Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Sixty-Six

Књига пророка Данила — сто шездесет и шести број

Unraveling Prophecy: The French Revolution, Putin’s Russia, and the Ukrainian Conflict

Разоткривање пророчанства: Француска револуција, Путиновa Русија и украјински сукоб

Author

Jeff Pippenger

Published

March 29, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

As we begin to consider the typification of the time of the end in 1989, by the prophetic history of verse ten, it is necessary to drop back into the history of the third generation of both horns of the earth beast. In 1913, the earth beast’s horn of Republicanism began its generation of compromise with the globalist banking system, and in 1919, the horn of true Protestantism began its generation of compromise with the theologians of apostate Protestantism and also the American Medical Association as it surrendered the accreditation of its educational system to the world. Both horns began a compromised relationship with the world that would change the direction of their respective messages from that point onward.

Док почињемо да разматрамо предслику времена свршетка у 1989. години, кроз пророчку историју десетог стиха, неопходно је да се вратимо у историју треће генерације оба рога звери из земље. Године 1913, рог републиканизма земаљске звери започео је своју генерацију компромиса са глобалистичким банкарским системом, а 1919. године рог истинског протестантизма започео је своју генерацију компромиса са теолозима отпалог протестантизма, као и са Америчким лекарским удружењем, када је предао акредитацију свог образовног система свету. Оба рога започела су компромитован однос са светом који ће, од тог тренутка па надаље, променити усмерење њихових одговарајућих порука.

In that history the starting point for the king of the north, and the king of the south of the last days also reached a turning point. The Miracle of Fatima occurred on October 13, 1917, in Fatima, Portugal. It was the culmination of a series of Marian apparitions witnessed by three young shepherd children: Lucia dos Santos and her cousins Francisco and Jacinta Marto. According to the accounts provided by the children, the Virgin Mary, identified as Our Lady of Fatima, appeared to them on the 13th day of each month from May to October 1917.

У тој историји, полазна тачка за цара севера, а и цара југа последњих дана, такође је достигла прекретницу. Чудо у Фатими догодило се 13. октобра 1917. године, у Фатими, у Португалији. Оно је представљало врхунац низа маријанских указања којима су сведочила троје младих пастирске деце: Лусија дос Сантос и њени рођаци Франсиско и Жасинта Марто. Према исказима које су деца дала, Дјева Марија, поистовећена као Госпа од Фатиме, јављала им се тринаестог дана сваког месеца, од маја до октобра 1917. године.

During the final apparition on October 13, 1917, tens of thousands of people gathered at the Cova da Iria, near Fatima, expecting to witness a miracle as predicted by the children. According to the witnesses, the sun appeared to change colors, spin, and dance in the sky. This event came to be known as the Miracle of the Sun or the Miracle of Fatima.

Током последњег указања, 13. октобра 1917. године, десетине хиљада људи окупиле су се у Кова да Ирији, близу Фатиме, очекујући да посведоче чуду, како су деца предсказала. Према сведочењима, сунце је изгледало као да мења боје, окреће се и игра на небу. Овај догађај постао је познат као Чудо сунца или Чудо у Фатими.

The Miracle of Fatima is a significant event in Catholic history and devotion, and it has been the subject of much study, debate, and religious interpretation over the years. The events at Fatima have had a lasting impact on popular piety, Marian devotion, and the interpretation of apocalyptic themes within the Catholic Church.

Чудо у Фатими представља значајан догађај у католичкој историји и побожности, и током година било је предмет многих проучавања, расправа и религијских тумачења. Догађаји у Фатими оставили су трајан утицај на народну побожност, маријанску побожност и тумачење апокалиптичких тема унутар Католичке цркве.

The Bolshevik Revolution occurred in Russia on November 7, 1917, when Bolshevik forces, led by Vladimir Lenin and the Bolshevik Party, seized key government buildings and infrastructure in Petrograd (now Saint Petersburg). This event marked the culmination of the Russian Revolution of 1917, which had begun with the February Revolution earlier in the year that led to the abdication of Tsar Nicholas II and the establishment of a provisional government.

Бољшевичка револуција догодила се у Русији 7. новембра 1917. године, када су бољшевичке снаге, предвођене Владимиром Лењином и Бољшевичком партијом, заузеле кључне државне зграде и инфраструктуру у Петрограду (данас Санкт Петербург). Овај догађај означио је врхунац Руске револуције 1917. године, која је започела Фебруарском револуцијом раније те године, што је довело до абдикације цара Николаја II и успостављања привремене владе.

During the Revolution, the Bolsheviks successfully overthrew the provisional government and established Soviet control over Russia. The Bolsheviks proclaimed the establishment of a socialist state and began implementing their revolutionary program, including the nationalization of industry, land redistribution, and the withdrawal of Russia from World War I. The October Revolution ultimately led to the creation of the Soviet Union and had profound and far-reaching consequences for Russia and the world, shaping the course of 20th-century history.

Током Револуције, бољшевици су успешно свргнули привремену владу и успоставили совјетску контролу над Русијом. Бољшевици су прогласили успостављање социјалистичке државе и започели спровођење свог револуционарног програма, укључујући национализацију индустрије, прерасподелу земље и повлачење Русије из Првог светског рата. Октобарска револуција је коначно довела до стварања Совјетског Савеза и имала дубоке и далекосежне последице по Русију и свет, обликујући ток историје 20. века.

Jesus illustrates the end with the beginning, and in order to fully see the king of the north and the king of the south of the last days, it is necessary to understand their beginnings. The literal kings of the south and the north that are identified in Daniel chapter eleven are defined as the power that rules the literal area of Egypt as the king of the south, and the power that rules the literal geographical area associated with Babylon as the king of the north.

Исус приказује крај кроз почетак, и да бисмо у потпуности сагледали цара севера и цара југа последњих дана, неопходно је разумети њихове почетке. Дословни цареви југа и севера, који су препознати у једанаестом поглављу Данила, одређени су као сила која влада дословним подручјем Египта као цар југа, и сила која влада дословним географским подручјем повезаним са Вавилоном као цар севера.

Literal prophecy transitioned to spiritual prophecy in the time of the cross, when ancient literal Israel was transitioning to modern spiritual Israel. Literal pagan Rome trampled down literal Jerusalem for three and a half literal years from 67 AD unto 70 AD, and spiritual papal Rome trampled down spiritual Jerusalem for three and a half spiritual years.

Doslovno proročanstvo prešlo je u duhovno proročanstvo u vreme krsta, kada je drevni doslovni Izrael prelazio u savremeni duhovni Izrael. Doslovni paganski Rim gazio je doslovni Jerusalim tri i po doslovne godine, od 67. godine po Hristu do 70. godine po Hristu, a duhovni papski Rim gazio je duhovni Jerusalim tri i po duhovne godine.

Spiritual Babylon is identified in Revelation chapter seventeen, as the whore who commits fornication with the kings of the earth. Spiritual Egypt is identified in Revelation chapter eleven as atheistic France. The modern manifestations of the spiritual king of the north, that received its deadly wound at the time of the end in 1798 and then retaliated against the modern manifestation of the spiritual king of the south at the time of the end in 1989, are both represented in verse forty of Daniel eleven. Both powers have their origins in their last day manifestation in the 1917 to 1918 time frame, which is the same time frame as the generation of compromise for both horns of the earth beast. Those beginnings must be recognized to rightly apply the endings. The beginnings of the last day kings of the north and south both start at the French Revolution.

Духовни Вавилон је у Откривењу, у седамнаестој глави, поистовећен са блудницом која чини прељубу с царевима земаљским. Духовни Египат је у Откривењу, у једанаестој глави, поистовећен с атеистичком Француском. Савремене манифестације духовног цара севера, који је задобио своју смртоносну рану у време свршетка 1798. године, а затим узвратио против савремене манифестације духовног цара југа у време свршетка 1989. године, обе су представљене у четрдесетом стиху једанаесте главе Књиге пророка Данила. Обе силе имају своје порекло, у својој последњовременој манифестацији, у раздобљу од 1917. до 1918. године, што је исто раздобље као и поколење компромиса за оба рога звери земаљске. Ти почеци морају бити препознати да би се завршеци правилно применили. Почеци последњовремених царева севера и југа оба започињу Француском револуцијом.

> “In the sixteenth century the Reformation, presenting an open Bible to the people, had sought admission to all the countries of Europe. Some nations welcomed it with gladness, as a messenger of Heaven. In other lands the papacy succeeded to a great extent in preventing its entrance; and the light of Bible knowledge, with its elevating influences, was almost wholly excluded. In one country, though the light found entrance, it was not comprehended by the darkness. For centuries, truth and error struggled for the mastery. At last the evil triumphed, and the truth of Heaven was thrust out. ‘This is the condemnation, that light is come into the world, and men loved darkness rather than light.’ John 3:19. The nation was left to reap the results of the course which she had chosen. The restraint of God’s Spirit was removed from a people that had despised the gift of His grace. Evil was permitted to come to maturity. And all the world saw the fruit of willful rejection of the light.

> „У шеснаестом веку Реформација, износећи народу отворену Библију, тражила је приступ у свим земљама Европе. Неки народи дочекали су је с радошћу, као весника Неба. У другим земљама папство је у великој мери успело да спречи њен улазак; и светлост библијског познања, са својим узвисујућим утицајима, била је готово сасвим искључена. У једној земљи, иако је светлост нашла улаз, тама је није схватила. Вековима су се истина и заблуда бориле за превласт. Најзад је зло тријумфовало, а истина Неба била је потиснута. „А ово је суд што светлост дође на свет, и људи заволеше више таму него светлост.“ Јован 3:19. Народу је било препуштено да пожње последице пута који је изабрао. Узда Духа Божјег била је уклоњена с народа који је презрео дар Његове благодати. Злу је било допуштено да сазри. И сав свет је видео плод намерног одбацивања светлости.“

> “The war against the Bible, carried forward for so many centuries in France, culminated in the scenes of the Revolution. That terrible outbreaking was but the legitimate result of Rome’s suppression of the Scriptures. It presented the most striking illustration which the world has ever witnessed of the working out of the papal policy—an illustration of the results to which for more than a thousand years the teaching of the Roman Church had been tending.

> „Рат против Библије, вођен током толиких векова у Француској, достигао је свој врхунац у призорима Револуције. То страшно избијање било је само законит резултат римског потискивања Светога писма. Оно је пружило најупечатљивију илустрацију коју је свет икада видео о спровођењу папске политике — илустрацију резултата којима је током више од хиљаду година тежило учење Римске цркве.

> “The suppression of the Scriptures during the period of papal supremacy was foretold by the prophets; and the Revelator points also to the terrible results that were to accrue especially to France from the domination of the ‘man of sin.’” The Great Controversy, 265, 266.

> „Потискивање Светога писма током периода папске превласти било је проречено од стране пророка; а Откриватељ такође указује на страшне последице које су нарочито Француску имале да задесе услед владавине ‘човека греха’.“ Велика борба, 265, 266.

The French Revolution was produced by the suppression of the Scriptures “during the period of papal supremacy.” The birth of atheism, which was to become the archenemy of the papacy, was brought about by the papacy itself. The French Revolution took place from 1789 to 1799, but the atheistic revolutionary spirit that began in France continued to spread across Europe and beyond. One-hundred eighteen years after the end of the revolution in France, the Russian Revolution began in Russia. The revolution of atheism that began in France, ended in Russia, and in 1917 Russia became the prophetic representative of the nation symbolized by the atheism of Egypt. The dragon power represented as the king of the south had migrated from France to Russia.

Француска револуција била је последица потискивања Светога писма „током периода папске превласти“. Рођење атеизма, који је требало да постане архинепријатељ папства, проузроковало је само папство. Француска револуција одвијала се од 1789. до 1799. године, али се атеистички револуционарни дух, који је започео у Француској, наставио ширити широм Европе и даље. Сто осамнаест година након окончања револуције у Француској, у Русији је отпочела Руска револуција. Револуција атеизма, која је започела у Француској, завршила се у Русији, и 1917. године Русија је постала пророчки представник народа симболизованог атеизмом Египта. Сила аждаје, представљена као цар југа, преселила се из Француске у Русију.

The revolution in France was represented politically and prophetically by Napoleon Bonaparte, and in that sense, Napoleon represents the first leader of a nation established in a revolution brought about by the atheism of Egypt. The narcissism of Napoleon is fitly repeated by the narcissism of Putin.

Револуција у Француској била је политички и пророчки представљена Наполеоном Бонапартом, и у том смислу Наполеон представља првог вођу једне нације успостављене у револуцији изазваној атеизмом Египта. Наполеонов нарцизам прикладно се понавља у Путиновом нарцизму.

Napoleon was keenly aware of the power of imagery and propaganda, as is Putin, who was a former KGB officer. The KGB specializes in propaganda. Napoleon used portraiture as a means of projecting his authority, power, and image of leadership to the public. He commissioned portraits from some of the most celebrated artists of his time, including Jacques-Louis David, Antoine-Jean Gros, and Jean-Auguste-Dominique Ingres, among others.

Napoleon je bio veoma svestan moći slikovitog prikaza i propagande, kao i Putin, koji je bio bivši oficir KGB-a. KGB je specijalizovan za propagandu. Napoleon je koristio portretno slikarstvo kao sredstvo da javnosti predstavi svoj autoritet, moć i sliku vođstva. Naručivao je portrete od nekih od najslavnijih umetnika svog vremena, uključujući Jacques-Louis Davida, Antoine-Jean Grosa i Jean-Auguste-Dominique Ingresa, među drugima.

These portraits depicted Napoleon in various poses and settings, ranging from official state portraits to more informal scenes. They served not only as personal mementos for Napoleon himself but also as tools for spreading his image and influence both domestically and internationally. Putin has accomplished the identical work for himself, with a multitude of pictures of himself in settings that rival any of the modern influencers on the Internet.

Ови портрети су приказивали Наполеона у разним позама и окружењима, у распону од званичних државних портрета до неформалнијих сцена. Они су служили не само као личне успомене самом Наполеону, већ и као средства за ширење његовог лика и утицаја како у земљи тако и у иностранству. Путин је за себе остварио истоветно дело, са мноштвом својих слика у окружењима која могу да се мере са било којим савременим интернет инфлуенсерима.

At the beginning of the French Revolution the king, his family and staff were overthrown and executed. At the beginning of the Russian Revolution the Czar, his family and staff were overthrown and executed. The revolution that began in France culminated in Russia. The French Revolution is the subject of the prophecy of chapter eleven of Revelation, and therefore the French Revolution is subject to the rules of prophetic interpretation. Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing, so the Russian Revolution is the end of the French Revolution.

На почетку Француске револуције краљ, његова породица и његова свита били су свргнути и погубљени. На почетку Руске револуције цар, његова породица и његова свита били су свргнути и погубљени. Револуција која је започела у Француској достигла је свој врхунац у Русији. Француска револуција је предмет пророчанства једанаестог поглавља Откривења, и стога Француска револуција подлеже правилима пророчког тумачења. Исус увек крај нечега приказује почетком нечега, стога је Руска револуција крај Француске револуције.

Vladimir Putin represents the last leader of a nation established in a revolution brought about with the atheism of Egypt. The first leader of Russia was Vladimir Lenin. The name “Vladimir” is of Slavic origin and is composed of two elements: “vlad” and “mir.” “Vlad” is derived from the Slavic root “vladeti,” which means “to rule” or to wield power. “Mir” means “world”. The first Vladimir (Lenin) typifies the last Vladimir (Putin), who is also typified by the first leader of the revolution of atheism (Napoleon).

Владимир Путин представља последњег вођу једног народа успостављеног у револуцији изазваној атеизмом Египта. Први вођа Русије био је Владимир Лењин. Име „Владимир“ је словенског порекла и састављено је од два елемента: „влад“ и „мир“. „Влад“ потиче од словенског корена „владети“, што значи „владати“ или држати власт. „Мир“ значи „свет“. Први Владимир (Лењин) представља тип последњег Владимира (Путина), који је такође типолошки представљен првим вођом револуције атеизма (Наполеоном).

After Napoleon’s defeat in the War of the Sixth Coalition and the Treaty of Fontainebleau in April 1814, he abdicated the throne of France and was exiled to the Mediterranean island of Elba. He was granted sovereignty over the island and allowed to retain the title of Emperor, albeit in a much-reduced capacity. Napoleon spent around ten months on Elba, during which he made plans to return to power in France. Following his escape from Elba and his brief return to power in France during the Hundred Days, Napoleon was decisively defeated at the Battle of Waterloo in June 1815. After this defeat the Allied powers, particularly Great Britain, were determined to prevent Napoleon from causing any further trouble. Consequently, he was exiled again, this time to the remote island of Saint Helena in the South Atlantic. Napoleon spent the remainder of his life in exile on Saint Helena until his death in 1821.

После Наполеоновог пораза у Рату Шесте коалиције и Уговора у Фонтенблоу у априлу 1814. године, он се одрекао француског престола и био прогнан на медитеранско острво Елбу. Додељен му је суверенитет над острвом и било му је допуштено да задржи титулу цара, мада у знатно умањеном својству. Наполеон је провео око десет месеци на Елби, за које време је правио планове за повратак на власт у Француској. Након свог бекства са Елбе и кратког повратка на власт у Француској током Сто дана, Наполеон је претрпео одлучујући пораз у бици код Ватерлоа у јуну 1815. године. После овог пораза савезничке силе, нарочито Велика Британија, биле су решене да спрече Наполеона да изазове било какве даље невоље. Стога је поново био прогнан, овога пута на удаљено острво Свету Јелену у јужном Атлантику. Наполеон је остатак свога живота провео у изгнанству на Светој Јелени, све до своје смрти 1821. године.

Putin is a representative of the old guard KGB. The KGB was the main security agency and intelligence agency of the Soviet Union from 1954 until its dissolution in 1991. It was responsible for internal security, counterintelligence, and intelligence gathering, both domestically and internationally. The KGB was known for its extensive network of spies, surveillance operations, and its role in maintaining the Communist regime’s control over the population. Vladimir Putin was a member of the KGB (Committee for State Security), the main security and intelligence agency of the Soviet Union.

Путин је представник старе гарде КГБ-а. КГБ је био главна безбедносна и обавештајна служба Совјетског Савеза од 1954. године до његовог распада 1991. године. Био је одговоран за унутрашњу безбедност, контраобавештајни рад и прикупљање обавештајних података, како у земљи тако и у иностранству. КГБ је био познат по својој разгранатој мрежи шпијуна, операцијама надзора и својој улози у одржавању контроле комунистичког режима над становништвом. Владимир Путин је био припадник КГБ-а (Комитета за државну безбедност), главне безбедносне и обавештајне службе Совјетског Савеза.

Putin joined the KGB in 1975 after graduating from Leningrad State University. Putin worked for the KGB until the collapse of the Soviet Union in 1991, after which he entered politics and eventually became the President of Russia in 2000. His background in the KGB has had a significant influence on his approach to governance and foreign policy. Napoleon’s first exile on the Island of Elba, represents the history of 1991 until the year 2000, when the philosophy of the KGB returned. When Putin is eventually defeated, as represented in verses thirteen to fifteen, that second defeat (the first being 1989), is typified by Waterloo and Napoleon’s second exile, where he died.

Путин се придружио КГБ-у 1975. године, након што је дипломирао на Лењинградском државном универзитету. Путин је радио за КГБ све до распада Совјетског Савеза 1991. године, након чега је ушао у политику и напослетку постао председник Русије 2000. године. Његово порекло у КГБ-у извршило је значајан утицај на његов приступ владавини и спољној политици. Наполеоново прво изгнанство на острву Елби представља историју од 1991. до 2000. године, када се филозофија КГБ-а вратила. Када Путин на крају буде поражен, као што је представљено у стиховима тринаест до петнаест, тај други пораз (први је био 1989. године) праобразно је приказан Ватерлоом и Наполеоновим другим изгнанством, где је умро.

Napoleon delivered the deadly wound to the papacy in 1798 and 1799. In 1799 the French Revolution ended in France, but by 1917 it had reached Russia in the Bolshevik Revolution. In 1917 the miracle of Fatima took place in Portugal, and the three children who supposedly communicated with Mary and Joseph were given three secret messages. The three messages were secret in the sense they were only to be read by the pope, the king of the north. The messages directed the pope to call a special meeting with the leaders of the Catholic Church and hold a special ceremony in order to dedicate Russia, which had just become communist Russia the year before, to the virgin Mary.

Наполеон је задао смртоносну рану папству 1798. и 1799. године. Године 1799. Француска револуција се окончала у Француској, али је до 1917. доспела у Русију у Бољшевичкој револуцији. Године 1917. у Португалији се догодило чудо у Фатими, а троје деце која су, наводно, општила са Маријом и Јосифом, добила су три тајне поруке. Те три поруке биле су тајне у том смислу што их је требало да чита само папа, цар севера. Поруке су упућивале папу да сазове посебан састанак са вођама Католичке цркве и одржи посебну церемонију како би Русију, која је тек претходне године постала комунистичка Русија, посветио девици Марији.

The messages contained a warning that if the pope refused to follow through on the command to dedicate Russia to Mary, the world would suffer another world war (the first world war was to end the month after the miracle). The messages of Fatima became a structure for conservative Catholic prophetic interpretation. It identified a struggle within the Catholic church between conservative Catholicism, represented by pope John Paul II and the first Vatican council, and Liberal Catholicism represented by the current “woke-pope” and the second Vatican council.

Поруке су садржале упозорење да ће, уколико папа одбије да изврши заповест да Русију посвети Марији, свет претрпети још један светски рат (први светски рат требало је да се оконча у месецу после чуда). Фатимске поруке постале су оквир за конзервативно католичко пророчко тумачење. Оне су указале на борбу унутар Католичке цркве између конзервативног католицизма, који представљају папа Јован Павле II и Први ватикански сабор, и либералног католицизма, који представљају садашњи „woke-папа“ и Други ватикански сабор.

In the messages of Fatima the “good pope”, was the “white pope”, and the “bad pope”, was the “black pope”. The good pope, Pope John Paul II, was the conservative pope who identified the Virgin of Fatima as his guiding idol, and the bad pope is the woke-pope, who also rejects any messages from the so-called virgin Mary. When you visit the shrine in Fatima, Portugal as you enter the premises the entrance is set between two giant statues of a black pope on one side and a white pope on the other side, thus representing the internal struggle identified in the Fatima prophecies.

У порукама из Фатиме „добри папа“ био је „бели папа“, а „лоши папа“ био је „црни папа“. Добри папа, папа Јован Павле II, био је конзервативни папа који је Девицу Фатимску препознао као свог водећег идола, а лоши папа је пробуђени папа, који такође одбацује сваку поруку од такозване девице Марије. Када посетите светилиште у Фатими, у Португалији, при уласку на тај простор улаз је постављен између две џиновске статуе: црног папе са једне стране и белог папе са друге стране, чиме се представља унутрашња борба препозната у фатимским пророчанствима.

The other element of the three secret messages of Fatima was its emphasis on the warfare of Catholicism (the king of the north), and atheism (the king of the south). Without recognizing that the warfare of Catholicism and atheistic Russia is a subject of the satanic prophecy, which directs a large percentage of Catholicism, it is difficult, if not impossible to understand the support which the Catholic church provided to Nazi Germany during World War Two.

Други елемент трију тајних порука из Фатиме био је његов нагласак на ратовању католицизма (цара севера) и атеизма (цара југа). Без препознавања да је ратовање католицизма и атеистичке Русије предмет сатанског пророчанства, које усмерава велики проценат католицизма, тешко је, ако не и немогуће, разумети подршку коју је Католичка црква пружила нацистичкој Немачкој током Другог светског рата.

The Battle of Leningrad, which lasted from September 8, 1941 to January 27, 1944 during World War Two, was one of the longest and most brutal sieges in history. The Battle of Stalingrad, which occurred from August 23, 1942 to February 2, 1943, is often regarded as the bloodiest and most significant battle of World War Two. It resulted in immense casualties on both sides, with estimates of over 2 million total casualties, including deaths, wounded, and captured soldiers. The Battle of Stalingrad also marked a turning point in the war, as it resulted in a decisive Soviet victory over the German Army and led to the eventual defeat of Nazi Germany.

Битка за Лењинград, која је трајала од 8. септембра 1941. до 27. јануара 1944. године током Другог светског рата, била је једна од најдужих и најсуровијих опсада у историји. Битка за Стаљинград, која се одиграла од 23. августа 1942. до 2. фебруара 1943. године, често се сматра најкрвавијом и најзначајнијом битком Другог светског рата. Она је довела до огромних губитака на обе стране, при чему процене говоре о више од 2 милиона укупних жртава, укључујући погинуле, рањене и заробљене војнике. Битка за Стаљинград такође је означила прекретницу у рату, јер је резултирала одлучујућом совјетском победом над немачком војском и довела до коначног пораза нацистичке Немачке.

Without recognizing that Nazi Germany’s warfare against Russia, particularly in the two battles just cited, it is difficult to understand the role of Germany as the secret ally of the Catholic Church. Without the understanding of the premises of a spiritual war between Catholicism that was motivated by the satanic prophecy of Mary of Fatima, against the atheism of Russia, and thereafter the Communist Soviet Union, the logic for Catholicism secretly hiding and then transporting Nazi war criminals around the globe post-World War Two is missed. The Nazi’s were Catholicism’s proxy army in their struggle against Russia.

Без препознавања да је нацистичка Немачка водила рат против Русије, нарочито у две управо наведене битке, тешко је разумети улогу Немачке као тајног савезника Католичке цркве. Без разумевања полазних претпоставки духовног рата који је католицизам, подстакнут сатанским пророчанством Марије из Фатиме, водио против атеизма Русије, а потом и комунистичког Совјетског Савеза, промиче логика због које је католицизам, након Другог светског рата, тајно скривао, а затим и пребацивао нацистичке ратне злочинце широм света. Нацисти су били посредничка војска католицизма у његовој борби против Русије.

It is in this prophetic logic that Putin, the head of atheistic Russia, is involved in a war in the Ukraine, whose leaders are openly known to be Nazi’s. The ground troops of Fatima’s war against atheism from World War Two and onward is fascism, and Nazism. Of course, even though this reality of the leaders of the Ukrainian government is well-documented, the modern manifestation of Hitler’s Reich Ministry of Public Enlightenment and Propaganda (the mainstream media), has covered these facts as best they could.

У оквиру ове пророчке логике, Путин, поглавар атеистичке Русије, укључен је у рат у Украјини, чији су вођи јавно познати као нацисти. Копнене снаге Фатиминог рата против атеизма, почев од Другог светског рата па надаље, јесу фашизам и нацизам. Наравно, иако је ова стварност у вези са вођама украјинске владе добро документована, савремена пројава Хитлеровог Рајховог министарства народног просвећивања и пропаганде (мејнстрим медији) прикрила је те чињенице колико је год могла.

The name “Ukraine” is derived from the Slavic word “ukraina,” which means “borderland” or “the edge.” The term historically referred to the border regions of the Kievan Rus’, the medieval state that preceded modern-day Ukraine, and is situated on the crossroads between Eastern Europe and Eurasia. Throughout history, it has served as a meeting point between various cultures, civilizations, and empires, including the Byzantine Empire, the Ottoman Empire, the Russian Empire, and others. Its strategic location made it a frontier region that experienced significant cultural, political, and military interactions. During the medieval period, Ukraine was the border region of the Kievan Rus’, which was a powerful state that encompassed parts of modern-day Ukraine, Russia, and Belarus. As the Kievan Rus’ expanded and contracted over time, its borders often shifted, and Ukraine remained on the periphery of the state.

Назив „Украјина“ потиче од словенске речи „украјина“, која значи „погранична земља“ или „крај“. Тај израз се историјски односио на пограничне области Кијевске Руси, средњовековне државе која је претходила савременој Украјини, и која се налазила на раскршћу између Источне Европе и Евроазије. Током историје, она је служила као место сусрета различитих култура, цивилизација и царстава, укључујући Византијско царство, Османско царство, Руско царство и друга. Њен стратешки положај учинио ју је пограничним подручјем које је доживело значајне културне, политичке и војне интеракције. Током средњовековног периода, Украјина је била погранична област Кијевске Руси, која је била моћна држава што је обухватала делове савремене Украјине, Русије и Белорусије. Како се Кијевска Рус током времена ширила и сужавала, њене границе су се често померале, а Украјина је остајала на периферији те државе.

After the collapse of the Soviet Union in 1989, as represented in verse ten, verses eleven and twelve identify a battle where the king of the south retaliates and prevails over the king of the north. That battle was fought at Raphia, which was the borderline of the domains of the king of the south and the king of the north.

После распада Совјетског Савеза 1989. године, као што је представљено у десетом стиху, једанаести и дванаести стих указују на битку у којој се цар југа освећује цару севера и надвладава га. Та битка се водила код Рафије, која је била погранично подручје између области цара југа и цара севера.

The Battle of Raphia, which took place in 217 BC, comes from the name of the town near which the battle occurred. Raphia was a town located in the coastal region of ancient Palestine, near the border between the Ptolemaic Kingdom of Egypt and the Seleucid Empire. At the time of the battle the border between the Ptolemaic Kingdom of Egypt, ruled by King Ptolemy IV Philopator, and the Seleucid Empire, ruled by King Antiochus III, was located in the vicinity of Raphia. The battle was fought near this border region as both sides sought to assert control over strategic territories in the Levant.

Битка код Рафије, која се одиграла 217. године пре Христа, добила је назив по граду у чијој се близини битка одиграла. Рафија је била град смештен у приобалном подручју древне Палестине, близу границе између Птолемејског краљевства Египта и Селеукидског царства. У време битке граница између Птолемејског краљевства Египта, којим је владао краљ Птолемеј IV Филопатор, и Селеукидског царства, којим је владао краљ Антиох III, налазила се у околини Рафије. Битка је вођена у близини тог пограничног подручја, јер су обе стране настојале да успоставе контролу над стратешким територијама у Леванту.

The ancient town of Raphia, is located near the modern city of Rafah. Rafah is a city situated in the southern Gaza Strip, which is part of the Palestinian territories. After Ptolemy’s victory at Raphia in 217 BC, he initiated persecutions against the Jews in Jerusalem, and also in Egypt. The victory was short-lived and he met his Waterloo, so to speak, in the next three verses. In verse thirteen, the previously defeated king of the north returns and by verse fifteen he overwhelms the king of the south.

Древни град Рафија налази се у близини савременог града Рафе. Рафа је град смештен у јужном делу Појаса Газе, који је део палестинских територија. После Птолемејеве победе код Рафије 217. године пре Христа, он је покренуо прогоне против Јевреја у Јерусалиму, а такође и у Египту. Победа је била кратког века и он је, да тако кажемо, у наредна три стиха доживео свој Ватерло. У тринаестом стиху раније поражени цар севера враћа се, а до петнаестог стиха савладава цара југа.

The victory of Putin in the Ukraine will be used by Putin, a former KGB officer who specialized in propaganda, to most likely expose the Nazi roots of the Ukrainian leadership, and also expose those in the Western World who supported the regime for economic greed, and no doubt also expose the hidden black-sites and bio-labs employed by the globalists, which have been funded by the taxpayers of the United States.

Путинову победу у Украјини Путин, бивши официр КГБ-а који се специјализовао за пропаганду, највероватније ће употребити да разоткрије нацистичке корене украјинског руководства, а такође и да разоткрије оне у западном свету који су подржавали тај режим из економске похлепе, и несумњиво да разоткрије и скривене тајне локације и биолабораторије којима су се служили глобалисти, а које су финансирали порески обвезници Сједињених Америчких Држава.

Those revelations will destroy the current talking points of the world globalists, and also of the Democratic talking heads in the United States. That victory for Putin will provide the mandate for the eighth President, that is of the seven, to take his role as the prophetic despot that arrives into history just before verse sixteen; and verse sixteen is the soon coming Sunday law.

Та откривења ће разорити садашње пропагандне тезе светских глобалиста, а такође и истакнутих гласноговорника Демократске странке у Сједињеним Државама. Та победа Путина обезбедиће мандат за осмог председника, који је од седморице, да преузме своју улогу као пророчки деспот који ступа у историју непосредно пре шеснаестог стиха; а шеснаести стих је ускоро долазећи недељни закон.

In verse thirteen, the king of the north regroups his army, and in verse fourteen, pagan Rome is introduced into history for the first time, though it is not yet the king of the north. It is there identified as the symbol which “establishes the vision”, and as the power who exalts himself and then falls. After the victory of Putin in the war in the Ukraine, the papacy will begin to lift itself up into world politics, just in advance of the Sunday law in verse sixteen.

У тринаестом стиху, цар са севера поново окупља своју војску, а у четрнаестом стиху незнабожачки Рим се први пут уводи у историју, иако још увек није цар са севера. Ту је означен као симбол који „утврђује виђење“, и као сила која себе узвисује, а потом пада. Након Путинове победе у рату у Украјини, папство ће почети да се уздиже у светску политику, непосредно уочи закона о недељи у шеснаестом стиху.

The French Revolution, and its connection with the Russian Revolution; Napoleon and Putin; the miracle of Fatima, and its three secrets; the secret alliance between the Vatican and Hitler, the secret alliance between the Vatican and Reagan, are all prophetic “wheels” that intersect in the history of verses eleven through fifteen, which occur during the history of September 11, 2001 until the Sunday law in the United States. It was important to provide a brief summary of these prophetic “wheels” before we take up verse ten.

Француска револуција и њена повезаност са Руском револуцијом; Наполеон и Путин; чудо у Фатими и његове три тајне; тајни савез између Ватикана и Хитлера, тајни савез између Ватикана и Регана — све су то пророчки „точкови“ који се укрштају у историји стихова једанаест до петнаест, а који се одигравају у раздобљу од 11. септембра 2001. до недељног закона у Сједињеним Државама. Било је важно пружити кратак сажетак ових пророчких „точкова“ пре него што приступимо десетом стиху.

The following article is taken from “NBC news,” which is as “Main Stream Media,” as it gets, and the “MSM” is the modern version of Hitler’s World War Two propaganda machine. The article is of course anti-Putin, anti-Russian, and pro-Ukraine, but that is not the point. As citizens of the heavenly kingdom, God’s people should not endorse either side of a satanic work, and all warfare is a satanic work.

Следећи чланак је преузет из „NBC News“, који представља сам врх такозваних „мејнстрим медија“, а „MSM“ је савремена верзија Хитлерове пропагандне машине из Другог светског рата. Чланак је, наравно, анти-Путиновски, анти-руски и про-украјински, али то није поента. Као грађани небеског царства, Божји народ не треба да подржава ниједну страну у сатанском делу, а свако ратовање јесте сатанско дело.

The purpose of this article is to allow those who are unfamiliar with the prophetic warfare between Catholicism (the king of the north) and atheism (the king of the south), and the fact that in the warfare of those two prophetic powers, Naziism has been employed as Catholicism’s proxy army (just as the United States was used in 1989). Students of prophecy need to have enough evidence to see that the background history of World War Two, and of the Cold War, are represented in the current war in Ukraine, as it fulfills verses eleven and twelve, of chapter eleven of Daniel.

Сврха овог чланка јесте да омогући онима који нису упознати са пророчким ратовањем између католицизма (цара севера) и атеизма (цара југа), као и са чињеницом да је у ратовању те две пророчке силе нацизам био употребљен као заступничка војска католицизма (као што су 1989. године биле употребљене Сједињене Америчке Државе). Проучаваоци пророштва треба да имају довољно доказа да увиде да су позадинска историја Другог светског рата и Хладног рата представљене у садашњем рату у Украјини, док он испуњава једанаести и дванаести стих једанаестог поглавља Данила.

> “Historical events, showing the direct fulfillment of prophecy, were set before the people, and the prophecy was seen to be a figurative delineation of events leading down to the close of this earth’s history.” Selected Messages, book 2, 102.

> „Istorijski događaji, koji pokazuju neposredno ispunjenje proročanstva, bili su izloženi pred narodom, i proročanstvo je bilo viđeno kao slikovito ocrtavanje događaja koji vode do samog završetka istorije ove zemlje.“ Selected Messages, knjiga 2, 102.

NBC News Article: “Ukraine’s Nazi problem is real, even if Putin’s ‘denazification’ claim isn’t”

Чланак NBC News-а: „Украјински нацистички проблем је стваран, чак и ако Путиновa тврдња о ‘денацификацији’ није“

> Of the many distortions manufactured by Russian President Vladimir Putin to justify Russia’s assault on Ukraine, perhaps the most bizarre is his claim that the action was taken to “denazify” the country and its leadership. In making his case for entering his neighbor’s territory with armored tanks and fighter jets, Putin has stated that the move was undertaken “to protect people” who have been “subjected to bullying and genocide,” and that Russia “will strive for the demilitarization and denazification of Ukraine.”

> Од многих искривљења која је руски председник Владимир Путин произвео да би оправдао руски напад на Украјину, можда је најбизарнија његова тврдња да је тај поступак предузет ради „денацификације” земље и њеног руководства. Излажући своје образложење за улазак на територију суседне државе са оклопним тенковима и борбеним авионима, Путин је изјавио да је тај потез предузет „ради заштите људи” који су били „изложени злостављању и геноциду”, и да ће Русија „тежити демилитаризацији и денацификацији Украјине”.

> Putin’s destructive actions — among them the devastation of Jewish communities — make clear that he’s lying when he says his goal is to ensure anyone’s welfare.

> Путинови разорни поступци — међу њима и пустошење јеврејских заједница — јасно показују да лаже када каже да му је циљ да обезбеди било чију добробит.

> On its face, Putin’s smear is absurd, not least because Ukrainian President Volodymyr Zelenskyy is Jewish and has said that members of his family were killed during World War II. There is also no evidence of recent mass killings or ethnic purges taking place in Ukraine. Moreover, labeling enemies Nazis is a common political ploy in Russia, especially from a leader who favors disinformation campaigns and wants to stir up feelings of national vengeance against a WWII foe to justify conquest.

> На први поглед, Путиново клеветање је апсурдно, не најмање зато што је украјински председник Володимир Зеленски Јеврејин и што је рекао да су чланови његове породице убијени током Другог светског рата. Такође, нема никаквих доказа да се у Украјини у скорије време дешавају масовна убиства или етничка чишћења. Штавише, означавање противника као нациста уобичајен је политички маневар у Русији, нарочито код вође који даје предност кампањама дезинформација и жели да подстакне осећања националне освете према непријатељу из Другог светског рата како би оправдао освајање.

> But even though Putin is engaging in propaganda, it’s also true that Ukraine has a genuine Nazi problem — both past and present. Putin’s destructive actions — among them the devastation of Jewish communities — make clear that he’s lying when he says his goal is to ensure anyone’s welfare. But important as it is to defend the yellow-and-blue flag against the Kremlin’s brutal aggression, it would be a dangerous oversight to deny Ukraine’s antisemitic history and collaboration with Hitler’s Nazis, as well as the latter-day embrace of neo-Nazi factions in some quarters.

> Али иако се Путин служи пропагандом, истина је и то да Украјина има стварни нацистички проблем — и у прошлости и у садашњости. Путинови разорни поступци — међу којима је и пустошење јеврејских заједница — јасно показују да лаже када каже да му је циљ да обезбеди благостање било коме. Али, колико год било важно бранити жуто-плаву заставу од бруталне агресије Кремља, било би опасно превидети или порицати антисемитску историју Украјине и њену сарадњу с Хитлеровим нацистима, као и потоње прихватање неонацистичких фракција у појединим круговима.

> Why are fleeing Ukrainians being talked about with such sympathy? They are white.

> Зашто се о Украјинцима који беже говори са толиким саосећањем? Они су белци.

> On the eve of World War II, Ukraine was home to one the largest Jewish communities in Europe, with estimates as high as 2.7 million, a remarkable number considering the territory’s long record of antisemitism and pogroms. By the end, more than half would perish. When German troops took control of Kyiv in 1941, they were welcomed by “Heil Hitler” banners. Soon after, nearly 34,000 Jews — along with Roma and other “undesirables” — were rounded up and marched to fields outside the city on the pretext of resettlement only to be massacred in what became known as the “Holocaust by bullets.”

> Уочи Другог светског рата, Украјина је била дом једне од највећих јеврејских заједница у Европи, с проценама које су досезале и до 2,7 милиона, што је изузетан број с обзиром на дугу историју антисемитизма и погрома на тој територији. До краја рата, више од половине њих би изгинуло. Када су немачке трупе 1941. године преузеле контролу над Кијевом, дочекане су транспарентима с натписом „Heil Hitler“. Убрзо потом, готово 34.000 Јевреја — заједно са Ромима и другим „непожељнима“ — било је похватано и одведено у поља изван града под изговором пресељења, само да би били масакрирани у ономе што је постало познато као „Холокауст метком“.

> The Babyn Yar ravine continued to fill up as a mass grave for two years. With as many as 100,000 murdered there, it became one of the largest single killing sites of the Holocaust outside of Auschwitz and other death camps. Researchers have noted the key role locals played in fulfilling Nazi kill orders at the site.

> Јаруга Бабин Јар наставила је да се током две године пуни као масовна гробница. Пошто је тамо убијено чак до 100.000 људи, постала је једно од највећих појединачних стратишта Холокауста изван Аушвица и других логора смрти. Истраживачи су указали на кључну улогу коју су локални становници имали у извршавању нацистичких наређења за убијање на том месту.

> Nowadays, Ukraine counts between 56,000 to 140,000 Jews, who enjoy freedoms and protections never imagined by their grandparents. That includes an updated law passed last month criminalizing antisemitic acts. Unfortunately, the law was intended to address a pronounced uptick in public displays of bigotry, including swastika-laden vandalism of synagogues and Jewish memorials, and eerie marches in Kyiv and other cities that celebrated the Waffen SS.

> Данас у Украјини живи између 56.000 и 140.000 Јевреја, који уживају слободе и заштиту какве њихови дедови и баке никада нису могли ни да замисле. То укључује и измењени закон усвојен прошлог месеца, којим се антисемитска дела проглашавају кривичним. Нажалост, намера тог закона била је да се одговори на изражен пораст јавних испољавања нетрпељивости, укључујући вандализам над синагогама и јеврејским споменицима обележен свастикама, као и језиве маршеве у Кијеву и другим градовима на којима је слављен Waffen SS.

> In another ominous development, Ukraine has in recent years erected a glut of statues honoring Ukrainian nationalists whose legacies are tainted by their indisputable record as Nazi proxies. The Forward newspaper cataloged some of these deplorables, including Stepan Bandera, leader of the Organization of Ukrainian Nationalists (OUN), whose followers acted as local militia members for the SS and German army. “Ukraine has several dozen monuments and scores of street names glorifying this Nazi collaborator, enough to require two separate Wikipedia pages,” the Forward wrote.

> У још једном злокобном развоју догађаја, Украјина је последњих година подигла обиље споменика у част украјинским националистима чија су наслеђа укаљана њиховим несумњивим досијеом нацистичких проксија. Лист Forward пописао је неке од ових достојних презира, укључујући Степана Бандеру, вођу Организације украјинских националиста (OUN), чији су следбеници деловали као припадници локалне милиције за SS и немачку војску. „Украјина има неколико десетина споменика и на десетине назива улица који величају овог нацистичког сарадника, довољно да то захтева две засебне странице на Википедији“, написао је Forward.

> Another frequent honoree is Roman Shukhevych, revered as a Ukrainian freedom fighter but also the leader of a feared Nazi auxiliary police unit that the Forward notes was “responsible for butchering thousands of Jews and … Poles.” Statues have also been raised for Yaroslav Stetsko, a one-time chair of the OUN, who wrote “I insist on the extermination of the Jews in Ukraine.”

> Још једна често поштована личност јесте Роман Шухевич, слављен као украјински борац за слободу, али и вођа озлоглашене помоћне нацистичке полицијске јединице за коју Forward наводи да је била „одговорна за покољ хиљада Јевреја и … Пољака“. Споменици су подигнути и Јарославу Стецку, некадашњем председнику ОУН-а, који је написао: „Инсистирам на истребљењу Јевреја у Украјини.“

> Far-right groups have also gained political currency in the past decade, none more chilling than Svoboda (formerly the Social National Party of Ukraine), whose leader claimed the country was controlled by a “Muscovite-Jewish mafia” and whose deputy used an antisemitic slur to describe Ukrainian-born Jewish actor Mila Kunis. Svoboda has sent several members to Ukraine’s Parliament, including one who called the Holocaust a “bright period” in human history, according to Foreign Policy.

> Крајње десничарске групе су такође стекле политичку тежину током протекле деценије, а ниједна није узнемирујућа као Свобода (раније Социјал-национална партија Украјине), чији је лидер тврдио да земљом управља „московско-јеврејска мафија“, а чији је заменик употребио антисемитску погрдну реч да опише глумицу јеврејског порекла, рођену у Украјини, Милу Кунис. Свобода је послала неколико чланова у украјински парламент, укључујући и једног који је Холокауст назвао „светлим периодом“ у људској историји, према Foreign Policy.

> Just as disturbing, neo-Nazis are part of some of Ukraine’s growing ranks of volunteer battalions. They are battle-hardened after waging some of the toughest street fighting against Moscow-backed separatists in eastern Ukraine following Putin’s Crimean invasion in 2014. One is the Azov Battalion, founded by an avowed white supremacist who claimed Ukraine’s national purpose was to rid the country of Jews and other inferior races. In 2018, the U.S. Congress stipulated that its aid to Ukraine couldn’t be used “to provide arms, training or other assistance to the Azov Battalion.” Even so, Azov is now an official member of the Ukraine National Guard.

> Једнако узнемирујуће, неонацисти чине део све бројнијих редова добровољачких батаљона у Украјини. Они су прекаљени у борби након што су водили неке од најжешћих уличних окршаја против сепаратиста на истоку Украјине које подржава Москва, после Путинове инвазије на Крим 2014. године. Један од њих је батаљон Азов, који је основао отворени поборник белачке надмоћи, тврдећи да је национална сврха Украјине да очисти земљу од Јевреја и других нижих раса. Године 2018, Конгрес Сједињених Држава прописао је да се његова помоћ Украјини не може користити „за обезбеђивање оружја, обуке или друге помоћи батаљону Азов“. Ипак, Азов је сада званични део Националне гарде Украјине.

> For sure, none of this disturbing context justifies the misery that has befallen Ukrainians over the past several weeks — and it’s unlikely that Putin was motivated by any of it when he launched his invasion. Indeed, thanks to Putin, Jews living in Odessa, Kharkiv and other eastern cities are under extreme duress. While many have taken refuge in local synagogues and Jewish centers, others have fled to foreign countries, including Israel, which has urged all Jews to leave Ukraine.

> Наравно, ништа у овом узнемирујућем контексту не оправдава беду која је задесила Украјинце током протеклих неколико седмица — а мало је вероватно да је било шта од тога покренуло Путина када је отпочео своју инвазију. Заиста, захваљујући Путину, Јевреји који живе у Одеси, Харкову и другим источним градовима налазе се под крајње тешким притиском. Док су многи нашли уточиште у локалним синагогама и јеврејским центрима, други су побегли у стране земље, укључујући Израел, који је позвао све Јевреје да напусте Украјину.

> My own grandparents themselves had to flee western Ukraine to escape persecution, and it is tragic to see this cycle continue. If the country devolves into chaos and insurgency, Jews could once again be at risk from some of their fellow citizens. Not acknowledging this threat means that little is being done to guard against it.

> Моји сопствени деда и баба морали су да побегну из западне Украјине како би избегли прогон, и трагично је гледати како се овај циклус наставља. Ако земља склизне у хаос и побуну, Јевреји би поново могли бити изложени опасности од неких својих суграђана. Непризнавање ове претње значи да се чини врло мало да би се од ње заштитило.

> But even if some elements of the country have been entangled with one of history’s most loathsome movements, standing with Ukraine is without doubt the honorable posture to take in this drama. Right now, every day that Putin ratchets up his assault against the Ukrainian people with scorched-earth zeal, it’s hard not to see who truly deserves the N-word.

> Али чак и ако су неки чиниоци те земље били уплетени у један од најодвратнијих покрета у историји, стати уз Украјину несумњиво је частан став који у овој драми треба заузети. Управо сада, сваким даном док Путин са жаром спаљене земље појачава свој јуриш на украјински народ, тешко је не увидети ко заиста заслужује назив на слово Н.

> Allen Ripp, March 5, 2022 – Source

> Ален Рип, 5. март 2022. – Извор

We will continue this study in our next article.

Наставићемо ово проучавање у нашем наредном чланку.

> “Those who cannot remember the past are condemned to repeat it.” George Santayana.

> „Они који не могу да се сете прошлости осуђени су да је понове.“ Џорџ Сантајана.

> “All that God has in prophetic history specified to be fulfilled in the past has been, and all that is yet to come in its order will be. Daniel, God’s prophet, stands in his place. John stands in his place. In the Revelation the Lion of the tribe of Judah has opened to the students of prophecy the book of Daniel, and thus is Daniel standing in his place. He bears his testimony, that which the Lord revealed to him in vision of the great and solemn events which we must know as we stand on the very threshold of their fulfillment.

> „Све што је Бог у пророчкој историји одредио да се испуни у прошлости, испунило се; и све што тек треба да дође по своме реду, доћи ће. Данило, Божји пророк, стоји на своме месту. Јован стоји на своме месту. У Откривењу је Лав из Јудиног племена отворио ученицима пророштва књигу Данилову, и тако Данило стоји на своме месту. Он носи своје сведочанство, оно што му је Господ открио у виђењу о великим и свечаним догађајима које морамо познавати док стојимо на самом прагу њиховог испуњења.“

> “In history and prophecy the Word of God portrays the long continued conflict between truth and error. That conflict is yet in progress. Those things which have been, will be repeated. Old controversies will be revived, and new theories will be continually arising. But God’s people, who in their belief and fulfillment of prophecy have acted a part in the proclamation of the first, second, and third angels’ messages, know where they stand. They have an experience that is more precious than fine gold. They are to stand firm as a rock, holding the beginning of their confidence steadfast unto the end.” Selected Messages, book 2, 109.

> „У историји и пророштву Реч Божја приказује дуготрајни сукоб између истине и заблуде. Тај сукоб још увек траје. Оно што је било, поновиће се. Старе распре биће оживљене, и нове теорије ће непрестано настајати. Али Божји народ, који је у свом веровању и у испуњењу пророштва узео учешћа у објављивању порука првог, другог и трећег анђела, зна где стоји. Они имају искуство које је драгоценије од чистога злата. Они треба да стоје чврсто као стена, држећи почетак свога поуздања непоколебљиво до краја.“ Selected Messages, књ. 2, 109.

Back to Articles