Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Ten

Књига пророка Јоила и Лаодикејска црква адвентиста седмог дана - Број десет

Number Ten

Број десет

Author

Jeff Pippenger

Published

December 14, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

We are addressing a portion of Isaiah’s vision which begins in chapter seven and continues on to the end of chapter twelve. We are doing so for in 1850 “the Lord stretched forth his hand a second time, to gather” His remnant people. We are putting the waymarks of 1844 to 1863 in place. ‘1850’ and the second gathering is one of those waymarks.

Обраћамо се једном делу Исаијиног виђења које започиње у седмом поглављу и наставља се до краја дванаестог поглавља. То чинимо зато што је 1850. године „Господ по други пут пружио своју руку, да сабере“ свој народ остатка. Постављамо путоказе од 1844. до 1863. године. „1850.“ и друго сабирање један су од тих путоказа.

Once the vision of Isaiah begins in verse one of chapter seven any time an expression similar to “in that day” is a reference, it is to be placed into the established prophetic setting of chapter seven. A key to rightly dividing the vision is to understand that prophecy operates upon the principles of repeat and enlarge, and this rule is active in the vision.

Када виђење Исаије отпочне у првом стиху седмог поглавља, сваки пут када се појави израз сличан „у тај дан“ као упућивање, он се мора сместити у већ успостављени пророчки оквир седмог поглавља. Кључ за исправно разлучивање виђења јесте разумети да се пророштво одвија по начелима понављања и проширивања, и да је то правило на делу у овом виђењу.

The various prophetic truths that are identified in the vision of Isaiah, beginning in chapter six are to be approached from the perspective that “first and foremost”, Isaiah is representing a soul that has been anointed at 9/11 to proclaim that the latter rain has arrived. In that sanctified context, chapter seven of Isaiah illustrates the very fear which was represented by the prophet in chapter six when he asked the question, ‘“how long” he would need to give the message of 9/11 to an apostate church that ‘had eyes but refused to see and ears but refused to hear’?

Различитим пророчким истинама које су препознате у виђењу Исаије, почев од шестог поглавља, треба приступати из перспективе да, „пре свега и изнад свега“, Исаија представља душу која је помазана на 9/11 да објави да је позни дажд стигао. У том посвећеном контексту, седмо поглавље Исаије приказује управо онај страх који је пророк представио у шестом поглављу када је поставио питање колико дуго ће морати да носи вест о 9/11 отпадничкој цркви која је „имала очи, али је одбијала да види, и уши, али је одбијала да чује“?

In the vision the wicked and foolish king Ahaz is the symbol of a Laodicean that will not receive the warning of the latter rain message as presented by the watchmen who confront the wicked and foolish Ahaz represented by Isaiah and his sons.

У визији, зли и безумни цар Ахаз представља симбол лаодикијца који неће примити упозорење поруке позног дажда, онако како га износе стражари који се суочавају са злим и безумним Ахазом, представљени Исаијом и његовим синовима.

9/11 arrived in the prophetic history of Daniel eleven verse forty, so when Isaiah is located at 9/11 in chapter six, he is located prophetically within verse forty of Daniel eleven, but more significantly he is located within the ‘hidden history of verse forty.’ The hidden history of verse forty began when the verse was fulfilled in 1989 with the collapse of the Soviet Union. From 1989 unto the Sunday law of verse forty-one is the ‘hidden history of verse forty’ that is unsealed by the Lion of the tribe of Judah in that very ‘hidden history.’ What this identifies in our consideration of Isaiah representing a latter rain messenger after 9/11 is that one part of the latter rain message which Isaiah is proclaiming is—Daniel eleven, verses forty-one through forty-five.

11. септембар је дошао у пророчкој историји Данила 11, четрдесети стих; стога, када се Исаија налази на 11. септембру у шестом поглављу, он се пророчки налази у оквиру четрдесетог стиха Данила 11, али, што је још значајније, налази се унутар „скривене историје четрдесетог стиха“. Скривена историја четрдесетог стиха отпочела је када се тај стих испунио 1989. године падом Совјетског Савеза. Од 1989. године па све до недељног закона из четрдесет првог стиха простире се „скривена историја четрдесетог стиха“, коју Лав из племена Јудина отпечаћује у самој тој „скривеној историји“. Оно што ово показује у нашем разматрању Исаије као весника позног дажда после 11. септембра јесте да један део поруке позног дажда коју Исаија објављује јесу — Данило 11, стихови 41–45.

Standing prophetically at 9/11 Isaiah in chapter ten, is presenting a warning that the very next event to happen is the “unrighteous decree” which is the Sunday law, and is represented in verse forty-one of Daniel eleven. Isaiah’s illustration of the latter rain message is set within the ‘hidden history’ of verse forty-post 9/11. The fulfillment of verse forty in 1989 places Isaiah after 1989, at 9/11 where he is anointed with coal from off the alter. Isaiah represents a messenger whose message includes the last six verses of Daniel eleven.

Стојећи пророчки на 9/11, Исаија у десетом поглављу износи упозорење да је сасвим следећи догађај који треба да се збуде „неправедна уредба“, што је недељни закон, и што је представљено у четрдесет првом стиху једанаесте главе Данила. Исаијин приказ поруке позног дажда постављен је у оквир „скривене историје“ четрдесетог стиха — после 9/11. Испуњење четрдесетог стиха 1989. године смешта Исаију после 1989, на 9/11, где је помазан угљем са жртвеника. Исаија представља весника чија порука обухвата последњих шест стихова једанаесте главе Данила.

Isaiah states directly that he and his children are for signs and wonders. In chapter seven verse three Isaiah and his son are by the conduit from the upper pool on the highway by the fuller’s field. Isaiah is presenting the message of the latter rain which he was anointed to proclaim in chapter six, and he is standing at three symbols of the latter rain as well as with his child Shearjashub. The upper pool’s conduit is a prophetic allusion to the two pipes filled with the golden oil that Zechariah identifies and Sister White comments on so often, identify the message that comes from the conduit of the upper pool in the message of the latter rain.

Исаија непосредно изјављује да су он и његова деца за знаке и чудеса. У седмом поглављу, трећем стиху, Исаија и његов син налазе се код канала горњег језера, на друму код ваљареве њиве. Исаија износи вест о позном дажду, коју је био помазан да објави у шестом поглављу, и стоји код три симбола позног дажда, као и са својим дететом Сиар-Јасувом. Канал горњег језера представља пророчку алузију на две цеви испуњене златним уљем, које Захарија препознаје и које сестра Вајт тако често коментарише, те означавају вест која долази из канала горњег језера у поруци позног дажда.

Isaiah’s conduit connects with Zechariah’s two pipes, and Ellen White’s commentary ties Zechariah together with the parable of the ten virgins. Isaiah is humbled into the dust in chapter six when he sees the glory of the Lord. He agrees to carry the message represented in verse three as the message that lightens the earth with God’s glory. And he is purified with a coal off the altar and then is standing at the pool that is created by the water from the upper pool. In chapter twenty-eight Isaiah defines the latter rain message as “line upon line” and in verse three the upper pool represents several lines of prophecy.

Исаијин водовод повезује се са Захаријине две цеви, а коментар Елен Вајт повезује Захарију са причом о десет девојака. Исаија је у шестом поглављу понижен до праха када види славу Господњу. Он пристаје да носи поруку представљену у трећем стиху као поруку која обасјава земљу Божјом славом. И очишћен је угљем са олтара, а затим стоји код језера које је настало од воде из горњег језера. У двадесет осмом поглављу Исаија одређује поруку позног дажда као „ред по ред“, а у трећем стиху горње језеро представља неколико пророчких линија.

Isaiah, representing a soul at 9/11 would only be standing where the golden oil comes down from the upper pool if that soul had asked for the good way which leads to Jeremiah’s old path, which is Isaiah’s “highway (path) by the fuller’s field” where Jeremiah’s “rest” is found. Isaiah’s latter rain message is based not only upon the line of the ten virgins, Zechariah’s line of two golden pipes, Jeremiah’s line of the old path, and Isaiah is also standing at “the fuller’s field” where the Messenger of the Covenant is purifying and purging the sons of Levi as silver and gold.

Исаија, представљајући душу у 9/11, стајао би једино тамо где златно уље силази из горњег језера ако је та душа затражила добри пут који води ка Јеремијиној старој стази, што је Исаијин „друм (стаза) код поља ваљаревог“, где се налази Јеремијин „починак“. Исаијина порука о позном дажду заснива се не само на линији десет девојака, Захаријиној линији две златне цеви, Јеремијиној линији старе стазе, него Исаија такође стоји код „поља ваљаревог“, где Весник завета чисти и пречишћује синове Левијеве као сребро и злато.

It is a very easy prophetic task to bring other lines into verse three of chapter seven. The oil of Zechariah and the ten virgins connects to Jacob’s ladder and the first two verses of Revelation for they are all addressing the communication process between God and man. Jeremiah’s old path includes the “watchman” that sound the trumpet which the wicked and foolish king Ahaz refuses to hear. That trumpet pulls all the trumpets of prophecy, as well as the prophetic watchmen into Isaiah’s “highway” where Isaiah and his son stand to convey a message to the leader of Laodicea.

Веома је лак пророчки задатак довести друге линије у трећи стих седме главе. Уље из Захарије и десет девојака повезује се с Јаковљевим лествама и прва два стиха Откривења, јер се сви они баве процесом комуникације између Бога и човека. Јеремијин стари пут укључује „стражара“ који оглашава трубу, коју зли и безумни цар Ахаз одбија да чује. Та труба уводи све трубе пророштва, као и пророчке стражаре, у Исаијин „пут“ где Исаија и његов син стоје да пренесу поруку вођи Лаодикеје.

Isaiah and his son Shearjashub, which means “a remnant shall return” are standing together and they are illustrating the proclamation of the latter rain message that arrived at 9/11. They go to meet wicked king Ahaz and as father and son they represent a symbol of alpha and omega the primary rule of “line upon line” methodology. “Line upon line” is the rule that was typified by the Millerite “day/year” principle.

Исаија и његов син Сарјасув, што значи „остатак ће се вратити“, стоје заједно и приказују објављивање поруке позног дажда која је стигла 11. септембра. Они иду у сусрет опаком цару Ахазу, и као отац и син представљају симбол алфе и омеге, основног правила методологије „ред по ред“. „Ред по ред“ је правило које је било предочено милеритским начелом „дан за годину“.

On August 11, 1840 a prophecy of Islam of the second woe of Revelation nine was fulfilled and the Millerite “day/year” principle was confirmed, thus empowering Miller’s prediction about 1843 that was based upon the day/year principle. On September 11, 2001 a prophecy of Islam of the third woe of Revelation nine, ten and eleven was fulfilled and the principle of alpha (8-11-1840) and omega (9/11) was confirmed as the mighty angel of Revelation eighteen descended when the great buildings of New York came down—just as the mighty angel of Revelation ten had came down on August 11, 1840 when the alpha that typified the omega was fulfilled.

Дана 11. августа 1840. године испунило се пророчанство о исламу, о другом тешко Јада из Откривења девете главе, и потврђено је милеритско начело „дан за годину“, чиме је оснажено Милерово предсказање о 1843. години, које је било засновано на начелу дан за годину. Дана 11. септембра 2001. године испунило се пророчанство о исламу, о трећем тешко Јада из Откривења девете, десете и једанаесте главе, и потврђено је начело алфе (11. 8. 1840) и омеге (9/11), док је силни анђео из Откривења осамнаесте главе сишао када су се велике зграде Њујорка срушиле — управо као што је силни анђео из Откривења десете главе сишао 11. августа 1840. године, када се испунила алфа која је предображавала омегу.

Not only do Isaiah and his son represent the primary principle of “line upon line,” but they represent the Elijah message which represents a message that is portrayed with the relationship of a father and his children. The Elijah message which is proclaimed just before the great and terrible day of the Lord, identifies a message that arrives just before God’s executive judgment begins. God’s executive judgments represent a period that is “the great and terrible day of the Lord.” That period begins at the Sunday law and continues on to the seven last plagues. The period begins with the Sunday law and ends with the seven last plagues. The Elijah message is therefore premised upon the principle of alpha and omega, coupled with the warning of approach of the close of probation. With the message of Elijah is also the various prophetic lines that are based upon Elijah, for Elijah, according to Jesus represented John the Baptist and both Elijah and John, according to Sister White represented William Miller, and together Elijah and John the Baptist represent both the one hundred and forty-four thousand (Elijah), and the great multitude in Revelation seven (John).

Не само да Исаија и његов син представљају основно начело „ред по ред“, него они представљају и Илијину поруку, која представља поруку приказану односом оца и његове деце. Илијина порука, која се објављује непосредно пре великог и страшног дана Господњег, означава поруку која стиже непосредно пре него што отпочне Божји извршни суд. Божји извршни судови представљају раздобље које је „велики и страшни дан Господњи“. То раздобље почиње са законом о недељи и наставља се до седам последњих зала. Раздобље почиње законом о недељи и завршава се са седам последњих зала. Илијина порука је, дакле, заснована на начелу алфе и омеге, спојеном са упозорењем о приближавању завршетка времена милости. Са Илијином поруком повезане су и разне пророчке линије које се заснивају на Илији, јер је Илија, према Исусу, представљао Јована Крститеља, а и Илија и Јован, према Сестри Вајт, представљали су Вилијама Милера; и заједно Илија и Јован Крститељ представљају и сто четрдесет и четири хиљаде (Илија), и велико мноштво у седмој глави Откривења (Јован).

Isaiah and his son are standing at the old paths, which are the foundations and they are receiving the golden oil, for they are wise virgins who are going through the purification process of the fuller that was fulfilled on October 22, 1844, typifying the Sunday law. Isaiah and the remnant who return, (for that is what his son’s Shearjashub’s name means), represent the remnant that “return” to the old paths at 9/11. The father remnant relationship, which is also the alpha and omega relationship, which is also the Elijah “hearts of the fathers and children” relationship identifies that Father Miller and his relationship to a remnant movement of the first angel was the alpha movement of Philadelphia. In the alpha movement Father Miller was identified as Elijah and John the Baptist who Jesus identified as the messenger who prepared the way for the Messenger of the Covenant. All of those prophetic fulfillments in the alpha history of the first and second angels is repeated in the history of the omega of the third angel.

Исаија и његов син стоје на старим стазама, које су темељи, и примају златно уље, јер су мудре девице које пролазе кроз процес очишћења ваљара, који се испунио 22. октобра 1844. године, као праслика недељног закона. Исаија и остатак који се враћа, (јер то је значење имена његовог сина Сеар-Јашув), представљају остатак који се „враћа” на старе стазе 11. септембра. Однос оца и остатка, који је уједно и однос алфе и омеге, који је такође Илијин однос „срца отаца и деце”, показује да су отац Милер и његов однос према покрету остатка првог анђела били алфа покрет Филаделфије. У алфа покрету отац Милер је био поистовећен са Илијом и Јованом Крститељем, кога је Исус означио као гласника који је припремио пут Гласнику завета. Сва та пророчка испуњења у алфа историји првог и другог анђела понављају се у историји омеге трећег анђела.

There are more important facts about Isaiah’s illustration in the vision, but here we are simply identifying that Isaiah is specifically identifying the various truths that make up the heart of the latter rain message of 9/11. All of these lines we have just discussed, and of course many more are located in verse three of chapter seven.

Постоје важније чињенице у вези са Исаијиним приказом у виђењу, али овде једноставно утврђујемо да Исаија изричито указује на различите истине које сачињавају срж поруке позног дажда о 9/11. Све ове линије које смо управо разматрали, а наравно и многе друге, налазе се у трећем стиху седмог поглавља.

In verse eight prophetic truth intensifies as it identifies the key that unlocks the “hidden history of verse forty” and amazingly that key is identified within the very same verse that the beginning of both 2520-year time prophecies are marked.

У осмом стиху пророчка истина се продубљује тиме што указује на кључ који откључава „скривену историју четрдесетог стиха“, и запањујуће је да је тај кључ назначен унутар управо оног истог стиха у коме је означен почетак оба временска пророчанства од 2520 година.

> For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. And the head of Ephraim is Samaria, and the head of Samaria is Remaliah’s son.

> Јер је глава Сирији Дамаск, и глава Дамаску Ресин; и за шездесет и пет година Јефрем ће се разбити тако да више не буде народ. И глава је Јефрему Самарија, и глава Самарији син Ремалијин.

> If ye will not believe, surely ye shall not be established. Isaiah 7:8, 9.

> Ако не будете веровали, заиста се нећете утврдити. Исаија 7:8, 9.

Isaiah’s illustration of the latter rain message includes Moses’ “seven times,” for the sixty-five-year prophecy of verse eight identifies the starting point for both the northern and southern kingdoms of Israel’s scattering of 2520 years. In the very same verse, the key that turns the three prophetic lines of Daniel eleven verse forty’s collapse of the Soviet Union in 1989, together with verse ten of Daniel eleven, along with verse eight of Isaiah eight. With these three lines (Isaiah 8:8, Daniel 11:10, 40). The key is the “heads” of verses eight and nine. When the key of the “heads” is applied to those three parallel verses the door to the history of the Ukrainian War and soon coming World War III is unlocked. When that prophetic door is unlocked, verse eleven through sixteen of Daniel eleven are then seen to be parallel history to verse forty of Daniel eleven post 1989’s collapse of the Soviet Union. The unlocking of the “hidden history of verse forty” is a truth that is one of a select few that are identified as being unsealed in connection with the unsealing of the Revelation of Jesus Christ just before probation closes.

Isaijino prikazanje poruke o poznom daždu obuhvata Mojsijevih „sedam vremena“, jer šezdesetpetogodišnje proročanstvo iz osmog stiha određuje početnu tačku za rasijanje severnog i južnog carstva Izrailja od po 2520 godina. U tom istom stihu nalazi se ključ koji otključava tri proročke linije: raspad Sovjetskog Saveza 1989. godine u Danilu jedanaest, stih četrdeseti, zajedno sa stihom desetim Danila jedanaest, kao i stihom osmim Isaije osam. Sa ove tri linije (Isaija 8:8, Danilo 11:10, 40), ključ su „glave“ iz stihova osmog i devetog. Kada se ključ „glava“ primeni na ta tri paralelna stiha, otključavaju se vrata istorije rata u Ukrajini i uskoro nadolazećeg Trećeg svetskog rata. Kada se ta proročka vrata otključaju, tada se vidi da su stihovi jedanaesti do šesnaesti Danila jedanaest istorija paralelna sa četrdesetim stihom Danila jedanaest nakon raspada Sovjetskog Saveza 1989. godine. Otključavanje „skrivene istorije četrdesetog stiha“ jeste istina koja pripada malobrojnima koje su označene kao zapečaćene, a koje će biti odpečaćene u vezi sa odpečaćivanjem Otkrivenja Isusa Hrista neposredno pre završetka vremena probe.

Verse one of chapter eight of Isaiah begins with the word, “Moreover,” identifying that chapter eight is to go over the top of chapter seven. Beyond the first word being “moreover,” chapter eight verse three is tied together with verse three of chapter seven as a second witness that the two chapters are to be applied line upon line. Both verse ‘threes’ identify one of Isaiah’s sons, whose names both speak to the prophetic message within the story. Shearjashub means ‘a remnant shall return’ and Mahershalalhashbaz means ‘quick to the spoil.’ Shearjashub is first mentioned, then Mahershalalhashbaz (which is the longest name in the Bible). The alpha represented by “1” is smaller, and in this case even identified as a “remnant,” and the omega represented by “22” is larger, and is represented by the largest name in the Bible while symbolizing the Sunday law’s rapid movements.

Први стих осмог поглавља Исаије почиње речју: „Још“, чиме се показује да осмо поглавље треба да пређе преко седмог поглавља. Поред тога што је прва реч „још“, осмо поглавље, трећи стих, повезано је са трећим стихом седмог поглавља као другим сведоком да се та два поглавља требају примењивати ред по ред. Оба „трећа стиха“ означавају једног од Исаијиних синова, чија имена оба говоре о пророчкој поруци унутар ове повести. Сиар-Јасув значи „остатак ће се вратити“, а Махер-Салал-Хас-Ваз значи „брз на плен“. Најпре се помиње Сиар-Јасув, а затим Махер-Салал-Хас-Ваз (што је најдуже име у Библији). Алфа, представљена бројем „1“, мања је, и у овом случају чак означена као „остатак“, а омега, представљена бројем „22“, већа је и представљена је најдужим именом у Библији, док симболизује брза кретања закона о недељи.

The alpha remnant, represented by Shearjashub is with his father Isaiah in verse three. Together they are an alpha and an omega, and they are standing in a place which is made up of three distinct references to the latter rain.

Алфа остатак, представљен Сеар-Јасувом, налази се са својим оцем Исаијом у трећем стиху. Заједно они представљају алфу и омегу, и стоје на месту које је сачињено од три јасне одреднице које упућују на позну кишу.

> Then said the Lord unto Isaiah, Go forth now to meet Ahaz, thou, and Shearjashub thy son, at the end of the conduit of the upper pool in the highway of the fuller’s field. Isaiah 7:3.

> Тада Господ рече Исаији: Изиђи сада у сусрет Ахазу, ти и Сеар-Јасув, син твој, на крају водовода горњег језера, на путу ка пољу ваљаревом. Исаија 7:3.

Isaiah is a symbol of the one hundred and forty-four thousand and in representing the call of 9/11, Isaiah is also representing the call of July 2023. At 9/11 Isaiah is a Laodicean represented by Jacob the supplanter, who was going to take Esau’s birthright as Adventism is spewed out of the mouth of the Lord, and in 2023 Isaiah represents Israel the overcomer. Isaiah represents one who was presenting God’s message who is awakened to the fact that he is a Laodicean and then has a coal purify him into a Philadelphian.

Исаија је симбол сто четрдесет и четири хиљаде, и представљајући позив 9/11, Исаија такође представља и позив из јула 2023. На 9/11 Исаија је Лаодикејац, представљен Јаковом, варалицом, који је требало да узме Исавово првородство док је адвентизам избљуван из уста Господњих, а 2023. године Исаија представља Израиљ, победника. Исаија представља онога који је износио Божју поруку, који је пробуђен за чињеницу да је Лаодикејац, а затим га ужарени угљен очишћује и претвара у Филаделфијца.

> “Isaiah had a wonderful view of God’s glory. He saw the manifestation of God’s power, and after beholding His majesty, a message came to him to go and do a certain work. He felt wholly unworthy for the work. What made him esteem himself unworthy? Did he think himself unworthy before he had a view of God’s glory?—No; he imagined himself in a righteous state before God; but when the glory of the Lord of hosts was revealed to him, when he beheld the inexpressible majesty of God, he said, ‘I am undone; because I am a man of unclean lips, and I dwell in the midst of a people of unclean lips; for mine eyes have seen the King, the Lord of hosts. Then flew one of the seraphim unto me, having a living coal in his hands, which he had taken with the tongs from off the altar, and he laid it upon my mouth, and said, Lo, this hath touched thy lips; and thine iniquity is taken away, and thy sin purged.’ This is the work that as individuals we need to have done for us. We want the living coal from off the altar placed upon our lips. We want to hear the word spoken, ‘Thine iniquity is taken away, and thy sin purged’” Review and Herald, June 4, 1889.

> „Исаија је имао диван призор Божје славе. Видео је пројаву Божје силе, и након што је посматрао Његово величанство, дошла му је порука да пође и изврши одређено дело. Осећао се потпуно недостојним за тај посао. Шта га је навело да себе сматра недостојним? Да ли је себе сматрао недостојним пре него што је имао призор Божје славе? — Не; замишљао је да се пред Богом налази у праведном стању; али када му се открила слава Господа над војскама, када је угледао неисказано величанство Божје, рекао је: ‘Тешко мени! Погибох; јер сам човек нечистих усана, и живим усред народа нечистих усана; јер очи моје видеше Цара, Господа над војскама. Тада долете к мени један од серафима, имајући у руци жив угаљ, који узе машицама с олтара, и дотаче се њиме уста мојих, и рече: Ево, ово се дотаче усана твојих; и безакоње твоје узе се, и грех твој очисти се.’ То је дело које је потребно да се изврши за нас као појединце. Ми желимо да се живи угаљ с олтара стави на наше усне. Ми желимо да чујемо изговорену реч: ‘Безакоње твоје узе се, и грех твој очисти се’“ Review and Herald, June 4, 1889.

How long in Isaiah chapter six is a symbol of 9/11 unto the Sunday law, and chapter six is a representation of 9/11. Chapters seven through nine present the message which Isaiah gave to the apostate leadership of Judah, and the illustration that takes place during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand when the drunkards of Ephraim stumble. In the same vision Isaiah records:

„Докле?“ у шестој глави Исаије представља симбол од 11. септембра до недељног закона, а шеста глава је представљање 11. септембра. Главе седам до девет износе поруку коју је Исаија упутио отпадничком вођству Јуде, и приказ који се одиграва у време запечаћења сто четрдесет и четири хиљаде, када пијанице Јефремове посрћу. У истом виђењу Исаија бележи:

> Behold, I and the children whom the Lord hath given me are for signs and for wonders in Israel from the Lord of hosts, which dwelleth in mount Zion. Isaiah 8:18.

> Ево, ја и деца коју ми је дао Господ јесмо за знаке и за чудеса у Израиљу од Господа над војскама, који пребива на гори Сиону. Исаија 8:18.

Isaiah and his children are signs within the enigmas found in chapters seven through nine. Chapters seven through nine are the point of reference of the entire vision, in terms of any reference to “that day” or “that time.” Verse eighteen identifies that Isaiah and his sons are signs, and the verses that surround verse eighteen identify the period of time that the signs are to be recognized.

Исаија и његова деца су знаци у оквиру загонетки које се налазе у поглављима седам до девет. Поглавља седам до девет представљају референтну тачку целокупног виђења, у погледу сваког упућивања на „онај дан“ или „оно време“. Осамнаести стих показује да су Исаија и његови синови знаци, а стихови који окружују осамнаести стих одређују временски период у коме те знаке треба препознати.

> And many among them shall stumble, and fall, and be broken, and be snared, and be taken. Bind up the testimony, seal the law among my disciples. And I will wait upon the Lord, that hideth his face from the house of Jacob, and I will look for him.

> И многи међу њима спотаћи ће се, и пашће, и разбиће се, и биће ухваћени у замку, и биће заробљени. Завежи сведочанство, запечати закон међу мојим ученицима. И ја ћу чекати на Господа, који скрива лице своје од дома Јаковљева, и уздаћу се у Њега.

> Behold, I and the children whom the Lord hath given me are for signs and for wonders in Israel from the Lord of hosts, which dwelleth in mount Zion. Isaiah 8:15–18.

> Ево, ја и деца коју ми је Господ дао јесмо за знаке и за чудеса у Израиљу од Господа над војскама, који обитава на гори Сиону. Исаија 8:15–18.

Those who “wait upon the Lord” are represented by Isaiah and his two sons. They are those upon whom the Lord had hid “his face,” which is an attribute that those who awaken to the demands of the Leviticus twenty-six prayer, post-July 2023. They awaken to the fact that their confession must include that the Lord had walked contrary to them, which is to say that he hid his face from them.

Они који „чекају на Господа“ представљени су Исаијом и његова два сина. То су они од којих је Господ сакрио „своје лице“, што је обележје оних који се, после јула 2023, пробуде за захтеве молитве из двадесет шесте главе Левитске књиге. Они се буде за чињеницу да њихово признање мора обухватити да им се Господ противио, то јест, да је сакрио своје лице од њих.

To “bind up the testimony, seal the law” is the sealing of the one hundred and forty-four thousand who are contrasted with “many.” “Many” are called, but few are chosen. Many are contrasted with Isaiah and his two sons, represented as the few. The “many” are the five foolish virgins and for this reason five things happen to them, they “stumble, and fall, and be broken, and be snared, and be taken.” They stumble because they have rejected the latter rain message.

„Свезати сведочанство, запечатити закон“ јесте запечаћење сто четрдесет и четири хиљаде, који су супротстављени „многима“. „Многи“ су позвани, али је мало изабраних. Многи су супротстављени Исаији и његовим двојици синова, који представљају малобројне. „Многи“ су пет лудих девојака, и из тог разлога им се догађа пет ствари: „спотичу се, и падају, и ломе се, и бивају ухваћени у замку, и одведени.“ Они се спотичу зато што су одбацили поруку позног дажда.

> For with stammering lips and another tongue will he speak to this people. To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Isaiah 28:11–13.

> Јер ће муцавим уснама и другим језиком говорити овоме народу. Коме је рекао: Ово је починак којим ћете дати одмор уморноме; и ово је окрепљење; али они не хтедоше слушати. Зато им реч Господња би: заповест на заповест, заповест на заповест; правило на правило, правило на правило; мало овде, мало онде; да би ишли, и падали натрашке, и разбили се, и заплели се, и били ухваћени. Исаија 28:11–13.

In the sealing time of chapter eight Isaiah describes the fall of the wicked, typified by Ahaz, and he identifies the same group in verse thirteen of chapter twenty-eight. The reason they “fall” is they reject the latter rain message which was to them “line upon line” and presented by those represented as having stammering lips. The quibbling Jews at Pentecost charged the disciples with drunkenness for they could not understand the message. In their minds it was being presented by stammering lips.

У времену печаћења у осмом поглављу Исаија описује пад безбожних, предочених у лику Ахаза, и он препознаје исту групу у тринаестом стиху двадесет осмог поглавља. Разлог што „падају“ јесте тај што одбацују поруку позног дажда, која им је била „заповест на заповест“, и која је била изнета од стране оних који су представљени као да имају муцаве усне. Препирачки настројени Јевреји на Педесетницу оптужили су ученике за пијанство, јер нису могли да разумеју поруку. У њиховим умовима она је била изношена муцавим уснама.

In verse three of chapter seven, Isaiah the prophetic alpha to his son Shearjashub, who in turn is the omega in relation to his father, but also the alpha in the relation to his brother. As representatives of Alpha and Omega they stand where the two golden pipes from the heavenly sanctuary are creating a pool, right at the highway of Jeremiah’s old path in the field where linen gets changed from stains to pure white as the Messenger of the Covenant purifies the sons of Levi, as well as Isaiah and Shearjashub. Once there he presents wicked and foolish king Ahaz with Moses’ old path message of Leviticus twenty-six’s “seven times,” which establishes in the same verse that a “head” is a king, or the kingdom of the king, or the capital city of a kingdom.

У трећем стиху седмог поглавља, Исаија је пророчки алфа своме сину Сирасуву, који је, заузврат, омега у односу према своме оцу, али и алфа у односу према своме брату. Као представници Алфе и Омеге, они стоје тамо где две златне цеви из небеске светиње стварају језеро, управо крај пута Јеремијине старе стазе у пољу где се лан мења од мрља у чисту белину, док Гласник завета очишћује синове Левијеве, као и Исаију и Сирасува. Када тамо стигне, он износи злом и безумном цару Ахазу поруку Мојсијеве старе стазе о „седам пута“ из Левитске двадесет шесте, која у истом стиху утврђује да је „глава“ цар, или царство царево, или престони град једнога царства.

That key opens the light of God’s Word so that the Ukrainian War that began in 2014 could be seen as a subject of Bible prophecy that is represented as taking place during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand and the history of the last three presidents of the United States. The latter rain message is represented by Isaiah in chapters ten and eleven, and it describes the internal and external history of the last six verses of Daniel eleven. The first verse, verse forty, is illustrated by Isaiah in chapters six through nine, and then in chapters ten and eleven the message that was unsealed in 1989’s internal and external histories are set forth. Every major element of the latter rain message is represented in the vision.

Тај кључ отвара светлост Божје Речи тако да се украјински рат, који је започео 2014. године, може сагледати као предмет библијског пророчанства, представљен као да се одиграва у време запечаћивања сто четрдесет и четири хиљаде и у историји последња три председника Сједињених Држава. Порука позног дажда представљена је код Исаије у десетом и једанаестом поглављу, и она описује унутрашњу и спољашњу историју последњих шест стихова једанаестог поглавља Књиге пророка Данила. Први стих, четрдесети стих, Исаија илуструје у поглављима шест до девет, а затим су у десетом и једанаестом поглављу изложене унутрашња и спољашња историја поруке која је била отпечаћена 1989. године. Сваки главни елемент поруке позног дажда представљен је у виђењу.

The last verses of chapter ten identify the same prophetic history that the last verses of chapter eleven represent. Chapter ten is the external and eleven is the internal. In the book of Revelation, the seven churches are the internal and the seals are the external. In chapter ten’s final verses, the papal power is shaking its hand against Jerusalem in a parallel passage to the papal power coming to its end with none to help in verse forty-five of Daniel eleven.

Последњи стихови десете главе поистовећују исту пророчку историју коју представљају последњи стихови једанаесте главе. Десета глава је спољашње, а једанаеста унутрашње. У књизи Откривења, седам цркава представљају унутрашње, а печати спољашње. У завршним стиховима десете главе, папска сила прети руком Јерусалиму у упоредном одломку са папском силом која долази своме крају, и нема никога да јој помогне, у четрдесет петом стиху једанаесте главе Данила.

> As yet shall he remain at Nob that day: he shall shake his hand against the mount of the daughter of Zion, the hill of Jerusalem. Behold, the Lord, the Lord of hosts, shall lop the bough with terror: and the high ones of stature shall be hewn down, and the haughty shall be humbled. And he shall cut down the thickets of the forest with iron, and Lebanon shall fall by a mighty one. Isaiah 10:32–34.

> Још ће се он онога дана задржати у Нову; затрешће руком својом на гору кћери Сионове, на хум јерусалимски. Гле, Господ, Господ над војскама, окресаће с ужасом гране; и високи растом биће посечени, и охоли ће бити понижени. И посећи ће гвозденом секиром густише шумске, и Ливан ће пасти од силнога. Исаија 10:32–34.

The end of chapter ten is the close of human probation, and that is where the end of Daniel eleven also closes.

Крај десетог поглавља јесте завршетак времена људске благодати, и ту се завршава и крај једанаестог поглавља Данила.

> And he shall plant the tabernacles of his palace between the seas in the glorious holy mountain; yet he shall come to his end, and none shall help him. And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. Daniel 11:45, 12:1.

> I on će razapeti šatore svoje palate između mora na slavnoj svetoj gori; ali će doći svome kraju, i niko mu neće pomoći. I u to vreme ustaće Mihailo, veliki knez koji stoji za sinove tvoga naroda; i nastaće vreme nevolje kakve nije bilo otkako je naroda do toga vremena; i u to vreme izbaviće se tvoj narod, svaki koji se nađe zapisan u knjizi. Danilo 11:45; 12:1.

Chapter ten begins in verse one with the “unrighteous decree” which Sister White identifies as the Sunday law.

Десето поглавље почиње у првом стиху „неправедном уредбом“, коју сестра Вајт поистовећује са законом о недељи.

> Woe unto them that decree unrighteous decrees, and that write grievousness which they have prescribed. Isaiah 10:1.

> Тешко онима који доносе неправедне уредбе, и који прописују зулум који су одредили. Исаија 10:1.

Chapter ten begins at the Sunday law, which aligns with verse forty-one of Daniel chapter eleven, and it ends with a parallel to Michael standing up in the history of verse forty-five of Daniel eleven.

Десета глава почиње недељним законом, који се поклапа са четрдесет првим стихом једанаесте главе Данила, и завршава се паралелом са Михаиловим устајањем у историји четрдесет петог стиха једанаесте главе Данила.

> “An idol sabbath has been set up, as the golden image was set up in the plains of Dura. And as Nebuchadnezzar, the king of Babylon, issued a decree that all who would not bow down and worship this image should be killed, so a proclamation will be made that all who will not reverence the Sunday institution will be punished with imprisonment and death. Thus the Sabbath of the Lord is trampled underfoot. But the Lord has declared, ‘Woe unto them that decree unrighteous decrees, and write grievousness which they have prescribed’ [Isaiah 10:1]. [Zephaniah 1:14–18; 2:1–3, quoted.]” Manuscript Releases, volume 14, 91.

> „Успостављен је идолски сабат, као што је златни лик био постављен у пољима Дуре. И као што је Навуходоносор, цар Вавилона, издао наредбу да сви који се не би поклонили и не би обожавали тај лик треба да буду погубљени, тако ће бити објављен проглас да ће сви који не буду одавали поштовање недељној установи бити кажњени затвором и смрћу. Тако се сабат Господњи гази под ногама. Али Господ је објавио: „Тешко онима који доносе неправедне уредбе, и пишу тегобе које су прописали“ [Исаија 10:1]. [Софонија 1:14–18; 2:1–3, quoted.]“ Manuscript Releases, volume 14, 91.

In Revelation eleven’s “great earthquake,” representing the Sunday law in verse thirteen, there are three symbols of Islam connected with the “earthquake” that shakes the earth beast of Revelation thirteen, when it speaks as a dragon. In Isaiah chapter ten, the Sunday law is represented as an “unrighteous decree” that has a “woe” pronounced upon it. In Revelation eleven’s “great earthquake” from verse thirteen through to verse eighteen Islam of the third woe is identified with four symbols of Islam and the strike it makes against the United States at the Sunday law; “And the same hour was there a great earthquake,” and “the second woe is past; and, behold, the third woe cometh quickly. And the seventh angel sounded” “and the nations were angry.”

U „velikom zemljotresu“ iz jedanaestog poglavlja Otkrivenja, koji u trinaestom stihu predstavlja nedeljni zakon, postoje tri simbola islama povezana sa „zemljotresom“ koji potresa zver iz zemlje iz trinaestog poglavlja Otkrivenja, kada ona progovara kao aždaja. U desetom poglavlju Isaije, nedeljni zakon je predstavljen kao „nepravedna naredba“ nad kojom je izrečeno „teško“. U „velikom zemljotresu“ iz jedanaestog poglavlja Otkrivenja, od trinaestog stiha pa sve do osamnaestog, islam trećeg teškoja poistovećen je sa četiri simbola islama i udarom koji zadaje Sjedinjenim Državama u vreme nedeljnog zakona; „I u taj čas posta veliki zemljotres“, i „drugo teško prođe; gle, treće teško dolazi brzo. I zatrubi sedmi anđeo“ „i narodi se razgneviše.“

Chapter ten is portraying the papal power from verse forty-one in Daniel eleven unto verse forty-five when the papacy comes to its end. Verse forty is not part of the narrative in chapter ten, for Isaiah is illustrating verse forty’s ‘hidden history’ when the latter rain message is presented to an apostate church represented by Ahaz. Chapter eleven’s conclusion is showing the deliverance from the papal power in the same history.

Десето поглавље приказује папску власт од четрдесет првог стиха у Данилу једанаест па све до четрдесет петог стиха, када папство долази своме крају. Четрдесети стих није део наратива у десетом поглављу, јер Исаија приказује „скривену историју“ четрдесетог стиха онда када се порука позног дажда упућује отпалој цркви, представљеној Ахазом. Завршетак једанаестог поглавља показује избављење од папске власти у тој истој историји.

> And the Lord shall utterly destroy the tongue of the Egyptian sea; and with his mighty wind shall he shake his hand over the river, and shall smite it in the seven streams, and make men go over dryshod. And there shall be an highway for the remnant of his people, which shall be left, from Assyria; like as it was to Israel in the day that he came up out of the land of Egypt. Isaiah 11:15, 16.

> И Господ ће сасвим исушити залив Египатскога мора; и својим силним ветром замахнуће руком својом над реком, и удариће је у седам потока, и учиниће да људи прелазе преко ње у обући. И биће друм остатку народа његова, који ће остати, из Асирије; као што беше Израиљу у дан кад изиђе из земље Египатске. Исаија 11:15, 16.

Isaiah chapter ten is the external and chapter eleven is the internal of the same history. The external and internal parallels abound in God’s Word, and these two parallel chapters represent the warning of the third angel as represented by Isaiah. The warning of the third angel has been summarized in many ways through inspiration, but a very helpful breakdown of the warning of the third angel is that it represents the events connected with the close of probation and it also emphasizes the need of personal preparation. Isaiah ten are the events, and chapter eleven in the preparation.

Десето поглавље Исаије представља спољашње, а једанаесто унутрашње исте историје. Спољашње и унутрашње паралеле обилују у Божјој Речи, и ова два паралелна поглавља представљају упозорење трећег анђела онако како га представља Исаија. Упозорење трећег анђела, путем надахнућа, било је сажето на многе начине, али веома корисна подела тог упозорења јесте да оно представља догађаје повезане са завршетком времена милости и да, исто тако, наглашава потребу личне припреме. Исаија десет су догађаји, а једанаесто поглавље припрема.

> “The events connected with the close of probation and the work of preparation for the time of trouble, are clearly presented. But multitudes have no more understanding of these important truths than if they had never been revealed. Satan watches to catch away every impression that would make them wise unto salvation, and the time of trouble will find them unready.

> „Догађаји повезани са завршетком времена милости и делом припреме за време невоље јасно су изложени. Али мноштво људи нема ништа више разумевања ових важних истина него да оне никада нису ни биле откривене. Сотона вреба да отме сваки утисак који би их могао учинити мудрима за спасење, и време невоље затећи ће их неприпремљене.

> “When God sends to men warnings so important that they are represented as proclaimed by holy angels flying in the midst of heaven, He requires every person endowed with reasoning powers to heed the message. The fearful judgments denounced against the worship of the beast and his image (Revelation 14:9–11), should lead all to a diligent study of the prophecies to learn what the mark of the beast is, and how they are to avoid receiving it. But the masses of the people turn away their ears from hearing the truth and are turned unto fables. The apostle Paul declared, looking down to the last days: ‘The time will come when they will not endure sound doctrine.’ 2 Timothy 4:3. That time has fully come. The multitudes do not want Bible truth, because it interferes with the desires of the sinful, world-loving heart; and Satan supplies the deceptions which they love.

> „Када Бог људима шаље упозорења толико важна да су представљена као да их објављују свети анђели који лете посред неба, Он захтева од сваке особе обдарене разумским моћима да обрати пажњу на ту поруку. Страшни судови изречени против клањања звери и њеном лику (Откривење 14:9–11) треба све да наведу на марљиво проучавање пророштава, да би сазнали шта је жиг звери и како да избегну да га приме. Али народне масе одвраћају своје уши од слушања истине и окрећу се баснама. Апостол Павле је, гледајући у последње дане, изјавио: ‘Јер ће доћи време кад неће подносити здраве науке.’ 2. Тимотију 4:3. То време је у потпуности дошло. Мноштво не жели библијску истину, јер се она противи жељама грешног срца које љуби свет; а Сотона им пружа обмане које воле.“

> “But God will have a people upon the earth to maintain the Bible, and the Bible only, as the standard of all doctrines and the basis of all reforms. The opinions of learned men, the deductions of science, the creeds or decisions of ecclesiastical councils, as numerous and discordant as are the churches which they represent, the voice of the majority—not one nor all of these should be regarded as evidence for or against any point of religious faith. Before accepting any doctrine or precept, we should demand a plain ‘Thus saith the Lord’ in its support.

> „Али Бог ће имати народ на земљи који ће одржавати Библију, и само Библију, као мерило свих доктрина и темељ свих реформи. Мишљења учених људи, закључци науке, вероисповести или одлуке црквених сабора, онолико бројних и међусобно неусклађених колико су и цркве које представљају, глас већине — ниједно од овога, нити све то заједно, не треба сматрати доказом за или против било које тачке верске вере. Пре него што прихватимо било коју доктрину или заповест, треба да захтевамо јасно ‘Овако говори Господ’ као њену потврду.“

> “Satan is constantly endeavoring to attract attention to man in the place of God. He leads the people to look to bishops, to pastors, to professors of theology, as their guides, instead of searching the Scriptures to learn their duty for themselves. Then, by controlling the minds of these leaders, he can influence the multitudes according to his will.” The Great Controversy, 594, 595.

> „Сатана непрестано настоји да пажњу усмери на човека уместо на Бога. Он наводи народ да гледа на епископе, на пасторе, на професоре теологије, као на своје вође, уместо да истражују Свето писмо како би сами сазнали своју дужност. Затим, владајући умовима ових вођа, он може утицати на мноштво по својој вољи.“ Велика борба, 594, 595.

We will continue this study in the next article.

Наставићемо ово проучавање у следећем чланку.

Back to Articles