Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Nine

Kniha Daniel – osemdesiatdeväť

Unraveling the False Doctrines: A Historical Examination of the Daily in Adventism

Odhaľovanie falošných učení: historické skúmanie „každodennej“ v adventizme

Author

Jeff Pippenger

Published

February 22, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the eighty-first article in this series of articles on the book of Daniel we included a passage from Manuscript Releases, volume 20, 17–22, where Sister White clearly identifies that the teaching that “the daily,” represents Christ’s sanctuary had been given to Elders Prescott and Daniells by “angels that had been expelled from heaven.” She does not actually identify their false idea of “the daily,” as I have done, but the historical record is abundantly clear that this is what they were trying to establish as truth. They were seeking to rewrite portions of Uriah Smith’s book Daniel and the Revelation, that uphold the understanding of “the daily,” which she identifies in Early Writings, page seventy-four as the correct view.

V osemdesiatom prvom článku tejto série článkov o knihe Daniel sme uviedli pasáž z Manuscript Releases, zväzok 20, 17–22, kde sestra Whiteová jasne uvádza, že učenie, podľa ktorého „každodenná obeť“ predstavuje Kristovu svätyňu, bolo starším Prescottovi a Daniellsovi dané „anjelmi, ktorí boli vyhnaní z neba“. Svoje falošné chápanie „každodennej obete“ v skutočnosti neoznačuje tak, ako som to urobil ja, avšak historický záznam je nadmieru jasný v tom, že práve toto sa usilovali ustanoviť ako pravdu. Snažili sa prepísať časti knihy Uriáša Smitha Daniel and the Revelation, ktoré obhajujú chápanie „každodennej obete“, ktoré ona v Early Writings, na strane sedemdesiatštyri, označuje za správny názor.

W. W. Prescott had published a periodical magazine titled The Protestant, in which the sole theme was lifting up the false view of “the daily.” He and the General Conference president, A. G. Daniells became the satanic spearhead to continue Prescott’s efforts towards establishing the false doctrine as the orthodox view in Adventism, but while Ellen White was alive their success in the satanic effort was held in check. In 1931, Daniells reported that in the very year that the passage from Manuscript Releases was written (1910), that he (Daniells) had an interview with Sister White on the subject of “the daily,” and that she had led him to believe that he and Prescott’s view was correct.

W. W. Prescott vydával periodický časopis s názvom The Protestant, ktorého jedinou témou bolo vyzdvihovanie falošného názoru o „ustavičnej [obetí]“. On i prezident Generálnej konferencie A. G. Daniells sa stali satanistickým predvojom v pokračovaní Prescottovho úsilia o ustanovenie falošného učenia ako pravoverného názoru v adventizme, no kým bola Ellen White nažive, ich úspech v tomto satanistickom úsilí bol zadržiavaný. V roku 1931 Daniells uviedol, že práve v tom roku, keď bola napísaná pasáž z Manuscript Releases (1910), mal on (Daniells) rozhovor so sestrou Whiteovou na tému „ustavičnej [obete]“ a že ho priviedla k presvedčeniu, že jeho a Prescottov názor bol správny.

It is important to understand this history, for we are now beginning our consideration of the increase of knowledge that arrived in 1989, when the sacred reform lines and the last six verses of Daniel eleven were unsealed. To recognize the light that was produced with the collapse of the Soviet Union in fulfillment of verse forty of Daniel eleven, requires that “the daily,” and the prophetic history represented by “the daily” be correctly understood, for that history illustrates the repeat of that history in verses forty to forty-five of Daniel eleven. Those verses identify that the message that is unsealed in those verses are the “tidings of the east and north,” that bring about the final persecution of God’s people.

Je dôležité rozumieť týmto dejinám, lebo teraz začíname uvažovať o rozmnožení poznania, ktoré prišlo v roku 1989, keď boli odpečatené posvätné reformné línie a posledných šesť veršov Daniela jedenástej kapitoly. Aby bolo možné rozpoznať svetlo, ktoré vzišlo z pádu Sovietskeho zväzu ako naplnenie štyridsiateho verša Daniela jedenástej kapitoly, je nevyhnutné správne chápať „každodennú obeť“ i prorocké dejiny, ktoré sú ňou znázornené, lebo tieto dejiny ilustrujú opakovanie týchto dejín vo veršoch štyridsať až štyridsaťpäť Daniela jedenástej kapitoly. Tieto verše ukazujú, že posolstvo, ktoré je v týchto veršoch odpečatené, sú „zvesti z východu a zo severu“, ktoré privádzajú konečné prenasledovanie Božieho ľudu.

> But tidings out of the east and out of the north shall trouble him: therefore he shall go forth with great fury to destroy, and utterly to make away many. And he shall plant the tabernacles of his palace between the seas in the glorious holy mountain; yet he shall come to his end, and none shall help him. Daniel 11:44, 45.

> No z východu a zo severu ho vyrušia správy; preto vyjde s veľkým rozhorčením, aby ničil a mnohých celkom vyhladil. A postaví stany svojho paláca medzi morami na slávnom svätom vrchu; predsa však príde k svojmu koncu a nik mu nepomôže. Daniel 11:44, 45.

The message of verse forty that was unsealed at the collapse of the Soviet Union in 1989, is the latter rain message that will cause the papacy (the king of the north), to “go forth with great fury to destroy, and utterly to make away many.” “Tidings” is prophetically a message.

Posolstvo štyridsiateho verša, ktoré bolo odpečatené pri rozpade Sovietskeho zväzu v roku 1989, je posolstvom neskorého dažďa, ktoré spôsobí, že pápežstvo (kráľ severu) „vyjde s veľkou zúrivosťou, aby ničil a mnohých celkom zahubil.“ „Zvesti“ sú v prorockom zmysle posolstvom.

> And how shall they preach, except they be sent? as it is written, How beautiful are the feet of them that preach the gospel of peace, and bring glad tidings of good things! Romans 10:15.

> A ako budú kázať, ak nebudú poslaní? Ako je napísané: Aké krásne sú nohy tých, ktorí zvestujú evanjelium pokoja a prinášajú radostnú zvesť o dobrých veciach! Rimanom 10,15.

The message of the latter rain is the message presented by God’s last-day watchmen, who sing the song of the vineyard and the song of Moses and the Lamb.

Posolstvo neskorého dažďa je posolstvom, ktoré predkladajú Boží strážcovia posledných dní, ktorí spievajú pieseň o vinici a pieseň Mojžiša a Baránka.

> How beautiful upon the mountains are the feet of him that bringeth good tidings, that publisheth peace; that bringeth good tidings of good, that publisheth salvation; that saith unto Zion, Thy God reigneth! Thy watchmen shall lift up the voice; with the voice together shall they sing: for they shall see eye to eye, when the Lord shall bring again Zion. Isaiah 52:7, 8.

> Aké krásne sú na vrchoch nohy toho, ktorý prináša dobrú zvesť, ktorý zvestuje pokoj; ktorý prináša radostnú zvesť o dobre, ktorý zvestuje spasenie; ktorý hovorí Sionu: Tvoj Boh kraľuje! Tvoji strážcovia pozdvihnú hlas; spoločne budú spievať, lebo na vlastné oči uvidia, keď Hospodin znovu privedie Sion. Izaiáš 52:7, 8.

The “tidings” in verse forty-four of Daniel eleven enrage the man of sin, and the final papal bloodbath is accomplished. That message is the message of the third angel that swells to a loud cry at the soon coming Sunday law.

„Zvesti“ vo verši štyridsaťštyri jedenástej kapitoly Daniela rozúrili človeka hriechu a konečné pápežské krviprelievanie sa dovŕšilo. Toto posolstvo je posolstvom tretieho anjela, ktoré pri čoskoro prichádzajúcom nedeľnom zákone narastá do mocného volania.

> “None are condemned until they have had the light and have seen the obligation of the fourth commandment. But when the decree shall go forth enforcing the counterfeit sabbath, and the loud cry of ‘the third angel’ shall warn men against the worship of the beast and his image, the line will be clearly drawn between the false and the true. Then those who still continue in transgression will receive the mark of the beast.” Signs of the Times, November 8, 1899.

> „Nikto nie je odsúdený, kým neprijal svetlo a nespoznal záväznosť štvrtého prikázania. Keď však vyjde nariadenie vynucujúce falošný sabat a mocné volanie ‚tretieho anjela‘ bude ľudí varovať pred uctievaním šelmy a jej obrazu, hranica medzi falošným a pravým bude jasne vytýčená. Potom tí, ktorí budú naďalej zotrvávať v prestúpení, prijmú znamenie šelmy.“ Signs of the Times, 8. november 1899.

The “tidings of the east and north” that enrages the papacy, swells to a loud cry at the Sunday law, and that message is the message of the latter rain that began on September 11, 2001. The expression “loud voice” is a prophetic term that represents an increasing power.

„zvesti z východu a zo severu“, ktoré rozhorčujú pápežstvo, zosilnejú pri nedeľnom zákone do mocného volania, a toto posolstvo je posolstvom neskorého dažďa, ktoré sa začalo 11. septembra 2001. Výraz „mocný hlas“ je prorocký termín, ktorý predstavuje narastajúcu moc.

> “The truth for this time, the third angel’s message, is to be proclaimed with a loud voice, meaning with increasing power, as we approach the great final test.” The 1888 Materials, 1710.

> „Pravda pre tento čas, posolstvo tretieho anjela, má byť zvestovaná mocným hlasom, teda so vzrastajúcou mocou, ako sa približujeme k veľkej záverečnej skúške.“ The 1888 Materials, 1710.

The “tidings” of verse forty-four is the latter rain message just before human probation closes, as Michael stands up. It is the same latter rain message that arrived on September 11, 2001, but it swells to a loud cry, or a loud voice when the one hundred and forty-four thousand are sealed and the Holy Spirit is then poured out without measure. It is the same latter rain message that marked the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

„Zvesti“ zo štyridsiateho štvrtého verša sú posolstvom neskorého dažďa tesne pred uzavretím času milosti pre ľudstvo, keď povstane Michael. Je to to isté posolstvo neskorého dažďa, ktoré prišlo 11. septembra 2001, avšak narastá do mocného volania, alebo mocného hlasu, keď je stoštyridsaťštyritisíc spečatených a Svätý Duch je potom vyliaty bez miery. Je to to isté posolstvo neskorého dažďa, ktoré vyznačovalo obdobie spečaťovania stoštyridsaťštyritisíc.

It is the latter rain message that has been counterfeited by a peace and safety message that is presented by Laodicean Adventism from the arrival of the “ass” until the arrival of the “lion”. The period between September 11, 2001, and the soon-coming Sunday law marks the spiritual death bed for Laodicean Adventism, and those that are judged after God’s house (Jerusalem) is judged, die in the same grave. The death bed for Laodicean Adventism is between the ass and the lion, and the message that is rejected and produces their death is the “tidings out of the “east” (a symbol of Islam) and the north (a symbol of the papacy). It is the same message, which is the third angel’s message.

Je to posolstvo neskorého dažďa, ktoré bolo sfalšované posolstvom pokoja a bezpečnosti, predkladaným laodicejským adventizmom od príchodu „osla“ až po príchod „leva“. Obdobie medzi 11. septembrom 2001 a čoskoro prichádzajúcim nedeľným zákonom označuje duchovné smrteľné lôžko pre laodicejský adventizmus a tí, ktorí sú súdení po tom, ako je súdený Boží dom (Jeruzalem), zomierajú v tom istom hrobe. Smrteľné lôžko pre laodicejský adventizmus je medzi oslom a levom a posolstvo, ktoré je odmietnuté a spôsobuje ich smrť, sú „zvesti od „východu“ (symbol islamu) a od severu (symbol pápežstva). Je to to isté posolstvo, ktorým je posolstvo tretieho anjela.

The last six verses of Daniel eleven, that were unsealed at the time of the end in 1989, is the message of the latter rain, which is proclaimed in a time when a false latter rain message of “peace and safety” is being proclaimed. The testing of the latter rain first confronts God’s house, for that is where judgment begins, and it then confronts the other flock outside of God’s house. For this reason, it is essential to understand the “lie” that was introduced into Laodicean Adventism in the third generation, for while God pours out His Holy Spirit on those He is sealing, He simultaneously pours out strong delusion upon those who receive not the love of the truth.

Posledných šesť veršov jedenástej kapitoly Daniela, ktoré boli rozpečatené v čase konca v roku 1989, predstavuje posolstvo neskorého dažďa, ktoré sa zvestuje v čase, keď sa súčasne zvestuje falošné posolstvo neskorého dažďa o „pokoji a bezpečnosti“. Skúška neskorého dažďa najprv prichádza na Boží dom, lebo tam sa začína súd, a potom prichádza na druhé stádo, ktoré je mimo Božieho domu. Z tohto dôvodu je nevyhnutné porozumieť „lži“, ktorá bola zavedená do laodicejského adventizmu v tretej generácii, pretože zatiaľ čo Boh vylieva svojho Svätého Ducha na tých, ktorých spečaťuje, súčasne vylieva mocné poblúdenie na tých, ktorí neprijali lásku k pravde.

During the controversy of the first decade and a half of the twentieth century over “the daily,” one of the men who defended the correct Millerite position that “the daily” is a symbol of paganism, was F. C. Gilbert. Gilbert was a convert from Judaism and read and spoke perfect Hebrew. He defended the pioneer position in the book of Daniel based upon his understanding of the Hebrew language. In 1910, the very year that Sister White wrote the manuscript that was going to be buried for decades, which identified that Daniells’ and Prescott’s view of “the daily,” came from Satan’s angels, Gilbert had a personal interview with Sister White over the issue of “the daily.”

Počas sporu v prvom jeden a pol desaťročí dvadsiateho storočia o „každodennú obeť“ bol jedným z mužov, ktorí obhajovali správne milleritické stanovisko, že „každodenná obeť“ je symbolom pohanstva, F. C. Gilbert. Gilbert bol obrátený zo židovstva a dokonale čítal a hovoril po hebrejsky. Priekopnícke stanovisko v knihe Daniel obhajoval na základe svojho porozumenia hebrejskému jazyku. V roku 1910, práve v tom roku, keď sestra Whiteová napísala rukopis, ktorý mal byť na desaťročia pochovaný a ktorý uvádzal, že pohľad Daniellsa a Prescotta na „každodennú obeť“ pochádzal od satanových anjelov, mal Gilbert so sestrou Whiteovou osobný rozhovor o otázke „každodennej obete“.

We know he had an interview, for he immediately (the next day) wrote out a summary of the interview he had with Sister White. In 1931, A. G. Daniells made a claim that he had an interview with Sister White on the subject of “the daily” in the same year—1910. Daniells claimed Sister White left him no conclusion but that “the daily” was a symbol of Christ’s sanctuary ministry. But Daniells’ claim of an interview, was not only a “lie,” it is the “lie” of prophecy which produces strong delusion.

Vieme, že mal osobný rozhovor, pretože si ihneď (nasledujúci deň) písomne zaznamenal zhrnutie rozhovoru, ktorý mal so sestrou Whiteovou. V roku 1931 A. G. Daniells vyhlásil, že mal so sestrou Whiteovou v tom istom roku — 1910 — rozhovor na tému „the daily“. Daniells tvrdil, že sestra Whiteová mu nezanechala nijaký iný záver, iba ten, že „the daily“ bolo symbolom Kristovej služby vo svätyni. Daniellsovo tvrdenie o rozhovore však nebolo len „ložou“, ale je tou prorockou „lžou“, ktorá pôsobí mocné blúdenie.

For those who may not have access to the 1843 and 1850 charts, it is important to understand that when the 1843 chart was published in 1842, the Millerites still believed the sanctuary that was to be cleansed in fulfillment of the twenty-three-hundred-year prophecy was the earth. When they published the 1850 chart, they then knew the sanctuary to be cleansed was the heavenly sanctuary. For this reason the 1843 chart has NO illustration of God’s sanctuary, but the 1850 chart DOES have an illustration of God’s sanctuary. This is important, for Daniells claimed that in his interview with Sister White that he showed her the 1843 chart, and he pointed out the sanctuary on the chart. That would have been impossible, for there is no sanctuary on the 1843 chart. His claim of an interview was a “lie.”

Pre tých, ktorí azda nemajú prístup k tabuľkám z rokov 1843 a 1850, je dôležité pochopiť, že keď bola tabuľka z roku 1843 vydaná v roku 1842, milleriti ešte stále verili, že svätyňou, ktorá mala byť očistená pri naplnení proroctva o dvetisíctristo rokoch, je zem. Keď vydali tabuľku z roku 1850, už vedeli, že svätyňou, ktorá má byť očistená, je nebeská svätyňa. Z tohto dôvodu tabuľka z roku 1843 NEMÁ nijaké vyobrazenie Božej svätyne, ale tabuľka z roku 1850 vyobrazenie Božej svätyne MÁ. Je to dôležité, lebo Daniells tvrdil, že pri svojom rozhovore so sestrou Whiteovou jej ukázal tabuľku z roku 1843 a poukázal na svätyňu na tejto tabuľke. To by bolo nemožné, lebo na tabuľke z roku 1843 niet nijakej svätyne. Jeho tvrdenie o rozhovore bolo „ložou“.

When I was working through this history in 2009, and became aware that the men on both sides of the issue both claimed to have had an interview with Sister White on the subject of “the daily,” I emailed the Ellen White Estate and asked if they had access to the log book that recorded Sister White’s interviews in 1910. They replied that they still had the log book. The following is my email and the response from the Ellen White Estate.

Keď som sa v roku 2009 zaoberal týmito dejinami a uvedomil som si, že muži na oboch stranách tejto otázky tvrdili, že mali rozhovor so sestrou Whiteovou na tému „ustavičnej služby“, poslal som e-mail do Ellen White Estate a spýtal som sa, či majú prístup k zápisníku, v ktorom boli zaznamenané rozhovory sestry Whiteovej v roku 1910. Odpovedali, že zápisník stále majú. Nasleduje môj e-mail a odpoveď z Ellen White Estate.

Monday, January 19, 2009

Pondelok, 19. januára 2009

To whom it may concern:

Komukoľvek, koho sa to môže týkať:

I have heard that there is a log-book that recorded who had interviews with Sister White and what the interviews concerned. I am trying to verify or repudiate whether A. G. Daniells had an interview with Sister White in 1910 concerning the subject of the “daily.” I am aware that there is historical testimony that the interview took place, but I am wondering if there is any record in an official log-book that actually records this. At the same time, I have been told that F. C. Gilbert also had an interview with Sister White in 1910 on the subject of the “daily,” and would like to know if that can be confirmed by a log-book that was kept by her staff during that period. Perhaps there was no log-book, or perhaps if there was you do not release that information, or perhaps it may be beyond your ability to check it out for me even if it does exist. So, in any case I wanted to ask. Any help you could provide would be greatly appreciated.

Počul som, že existuje záznamová kniha, v ktorej bolo zaznamenané, kto mal rozhovory so sestrou Whiteovou a čoho sa tieto rozhovory týkali. Snažím sa overiť alebo vyvrátiť, či A. G. Daniells mal v roku 1910 rozhovor so sestrou Whiteovou o predmete „ustavičnej služby“. Uvedomujem si, že existuje historické svedectvo o tom, že sa tento rozhovor uskutočnil, ale zaujíma ma, či existuje nejaký záznam v úradnej záznamovej knihe, ktorý to skutočne zaznamenáva. Zároveň mi bolo povedané, že aj F. C. Gilbert mal v roku 1910 rozhovor so sestrou Whiteovou na tému „ustavičnej služby“, a rád by som vedel, či sa to dá potvrdiť prostredníctvom záznamovej knihy, ktorú počas toho obdobia viedol jej personál. Možno nijaká záznamová kniha neexistovala, alebo ak existovala, tieto informácie neposkytujete, alebo možno presahuje vaše možnosti preveriť to pre mňa, aj keby existovala. V každom prípade som sa teda chcel opýtať. Veľmi by som ocenil akúkoľvek pomoc, ktorú by ste mi mohli poskytnúť.

Dear Jeff,

Milý Jeff,

Thank you for your email. We do have a fairly complete account of Ellen White’s itinerary, based upon her letters, diaries, and published appointments, but no “log-book” as such.

Ďakujeme za váš e-mail. Máme pomerne úplný záznam o itinerári Ellen Whiteovej, založený na jej listoch, denníkoch a zverejnených oznámeniach o stretnutiach, no ako taký neexistuje nijaká „lodná kniha“.

You have no doubt read about A G Daniells’ visit with Ellen White in vol. 6 of the EGW Biography, The Later Elmshaven Years, pp. 256, 257. We have found no independent record of this interview. We do have a letter from Elder Gilbert on June 1, 1910, indicating his plan to be in St. Helena (where Ellen White lived) on June 6-9. That is the extent of the supporting documentation that I am aware of.

Nepochybne ste čítali o návšteve A. G. Danielsa u Ellen Whiteovej v 6. zväzku životopisu EGW, The Later Elmshaven Years, s. 256, 257. Nenašli sme nijaký nezávislý záznam o tomto rozhovore. Máme však list od staršieho Gilberta z 1. júna 1910, v ktorom uvádza svoj plán byť v St. Helene (kde Ellen Whiteová žila) v dňoch 6. – 9. júna. To je rozsah podpornej dokumentácie, o ktorej viem.

God bless—Tim Poirier Vice Director Ellen G. White Estate

Nech Boh požehná — Tim Poirier, zástupca riaditeľa White Estate Ellen G. Whiteovej

There is no independent record of Daniells ever having an interview on the subject of “the daily,” but there is a letter from Gilbert identifying his intent to be at her home from the sixth to ninth of June, 1910.

Neexistuje nijaký samostatný záznam o tom, že by Daniells niekedy mal rozhovor na tému „ustavičnej obete“, no existuje list od Gilberta, ktorý uvádza jeho zámer byť v jej dome od šiesteho do deviateho júna 1910.

In the biography of Sister White, that the Ellen White estate references, where her grandson addresses the issue of Daniells’ interview he recorded Daniells’ claim concerning the fabricated interview of 1910:

V životopise sestry Whiteovej, na ktorý odkazuje pozostalosť Ellen Whiteovej, kde sa jej vnuk zaoberá otázkou Daniellsovho rozhovoru, zaznamenal Daniellsovo tvrdenie týkajúce sa sfabrikovaného rozhovoru z roku 1910:

> “At one point a little later in the discussions, Elder Daniells, accompanied by W. C. White and C. C. Crisler, eager to get from Ellen White herself just what the meaning was of her Early Writings statement, went to her and laid the matter before her. Daniells took with him Early Writings and the 1843 chart. He sat down close to Ellen White and plied her with questions. His report of this interview was confirmed by W. C. White:

> „O niečo neskôr v priebehu rozhovorov sa starší Daniells v sprievode W. C. Whitea a C. C. Crislera, dychtivý získať od samotnej Ellen Whiteovej presný význam výroku z jej Early Writings, vybral za ňou a predložil jej túto záležitosť. Daniells si so sebou vzal Early Writings a tabuľu z roku 1843. Posadil sa celkom blízko k Ellen Whiteovej a zasypával ju otázkami. Jeho správu o tomto rozhovore potvrdil W. C. White:“

> “‘I first read to Sister White the statement given above in Early Writings. Then I placed before her our prophetic chart used by our ministers in expounding the prophecies of Daniel and Revelation. I called her attention to the picture of the sanctuary and also to the 2300-year period as they appeared on the chart.

> „Sestre Whiteovej som najprv prečítal vyššie uvedené vyhlásenie z knihy Early Writings. Potom som jej predložil našu prorockú tabuľu, ktorú naši kazatelia používali pri vykladaní proroctiev Daniela a Zjavenia. Upozornil som ju na obraz svätyne, ako aj na obdobie 2300 rokov, tak ako boli zobrazené na tabuli.

> “‘I then asked if she could recall what was shown her regarding this subject.

> „Potom som sa spýtal, či si môže spomenúť, čo jej bolo ukázané v súvislosti s touto témou.

> “‘As I recall her answer, she began by telling how some of the leaders who had been in the 1844 movement endeavored to find new dates for the termination of the 2300-year period. This endeavor was to fix new dates for the coming of the Lord. This was causing confusion among those who had been in the Advent Movement.

> „Keď si spomínam na jej odpoveď, začala tým, že rozprávala, ako sa niektorí z vodcov, ktorí boli v hnutí roku 1844, usilovali nájsť nové dátumy ukončenia obdobia 2300 rokov. Toto úsilie smerovalo k určeniu nových dátumov príchodu Pána. To spôsobovalo zmätok medzi tými, ktorí boli v adventnom hnutí.“

> “‘In this confusion the Lord revealed to her, she said, that the view that had been held and presented regarding the dates was correct, and that there must never be another time set, nor another time message.

> „V tomto zmätku jej Pán zjavil,“ povedala, „že názor, ktorý bol zastávaný a predkladaný ohľadne dátumov, bol správny a že sa už nikdy nesmie určovať ďalší čas, ani hlásať ďalšie časové posolstvo.

> “‘I then asked her to tell what had been revealed to her about the rest of the “daily”—the Prince, the host, the taking away of the “daily,” and the casting down of the sanctuary.

> „Potom som ju požiadal, aby povedala, čo jej bolo zjavené o ostatnom z „ustavičnej“ obete — o Kniežati, o zástupe, o odňatí „ustavičnej“ obete a o zvrhnutí svätyne.

> “‘She replied that these features were not placed before her in vision as the time part was. She would not be led out to make an explanation of those points of the prophecy.

> „Odpovedala, že tieto prvky jej neboli vo videní predložené tak, ako časová časť. Nebude vedená k tomu, aby podávala vysvetlenie týchto bodov proroctva.“

> “‘The interview made a deep impression upon my mind. Without hesitation she talked freely, clearly, and at length about the 2300-year period, but regarding the other part of the prophecy she was silent.

> „Rozhovor na mňa hlboko zapôsobil. Bez váhania hovorila otvorene, jasne a obšírne o období 2300 rokov, no pokiaľ ide o druhú časť proroctva, mlčala.

> “‘The only conclusion I could draw from her free explanation of the time and her silence as to the taking away of the “daily” and the casting down of the sanctuary was that the vision given her was regarding the time, and that she received no explanation as to the other parts of the prophecy.—DF 201b, AGD statement, Sept. 25, 1931.” Arthur White, Ellen G. White, volume 6, 257.

> „Jediný záver, ktorý som mohol vyvodiť z jej slobodného výkladu času a z jej mlčania o odňatí „ustavičnej [obete]“ a o zvrhnutí svätyne, bol ten, že videnie, ktoré dostala, sa týkalo času a že nedostala nijaké vysvetlenie k ostatným častiam proroctva. — DF 201b, vyhlásenie AGD, 25. septembra 1931.“ Arthur White, Ellen G. White, zväzok 6, 257.

Daniells claimed he showed her the 1843 chart and asked her about the sanctuary that is not represented on the chart. He claimed he also took the book Early Writings and plied her with questions about what she meant when she clearly endorsed the pioneer understanding of the “the daily” and that the chart was directed by the hand of the Lord. Ellen White’s son, who was the father of Arthur L. White, the biographer that wrote the overview of this supposed event, had accepted Daniells’ and Prescott’s satanic view of “the daily,” and gave witness to Daniells’ claim of what he had heard in the interview. They were simply not careful with their fabricated story, for the 1843 chart does not represent a sanctuary that Daniells could have pointed to.

Daniells tvrdil, že jej ukázal tabuľu z roku 1843 a spýtal sa jej na svätyňu, ktorá na tabuli nie je znázornená. Tvrdil tiež, že vzal knihu Early Writings a zasypával ju otázkami o tom, čo mala na mysli, keď jasne podporila pionierske chápanie „toho každodenného“ a že tabuľa bola vedená rukou Pánovou. Syn Ellen Whiteovej, ktorý bol otcom Arthura L. Whitea, životopisca, ktorý napísal prehľad tejto údajnej udalosti, prijal Daniellsov a Prescottov satanský názor na „to každodenné“ a dosvedčil Daniellsovo tvrdenie o tom, čo počul pri tomto rozhovore. So svojím vykonštruovaným príbehom si jednoducho nepočínali starostlivo, lebo tabuľa z roku 1843 nezobrazuje nijakú svätyňu, na ktorú by Daniells mohol ukázať.

Another falsehood that is represented in the interview is the lie that the passage from Early Writings was a warning against “time setting.” The passage Daniells supposedly asked about is as follows:

Ďalšou nepravdou, ktorá je v rozhovore predstavená, je lož, že pasáž z Early Writings bola varovaním proti „stanovovaniu času“. Pasáž, na ktorú sa Daniells údajne pýtal, znie takto:

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.

> „Videla som, že tabuľa z roku 1843 bola usmernená rukou Pánovou a že nemá byť zmenená; že čísla boli také, aké ich On chcel mať; že Jeho ruka bola nad nimi a zakryla chybu v niektorých číslach, takže ju nikto nemohol vidieť, kým Jeho ruka nebola odňatá.

> “Then I saw in relation to the ‘daily’ (Daniel 8:12) that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘daily’; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test.” Early Writings, 74, 75.

> „Potom som vo vzťahu ku ‚každodennej‘ (Daniel 8,12) videla, že slovo ‚obeť‘ bolo doplnené ľudskou múdrosťou a nepatrí do textu, a že Pán dal správny pohľad na ňu tým, ktorí hlásali volanie o hodine súdu. Keď panovala jednota, pred rokom 1844, takmer všetci boli zjednotení v správnom chápaní ‚každodennej‘; ale v zmätku od roku 1844 boli prijaté iné názory a nasledovali temnota a zmätok. Čas nebol skúškou od roku 1844 a už nikdy nebude skúškou.“ Early Writings, 74, 75.

Willie C. White, Sister White’s son, had accepted the false view of “the daily,” and his son Arthur sought to perpetuate the “lie” associated with the interview that never happened by attempting to suggest that the warning in the passage from Early Writings, was simply and exclusively a warning against time setting. That argument was invented in the 1930’s and becomes a primary part of the “lie.”

Willie C. White, syn sestry Whiteovej, prijal falošný názor na „každodennú obetu“ a jeho syn Arthur sa usiloval zvečniť „lož“ spojenú s rozhovorom, ktorý sa nikdy neuskutočnil, tým, že sa pokúšal naznačiť, že varovanie v pasáži zo spisu Early Writings bolo jednoducho a výlučne varovaním proti určovaniu času. Tento argument bol vymyslený v 30. rokoch 20. storočia a stáva sa hlavnou súčasťou „lži“.

We will take up that argument in the next article.

Týmto argumentom sa budeme zaoberať v nasledujúcom článku.

> “September 23d, the Lord showed me that he had stretched out his hand the second time to recover the remnant of his people, and that efforts must be redoubled in this gathering time. In the scattering time Israel was smitten and torn; but now in the gathering time God will heal and bind up his people. In the scattering, efforts made to spread the truth had but little effect, accomplished but little or nothing; but in the gathering when God has set his hand to gather his people, efforts to spread the truth will have their designed effect. All should be united and zealous in the work. I saw that it was a shame for any to refer to the scattering for examples to govern us now in the gathering; for if God does no more for us now than he did then, Israel would never be gathered. It is as necessary that the truth should be published in a paper, as preached.

> „23. septembra mi Pán ukázal, že po druhý raz vystrel svoju ruku, aby získal späť ostatok svojho ľudu, a že v tomto čase zhromažďovania treba úsilie zdvojnásobiť. V čase rozptyľovania bol Izrael bitý a trhaný; ale teraz, v čase zhromažďovania, Boh uzdraví a obviaže svoj ľud. V rozptyľovaní malo úsilie vynakladané na šírenie pravdy len malý účinok, dosiahlo len málo alebo nič; ale v zhromažďovaní, keď Boh vztýčil svoju ruku, aby zhromaždil svoj ľud, úsilie šíriť pravdu bude mať zamýšľaný účinok. Všetci by mali byť v diele jednotní a horliví. Videla som, že je hanbou, aby sa ktokoľvek odvolával na rozptyľovanie ako na príklady, ktoré by nás mali teraz viesť v zhromažďovaní; lebo ak Boh pre nás teraz neurobí viac, než urobil vtedy, Izrael by nikdy nebol zhromaždený. Je rovnako nevyhnutné, aby bola pravda uverejnená v tlači, ako aby bola kázaná.“

> “The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.

> „Pán mi ukázal, že tabuľa z roku 1843 bola vedená jeho rukou a že nijaká jej časť nemá byť zmenená; že čísla boli také, aké ich chcel mať. Že jeho ruka spočívala nad chybou v niektorých číslach a zakrývala ju, takže ju nikto nemohol vidieť, kým jeho ruka nebola odňatá.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> „Potom som v súvislosti s ‚Každodennou‘ videla, že slovo ‚obeť‘ bolo doplnené ľudskou múdrosťou a do textu nepatrí; a že Pán dal správny pohľad na ňu tým, ktorí hlásali posolstvo o hodine súdu. Keď panovala jednota, pred rokom 1844, takmer všetci boli zjednotení v správnom chápaní ‚Každodennej‘; no od roku 1844, v zmätku, boli prijaté iné názory a nasledovali temnota a zmätok.“ Review and Herald, 1. novembra 1850.

Back to Articles