, there would have been many, very many, convinced of the truth and converted, able men that [now] are in positions where they never will be reached.

> „Када сам, дакле, видела како радите, мој ум је обухватио целокупну ситуацију и последице које би наступиле ако бисте наставили и дали странкама које су нас напустиле и најмању прилику да унесу пометњу у наше редове. Ваш недостатак мудрости био би управо оно што би Сотона желео. Ваше гласно објављивање није било под надахнућем Светога Духа. Наложено ми је да вам кажем да ваше тражење мана у списима људи које је Бог водио није надахнуто од Бога. И ако је то мудрост коју би старешина Данијелс дао народу, ни у ком случају му не дајте званичан положај, јер он не уме да расуђује од узрока ка последици. Ваше ћутање о овој теми ваша је мудрост. А сада, све што личи на тражење мана у публикацијама људи који више нису живи није дело које је Бог дао икоме од вас да чини. Јер да су ти људи — старешине Данијелс и Прескот — следили дата упутства у раду по градовима, било би много, веома много, оних који би били уверени у истину и обраћени, способних људи који [сада] заузимају положаје на којима до њих никада неће бити допрто.“

> “All the world is to be regarded as one great family. And when you have such a fountain of knowledge to draw from, why have you left the world to perish for years with the testimonies given by our Lord Jesus Christ? True religion teaches us to regard every man and woman as a person to whom we can do good.

> „Цео свет треба сматрати једном великом породицом. И када имате такав извор знања из кога можете да црпете, зашто сте оставили свет да годинама пропада са сведочанствима која нам је дао наш Господ Исус Христос? Права религија нас учи да на сваког човека и сваку жену гледамо као на личност којој можемо учинити добро.

> “This has been in print many years: ‘A Balanced Mind,’ testimony to Elder Andrews. The mind may be cultivated to become a power to know when to speak and what burdens to take up and to bear, for Christ is your teacher. And I feared greatly for you [when I saw you] exalting your wisdom and pursuing a course to bring in differences of opinion. The Lord calls for wise men who can hold their peace when it [is] wisdom for them to do so. If you would be a whole man, you need sanctification through Jesus Christ. Now there is a work just started, and let wisdom be seen in every minister, in every president of [a] conference. But here was a work for you to take hold of years ago where you were needed to lift your voice for this very work. Christ gave all His people special directions what they shall do and the things they shall not do. And there is a little time left us to work out the righteousness of the Lord. You can understand the way of the Lord. I saw your purpose of carrying things after your own devising after you were placed as president. You had thought you would do wonderful things, which would be a work God had not placed in your hands to do. Now, your work is not to oppress but to release every necessity possible if the Lord has accepted you to serve. But you have very early given evidence that wisdom and sanctified judgment have not been manifested by you. You blazed out matters that would not be received unless the Lord should give light.

> „Ово је већ много година у штампи: ‘A Balanced Mind’, сведочанство упућено старешини Andrews-у. Ум се може неговати тако да постане сила која зна када треба говорити и какве терете треба узети и носити, јер је Христос ваш Учитељ. И силно сам се бојала за вас [када сам вас видела] како уздижете своју мудрост и идете путем који уноси разлике у мишљењима. Господ позива мудре људе који умеју да ћуте када је мудрост да тако чине. Ако бисте били целовит човек, потребно вам је посвећење кроз Исуса Христа. Сада је један рад тек започет, и нека се мудрост види у сваком проповеднику, у сваком председнику конференције. Али овде је био посао којега је требало да се прихватите још пре много година, где сте били потребни да подигнете свој глас управо за овај рад. Христос је свом народу дао посебна упутства шта треба да чине и шта не треба да чине. И мало нам је времена преостало да извршимо праведност Господњу. Ви можете разумети пут Господњи. Видела сам вашу намеру да водите ствари по сопственој замисли након што сте били постављени за председника. Мислили сте да ћете учинити чудесне ствари, што би био посао који Бог није ставио у ваше руке да га чините. Сада, ваш посао није да угњетавате, него да отклоните сваку могућу потребу ако вас је Господ примио да служите. Али ви сте веома рано дали доказ да се у вама нису показали ни мудрост ни посвећени суд. Нагло сте износили ствари које не би биле прихваћене уколико Господ не би дао светлост.“

> “I have been instructed that such hasty movements should not have [been] made [such] as selecting you as president of the conference even another year. But the Lord forbids any more such hasty transactions until the matter is brought before the Lord in prayer; and as you have had the message come to you that the work of the Lord resting upon the president is a most solemn responsibility, you had no moral right to blaze out as you did upon the subject of the ‘Daily’ and suppose your influence would decide the question. There was Elder Haskell, who has carried the heavy responsibilities, and there is Elder Irwin and several men I might mention who have the heavy responsibilities.

> „Била сам поучена да такви исхитрени потези нису требало да буду учињени, као што је бирање тебе за председника конференције чак и за још једну годину. Али Господ забрањује било какве даље такве исхитрене поступке док се то питање не изнесе пред Господа у молитви; а пошто ти је дошла порука да је дело Господње које почива на председнику најсвечанија одговорност, ниси имао никакво морално право да планеш као што си учинио по питању „Свакодневне“ и да претпоставиш да ће твој утицај одлучити то питање. Ту је био старешина Хаскел, који је носио тешке одговорности, а ту је и старешина Ирвин и неколико људи које бих могла поменути, а који носе тешке одговорности.

> “Where was your respect for the men of age? What authority could you exercise without taking all the responsible men to weigh the matter? But let us now investigate the matter. We must now reconsider whether it is the Lord’s judgment, in the face of the work that has been neglected, of showing your zeal to carry the work even another year. If you should carry the work another year with the help that shall unite with you, there should be a change take place in you and Elder Prescott. And humble your own hearts before God. The Lord will have to see in you a showing of a different experience, for if ever men needed to be reconverted at this present [time], it [is] Elder Daniells and Elder Prescott.

> „Где је било ваше поштовање према људима од година? Какав сте ауторитет могли упражњавати а да не окупите све одговорне људе да размотре то питање? Али хајде да сада испитамо то питање. Сада морамо поново размотрити да ли је то суд Господњи, пред лицем дела које је било занемарено, да покажете своју ревност носећи дело још и наредну годину. Ако бисте носили дело још једну годину уз помоћ оних који ће се сјединити с вама, требало би да дође до промене у вама и старешини Прескоту. И понизите сопствена срца пред Богом. Господ ће морати да види у вама показивање другачијег искуства, јер ако је икада било људи којима је било потребно да поново буду обраћени у ово садашње [време], то [су] старешина Данијелс и старешина Прескот.“

> “Seven men should be chosen that are men of wisdom and through the working of the grace of God [give] evidence [of] a reconversion. For any men who are so blinded that they cannot reason from cause to effect, that they would ignore the men who have borne the responsibilities of the work and these presidents of conferences, [that] men [who] carry the work for over two years should be disregarded and such an impulsive consequence take place that men would neglect the very work kept before them for years—work the cities—and no, or but very little, attention [be] given to the old men for counsel, but proclaim the things they choose to give the people, bears its own testimony of the unsafety of the men to be entrusted with such a grand and wonderful work.

> „Требало би изабрати седморицу људи који су људи мудрости и који кроз деловање благодати Божје [пружају] доказе [о] поновном обраћењу. Јер, за сваке људе који су тако заслепљени да не могу да расуђују од узрока ка последици, те би занемарили људе који су носили одговорности дела и ове председнике конференција, [такве] људе [који] носе дело дуже од две године требало би пренебрегнути, и да дође до тако нагле последице да би људи занемарили само дело које им је годинама стављано пред очи — рад у градовима — и да се старима не посвећује никаква, или тек врло мала, пажња ради савета, него да објављују оно што сами изаберу да дају народу, то само по себи сведочи о несигурности таквих људи да им се повери тако велико и дивно дело.“

> “Christ is not dead. He will never suffer His work to be carried on in this strange way. Let the books alone. If any change is essential, God will have the harmony in that change consistent, but when a message has been entrusted to men with the large responsibilities involved, [God] demands faithfulness that will work by love and purify the soul. Elders Daniells and Prescott both need reconversion. A strange work has come in, and it is not in harmony with the work Christ came to our world to do; and all who are truly converted will work the works of Christ.

> „Христос није мртав. Он никада неће допустити да се Његово дело води на овај чудан начин. Оставите књиге на миру. Ако је каква промена неопходна, Бог ће у тој промени обезбедити склад доследан, али када је вест поверена људима са великим одговорностима које су у то укључене, [Бог] захтева верност која дела кроз љубав и очишћује душу. Старешинама Данијелсу и Прескоту обојицу је потребно поновно обраћење. Ушао је неки чудан посао, и он није у складу са делом које је Христос дошао на наш свет да изврши; и сви који су истински обраћени чиниће Христова дела.

> “We are everyone [to] work out the work which shall glorify the Father. We have come to the crisis—either to conform to the character of Jesus Christ right in this preparatory time or not attempt [it]. Elder Daniells, [you are not] to feel at liberty to let your voice be heard on high as you have done under similar circumstances. And understand, the president of a conference is not a ruler. He works in connection with the wise men who occupy the position as presidents whom God has accepted. He has not liberty to meddle with the writings in printed books from the pens that God has accepted. They are no longer to bear sway unless they show less of the ruling, dominating power. The crisis has come, for God will be dishonored.

> „Сви ми треба да обављамо дело које ће прославити Оца. Дошли смо до кризе — или да се управо у овом припремном времену саобразимо карактеру Исуса Христа, или да то и не покушавамо. Старешина Данијелс, не треба да сматрате да имате слободу да се ваш глас узвисује као што сте чинили под сличним околностима. И схватите, председник конференције није владар. Он делује у вези с мудрим људима који заузимају положај председника, а које је Бог прихватио. Он нема слободу да се меша у списе у штампаним књигама који потичу из пера оних које је Бог прихватио. Они више не треба да владају осим ако не покажу мање владарске, господареће силе. Криза је дошла, јер ће Бог бити обешчашћен.“

> “How does the Lord look upon the unworked cities? Christ is in heaven. Now its acknowledgment is to be, ‘There is no kingly rule. And now is the crisis of this world. Now I am the Power to save or to destroy. Now is the time when the destiny of all is in My hands. I have given My life to save the world. And “I, if I be lifted up,” the saving grace I shall impart will prove that all who will be fashioned after the divine similitude and will be one with Me shall work as I work with My power of redeeming grace.’ Whoever will, [let him] take hold with his brethren to do the work given them to do when in responsible places under the counsel the Lord gives, and seek most earnestly to work in complete harmony with Him who so loved the world He gave His life a full sacrifice for the saving of the world. I speak to our ministers, that as they enter upon the work in our cities let there be a calm sacredness attending the ministry of the Word. We cannot make the proper impression upon the minds of the people if we . . . [Lower third of this page left blank.]

> „Како Господ гледа на необрађене градове? Христос је на небу. Сада треба да се призна: ‘Нема царске власти. И сада је криза овога света. Сада сам Ја Сила да спасем или да уништим. Сада је време када је судбина свих у Мојим рукама. Дао сам Свој живот да спасем свет. И „Ја, ако будем подигнут“, спасоносна благодат коју ћу дати показаће да ће сви који буду обликовани по божанском обличју и буду једно са Мном радити као што Ја радим силом Своје откупљујуће благодати.’ Ко год хоће, нека се ухвати са својом браћом да изврши дело које им је дато да чине када су на одговорним положајима под саветом који Господ даје, и нека најусрдније настоји да ради у потпуном складу с Оним који је тако заволео свет да је дао Свој живот као потпуну жртву за спасење света. Говорим нашим проповедницима да, кад ступају у дело у нашим градовима, служба Речи буде праћена мирном свештеном озбиљношћу. Не можемо оставити правилан утисак на умове људи ако ми... [Доња трећина ове странице остављена празна.]“

> “I copy from my Diary. The truth as it is in Jesus—talk it, pray it, believe every word in its simplicity. What would you gain if mistakes are brought before the men who have departed from the faith and given heed to seducing spirits, men who were not long ago with us in the faith? Will you stand on the devil’s side? Give your attention to the unworked fields. A world-wide work is before us. I was given representations of John Kellogg.

> „Преписујем из свога Дневника. Истину онакву каква је у Исусу — говорите је, молите се за њу, верујте свакој речи у њеној једноставности. Шта бисте добили ако би се заблуде износиле пред људе који су отпали од вере и послушали заводљиве духове, људе који су не тако давно били с нама у вери? Хоћете ли стати на страну ђавола? Усмерите своју пажњу на необрађена поља. Пред нама је дело које треба обухватити цео свет. Дата су ми виђења о Џону Келогу.“

> “A very attractive personage was representing the ideas of the specious arguments that he was presenting, sentiments different from the genuine Bible truth. And those who are hungering and thirsting after something new were advancing ideas [so specious] that Elder Prescott was in great danger. Elder Daniells was in great danger [of] becoming wrapped in a delusion that if these sentiments could be spoken everywhere it would be as a new world.

> „Једна веома привлачна личност представљала је идеје привидно уверљивих аргумената које је износила, осећања различита од изворне библијске истине. А они који су гладовали и жеднели за нечим новим износили су идеје [тако привидно уверљиве] да је старији Прескот био у великој опасности. Старији Денијелс био је у великој опасности да постане обавијен заблудом да, када би се та осећања могла свуда износити, то би било као неки нови свет.“

> “Yes, it would, but while their minds were thus absorbed I was shown that Brother Daniells and Brother Prescott were weaving into their experience sentiments of a spiritual[istic] appearance and drawing our people to beautiful sentiments that would deceive, if possible, the very elect. I have to trace with my pen [the fact] that these brethren would see defects in their delusive ideas that would place the truth in an uncertainty; and [yet] they [would] stand out as [if they had] great spiritual discernment. Now I am to tell them [that] when I was shown this matter, when Elder Daniells was lifting up his voice like a trumpet in advocating his ideas of the ‘Daily,’ the after results were presented. Our people were becoming confused. I saw the result, and then there were given me cautions that if Elder Daniells without respect to the outcome should thus be impressed and let himself believe he was under the inspiration of God, skepticism would be sown among our ranks everywhere, and we should be where Satan would carry his messages. Set unbelief and skepticism would be sown in human minds, and strange crops of evil would take the place of truth.—Ms 67, 1910, 1–8. Manuscript Release, volume 20, 17–22.

> „Да, јесте; али док су њихови умови били тако заокупљени, показано ми је да брат Данијелс и брат Прескот у своје искуство упредају осећања духовног[истичког] изгледа и привлаче наш народ дивним осећањима која би, ако је могуће, преварила и саме изабране. Морам својим пером забележити [чињеницу] да би ова браћа у својим обмањујућим идејама увидела недостатке који би истину довели у неизвесност; а [ипак] би они иступали као [да имају] велико духовно расуђивање. Сада треба да им кажем [да], када ми је ова ствар била показана, док је старешина Данијелс подизао свој глас као трубу заступајући своје идеје о „Свакодневној“, приказане су ми потоње последице. Наш народ је постајао збуњен. Видела сам исход, и тада су ми била дата упозорења да, ако би старешина Данијелс, без обзира на исход, био тако под утиском и допустио себи да верује да је под надахнућем Божјим, скептицизам би био посејан свуда по нашим редовима, и нашли бисмо се тамо где би Сотона преносио своје поруке. Утврђено неверовање и скептицизам били би посејани у људске умове, и чудни усеви зла заузели би место истине.—Ms 67, 1910, 1–8. Manuscript Release, volume 20, 17–22.“

Those that gave the judgment hour cry were given the correct view of “the daily” in the book of Daniel. Through the human hands which translated the book of Daniel, and thereafter by human beings that were being directed by angels that were expelled from heaven, the correct understanding of “the daily” has become hidden, though it is in plain sight. In Daniel when the word translated as “the daily” occurs, it is not to include the added human word “sacrifice.” In verse thirteen of Daniel eight we find one of the five times where this occurs in the book of Daniel. In that very verse, the “seven times” of Leviticus twenty-six is also identified, but through the same type of humanistic manipulation it has been hidden in plain sight.

Они који су објавили вапај о часу суда добили су исправно разумевање „свагдашњег“ у књизи пророка Данила. Посредством људских руку које су превеле књигу пророка Данила, а потом и посредством људи којима су управљали анђели избачени с неба, исправно разумевање „свагдашњег“ постало је скривено, премда стоји пред очима. У Данилу, када се појављује реч преведена као „свагдашње“, она не треба да укључује додату људску реч „жртва“. У тринаестом стиху осме главе Данилове налазимо једно од пет места у књизи пророка Данила где се то јавља. У том истом стиху такође је назначено и „седам времена“ из Левитске двадесет и шесте, али је истом врстом хуманистичког извртања то било скривено пред очима.

We will look at this fact in the next article.

Ову чињеницу размотрићемо у следећем чланку.

Back to Articles