Article

# The Eighth is of the Seven - Number Three

Ôsmy je zo siedmich – číslo tri

Daniel Two

Daniel dva

Author

Jeff Pippenger

Published

September 17, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The question we will seek to resolve in this article is how the first mention of the kingdoms of Bible prophecy in Daniel chapter two agrees with the last mention of the kingdoms of Bible prophecy in Revelation seventeen. I intend to raise some questions about what is actually identified in Nebuchadnezzar’s image and the pioneer’s position, that their history represented the point when the rock would strike the feet of the image.

Otázka, ktorú sa budeme usilovať vyriešiť v tomto článku, znie, ako prvá zmienka o kráľovstvách biblického proroctva v druhej kapitole Daniela súhlasí s poslednou zmienkou o kráľovstvách biblického proroctva v sedemnástej kapitole Zjavenia. Mám v úmysle nastoliť niekoľko otázok o tom, čo je v Nabuchodonozorovej soche skutočne označené, a o stanovisku priekopníkov, že ich dejiny predstavovali okamih, keď skala udrie do nôh sochy.

Sister White identifies that we had reached the point where “God’s sacred work is represented by the feet of the image in which the iron was mixed with the miry clay,” which she further describes as the “mingling of churchcraft and statecraft.”

Sestra Whiteová uvádza, že sme dospeli do bodu, keď „sväté Božie dielo je znázornené nohami sochy, v ktorých bolo železo zmiešané s hrnčiarskou hlinou“, čo ďalej opisuje ako „miešanie cirkevníctva a štátnictva“.

> “We have come to a time when God’s sacred work is represented by the feet of the image in which the iron was mixed with the miry clay. God has a people, a chosen people, whose discernment must be sanctified, who must not become unholy by laying upon the foundation wood, hay, and stubble. Every soul who is loyal to the commandments of God will see that the distinguishing feature of our faith is the seventh-day Sabbath. If the government would honor the Sabbath as God has commanded, it would stand in the strength of God and in defense of the faith once delivered to the saints. But statesmen will uphold the spurious sabbath, and will mingle their religious faith with the observance of this child of the papacy, placing it above the Sabbath which the Lord has sanctified and blessed, setting it apart for man to keep holy, as a sign between Him and His people to a thousand generations. The mingling of churchcraft and statecraft is represented by the iron and the clay. This union is weakening all the power of the churches. This investing the church with the power of the state will bring evil results. Men have almost passed the point of God’s forbearance. They have invested their strength in politics, and have united with the papacy. But the time will come when God will punish those who have made void His law, and their evil work will recoil upon themselves.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1168.

> „Dospeli sme do času, keď Božie posvätné dielo predstavujú nohy sochy, v ktorých bolo železo zmiešané s hrnčiarskou hlinou. Boh má ľud, vyvolený ľud, ktorého rozlišovanie musí byť posvätené a ktorý sa nesmie znečistiť tým, že na základ kladie drevo, seno a slamu. Každá duša, ktorá je verná Božím prikázaniam, uvidí, že rozlišujúcim znakom našej viery je sobota siedmeho dňa. Keby vláda ctila sobotu tak, ako Boh prikázal, stála by v Božej sile a na obranu viery raz odovzdanej svätým. Ale štátnici budú podporovať falošnú sobotu a svoju náboženskú vieru zmiešajú so zachovávaním tohto dieťaťa pápežstva, pričom ju postavia nad sobotu, ktorú Pán posvätil a požehnal, oddelil ju pre človeka, aby ju zachovával ako svätú, na znamenie medzi Ním a Jeho ľudom po tisíc pokolení. Zmiešanie cirkevníctva a štátnictva predstavujú železo a hlina. Toto spojenie oslabuje všetku moc cirkví. Toto vybavenie cirkvi mocou štátu prinesie zlé následky. Ľudia takmer prekročili hranicu Božej zhovievavosti. Svoju silu vložili do politiky a spojili sa s pápežstvom. Príde však čas, keď Boh potrestá tých, čo zrušili Jeho zákon, a ich zlé dielo sa obráti proti nim samým.“ The Seventh-day Adventist Bible Commentary, zväzok 4, 1168.

The time which we have come to when God’s sacred work is mingling churchcraft and statecraft, is a description of a progressive period of time. She says the mingling “is weakening all the power of the churches,” and it “will bring evil results,” and that “the time will come when God will punish those who have made void His law.”

Čas, do ktorého sme dospeli, keď sa Božie posvätné dielo mieša s cirkevným a štátnym poriadkom, je opisom postupného časového obdobia. Hovorí, že toto miešanie „oslabuje všetku moc cirkví“, že „prinesie zlé následky“ a že „príde čas, keď Boh potrestá tých, ktorí zrušili Jeho zákon“.

The mingling of church and state that weakens the power of the churches is a description of the church of Pergamos, where the combining of churchcraft and statecraft represented the falling away that precedes the revealing of the man of sin. Pergamos and the emperor that symbolizes the compromise between Christianity and idolatry takes place in the fourth kingdom of Daniel two. That compromise is represented in Daniel two with the use of the word “clay.”

Miešanie cirkvi a štátu, ktoré oslabuje moc cirkví, je opisom pergamskej cirkvi, kde spájanie cirkevnej a štátnej politiky predstavovalo odpadnutie, ktoré predchádza zjaveniu človeka hriechu. Pergamos a cisár, ktorý symbolizuje kompromis medzi kresťanstvom a modlárstvom, sa objavujú vo štvrtom kráľovstve z druhej kapitoly Daniela. Tento kompromis je v druhej kapitole Daniela znázornený použitím slova „hlina“.

> Thou, O king, sawest, and behold a great image. This great image, whose brightness was excellent, stood before thee; and the form thereof was terrible. This image’s head was of fine gold, his breast and his arms of silver, his belly and his thighs of brass, His legs of iron, his feet part of iron and part of clay. Thou sawest till that a stone was cut out without hands, which smote the image upon his feet that were of iron and clay, and brake them to pieces. Daniel 2:31–34.

> Ty, ó, kráľu, videl si, a hľa, veľký obraz. Tento veľký obraz, ktorého jas bol preveľký, stál pred tebou; a jeho vzhľad bol hrozný. Hlava tohto obrazu bola z rýdzeho zlata, jeho prsia a jeho ramená zo striebra, jeho brucho a jeho bedrá z medi, jeho nohy zo železa, jeho chodidlá čiastočne zo železa a čiastočne z hliny. Hľadel si, až bol vyťatý kameň bez rúk, ktorý udrel obraz do jeho chodidiel, ktoré boli zo železa a hliny, a rozdrvil ich na kusy. Daniel 2:31–34.

As Daniel’s interpretation continues it is no longer “clay” but it became dirty or “miry clay.”

Ako Danielov výklad pokračuje, už to nie je „hlina“, ale stala sa nečistou alebo „bahnitou hlinou“.

> And whereas thou sawest the feet and toes, part of potters’ clay, and part of iron, the kingdom shall be divided; but there shall be in it of the strength of the iron, forasmuch as thou sawest the iron mixed with miry clay. Daniel 2:41.

> A kým si videl nohy a prsty, sčiastky z hrnčiarskej hliny a sčiastky zo železa, kráľovstvo bude rozdelené; ale bude v ňom čosi zo sily železa, pretože si videl železo zmiešané s mazľavou hlinou. Daniel 2:41.

The pure clay which was the Potter’s clay changes to miry clay. God is the Divine Potter and His work is never miry.

Čistá hlina, ktorá bola hlinou Hrnčiara, sa mení na mazľavé blato. Boh je božský Hrnčiar a Jeho dielo nikdy nie je mazľavé.

> But now, O Lord, thou art our father; we are the clay, and thou our potter; and we all are the work of thy hand. Isaiah 64:8.

> Ale teraz, Hospodine, ty si náš Otec; my sme hlina a ty náš hrnčiar; a my všetci sme dielom tvojej ruky. Izaiáš 64,8.

In the history of pagan Rome, the church of Smyrna was pure clay. In the history of Pergamos, which is the fourth kingdom in Daniel two, the clay changes into miry clay. What is first mentioned in the passage as simply “clay”, and thereafter “potter’s clay”, changes into “miry clay”, as the interpretation continues. Pergamos is where that change was accomplished in order to prepare the way for Thyatira, or papal Rome. The change from “clay” into “miry clay” is the falling away that prepares the way for Thyatira, which Paul identifies as the “falling away first” in 2 Thessalonians.

V dejinách pohanského Ríma bola cirkev v Smyrne čistou hlinou. V dejinách Pergama, ktoré je štvrtým kráľovstvom v Danielovi 2, sa hlina mení na bahnitú hlinu. To, čo je v texte najprv spomenuté jednoducho ako „hlina“ a potom ako „hrnčiarova hlina“, sa v pokračujúcom výklade mení na „bahnitú hlinu“. Pergamos je miestom, kde bola táto zmena uskutočnená, aby pripravila cestu pre Tyatíru, čiže pápežský Rím. Zmena z „hliny“ na „bahnitú hlinu“ je odpadnutím, ktoré pripravuje cestu pre Tyatíru, čo Pavol v 2. Tesaloničanom označuje ako „najprv musí prísť odpadnutie“.

The Millerites could see no further than the fourth kingdom of Rome and expected the Second Coming of Christ to be the next prophetic event, for the stone that smites the image’s feet represents the Second Coming. But did Christ set up a kingdom in 1798? He did come into the Most Holy Place on October 22, 1844, to receive a kingdom, but was it set up at that time?

Milleriti nevideli ďalej než po štvrté kráľovstvo Ríma a očakávali, že druhý príchod Krista bude nasledujúcou prorockou udalosťou, lebo kameň, ktorý udiera do nôh sochy, predstavuje druhý príchod. Ale ustanovil Kristus kráľovstvo v roku 1798? Prišiel 22. októbra 1844 do Najsvätejšieho, aby prijal kráľovstvo, ale bolo v tom čase ustanovené?

The answer to the first of those two questions is that Christ did not set up His everlasting kingdom in 1798. The second question whether or not Christ set up His everlasting kingdom on October 22, 1844 is also no.

Odpoveď na prvú z týchto dvoch otázok znie, že Kristus v roku 1798 nezriadil svoje večné kráľovstvo. Odpoveď na druhú otázku, či Kristus 22. októbra 1844 zriadil svoje večné kráľovstvo alebo nie, je takisto záporná.

Was there a kingdom set up in the time of pagan Rome? I ask this for the pioneers understood the fourth kingdom to be both pagan and papal Rome which identifies 1798 as the conclusion of the fourth kingdom when Christ would set up an everlasting kingdom. But the book of Revelation identifies four kingdoms that follow pagan Rome.

Bolo v čase pohanského Ríma ustanovené kráľovstvo? Pýtam sa na to, pretože priekopníci chápali štvrté kráľovstvo ako pohanský i pápežský Rím, čo určuje rok 1798 ako záver štvrtého kráľovstva, keď Kristus ustanoví večné kráľovstvo. Ale kniha Zjavenia označuje štyri kráľovstvá, ktoré nasledujú po pohanskom Ríme.

If the fourth kingdom of iron in Daniel two is simply representing pagan Rome where the compromise of Constantine is represented by the clay being turned into miry clay, did Christ setup a kingdom in that history? The answer is yes. At the cross, which is the history of Pergamos, not Thyatira, Christ established His kingdom of “grace.” There was an everlasting kingdom set up at the cross, and the throne of that kingdom typifies a throne that gets set up during the latter rain. That latter rain throne represents His kingdom of “glory.”

Ak štvrté železné kráľovstvo v druhej kapitole Daniela jednoducho predstavuje pohanský Rím, kde kompromis Konštantína je znázornený tým, že hlina sa mení na mazľavé blato, ustanovil Kristus v týchto dejinách nejaké kráľovstvo? Odpoveď znie áno. Na kríži, čo sú dejiny Pergama, nie Tyatíry, Kristus ustanovil svoje kráľovstvo „milosti“. Na kríži bolo ustanovené večné kráľovstvo a trón tohto kráľovstva je predobrazom trónu, ktorý bude postavený počas neskorého dažďa. Tento trón neskorého dažďa predstavuje Jeho kráľovstvo „slávy“.

> “The announcement which had been made by the disciples in the name of the Lord was in every particular correct, and the events to which it pointed were even then taking place. ‘The time is fulfilled, the kingdom of God is at hand,’ had been their message. At the expiration of ‘the time’—the sixty-nine weeks of Daniel 9, which were to extend to the Messiah, ‘the Anointed One’—Christ had received the anointing of the Spirit after His baptism by John in Jordan. And the ‘kingdom of God’ which they had declared to be at hand was established by the death of Christ. This kingdom was not, as they had been taught to believe, an earthly empire. Nor was it that future, immortal kingdom which shall be set up when ‘the kingdom and dominion, and the greatness of the kingdom under the whole heaven, shall be given to the people of the saints of the Most High;’ that everlasting kingdom, in which ‘all dominions shall serve and obey Him.’ Daniel 7:27. As used in the Bible, the expression ‘kingdom of God’ is employed to designate both the kingdom of grace and the kingdom of glory. The kingdom of grace is brought to view by Paul in the Epistle to the Hebrews. After pointing to Christ, the compassionate intercessor who is ‘touched with the feeling of our infirmities,’ the apostle says: ‘Let us therefore come boldly unto the throne of grace, that we may obtain mercy, and find grace.’ Hebrews 4:15, 16. The throne of grace represents the kingdom of grace; for the existence of a throne implies the existence of a kingdom. In many of His parables Christ uses the expression ‘the kingdom of heaven’ to designate the work of divine grace upon the hearts of men.

> „Oznámenie, ktoré učeníci vykonali v mene Pána, bolo v každom ohľade správne a udalosti, na ktoré poukazovalo, sa práve v tom čase už odohrávali. ‚Naplnil sa čas a priblížilo sa Božie kráľovstvo,‘ znelo ich posolstvo. Po uplynutí ‚toho času‘ — šesťdesiatich deviatich týždňov z Daniela 9, ktoré mali siahať až k Mesiášovi, ‚Pomazanému‘ — prijal Kristus po svojom krste od Jána v Jordáne pomazanie Duchom. A ‚Božie kráľovstvo‘, o ktorom vyhlasovali, že je blízko, bolo ustanovené Kristovou smrťou. Toto kráľovstvo nebolo, ako ich učili veriť, pozemskou ríšou. Nebolo ani tým budúcim, nesmrteľným kráľovstvom, ktoré bude zriadené, keď ‚kráľovstvo i panstvo i veľkosť kráľovstva pod celým nebom bude daná ľudu svätých Najvyššieho;‘ tým večným kráľovstvom, v ktorom ‚všetky panstvá budú slúžiť jemu a poslúchať ho.‘ Daniel 7:27. Ako sa tento výraz používa v Biblii, označenie ‚Božie kráľovstvo‘ sa vzťahuje na kráľovstvo milosti i na kráľovstvo slávy. Kráľovstvo milosti predstavuje Pavol v Liste Hebrejom. Keď apoštol poukázal na Krista, súcitného prímluvcu, ktorý je ‚pohnutý spolucítením s našimi slabosťami,‘ hovorí: ‚Pristupujme teda so smelou dôverou k trónu milosti, aby sme dosiahli milosrdenstvo a našli milosť.‘ Hebrejom 4:15, 16. Trón milosti predstavuje kráľovstvo milosti; lebo existencia trónu predpokladá existenciu kráľovstva. V mnohých svojich podobenstvách Kristus používa výraz ‚nebeské kráľovstvo‘ na označenie pôsobenia Božej milosti v srdciach ľudí.“

> “So the throne of glory represents the kingdom of glory; and this kingdom is referred to in the Saviour’s words: ‘When the Son of man shall come in His glory, and all the holy angels with Him, then shall He sit upon the throne of His glory: and before Him shall be gathered all nations.’ Matthew 25:31, 32. This kingdom is yet future. It is not to be set up until the second advent of Christ.

> „Teda trón slávy predstavuje kráľovstvo slávy; a na toto kráľovstvo sa vzťahujú Spasiteľove slová: ‚Keď Syn človeka príde vo svojej sláve a všetci svätí anjeli s Ním, vtedy sa posadí na tróne svojej slávy; a zhromaždia sa pred Ním všetky národy.‘ Matúš 25,31.32. Toto kráľovstvo je ešte budúce. Nebude nastolené až do druhého príchodu Krista.

> “The kingdom of grace was instituted immediately after the fall of man, when a plan was devised for the redemption of the guilty race. It then existed in the purpose and by the promise of God; and through faith, men could become its subjects. Yet it was not actually established until the death of Christ. Even after entering upon His earthly mission, the Saviour, wearied with the stubbornness and ingratitude of men, might have drawn back from the sacrifice of Calvary. In Gethsemane the cup of woe trembled in His hand. He might even then have wiped the blood-sweat from His brow and have left the guilty race to perish in their iniquity. Had He done this, there could have been no redemption for fallen men. But when the Saviour yielded up His life, and with His expiring breath cried out, ‘It is finished,’ then the fulfillment of the plan of redemption was assured. The promise of salvation made to the sinful pair in Eden was ratified. The kingdom of grace, which had before existed by the promise of God, was then established.” The Great Controversy, 347.

> „Kráľovstvo milosti bolo ustanovené bezprostredne po páde človeka, keď bol pripravený plán na vykúpenie vinného ľudského pokolenia. Vtedy existovalo v Božom úmysle a na základe Božieho zasľúbenia; a vierou sa ľudia mohli stať jeho poddanými. Predsa však nebolo skutočne ustanovené až do Kristovej smrti. Aj po tom, čo Spasiteľ vstúpil do svojho pozemského poslania, unavený zatvrdilosťou a nevďačnosťou ľudí, mohol ustúpiť od obete Kalvárie. V Getsemane sa kalich biedy chvel v Jeho ruke. Ešte aj vtedy si mohol zotrieť krvavý pot z čela a ponechať vinné pokolenie, aby zahynulo vo svojej neprávosti. Keby to bol urobil, pre padlých ľudí by nebolo mohlo byť nijaké vykúpenie. Keď však Spasiteľ položil svoj život a so svojím posledným dychom zvolal: ‚Je dokonané,‘ vtedy bolo naplnenie plánu vykúpenia zaistené. Zasľúbenie spasenia dané hriešnemu páru v Edene bolo potvrdené. Kráľovstvo milosti, ktoré predtým existovalo na základe Božieho zasľúbenia, bolo vtedy ustanovené.“ The Great Controversy, 347.

Christ did set up an everlasting kingdom in the prophetic history of pagan Rome, not at the end of papal Rome. He also sets up His kingdom of glory at His Second Coming which includes the history of the latter rain, when the four winds of Islam are released.

Kristus skutočne ustanovil večné kráľovstvo v prorockých dejinách pohanského Ríma, nie na konci pápežského Ríma. Svoje kráľovstvo slávy takisto ustanovuje pri svojom druhom príchode, čo zahŕňa dejiny neskorého dažďa, keď sú uvoľnené štyri vetry islamu.

> “The latter rain is coming on those that are pure—all then will receive it as formerly.

> „Neskorý dážď prichádza na tých, ktorí sú čistí — vtedy ho všetci prijmú tak ako kedysi.״

> “When the four angels let go, Christ will set up His kingdom. None receive the latter rain but those who are doing all they can. Christ would help us. All could be overcomers by the grace of God, through the blood of Jesus. All heaven is interested in the work. Angels are interested.” Spalding and Magan, 3.

> „Keď štyria anjeli pustia, Kristus zriadi svoje kráľovstvo. Nikto neprijme neskorý dážď okrem tých, ktorí robia všetko, čo môžu. Kristus by nám pomohol. Všetci by mohli zvíťaziť milosťou Božou, skrze krv Ježiša. Celé nebo sa zaujíma o toto dielo. Anjeli sa zaujímajú.“ Spalding and Magan, 3.

When the four winds are released, Christ sets up His kingdom. Both the latter rain and the releasing of the four winds represent progressive events, and neither represent a point in time. The four winds represent Islam.

Keď budú štyri vetry uvoľnené, Kristus ustanoví svoje kráľovstvo. Neskorý dážď aj uvoľnenie štyroch vetrov predstavujú postupné udalosti a ani jedno z toho nepredstavuje jediný časový okamih. Štyri vetry predstavujú islam.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> „Anjeli zadržiavajú štyri vetry, znázornené ako rozzúrený kôň usilujúci sa vytrhnúť a prehnať sa po povrchu celej zeme, nesúc na svojej ceste skazu a smrť.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> „Budeme spať na samom prahu večného sveta? Budeme otupení, chladní a mŕtvi? Ó, kiežby sme v našich cirkvách mali Ducha a dych Boží vdýchnutý do Jeho ľudu, aby sa postavil na svoje nohy a žil. Potrebujeme vidieť, že cesta je úzka a brána tesná. Ale keď prechádzame tesnou bránou, jej šírka je bez hraníc.“ Manuscript Releases, zväzok 20, 217.

The angels are holding the angry horse of Islam that is seeking to break loose bearing death and destruction in its path, in the time period when the Spirit of God is breathed upon God’s people. They then stand upon their feet and live. Prior to the Spirit being breathed upon them, God’s people are dead, for the breath of the Spirit causes them to stand up and live. When Sister White says we have now come to a time when the feet of the image that is mixed with iron and miry clay represents the combination of church and state, the outpouring of the latter rain was still in the future.

Anjeli zadržiavajú rozhnevaného koňa islamu, ktorý sa usiluje vytrhnúť a niesť na svojej ceste smrť a skazu, v časovom období, keď je Duch Boží vdýchnutý do Božieho ľudu. Vtedy sa postavia na svoje nohy a ožijú. Predtým, než je do nich vdýchnutý Duch, je Boží ľud mŕtvy, lebo dych Ducha spôsobuje, že povstanú a žijú. Keď sestra Whiteová hovorí, že sme teraz dospeli do času, keď nohy obrazu zmiešané so železom a hlinou predstavujú spojenie cirkvi a štátu, vyliatie neskorého dažďa bolo ešte stále v budúcnosti.

> “The latter rain is to fall upon the people of God. A mighty angel is to come down from heaven, and the whole earth is to be lighted with his glory.” Review and Herald, April 21, 1891.

> „Pozdný dážď má zostúpiť na Boží ľud. Z neba má zostúpiť mocný anjel a celá zem má byť osvietená jeho slávou.“ Review and Herald, 21. apríla 1891.

There are two voices in Revelation eighteen.

V osemnástej kapitole Zjavenia sú dva hlasy.

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches.” Selected Messages, book 2, 118.

> „Keď Ježiš začal svoju verejnú službu, očistil chrám od jeho svätokrádežného znesvätenia. Medzi poslednými činmi Jeho služby bolo druhé očistenie chrámu. Tak aj v poslednom diele určenom na varovanie sveta zaznievajú dve odlišné výzvy cirkvám.“ Selected Messages, kniha 2, 118.

The first voice is a wake-up call for God’s people, the second voice is the wake-up call for God’s other children that are still in Babylon.

Prvý hlas je budíčkom pre Boží ľud, druhý hlas je budíčkom pre Božie ďalšie deti, ktoré sú ešte stále v Babylone.

> “There is a world lying in wickedness, in deception, and delusion, in the very shadow of death,—asleep, asleep. Who are feeling travail of soul to awaken them? What voice can reach them? My mind is carried to the future when the signal will be given, ‘Behold the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him.’ But some will have delayed to obtain the oil for replenishing their lamps, and too late they will find that character, which is represented by the oil, is not transferable.” Bible Echo, May 4, 1896.

> „Jestvuje svet, ktorý leží v neprávosti, v klame a v blude, v samom tieni smrti — spiaci, spiaci. Kto pociťuje úzkosť duše, aby ich prebudil? Aký hlas ich môže dosiahnuť? Moja myseľ je prenesená do budúcnosti, keď bude dané znamenie: ‚Hľa, Ženích prichádza; vyjdite Mu v ústrety.‘ Niektorí však budú otáľať so získaním oleja na doplnenie svojich lámp a príliš neskoro zistia, že charakter, ktorý olej predstavuje, nie je prenosný.“ Bible Echo, 4. mája 1896.

In the passage two questions were asked. Who are feeling travail of soul to awaken them? What voice can reach them?

V tomto úryvku boli položené dve otázky. Kto prežíva úzkosť duše, aby ich prebudila? Aký hlas ich môže zasiahnuť?

The “voice” that awakens the world is the second voice of Revelation eighteen that calls God’s other flock out of Babylon. Both God’s people and the world need to be awakened by the Midnight Cry, which is simply another symbol of the latter rain.

„Hlas“, ktorý prebúdza svet, je druhým hlasom zo zjavenia osemnástej kapitoly, ktorý volá Božie iné stádo von z Babylonu. Boží ľud aj svet potrebujú byť prebudení polnočným volaním, ktoré je jednoducho ďalším symbolom neskorého dažďa.

Were the Millerites correct in identifying that in the days of the fourth kingdom Christ would set up an everlasting kingdom? Yes.

Mali milleriti pravdu, keď určili, že za dní štvrtého kráľovstva Kristus ustanoví večné kráľovstvo? Áno.

He established His kingdom of “grace” at the cross, which was during the history of the fourth kingdom of Bible prophecy. That kingdom being pagan Rome. In Daniel two, is the falling away that precedes the church of Thyatira represented? Yes, for the clay which represents God’s people changed from clay unto miry clay. So where is Thyatira in the image? Or is it even in the image? It is represented in the image, and Nebuchadnezzar sheds light on that fact when he reaches the height of his proud arrogance in chapter four of Daniel.

Svoje kráľovstvo „milosti“ ustanovil na kríži, a to počas dejín štvrtého kráľovstva biblického proroctva. Tým kráľovstvom bol pohanský Rím. Je v druhej kapitole Daniela znázornené odpadnutie, ktoré predchádza cirkvi Tyatíry? Áno, lebo hlina, ktorá predstavuje Boží ľud, sa zmenila z hliny na mazľavú hlinu. Kde sa teda Tyatíra nachádza v soche? Alebo sa v soche vôbec nachádza? V soche je znázornená a Nabuchodonozor vrhá svetlo na túto skutočnosť, keď v štvrtej kapitole Daniela dosahuje vrchol svojej pyšnej arogancie.

> The king spake, and said, Is not this great Babylon, that I have built for the house of the kingdom by the might of my power, and for the honour of my majesty? Daniel 4:30.

> Kráľ povedal a riekol: Či nie je toto veľký Babylon, ktorý som vystaval za sídlo kráľovstva mocou svojej sily a na slávu svojej velebnosti? Daniel 4:30.

Just prior to Nebuchadnezzar’s judgment of twenty-five hundred and twenty days of living like a beast of the field, he exhibited his pride by asking the question of whether or not he built the kingdom that is Babylon the great? The whore of Revelation seventeen has written on her forehead, “MYSTERY, BABYLON THE GREAT, THE MOTHER OF HARLOTS AND ABOMINATIONS OF THE EARTH.” The Roman church, as Sister White calls her is Babylon the Great. The head of gold in the image represents literal Babylon and it also represents spiritual Babylon, the fifth kingdom of Bible prophecy that has the singular characteristic as being the power who received a deadly wound. In Isaiah twenty-three the papal power represented as Tyre, would be forgotten for seventy years as the days of one king. Literal Babylon represented by Nebuchadnezzar also received a deadly wound that was healed when Nebuchadnezzar was banished from his kingdom for twenty-five hundred and twenty days. Literal Babylon the great typified spiritual Babylon the great and both had their kingdoms temporarily removed, and thereafter restored. The whore of Revelation seventeen did not have a silver cup in her hand, nor a brass or iron cup, she had a golden cup.

Tesne pred Nebukadnesarovým súdom dvadsiatich piatich stoviek a dvadsiatich dní života ako poľná zver prejavil svoju pýchu tým, že položil otázku, či nevybudoval kráľovstvo, ktorým je Babylon veľký. Smilnica zo zjavenia sedemnásť má napísané na svojom čele: „TAJOMSTVO, BABYLON VEĽKÝ, MATKA SMILNÍC A OHAVNOSTÍ ZEME.“ Rímska cirkev, ako ju nazýva sestra Whiteová, je Babylon veľký. Zlatá hlava na soche predstavuje doslovný Babylon a zároveň predstavuje duchovný Babylon, piate kráľovstvo biblického proroctva, ktoré má jedinečnú charakteristiku v tom, že je mocnosťou, ktorá utrpela smrteľnú ranu. V Izaiášovi dvadsaťtri by pápežská mocnosť, predstavená ako Týrus, bola na sedemdesiat rokov zabudnutá ako dni jedného kráľa. Doslovný Babylon, predstavený Nebukadnesarom, tiež utrpel smrteľnú ranu, ktorá bola uzdravená, keď bol Nebukadnesar na dvadsaťpäťsto dvadsať dní vyhnaný zo svojho kráľovstva. Doslovný Babylon veľký bol predobrazom duchovného Babylonu veľkého a obom boli ich kráľovstvá dočasne odňaté a potom obnovené. Smilnica zo zjavenia sedemnásť nemala v ruke strieborný kalich ani medený či železný kalich; mala zlatý kalich.

> And the woman was arrayed in purple and scarlet colour, and decked with gold and precious stones and pearls, having a golden cup in her hand full of abominations and filthiness of her fornication. Revelation 17:4.

> A žena bola odetá do purpuru a šarlátu a ozdobená zlatom, drahými kameňmi a perlami; v ruke mala zlatý pohár plný ohavností a nečistoty svojho smilstva. Zjavenie 17,4.

Gold represented literal Babylon and it also represents spiritual Babylon, the fifth kingdom of Bible prophecy that received a deadly wound in 1798, when the sixth kingdom of Bible prophecy took the throne. Literal Babylon in the image was followed by a silver kingdom that consisted of two powers, the Medes and the Persians, and the Persian horn in Daniel eight came up last and higher. Darius the Mede was the first horn and his general, Cyrus was a Persian that would ultimately come into power after the Median king Darius.

Zlato predstavovalo doslovný Babylon a zároveň predstavuje duchovný Babylon, piate kráľovstvo biblického proroctva, ktoré dostalo smrteľnú ranu roku 1798, keď na trón nastúpilo šieste kráľovstvo biblického proroctva. Po doslovnom Babylone v obraze nasledovalo strieborné kráľovstvo, ktoré pozostávalo z dvoch mocností, Médov a Peržanov, a perzský roh v Danielovi osem vystúpil naposledy a vyššie. Dárius Médsky bol prvým rohom a jeho generál Kýros bol Peržan, ktorý napokon prišiel k moci po médskom kráľovi Dáriovi.

Cyrus was a type of Christ who was going to begin the process of freeing God’s people from captivity. The Medo-Persian empire represents the sixth kingdom of Bible prophecy which is the United States. The United States has two horns representing Republicanism and Protestantism. Darius represents the Republican horn of the United States and Cyrus represents the horn of Protestantism. As Cyrus began the process of freeing God’s people to rebuild Jerusalem and the temple, the United States was the land which was raised up to free the captives of spiritual Babylon’s captivity in order to erect the spiritual temple, of which the Millerites laid the foundation. The literal captivity in Babylon being seventy years typified the captivity in spiritual Babylon for twelve hundred and sixty years. The United States is the shoulders of silver in Nebuchadnezzar’s image.

Kýros bol predobrazom Krista, ktorý mal začať proces oslobodzovania Božieho ľudu zo zajatia. Médsko-perzská ríša predstavuje šieste kráľovstvo biblického proroctva, ktorým sú Spojené štáty. Spojené štáty majú dva rohy, predstavujúce republikánstvo a protestantizmus. Dárius predstavuje republikánsky roh Spojených štátov a Kýros predstavuje roh protestantizmu. Ako Kýros začal proces oslobodzovania Božieho ľudu, aby znovu vybudoval Jeruzalem a chrám, tak Spojené štáty boli krajinou, ktorá bola vzbudená, aby oslobodila zajatcov z duchovného babylonského zajatia s cieľom postaviť duchovný chrám, ktorého základ položili milleriti. Doslovné zajatie v Babylone trvajúce sedemdesiat rokov bolo predobrazom zajatia v duchovnom Babylone trvajúceho tisícdvestošesťdesiat rokov. Spojené štáty sú ramenami zo striebra v Nabuchodonozorovej soche.

The third kingdom of brass was Greece that represents a worldwide kingdom. That kingdom is the United Nations, that in Revelation seventeen was the kingdom that in 1798 had not yet came. The ten kings of Revelation seventeen agree to give their kingdom unto the papacy, the eighth kingdom, that is of the seven. They make this agreement because they are forced to by the United States, and because the world is being destroyed by the “four winds” of Islam, that are released during the time of the latter rain, which begins to be fully poured out at the Sunday law in the United States.

Tretím kráľovstvom z medi bolo Grécko, ktoré predstavuje celosvetové kráľovstvo. Tým kráľovstvom je Organizácia Spojených národov, ktorá bola v Zjavení sedemnástej kapitole tým kráľovstvom, ktoré v roku 1798 ešte neprišlo. Desať kráľov zo Zjavenia sedemnástej kapitoly sa zhodne, že odovzdajú svoje kráľovstvo pápežstvu, ôsmemu kráľovstvu, ktoré je z tých siedmich. Túto dohodu uzavierajú preto, lebo sú k tomu prinútení Spojenými štátmi, a preto, lebo svet je ničený „štyrmi vetrami“ islamu, ktoré sú uvoľnené v čase neskorého dažďa, ktorý sa začína v plnosti vylievať pri nedeľnom zákone v Spojených štátoch.

At the Sunday law in the United States, God establishes His kingdom of “glory” as He lifts up His people as an ensign to call God’s other children out of Babylon. Thus, the horn of Protestantism comes up last and is higher than the first in agreement with the two horns of Medo-Persia. Once the United Nations agrees to turn the control of the world over to the papacy, the four winds of Islam are released and the worldwide kingdom is confronted by the warfare that followed the death of Greece’s first horn that was broken and produced four horns.

Pri nedeľnom zákone v Spojených štátoch Boh ustanovuje svoje kráľovstvo „slávy“, keď vyzdvihuje svoj ľud ako zástavu, aby povolal ostatné Božie deti z Babylonu. Tak roh protestantizmu vystupuje ako posledný a je vyšší než prvý, v súlade s dvoma rohmi Médo-Perzie. Keď sa Organizácia Spojených národov zhodne na tom, že odovzdá kontrolu nad svetom pápežstvu, uvoľnia sa štyri vetry islamu a celosvetové kráľovstvo sa ocitne tvárou v tvár vojne, ktorá nasledovala po smrti prvého rohu Grécka, ktorý bol zlomený a vydal štyri rohy.

When the image reaches the feet of iron (statecraft) and miry clay (churchcraft) and the ten toes (ten kings), the stone that has been cut out of the mountain without hands strikes the feet of the image. The Millerites were accurate to Daniel’s image, as much as they could be accurate from their vantage point in prophetic history. But the Alpha and Omega always illustrates the end with the beginning and the four kingdoms of Nebuchadnezzar’s image represent four literal kingdoms that typify their spiritual counterparts at the end of the world.

Keď socha dosiahne nohy zo železa (štátnictvo) a z mazľavej hliny (cirkevníctvo) a desať prstov na nohách (desať kráľov), kameň, ktorý bol bez zásahu rúk vytesaný z vrchu, udrie do nôh sochy. Milleriti boli verní Danielovmu obrazu natoľko, nakoľko mohli byť verní zo svojho stanoviska v prorockých dejinách. Ale Alfa i Omega vždy znázorňuje koniec prostredníctvom začiatku a štyri kráľovstvá Nabuchodonozorovej sochy predstavujú štyri doslovné kráľovstvá, ktoré predobrazujú svoje duchovné náprotivky na konci sveta.

With the kingdoms of history Rome comes up eighth and is of the seven. In Daniel seven Rome comes up eighth and is of the seven. In Daniel eight Rome comes up eighth and is of the seven. In Revelation seventeen Rome comes up eighth and is of the seven. In Daniel two, which represents the first mention of the kingdoms of Bible prophecy, modern spiritual Rome comes up eighth and is of the seven. The first (Alpha) illustration of the kingdoms of Bible prophecy identifies the last (Omega).

V dejinách kráľovstiev Rím povstáva ako ôsmy a je zo siedmich. V Danielovi sedem Rím povstáva ako ôsmy a je zo siedmich. V Danielovi osem Rím povstáva ako ôsmy a je zo siedmich. V Zjavení sedemnásť Rím povstáva ako ôsmy a je zo siedmich. V Danielovi dva, ktorý predstavuje prvú zmienku o kráľovstvách biblického proroctva, moderný duchovný Rím povstáva ako ôsmy a je zo siedmich. Prvé (Alfa) znázornenie kráľovstiev biblického proroctva označuje posledné (Omega).

> “We have come to a time when God’s sacred work is represented by the feet of the image in which the iron was mixed with the miry clay. God has a people, a chosen people, whose discernment must be sanctified, who must not become unholy by laying upon the foundation wood, hay, and stubble. Every soul who is loyal to the commandments of God will see that the distinguishing feature of our faith is the seventh-day Sabbath. If the government would honor the Sabbath as God has commanded, it would stand in the strength of God and in defense of the faith once delivered to the saints. But statesmen will uphold the spurious sabbath, and will mingle their religious faith with the observance of this child of the papacy, placing it above the Sabbath which the Lord has sanctified and blessed, setting it apart for man to keep holy, as a sign between Him and His people to a thousand generations. The mingling of churchcraft and statecraft is represented by the iron and the clay. This union is weakening all the power of the churches. This investing the church with the power of the state will bring evil results. Men have almost passed the point of God’s forbearance. They have invested their strength in politics, and have united with the papacy. But the time will come when God will punish those who have made void His law, and their evil work will recoil upon themselves.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1168.

> „Došli sme do času, keď je Božie posvätné dielo znázornené nohami sochy, v ktorých bolo železo zmiešané s hrnčiarskou hlinou. Boh má ľud, vyvolený ľud, ktorého rozlišovanie musí byť posvätené a ktorý sa nesmie znesvätiť tým, že na základ kladie drevo, seno a slamu. Každá duša verná Božím prikázaniam uvidí, že rozlišujúcim znakom našej viery je sobota siedmeho dňa. Keby vláda ctila sobotu tak, ako Boh prikázal, stála by v Božej sile a na obranu viery, raz odovzdanej svätým. Ale štátnici budú podporovať falošnú sobotu a zmiešajú svoju náboženskú vieru so zachovávaním tohto dieťaťa pápežstva, pričom ju postavia nad sobotu, ktorú Pán posvätil a požehnal, oddeliac ju, aby ju človek zachovával ako svätú, na znamenie medzi Ním a Jeho ľudom po tisíc pokolení. Miešanie cirkevníctva a štátnictva je znázornené železom a hlinou. Toto spojenie oslabuje všetku moc cirkví. Toto vybavenie cirkvi mocou štátu prinesie zlé následky. Ľudia takmer prekročili medzu Božej zhovievavosti. Svoju silu vložili do politiky a spojili sa s pápežstvom. Ale príde čas, keď Boh potrestá tých, ktorí zmarili Jeho zákon, a ich zlé dielo sa obráti proti nim samým.“ The Seventh-day Adventist Bible Commentary, zväzok 4, 1168.

The Alpha and Omega has made the correct pioneer understanding of Daniel two “new.”

Alfa a Omega učinil správne priekopnícke chápanie dvoch Danielových „novým“.

> And he that sat upon the throne said, Behold, I make all things new. And he said unto me, Write: for these words are true and faithful. And he said unto me, It is done. I am Alpha and Omega, the beginning and the end. I will give unto him that is athirst of the fountain of the water of life freely. Revelation 21:5, 6.

> A ten, ktorý sedel na tróne, povedal: Hľa, všetko tvorím nové. A povedal mi: Píš, lebo tieto slová sú pravdivé a verné. A povedal mi: Stalo sa. Ja som Alfa i Omega, počiatok i koniec. Tomu, kto žízni, dám zadarmo z prameňa vody života. Zjavenie 21:5, 6.

Back to Articles