Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Thirty-Four

Kniha proroka Joela a laodicejský zbor Cirkvi adventistov siedmeho dňa – číslo tridsaťštyri

Number Thirty-Four

Číslo tridsaťštyri

Author

Jeff Pippenger

Published

January 27, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

In order for there to be a voice in the wilderness, there must be a wilderness. In July of 2023, a voice began to sound identifying that the Lion of the tribe of Judah was then unsealing the revelation of Himself as set forth in chapter one of the book of Revelation. The disappointment of Sabbath, July 18, 2020, began the three and a half days of Revelation eleven that ended on Sabbath, December 30, 2023. That Sabbath, for the first time since July 2020, Future for America spoke publicly on a zoom meeting.

Aby mohol zaznieť hlas na púšti, musí existovať púšť. V júli roku 2023 začal zaznievať hlas, ktorý označoval, že Lev z kmeňa Júdu vtedy odpečaťoval zjavenie seba samého, ako je predložené v prvej kapitole knihy Zjavenie. Sklamanie v sobotu 18. júla 2020 začalo tri a pol dňa zo Zjavenia jedenásť, ktoré sa skončili v sobotu 30. decembra 2023. V tú sobotu po prvý raz od júla 2020 Future for America verejne vystúpilo na stretnutí cez Zoom.

From that point on, the Revelation of Jesus Christ has been opening progressively. It started with a revelation of the word “truth,” that was then seen to represent a framework of three steps outlined by the first, thirteenth and twenty-second letters of the Hebrew alphabet, when brought together form the word “truth.” The three steps represented in the framework of the word “truth” was an old truth, placed in a new setting.

Od toho okamihu sa Zjavenie Ježiša Krista postupne otváralo. Začalo sa zjavením slova „pravda“, o ktorom sa potom ukázalo, že predstavuje rámec troch krokov naznačených prvým, trinástym a dvadsiatym druhým písmenom hebrejskej abecedy, ktoré po spojení tvoria slovo „pravda“. Tieto tri kroky, predstavené v rámci slova „pravda“, boli starou pravdou, zasadenou do nového rámca.

For years we have shown the three steps of the courtyard, holy place and Most Holy Place, were parallel to the three works of the Holy Spirit as He convicts of sin in the courtyard, manifests righteousness in the holy place and judges in the Most Holy Place. We have identified these three steps are manifested throughout God’s Word, but all those understandings were magnified with the framework of “truth,” as of 2023. Taking an old truth and placing it in a new framework of truth is what Christ does as He progressively unseals His Word. The “wilderness” that ended in 2023, represents a prophetic “time of the end,” when a prophecy is unsealed. That prophecy is the revelation of Jesus Christ, who is the “Truth.”

Po celé roky jsme ukazovali, že tři stupně nádvoří, svatyně a nejsvětější svatyně jsou rovnoběžné se třemi díly Ducha Svatého, když na nádvoří usvědčuje z hříchu, ve svatyni zjevuje spravedlnost a v nejsvětější svatyni soudí. Ukázali jsme, že tyto tři stupně se zjevují v celém Božím Slově, avšak od roku 2023 byla všechna tato porozumění zvětšena rámcem „pravdy“. Vzít starou pravdu a zasadit ji do nového rámce pravdy je to, co Kristus činí, když postupně odpečeťuje své Slovo. „Poušť“, která skončila v roce 2023, představuje prorocký „čas konce“, kdy je proroctví odpečetěno. Tím proroctvím je zjevení Ježíše Krista, který je „Pravda“.

> “In the time of the Savior, the Jews had so covered over the precious jewels of truth with the rubbish of tradition and fable, that it was impossible to distinguish the true from the false. The Savior came to clear away the rubbish of superstition and long-cherished errors, and to set the jewels of God’s word in the framework of truth. What would the Savior do if he should come to us now as he did to the Jews? He would have to do a similar work in clearing away the rubbish of tradition and ceremony. The Jews were greatly disturbed when he did this work. They had lost sight of the original truth of God, but Christ brought it again to view. It is our work to free the precious truths of God from superstition and error. What a work is committed to us in the gospel!” Review and Herald, June 4, 1889.

> „V čase Spasiteľa Židia tak prikryli vzácne klenoty pravdy smetím tradície a bájí, že bolo nemožné rozlíšiť pravé od falošného. Spasiteľ prišiel, aby odstránil smetie povery a dlho prechovávaných bludov a zasadil klenoty Božieho slova do rámca pravdy. Čo by Spasiteľ urobil, keby mal teraz prísť k nám tak, ako prišiel k Židom? Musel by vykonať podobné dielo odstraňovania smetia tradície a obradníctva. Židia boli veľmi znepokojení, keď toto dielo vykonal. Stratili zo zreteľa pôvodnú Božiu pravdu, ale Kristus ju znovu priviedol na svetlo. Našou úlohou je oslobodiť vzácne Božie pravdy od povery a bludu. Aké dielo je nám zverené v evanjeliu!“ Review and Herald, 4. júna 1889.

It “is our work to free the precious truths of God from superstition and error,” and “set the jewels of God’s Word in the framework of truth.” In 2023 the Lord introduced the framework of truth, in the structure represented by the word “truth.” That framework brings to view the “original” truths “of God.”

Je „našou úlohou oslobodiť vzácne Božie pravdy od poverčivosti a omylu“ a „zasadiť klenoty Božieho slova do rámca pravdy“. V roku 2023 Pán predstavil rámec pravdy v štruktúre znázornenej slovom „pravda“. Tento rámec zjavuje „pôvodné“ pravdy „Božie“.

> “The dust and rubbish of error have buried the precious jewels of truth, but the Lord’s workers can uncover these treasures, so that thousands will look upon them with delight and awe. Angels of God will be beside the humble worker, giving grace and divine enlightenment, and thousands will be led to pray with David, ‘Open thou mine eyes that I may behold wondrous things out of thy law.’ Truths that have been for ages unseen and unheeded, will blaze forth from the illuminated pages of God’s holy word. The churches generally that have heard, refused, and trampled upon the truth, will do more wickedly; but ‘the wise,’ those who are honest, will understand. The book is open, and the words of God reach the hearts of those who desire to know his will. At the loud cry of the angel from heaven who joins the third angel, thousands will awake from the stupor that has held the world for ages, and will see the beauty and value of the truth.” Review and Herald, December 15, 1885.

> „Prach a smetie bludu pochovali vzácne klenoty pravdy, ale Pánovi pracovníci môžu tieto poklady odkryť, takže na ne budú tisíce hľadieť s potešením a bázňou. Boží anjeli budú stáť po boku pokorného pracovníka, udeľujúc milosť a božské osvietenie, a tisíce budú vedené k modlitbe s Dávidom: ‚Otvor mi oči, aby som uzrel predivné veci z tvojho zákona.‘ Pravdy, ktoré po celé veky zostávali nevidené a nepovšimnuté, zažiaria z osvietených stránok Božieho svätého slova. Cirkvi vo všeobecnosti, ktoré pravdu počuli, odmietli a pošliapali, budú páchať ešte viac neprávosti; ale ‚múdri‘, tí, ktorí sú úprimní, porozumejú. Kniha je otvorená a Božie slová zasahujú srdcia tých, ktorí túžia poznať jeho vôľu. Pri mocnom volaní anjela z neba, ktorý sa pripája k tretiemu anjelovi, sa tisíce prebudia z otupenosti, ktorá po celé veky držala svet, a uvidia krásu a hodnotu pravdy.“ Review and Herald, 15. december 1885.

The “Lord’s workers” who are “the wise” and “who are honest” “will understand,” and will “uncover” “treasures, so that thousands will look upon them with delight and awe.” Unfortunately for Laodicean Adventism it is not they who wake up from their stupor at the loud cry of the third angel, for that is the Sunday law, and that is much too late for Adventism to awaken. The eleventh-hour workers awaken from their “stupor” “at the loud cry of the angel who joins the third angel” at the soon-coming Sunday law. Since 2024, “Truths that have been for ages unseen and unheeded,” have been blazing “forth from the illuminated pages of God’s holy word.”

„Pánovi robotníci“, ktorí sú „múdri“ a „čestní“, „porozumejú“ a „odhalia“ „poklady, takže na ne budú s potešením a úžasom hľadieť tisíce“. Nanešťastie pre laodicejský adventizmus to nie sú oni, ktorí sa prebúdzajú zo svojej otupenosti pri hlasnom volaní tretieho anjela, lebo tým je nedeľný zákon, a to je pre adventizmus na prebudenie už oveľa neskoro. Robotníci jedenástej hodiny sa prebúdzajú zo svojej „otupenosti“ „pri hlasnom volaní anjela, ktorý sa pripája k tretiemu anjelovi“ pri čoskoro prichádzajúcom nedeľnom zákone. Od roku 2024 „pravdy, ktoré boli celé veky nevidené a nepovšimnuté“, žiaria „z osvietených stránok svätého Božieho slova“.

In Isaiah 22:22 Eliakim is given a key, and in Matthew 16 Peter is given the keys to the kingdom.

V Izaiášovi 22:22 je Eliakímovi daný kľúč a v Matúšovi 16 sú Petrovi dané kľúče od kráľovstva.

> And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open. Isaiah 22:22.

> A na jeho plece položím kľúč domu Dávidovho; a bude otvárať, a nik nezavrie; a bude zatvárať, a nik neotvorí. Izaiáš 22:22.

The “key” is given to Philadelphia, for that is the only other place in the Scriptures the key of opening and shutting is referenced.

„Kľúč“ je daný Filadelfii, lebo to je jediné ďalšie miesto v Písmach, kde sa spomína kľúč otvárania a zatvárania.

> And to the angel of the church in Philadelphia write; These things saith he that is holy, he that is true, he that hath the key of David, he that openeth, and no man shutteth; and shutteth, and no man openeth; I know thy works: behold, I have set before thee an open door, and no man can shut it: for thou hast a little strength, and hast kept my word, and hast not denied my name. Revelation 3:7, 8.

> A anjelovi cirkvi vo Filadelfii napíš: Toto hovorí Ten Svätý, Ten Pravdivý, Ten, ktorý má kľúč Dávidov, ktorý otvára, a nikto nezatvorí; a zatvára, a nikto neotvorí: Znám tvoje skutky. Hľa, položil som pred teba otvorené dvere, a nikto ich nemôže zavrieť, lebo máš malú silu a zachoval si moje slovo a nezaprel si moje meno. Zjavenie 3:7, 8.

At the last interaction with the quibbling Jews, Christ raised a question that the Jews could not answer.

Pri poslednej rozprave s hašterivými Židmi Kristus nastolil otázku, na ktorú Židia nedokázali odpovedať.

> While the Pharisees were gathered together, Jesus asked them, Saying, What think ye of Christ? whose son is he? They say unto him, The Son of David. He saith unto them, How then doth David in spirit call him Lord, saying, The Lord said unto my Lord, Sit thou on my right hand, till I make thine enemies thy footstool? If David then call him Lord, how is he his son?

> Keď sa farizeji zhromaždili, Ježiš sa ich opýtal: Čo si myslíte o Kristovi? Čí je synom? Odpovedali mu: Dávidovým synom. Povedal im: Ako ho teda Dávid v Duchu nazýva Pánom, keď hovorí: Pán povedal môjmu Pánovi: Seď po mojej pravici, dokiaľ nepoložím tvojich nepriateľov za podnož tvojich nôh? Ak ho teda Dávid nazýva Pánom, ako môže byť jeho synom?

> And no man was able to answer him a word, neither durst any man from that day forth ask him any more questions. Matthew 22:41–46.

> A nikto Mu nik nemohol odpovedať ani slova; ani sa Ho od toho dňa už nikto neodvážil viac vypytovať. Matúš 22:41–46.

The Jews were unable to understand the prophetic relationship of David and Christ, for they lacked the prophetic keys to understand the biblical language of line upon line. Christ ended His interaction with the Jews by identifying their blindness was based upon their inability to correctly divide the Word of truth. He had identified that if you understood Moses, you would understand Christ, but they did not understand the Scriptures they claimed to uphold and defend.

Židia neboli schopní porozumieť prorockému vzťahu medzi Dávidom a Kristom, lebo im chýbali prorocké kľúče na pochopenie biblického jazyka „riadok za riadkom“. Kristus ukončil svoje stretnutie so Židmi tým, že označil ich slepotu za dôsledok ich neschopnosti správne rozdeľovať slovo pravdy. Poukázal na to, že keby rozumeli Mojžišovi, rozumeli by aj Kristovi, no nerozumeli Písmam, o ktorých tvrdili, že ich zachovávajú a obhajujú.

The “key” of the “house of David” was given to the Millerites, who were the church of Philadelphia. The “key” was a reformatory movement that was represented by open and shut doors. From 1798 unto 1863 the Millerite movement went from the experience of Philadelphia unto the experience of Laodicea, while going from a movement unto a church. A door opened and a door closed on April 19, 1844, as a door opened and a door closed on October 22, 1844, as a door opened and a door closed in 1863.

„Kľúč“ „domu Dávidovho“ bol daný milleritom, ktorí boli cirkvou Filadelfie. „Kľúčom“ bolo reformačné hnutie, ktoré bolo znázornené otvorenými a zatvorenými dverami. Od roku 1798 až do roku 1863 prešlo milleritské hnutie od skúsenosti Filadelfie ku skúsenosti Laodicey, pričom prechádzalo od hnutia k cirkvi. Dvere sa otvorili a dvere sa zatvorili 19. apríla 1844, tak ako sa dvere otvorili a dvere sa zatvorili 22. októbra 1844, a tak ako sa dvere otvorili a dvere sa zatvorili v roku 1863.

Eliakim had a key, but Peter was given “keys.” The key in the singular was the shut door of 1844.

Eliakim mal kľúč, ale Petrovi boli dané „kľúče“. Kľúč v jednotnom čísle predstavoval zatvorené dvere roku 1844.

> “The subject of the sanctuary was the key which unlocked the mystery of the disappointment of 1844. It opened to view a complete system of truth, connected and harmonious, showing that God’s hand had directed the great advent movement and revealing present duty as it brought to light the position and work of His people.” The Great Controversy, 423.

> „Predmet svätyne bol kľúčom, ktorý odomkol tajomstvo sklamania roku 1844. Otvoril pohľadu ucelený systém pravdy, vzájomne prepojený a harmonický, ukazujúc, že Božia ruka viedla veľké adventné hnutie, a zjavujúc prítomnú povinnosť tým, že vyniesol na svetlo postavenie a dielo Jeho ľudu.“ The Great Controversy, 423.

The subject of the sanctuary was the key that unlocked the shut door of 1844, but Peter was also given the keys of the kingdom.

Predmet svätyne bol kľúčom, ktorý odomkol zatvorené dvere roku 1844, ale Petrovi boli dané aj kľúče od kráľovstva.

> And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Matthew 16:17–19.

> A Ježiš mu odpovedal a riekol: Blahoslavený si, Šimon, syn Jonášov, lebo ti to nezjavilo telo a krv, ale môj Otec, ktorý je v nebesiach. A ja ti hovorím, že ty si Peter, a na tejto skale vystavím svoju cirkev, a brány pekla ju nepremôžu. A dám ti kľúče od nebeského kráľovstva; a čokoľvek zviažeš na zemi, bude zviazané v nebesiach; a čokoľvek rozviažeš na zemi, bude rozviazané v nebesiach. Matúš 16:17–19.

Line upon line, Philadelphia, the last covenant bride as represented by Peter, is given the key of the house of David as well as the keys to the kingdom of heaven. The key of the house of David is the last subject Jesus interacted with the Pharisees over.

Riadok za riadkom dostáva Filadelfia, posledná nevesta zmluvy, predstavovaná Petrom, kľúč domu Dávidovho, ako aj kľúče od nebeského kráľovstva. Kľúč domu Dávidovho je poslednou témou, o ktorej Ježiš hovoril s farizejmi.

> While the Pharisees were gathered together, Jesus asked them, Saying, What think ye of Christ? whose son is he? They say unto him, The Son of David. He saith unto them, How then doth David in spirit call him Lord, saying, The Lord said unto my Lord, Sit thou on my right hand, till I make thine enemies thy footstool? If David then call him Lord, how is he his son?

> Keď sa teda farizeji zhromaždili, Ježiš sa ich opýtal: „Čo si myslíte o Kristovi? Čí je syn?“ Odpovedali mu: „Syn Dávidov.“ Povedal im: „Ako ho potom Dávid v Duchu nazýva Pánom, keď hovorí: Pán povedal môjmu Pánovi: Seď po mojej pravici, kým nepoložím tvojich nepriateľov za podnož tvojim nohám? Ak ho teda Dávid nazýva Pánom, ako je potom jeho synom?“

> And no man was able to answer him a word, neither durst any man from that day forth ask him any more questions. Matthew 22:41–46.

> A nikto mu nemohol odpovedať ani slova; ani sa ho už od toho dňa nikto neodvážil viac spytovať. Matúš 22:41–46.

The subject of David and his Lord is exactly where Peter begins at Pentecost in the upper room at the third hour. The subject that closed the door of interaction between the Pharisees and Christ is the key Peter used to open the door of the upper room at Pentecost.

Téma Dávida a jeho Pána je presne tým, čím Peter začína na Letnice vo vrchnej sieni o tretej hodine. Téma, ktorá uzavrela dvere vzájomného styku medzi farizejmi a Kristom, je kľúčom, ktorý Peter použil na otvorenie dverí vrchnej siene na Letnice.

> For David is not ascended into the heavens: but he saith himself, The Lord said unto my Lord, Sit thou on my right hand, Until I make thy foes thy footstool. Therefore let all the house of Israel know assuredly, that God hath made that same Jesus, whom ye have crucified, both Lord and Christ.

> Lebo Dávid nevstúpil na nebesia, ale sám hovorí: Pán povedal môjmu Pánovi: Seď po mojej pravici, kým nepoložím tvojich nepriateľov za podnožie tvojich nôh. Nech teda istotne vie celý dom Izraelov, že toho istého Ježiša, ktorého ste vy ukrižovali, učinil Boh aj Pánom, aj Kristom.

> Now when they heard this, they were pricked in their heart, and said unto Peter and to the rest of the apostles, Men and brethren, what shall we do?

> Keď to počuli, bodlo ich to pri srdci a povedali Petrovi a ostatným apoštolom: Mužovia, bratia, čo máme robiť?

> Then Peter said unto them, Repent, and be baptized every one of you in the name of Jesus Christ for the remission of sins, and ye shall receive the gift of the Holy Ghost. For the promise is unto you, and to your children, and to all that are afar off, even as many as the Lord our God shall call. And with many other words did he testify and exhort, saying, Save yourselves from this untoward generation. Then they that gladly received his word were baptized: and the same day there were added unto them about three thousand souls. Acts 2:34–41.

> Vtedy im Peter povedal: Kajajte sa, a nech sa každý z vás dá pokrstiť v mene Ježiša Krista na odpustenie hriechov, a dostanete dar Svätého Ducha. Lebo vám patrí to zasľúbenie a vašim deťom i všetkým, ktorí sú ďaleko, všetkým, ktorých si povolá Pán, náš Boh. A ešte mnohými inými slovami svedčil a napomínal ich, hovoriac: Zachráňte sa z tohto prevráteného pokolenia. Tí teda, ktorí ochotne prijali jeho slovo, dali sa pokrstiť; a v ten deň sa k nim pridalo asi tritisíc duší. Skutky 2:34–41.

Peter had the keys to bind or loose, and when he did so, heaven was in agreement with Peter’s action. Peter represents Divinity and humanity working together to unseal the truths of God’s Word. When those truths are unsealed, they are represented as knowledge.

Peter mal kľúče zväzovať a rozväzovať, a keď tak činil, nebo bolo v zhode s Petrovým konaním. Peter predstavuje Božstvo a ľudstvo, ktoré spolu pôsobia pri odpečaťovaní právd Božieho Slova. Keď sú tieto pravdy odpečatené, sú znázornené ako poznanie.

> “The key of knowledge in Christ’s day had been taken away by those who should have held it to unlock the treasure house of wisdom in the Old Testament Scriptures. The rabbis and teachers had virtually shut up the kingdom of heaven from the poor and the afflicted, and left them to perish. In His discourses Christ did not bring many things before them at once, lest He might confuse their minds. He made every point clear and distinct. He did not disdain the repetition of old and familiar truths in prophecies if they would serve His purpose to inculcate ideas.

> „Kľúč poznania bol v Kristových dňoch odňatý tými, ktorí ho mali držať, aby ním odomykali pokladnicu múdrosti v starozmluvných Písmach. Rabíni a učitelia prakticky zavreli kráľovstvo nebeské pred chudobnými a súženými a ponechali ich, aby zahynuli. Kristus vo svojich rečiach nepredkladal pred nich naraz mnohé veci, aby ich mysle neuviedol do zmätku. Každý bod podával jasne a zreteľne. Nepohŕdal opakovaním starých a známych právd v proroctvách, ak slúžili jeho zámeru vštepovať myšlienky.“

> “Christ was the originator of all the ancient gems of truth. Through the work of the enemy these truths had been displaced. They had been disconnected from their true position, and placed in the framework of error. Christ’s work was to readjust and establish the precious gems in the framework of truth. The principles of truth which had been given by Himself to bless the world had, through Satan’s agency, been buried and had apparently become extinct. Christ rescued them from the rubbish of error, gave them a new, vital force, and commanded them to shine as precious jewels, and stand fast forever.

> „Kristus bol pôvodcom všetkých dávnych drahokamov pravdy. Pôsobením nepriateľa boli tieto pravdy vytlačené zo svojho miesta. Boli odpojené od svojho pravého postavenia a vsadené do rámca bludu. Kristovým dielom bolo znovu ich usporiadať a upevniť tieto vzácne drahokamy v rámci pravdy. Zásady pravdy, ktoré On sám dal na požehnanie svetu, boli prostredníctvom satanovho pôsobenia pochované a zdanlivo vyhynuli. Kristus ich vyprostil z trosiek bludu, dal im novú, životodarnú silu a prikázal im žiariť ako vzácne klenoty a stáť pevne naveky.“

> “Christ Himself could use any of these old truths without borrowing the smallest particle, for He had originated them all. He had cast them into the minds and thoughts of each generation, and when He came to our world He rearranged and vitalized the truths which had become dead, making them more forcible for the benefit of future generations. It was Jesus Christ who had the power of rescuing the truths from the rubbish, and again giving them to the world with more than their original freshness and power.” Manuscript Releases, volume 13, 240, 241.

> „Sám Kristus mohol použiť ktorúkoľvek z týchto starých právd bez toho, aby si vypožičal čo i len najmenšiu čiastočku, lebo On ich všetky uviedol do existencie. Vložil ich do mysle a zmýšľania každej generácie, a keď prišiel na náš svet, nanovo usporiadal a oživil pravdy, ktoré sa stali mŕtvymi, čím ich urobil presvedčivejšími v prospech budúcich generácií. Bol to Ježiš Kristus, kto mal moc vyslobodiť pravdy spod nánosu sutiny a znovu ich dať svetu s viac než ich pôvodnou sviežosťou a mocou.“ Manuscript Releases, zväzok 13, 240, 241.

Peter’s keys were to bind and to loose, and Peter represents the last Christian bride, who are the one hundred and forty-four thousand. The binding message of Peter represented in the witness of the one hundred and forty-four thousand is the sealing. The loosing message of Peter in the witness of the one hundred and forty-four thousand is Islam of the third woe.

Petrove kľúče mali zväzovať a rozväzovať a Peter predstavuje poslednú kresťanskú nevestu, ktorou je sto štyridsaťštyritisíc. Petrovo posolstvo zväzovania, predstavené vo svedectve sto štyridsaťštyritisíc, je zapečatenie. Petrovo posolstvo rozväzovania vo svedectve sto štyridsaťštyritisíc je islam tretieho beda.

> “I then saw the third angel. Said my accompanying angel, ‘Fearful is his work. Awful is his mission. He is the angel that is to select the wheat from the tares, and seal, or bind, the wheat for the heavenly garner. These things should engross the whole mind, the whole attention.’” Early Writings, 119.

> „Potom som uvidela tretieho anjela. Môj sprievodný anjel povedal: ‚Strašná je jeho práca. Hrozná je jeho misia. Je to anjel, ktorý má oddeliť pšenicu od kúkoľa a spečatiť alebo zviazať pšenicu pre nebeskú stodolu. Tieto veci by mali úplne zaujať celú myseľ, celú pozornosť.‘“ Early Writings, 119.

The wheat that are bound are represented by the first fruit wheat offering of Pentecost, that as a wave offering would represent the lifting up of the ensign of the one hundred and forty-four thousand. The sealing of God’s people is Peter’s internal message, that occurs during the history of Islam of the third woe that is progressively loosed from 9/11 onward.

Pšenica, ktorá je zväzovaná, je znázornená prvotinovou obeťou pšenice na Turíce, ktorá by ako obeť pozdvihovania predstavovala vyzdvihnutie zástavy stoštyridsaťštyritisíc. Zapečatenie Božieho ľudu je Petrovým vnútorným posolstvom, ktoré sa odohráva počas dejín islamu tretieho beda, postupne uvoľňovaného od 11. septembra ďalej.

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> A potom som videl štyroch anjelov stáť na štyroch uhloch zeme, ktorí zadržiavali štyri vetry zeme, aby vietor nevial na zem ani na more, ani na nijaký strom. A videl som iného anjela vystupovať od východu slnka, ktorý mal pečať živého Boha; a zvolal mocným hlasom na štyroch anjelov, ktorým bolo dané škodiť zemi a moru, hovoriac: Neškoďte zemi ani moru, ani stromom, dokiaľ neoznačíme pečaťou na ich čelách služobníkov nášho Boha. Zjavenie 7:1–3.

Those four winds that are restrained during the binding of God’s people were released at 9/11, and then restrained by George Bush the lesser. The external message of Peter is Islam, and the loosening and the restraining if Islam is the external message that runs through the sealing time. Peter’s humanity is connected with Divinity, for the keys given to him represent agreement between heaven and earth.

Tie štyri vetry, ktoré sú zadržiavané počas zapečaťovania Božieho ľudu, boli uvoľnené 11. septembra a potom zadržané Georgom Bushom mladším. Vonkajším posolstvom Petra je islam a uvoľňovanie i zadržiavanie islamu je vonkajším posolstvom, ktoré prechádza časom zapečaťovania. Petrova ľudskosť je spojená s Božstvom, lebo kľúče, ktoré mu boli dané, predstavujú súlad medzi nebom a zemou.

We will continue this study in the next article.

V tejto štúdii budeme pokračovať v nasledujúcom článku.

> “The darkness of the evil one encloses those who neglect to pray. The whispered temptations of the enemy entice them to sin; and it is all because they do not make use of the privileges that God has given them in the divine appointment of prayer. Why should the sons and daughters of God be reluctant to pray, when prayer is the key in the hand of faith to unlock heaven’s storehouse, where are treasured the boundless resources of Omnipotence? Without unceasing prayer and diligent watching we are in danger of growing careless and of deviating from the right path. The adversary seeks continually to obstruct the way to the mercy seat, that we may not by earnest supplication and faith obtain grace and power to resist temptation.

> Temnota zlého obklopuje tých, ktorí zanedbávajú modlitbu. Nepriateľove šeptané pokušenia ich zvádzajú k hriechu; a je to všetko preto, že nevyužívajú prednosti, ktoré im Boh dal v božskom ustanovení modlitby. Prečo by sa synovia a dcéry Božie zdráhali modliť sa, keď modlitba je kľúčom v ruke viery na odomknutie nebeskej pokladnice, kde sú uchovávané bezhraničné zdroje Všemohúcnosti? Bez neprestajnej modlitby a bdelého stráženia nám hrozí nebezpečenstvo, že sa staneme ľahostajnými a odchýlime sa od správnej cesty. Protivník sa neustále usiluje zahatať cestu k stolcu milosti, aby sme vrúcnou prosbou a vierou nezískali milosť a moc odolávať pokušeniu.

> “There are certain conditions upon which we may expect that God will hear and answer our prayers. One of the first of these is that we feel our need of help from Him. He has promised, ‘I will pour water upon him that is thirsty, and floods upon the dry ground.’ Isaiah 44:3. Those who hunger and thirst after righteousness, who long after God, may be sure that they will be filled. The heart must be open to the Spirit’s influence, or God’s blessing cannot be received.

> „Existujú určité podmienky, za ktorých môžeme očakávať, že Boh vypočuje a zodpovie naše modlitby. Jednou z prvých je, aby sme pociťovali svoju potrebu Jeho pomoci. Zasľúbil: ‚Lebo vylejem vody na smädného a potoky na vyschnutú zem.‘ Izaiáš 44:3. Tí, ktorí lačnejú a žízňajú po spravodlivosti, ktorí túžia po Bohu, si môžu byť istí, že budú nasýtení. Srdce musí byť otvorené vplyvu Ducha, inak Božie požehnanie nemožno prijať.“

> “Our great need is itself an argument and pleads most eloquently in our behalf. But the Lord is to be sought unto to do these things for us. He says, ‘Ask, and it shall be given you.’ And ‘He that spared not His own Son, but delivered Him up for us all, how shall He not with Him also freely give us all things?’ Matthew 7:7; Romans 8:32.

> „Naša veľká potreba je sama osebe argumentom a prihovára sa za nás nanajvýš výrečne. No Hospodina treba vyhľadávať, aby pre nás tieto veci vykonal. Hovorí: ‚Proste a bude vám dané.‘ A: ‚Ten, ktorý neušetril vlastného Syna, ale vydal Ho za nás všetkých, ako by nám s Ním nedaroval všetko?‘ Matúš 7,7; Rimanom 8,32.“

> “If we regard iniquity in our hearts, if we cling to any known sin, the Lord will not hear us; but the prayer of the penitent, contrite soul is always accepted. When all known wrongs are righted, we may believe that God will answer our petitions. Our own merit will never commend us to the favor of God; it is the worthiness of Jesus that will save us, His blood that will cleanse us; yet we have a work to do in complying with the conditions of acceptance.

> „Ak vo svojich srdciach chováme neprávosť, ak sa pridŕžame akéhokoľvek vedomého hriechu, Pán nás nevyslyší; modlitba kajúcej, skrúšenej duše je však vždy prijatá. Keď sú napravené všetky známe previnenia, môžeme veriť, že Boh odpovie na naše prosby. Naša vlastná zásluha nám nikdy nezíska Božiu priazeň; spasí nás hodnosť Ježiša a očistí nás Jeho krv; predsa však máme vykonať svoj diel tým, že splníme podmienky prijatia.“

> “Another element of prevailing prayer is faith. ‘He that cometh to God must believe that He is, and that He is a rewarder of them that diligently seek Him.’ Hebrews 11:6. Jesus said to His disciples, ‘What things soever ye desire, when ye pray, believe that ye receive them, and ye shall have them.’ Mark 11:24. Do we take Him at His word?” Steps to Christ, 94–96.

> „Ďalším prvkom vytrvalej modlitby je viera. ,Kto pristupuje k Bohu, musí veriť, že Boh je a že odmeňuje tých, ktorí Ho usilovne hľadajú.‘ Hebrejom 11:6. Ježiš povedal svojim učeníkom: ,Preto vám hovorím: O čokoľvek sa modlíte a prosíte, verte, že ste to dostali, a budete to mať.‘ Marek 11:24. Berieme Ho za slovo?“ Cesta ku Kristovi, 94–96.

> “Here is a lesson for young men who profess to be servants of God, bearing His message, who are exalted in their own estimation. They can trace nothing remarkable in their experience, as could Elijah, yet they feel above performing duties which to them appear menial. They will not come down from their ministerial dignity to do needful service, fearing that they will be doing the work of a servant. All such should learn from the example of Elijah. His word locked the treasures of heaven, the dew and rain, from the earth three years. His word alone was the key to unlock heaven and bring showers of rain. He was honored of God as he offered his simple prayer in the presence of the king and the thousands of Israel, in answer to which fire flashed from heaven and kindled the fire upon the altar of sacrifice. His hand executed the judgment of God in slaying eight hundred and fifty priests of Baal; and yet, after the exhausting toil and most signal triumph of the day, he who could bring clouds and rain and fire from heaven was willing to perform the service of a menial and run before the chariot of Ahab in the darkness and in the wind and rain to serve the sovereign whom he had not feared to rebuke to his face because of his sins and crimes. The king passed within the gates. Elijah wrapped himself in his mantle and lay upon the bare earth.” Testimonies, volume 3, 287.

> „Tu je poučenie pre mladých mužov, ktorí vyznávajú, že sú služobníkmi Božími, nesúcimi Jeho posolstvo, a ktorí sú vo vlastnom hodnotení povznesení. Vo svojej skúsenosti nedokážu vystopovať nič pozoruhodné, ako to mohol Eliáš, a predsa sa cítia nad povinnosťami, ktoré sa im javia ako nízke. Neznížia sa zo svojej kazateľskej dôstojnosti, aby vykonali potrebnú službu, zo strachu, že by konali prácu sluhu. Všetci takí by sa mali učiť z Eliášovho príkladu. Jeho slovo na tri roky uzavrelo poklady neba, rosu i dážď, pred zemou. Jeho slovo samo bolo kľúčom na odomknutie neba a privedenie dažďových prehánok. Boh ho poctil, keď pred kráľom a tisícmi Izraela predniesol svoju prostú modlitbu, ako odpoveď na ktorú zableskol z neba oheň a zapálil oheň na oltári obete. Jeho ruka vykonala súd Boží usmrtením osemsto päťdesiatich Bálových kňazov; a predsa po vyčerpávajúcej námahe a najvýznamnejšom triumfe toho dňa bol ten, ktorý mohol priviesť oblaky i dážď a oheň z neba, ochotný vykonať službu sluhu a bežať pred Achabovým vozom v tme, vo vetre a daždi, aby poslúžil panovníkovi, ktorého sa nebál pokarhať do očí pre jeho hriechy a zločiny. Kráľ prešiel bránami. Eliáš sa zahalil do svojho plášťa a ľahol si na holú zem.“ Testimonies, zväzok 3, 287.

Back to Articles