Article

# Elijah - Number Six

Eliáš – číslo šesť

Ten Tests

Desať skúšok

Author

Jeff Pippenger

Published

October 5, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

We have been addressing the symbolism of Elijah and are now using the histories of Mount Carmel and Mount Sinai to illustrate a progressive testing process for the horn of Protestantism and a progressive political development for the horn of Republicanism that parallels the horn of Protestantism.

Zaoberali sme sa symbolikou Eliáša a teraz používame dejiny vrchu Karmel a vrchu Sinaj na znázornenie postupného procesu skúšky pre roh protestantizmu a postupného politického vývoja pre roh republikánstva, ktorý je rovnobežný s rohom protestantizmu.

The last article was working through the rebellion of Numbers chapter thirteen and fourteen which identifies the tenth and final test for ancient Israel after their crossing of the Red Sea. The history aligns with the beginning movement of Millerite history, but also with the history of God’s ending movement. The work of all three angels of Revelation fourteen is accomplished by a movement at the beginning and a movement at the end.

Posledný článok sa zaoberal vzburou opísanou v trinástej a štrnástej kapitole knihy Numeri, ktorá označuje desiatu a poslednú skúšku starovekého Izraela po ich prechode cez Červené more. Táto história sa zhoduje so začiatkom milleritských dejín, ale aj s dejinami Božieho záverečného hnutia. Dielo všetkých troch anjelov zo štrnástej kapitoly Zjavenia sa uskutočňuje prostredníctvom hnutia na začiatku a hnutia na konci.

> “The angel who unites in the proclamation of the third angel’s message is to lighten the whole earth with his glory. A work of world-wide extent and unwonted power is here foretold. The advent movement of 1840–44 was a glorious manifestation of the power of God; the first angel’s message was carried to every missionary station in the world, and in some countries there was the greatest religious interest which has been witnessed in any land since the Reformation of the sixteenth century; but these are to be exceeded by the mighty movement under the last warning of the third angel.” The Great Controversy, 611.

> „Anjel, ktorý sa spája s ohlasovaním posolstva tretieho anjela, má osvietiť celú zem svojou slávou. Je tu predpovedané dielo celosvetového dosahu a neobyčajnej moci. Adventné hnutie rokov 1840–44 bolo slávnym prejavom Božej moci; posolstvo prvého anjela sa dostalo na každú misijnú stanicu na svete a v niektorých krajinách sa prejavil najväčší náboženský záujem, aký bol zaznamenaný v ktorejkoľvek krajine od reformácie šestnásteho storočia; no to všetko má byť prekonané mocným hnutím pod posledným varovaním tretieho anjela.“ The Great Controversy, 611.

Between the history of the beginning movement and the ending movement, we find the history of the church of Laodicea. The angel that lightens the earth with its glory is clearly identified as a movement, not a church.

Medzi dejinami hnutia začiatku a hnutia konca nachádzame dejiny laodicejskej cirkvi. Anjel, ktorý osvecuje zem svojou slávou, je jasne označený ako hnutie, nie ako cirkev.

> “Of Babylon, at the time brought to view in this prophecy, it is declared: ‘Her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities.’ Revelation 18:5. She has filled up the measure of her guilt, and destruction is about to fall upon her. But God still has a people in Babylon; and before the visitation of His judgments these faithful ones must be called out, that they partake not of her sins and ‘receive not of her plagues.’ Hence the movement symbolized by the angel coming down from heaven, lightening the earth with his glory and crying mightily with a strong voice, announcing the sins of Babylon. In connection with his message the call is heard: ‘Come out of her, My people.’ These announcements, uniting with the third angel’s message, constitute the final warning to be given to the inhabitants of the earth.” The Great Controversy, 604.

> „O Babylone v čase, ktorý je v tomto proroctve predstavený, je vyhlásené: ‚Jej hriechy dosiahli až do neba a Boh sa rozpamätal na jej neprávosti.‘ Zjavenie 18,5. Naplnila mieru svojej viny a skaza sa má na ňu čoskoro zvaliť. Boh však má ešte v Babylone svoj ľud; a skôr než ju navštívia Jeho súdy, títo verní musia byť z nej povolaní, aby sa nestali účastnými jej hriechov a ‚neprijali z jej rán‘. Odtiaľ pochádza hnutie znázornené anjelom zostupujúcim z neba, ktorý ožiaruje zem svojou slávou a mocne volá silným hlasom, oznamujúc hriechy Babylonu. V spojení s jeho posolstvom zaznieva výzva: ‚Vyjdite z nej, ľud môj.‘ Tieto oznámenia, spájajúce sa s posolstvom tretieho anjela, tvoria posledné varovanie, ktoré má byť dané obyvateľom zeme.“ Veľký spor, 604.

All the prophets agree with one another and they all identify more specifically “the last days,” than they identify the days in which the prophecies were proclaimed. As an example of this phenomenon the angel of Revelation eighteen, was and is typified by the angel of Revelation ten. Both lighten the earth with its glory when it descends. Sister White identifies the first angel in the book Early Writings.

Všetci proroci sa navzájom zhodujú a všetci určujú „posledné dni“ konkrétnejšie než dni, v ktorých boli proroctvá vyhlásené. Ako príklad tohto javu bol a je anjel zo zjavenia osemnástej kapitoly predobrazený anjelom zo zjavenia desiatej kapitoly. Obaja pri svojom zostúpení osvecujú zem svojou slávou. Sestra Whiteová určuje prvého anjela v knihe Early Writings.

> “Jesus commissioned a mighty angel to descend and warn the inhabitants of the earth to prepare for His second appearing. As the angel left the presence of Jesus in heaven, an exceedingly bright and glorious light went before him. I was told that his mission was to lighten the earth with his glory and warn man of the coming wrath of God.” Early Writings, 245.

> „Ježiš poveril mocného anjela, aby zostúpil a varoval obyvateľov zeme, aby sa pripravili na Jeho druhý príchod. Keď anjel opustil Ježišovu prítomnosť v nebi, pred ním išlo nesmierne jasné a slávne svetlo. Bolo mi povedané, že jeho poslaním je osvietiť zem svojou slávou a varovať človeka pred prichádzajúcim Božím hnevom.“ Early Writings, 245.

That angel of Revelation eighteen descended on September 11, 2001. It had been typified by the angel that descended on August 11, 1840. In Isaiah chapter six, Isaiah is shown the temple in heaven and God’s glory. In verse three of chapter six it identifies that the whole earth is full of God’s glory. That happens when the angel of Revelation eighteen descends.

Ten anjel zo zjavenia osemnástej kapitoly zostúpil 11. septembra 2001. Bol predobrazene znázornený anjelom, ktorý zostúpil 11. augusta 1840. V šiestej kapitole Izaiáša je Izaiášovi ukázaný chrám v nebi a Božia sláva. V treťom verši šiestej kapitoly sa uvádza, že celá zem je plná Božej slávy. To sa deje, keď zostupuje anjel zo zjavenia osemnástej kapitoly.

> And after these things I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. Revelation 18:1.

> A po týchto veciach som videl zostupovať z neba iného anjela, ktorý mal veľkú moc; a zem bola osvietená jeho slávou. Zjavenie 18,1.

Verse three of Isaiah six identifies the same history.

Tretí verš šiestej kapitoly Izaiáša označuje tie isté dejiny.

> And one cried unto another, and said, Holy, holy, holy, is the Lord of hosts: the whole earth is full of his glory. Isaiah 6:3.

> A volal jeden na druhého a hovoril: Svätý, svätý, svätý je Hospodin zástupov; celá zem je plná jeho slávy. Izaiáš 6:3.

Sister White brings Isaiah’s vision of the sanctuary together with the movement of Revelation eighteen.

Sestra Whiteová spája Izaiášovo videnie svätyne s hnutím z osemnástej kapitoly Zjavenia.

> “The seraphim before the throne are so filled with reverential awe in beholding the glory of God that they do not for an instant look upon themselves with self-complacency, or in admiration of themselves or one another. Their praise and glory are for the Lord of Hosts, who is high and lifted up, and the glory of whose train fills the temple. As they see the future, when the whole earth shall be filled with his glory, the triumphant song of praise is echoed from one to another in melodious chant, ‘Holy, holy, holy, is the Lord of Hosts.’ They are fully satisfied to glorify God; and in his presence, beneath his smile of approbation, they wish for nothing more. In bearing his image, in doing his service and worshiping him, their highest ambition is fully reached.

> „Serafíni pred trónom sú tak naplnení úctivou bázňou pri hľadení na Božiu slávu, že sa ani na okamih nepozerajú na seba so samouspokojením ani s obdivom k sebe samým alebo jedni k druhým. Ich chvála a sláva patria Hospodinovi zástupov, ktorý je vysoký a vyvýšený a ktorého vlečka slávy napĺňa chrám. Keď vidia budúcnosť, keď bude celá zem naplnená jeho slávou, víťazná pieseň chvály sa ozýva od jedného k druhému v ľúbeznom speve: ‚Svätý, svätý, svätý je Hospodin zástupov.‘ Sú úplne uspokojení tým, že oslavujú Boha; a v jeho prítomnosti, pod úsmevom jeho schválenia, si neželajú nič viac. V niesení jeho obrazu, v konaní jeho služby a v uctievaní jeho osoby je ich najvyššia túžba úplne naplnená.״

> “The vision given to Isaiah represents the condition of God’s people in the last days.” Review and Herald, December 22, 1896.

> „Videnie dané Izaiášovi predstavuje stav Božieho ľudu v posledných dňoch.“ Review and Herald, 22. december 1896.

John in Revelation chapter ten and also in chapter eighteen, and with Isaiah in chapter six and including the commentary of Sister White, place all these illustrations of the earth being lightened with God’s glory at the same point in history. The whole earth witnessed the events that took place on September 11, 2001. The progressive history of the Millerite movement that concluded in 1863, typified the history when the mighty angel of Revelation eighteen descends with the history associated with the angel that descended in Revelation chapter ten. With these opening premises in place, we will return to the testing process represented in Numbers chapter fourteen. After Moses interceded for the rebels that wished to return to Egypt and stone Joshua and Caleb, God accepts Moses’ intercession.

Ján v desiatej kapitole Zjavenia a tiež v osemnástej kapitole, spolu s Izaiášom v šiestej kapitole a vrátane komentára sestry Whiteovej, umiestňujú všetky tieto znázornenia zeme osvietenej Božou slávou do toho istého bodu dejín. Celá zem bola svedkom udalostí, ktoré sa odohrali 11. septembra 2001. Postupné dejiny mileritského hnutia, ktoré sa uzavreli v roku 1863, predobrazovali dejiny, keď zostupuje mocný anjel zo Zjavenia osemnástej kapitoly spolu s dejinami spojenými s anjelom, ktorý zostúpil v desiatej kapitole Zjavenia. Keď sú tieto úvodné východiská stanovené, vrátime sa k procesu skúšky predstavenému v štrnástej kapitole knihy Numeri. Keď sa Mojžiš prihovoril za vzbúrencov, ktorí sa chceli vrátiť do Egypta a ukameňovať Jozuu a Káleba, Boh prijíma Mojžišov príhovor.

> And the Lord said, I have pardoned according to thy word: But as truly as I live, all the earth shall be filled with the glory of the Lord. Because all those men which have seen my glory, and my miracles, which I did in Egypt and in the wilderness, and have tempted me now these ten times, and have not hearkened to my voice; Surely they shall not see the land which I sware unto their fathers, neither shall any of them that provoked me see it: But my servant Caleb, because he had another spirit with him, and hath followed me fully, him will I bring into the land whereinto he went; and his seed shall possess it. Numbers 14:20–24.

> A Hospodin povedal: Odpustil som podľa tvojho slova. Ale akože žijem ja, celá zem bude naplnená slávou Hospodinovou. Pretože všetci tí mužovia, ktorí videli moju slávu a moje znamenia, ktoré som učinil v Egypte a na púšti, a už týchto desať ráz ma pokúšali a neposlúchli môj hlas, istotne neuvidia krajinu, ktorú som prísahou zasľúbil ich otcom; ani ju neuvidí nikto z tých, ktorí ma popudzovali. Ale môj služobník Káleb, pretože bol v ňom iný duch a úplne ma nasledoval, toho vovediem do krajiny, do ktorej vošiel, a jeho potomstvo ju zdedí. Numeri 14:20–24.

The history represented here in Numbers fourteen is the final test for ancient Israel and their failure secured for them death in the wilderness over the following forty years. The history is directly associated with Revelation eighteen for God there proclaimed that “as truly as” God lives “all the earth shall be filled with the glory of the Lord.” It’s a very strong statement that God places in this historical record, and in so doing He emphasizes that the history represented in Numbers chapters thirteen and fourteen, pointed forward to the mighty movement of the angel of Revelation eighteen. Because Revelation eighteen is the end of the remnant people of God, the beginning of the remnant people of God is also illustrated in the passage we are considering in the book of Numbers.

Dejiny predstavené tu v štvrtej knihe Mojžišovej, v štrnástej kapitole, sú záverečnou skúškou starovekého Izraela a ich zlyhanie im zaistilo smrť na púšti počas nasledujúcich štyridsiatich rokov. Tieto dejiny sú priamo spojené so zjavením osemnástej kapitoly, lebo tam Boh vyhlásil, že „akože ja žijem“, „celá zem bude naplnená slávou Hospodinovou“. Je to veľmi silné vyhlásenie, ktoré Boh vložil do tohto historického záznamu, a tým zdôraznil, že dejiny predstavené v trinástej a štrnástej kapitole štvrtej knihy Mojžišovej ukazovali vpred na mocné hnutie anjela zo zjavenia osemnástej kapitoly. Pretože zjavenie osemnástej kapitoly je koncom ostatku Božieho ľudu, začiatok ostatku Božieho ľudu je takisto znázornený v úseku, ktorý zvažujeme v knihe Numeri.

On August 11, 1840, at the fulfillment of a prophecy of Islam of the second woe, the former chosen covenant people were tested by the message of Elijah that had just been proven to be correct.

Dňa 11. augusta 1840, pri naplnení proroctva islamu o druhom beda, bol bývalý vyvolený zmluvný ľud skúšaný Eliášovým posolstvom, o ktorom sa práve dokázalo, že je správne.

On September 11, 2001, at the fulfillment of a prophecy of Islam of the third woe, the former chosen covenant people marked the beginning of the judgment of the living as the message of Elijah that had just been proven to be correct.

Dňa 11. septembra 2001, pri naplnení islamského proroctva tretieho beda, niekdajší vyvolený zmluvný ľud označil začiatok súdu nad živými ako posolstvo Eliáša, ktoré práve bolo dokázané ako správne.

The Elijah message of the Millerite history was set within the context of prophetic time. The Elijah message on September 11, 2001 was set within the context of the repetition of history. September 11, 2001 repeated the history of August 11, 1840 for both dates represent a fulfillment of a prophecy of Islam, and both mark the descent of the angel, that Sister White said is “no less a personage than Jesus Christ.” Though Sister White never says the angel of Revelation eighteen “was no less a personage than Jesus Christ” as she does of the angel of Revelation ten, the angel of Revelation eighteen lightens the earth with “his” glory, and the Scriptures are clear that it is the glory of Jesus Christ that lightens the earth.

Eliášovo posolstvo v dejinách mileritov bolo zasadené do kontextu prorockého času. Eliášovo posolstvo 11. septembra 2001 bolo zasadené do kontextu opakovania dejín. Dátum 11. september 2001 opakoval dejiny 11. augusta 1840, lebo oba dátumy predstavujú naplnenie proroctva o islame a oba označujú zostúpenie anjela, o ktorom sestra Whiteová povedala, že „nie je nikto menší než Ježiš Kristus“. Hoci sestra Whiteová nikdy nehovorí o anjelovi zo Zjavenia osemnástej kapitoly, že „nie je nikto menší než Ježiš Kristus“, ako to hovorí o anjelovi zo Zjavenia desiatej kapitoly, anjel zo Zjavenia osemnástej kapitoly osvecuje zem „jeho“ slávou a Písma jasne hovoria, že je to sláva Ježiša Krista, ktorá osvecuje zem.

The instrument of judgment that brought about the test of the Protestants in the beginning was the Millerite movement as represented by Elijah. The instrument of judgment that brings about the test of Seventh-day Adventism at the end is the Elijah movement as represented by the one hundred and forty-four thousand. The symbol of Elijah has more than one meaning, and though he represents Miller and the Millerite movement, he also represents the one hundred and forty-four thousand.

Nástrojom súdu, ktorý na začiatku priviedol protestantov ku skúške, bolo milleritské hnutie, predstavené Eliášom. Nástrojom súdu, ktorý na konci privádza adventizmus siedmeho dňa ku skúške, je Eliášovo hnutie, predstavené sto štyridsiatimi štyrmi tisícmi. Symbol Eliáša má viac než jeden význam, a hoci predstavuje Millera a milleritské hnutie, predstavuje aj sto štyridsaťštyri tisíc.

> “Moses upon the mount of transfiguration was a witness to Christ’s victory over sin and death. He represented those who shall come forth from the grave at the resurrection of the just. Elijah, who had been translated to heaven without seeing death, represented those who will be living upon the earth at Christ’s second coming, and who will be ‘changed, in a moment, in the twinkling of an eye, at the last trump;’ when ‘this mortal must put on immortality,’ and ‘this corruptible must put on incorruption.’ 1 Corinthians 15:51-53. Jesus was clothed with the light of heaven, as He will appear when He shall come ‘the second time without sin unto salvation.’ For He will come ‘in the glory of His Father with the holy angels.’ Hebrews 9:28; Mark 8:38. The Saviour’s promise to the disciples was now fulfilled. Upon the mount the future kingdom of glory was represented in miniature,—Christ the King, Moses a representative of the risen saints, and Elijah of the translated ones.” The Desire of Ages, 412.

> „Mojžiš na vrchu premenenia bol svedkom Kristovho víťazstva nad hriechom a smrťou. Predstavoval tých, ktorí vyjdú z hrobu pri vzkriesení spravodlivých. Eliáš, ktorý bol vzatý do neba bez toho, aby okusil smrť, predstavoval tých, ktorí budú žiť na zemi pri Kristovom druhom príchode a ktorí budú ‚premenení razom, v okamihu, pri zatrúbení poslednej poľnice‘; keď ‚toto porušiteľné musí obliecť neporušiteľnosť‘ a ‚toto smrteľné musí obliecť nesmrteľnosť‘. 1. Korinťanom 15:51–53. Ježiš bol odetý svetlom neba, tak ako sa zjaví, keď príde ‚druhý raz, bez hriechu na spasenie‘. Lebo príde ‚v sláve svojho Otca so svätými anjelmi‘. Hebrejom 9:28; Marek 8:38. Spasiteľovo zasľúbenie učeníkom sa teraz naplnilo. Na vrchu bolo budúce kráľovstvo slávy predstavené v zmenšenej podobe, — Kristus Kráľ, Mojžiš ako predstaviteľ vzkriesených svätých a Eliáš tých, ktorí boli vzatí do neba.“ Túžba vekov, 412.

The covenant people that are passed by are the majority of ten to two. Many are called, but few are chosen. The failure of the tenth test was based upon whether the evil report, or the good report of the Promised Land was rejected or accepted. Thus, the history here illustrated demonstrates that victory or defeat in the progressive testing history is premised upon a choice of two methodologies that interpret the same information.

Zmluvný ľud, ktorý je obídený, predstavuje väčšinu v pomere desať ku dvom. Mnohí sú povolaní, ale málo vyvolených. Zlyhanie v desiatej skúške spočívalo v tom, či bola zlá správa o Zasľúbenej krajine odmietnutá alebo prijatá, alebo či bola odmietnutá alebo prijatá dobrá správa. Dejiny, ktoré sú tu znázornené, teda dokazujú, že víťazstvo alebo porážka v dejinách postupného skúšania sú založené na voľbe medzi dvoma metodológiami, ktoré vykladajú tie isté informácie.

All twelve spies saw the Promised Land, but two different conclusions were drawn concerning what the Promised Land represented. One report was motivated by human fear the other by faith. One manifested a desire to reject the leading of God and return to Egyptian slavery and the other report manifested a desire to trust the leading of God and move forward into the Promised Land.

Všetkých dvanásť vyzvedačov videlo Zasľúbenú zem, no boli vyvodené dva odlišné závery o tom, čo Zasľúbená zem predstavovala. Jednu správu podnecoval ľudský strach, druhú viera. Jedna prejavovala túžbu odmietnuť Božie vedenie a vrátiť sa do egyptského otroctva, druhá správa prejavovala túžbu dôverovať Božiemu vedeniu a postúpiť vpred do Zasľúbenej zeme.

In the Millerite movement, the majority also chose to return to the bondage of Babylon and become her daughters, and this was the manifestation of their decision to reject the prophetic message of the first angel. The faithful Millerites chose to follow the prophetic message of the first angel, even after the apparent failure at the first disappointment in the spring of 1844. The history of Numbers sets forth two different “reports” of the twelve spies, representing two different analyses of the same prophetic message. In 1863, Laodicean Adventism did not accept a prophetic message, they rejected a formerly established prophetic message. In 1863, Laodicean Adventism returned to and accepted the biblical methodology that opposed William Miller throughout his ministry. Those that rejected the prophetic message and desired to return to bondage were typified by the rebels of Numbers fourteen, who ultimately died in the wilderness.

V milleritskom hnutí sa väčšina takisto rozhodla vrátiť do babylonského otroctva a stať sa jej dcérami, a to bolo prejavom ich rozhodnutia odmietnuť prorocké posolstvo prvého anjela. Verní milleriti sa rozhodli nasledovať prorocké posolstvo prvého anjela aj po zdanlivom zlyhaní pri prvom sklamaní na jar roku 1844. Dejiny knihy Numeri predkladajú dve odlišné „správy“ dvanástich vyzvedačov, ktoré predstavujú dve rozdielne analýzy toho istého prorockého posolstva. V roku 1863 laodicejský adventizmus neprijal prorocké posolstvo; odmietol prorocké posolstvo, ktoré už bolo predtým ustanovené. V roku 1863 sa laodicejský adventizmus vrátil k biblickej metodológii a prijal ju, hoci počas celej služby Williama Millera stála proti nemu. Tí, ktorí odmietli prorocké posolstvo a túžili vrátiť sa do otroctva, boli predobrazene znázornení buričmi zo štrnástej kapitoly knihy Numeri, ktorí napokon zomreli na púšti.

The number ten, when considered as a symbol, as with all symbols has more than one meaning. Its symbolic meaning must be understood by the context of the passage where it is located. “Ten” as a symbol can represent persecution. It can represent a test. It can represent the ten-fold union of the kings of Europe, the northern tribes of Israel and the United Nations. In the church of Smyrna God’s people were to have tribulation for ten days.

Číslo desať, keď sa posudzuje ako symbol, má – ako všetky symboly – viac než jeden význam. Jeho symbolický význam treba chápať z kontextu úseku, v ktorom sa nachádza. „Desať“ ako symbol môže predstavovať prenasledovanie. Môže predstavovať skúšku. Môže predstavovať desaťnásobné zjednotenie kráľov Európy, severných kmeňov Izraela a Organizácie Spojených národov. V cirkvi v Smyrne mal Boží ľud znášať súženie desať dní.

> Fear none of those things which thou shalt suffer: behold, the devil shall cast some of you into prison, that ye may be tried; and ye shall have tribulation ten days: be thou faithful unto death, and I will give thee a crown of life. Revelation 2:10.

> Nič sa neboj z toho, čo budeš trpieť: hľa, diabol niektorých z vás uvrhne do väzenia, aby ste boli skúšaní; a budete mať súženie desať dní. Buď verný až do smrti, a dám ti korunu života. Zjavenie 2:10.

The historians point to the persecution carried out by Diocletian in the history of Smyrna, for that being the most severe persecution of Smyrna’s history, and it lasted ten years. Other historians identify ten different persecutions in the history of Smyrna. Either way, they were carried out by Imperial Rome, which in Daniel seven is represented by ten horns. Those ten kings were the kings, typified by Ahab who committed fornication with the papacy, and were the tool of persecution the papacy used to accomplish the slaughter during the Dark Ages. “Ten” represents the state power that accomplishes the persecution for Jezebel. In Daniel chapter one “ten” symbolizes a testing period.

Historici poukazujú v dejinách Smyrny na prenasledovanie vykonané Diokleciánom, pretože to bolo najkrutejšie prenasledovanie v dejinách Smyrny a trvalo desať rokov. Iní historici uvádzajú desať rôznych prenasledovaní v dejinách Smyrny. V každom prípade ich vykonával cisársky Rím, ktorý je v Danielovi 7 znázornený desiatimi rohmi. Tých desať kráľov boli králi, predobrazne znázornení Achabom, ktorí smilnili s pápežstvom a boli nástrojom prenasledovania, ktorý pápežstvo používalo na uskutočnenie zabíjania počas temného stredoveku. „Desať“ predstavuje štátnu moc, ktorá pre Jezabel uskutočňuje prenasledovanie. V prvej kapitole Daniela „desať“ symbolizuje obdobie skúšky.

> Prove thy servants, I beseech thee, ten days; and let them give us pulse to eat, and water to drink. Then let our countenances be looked upon before thee, and the countenance of the children that eat of the portion of the king’s meat: and as thou seest, deal with thy servants. So he consented to them in this matter, and proved them ten days. And at the end of ten days their countenances appeared fairer and fatter in flesh than all the children which did eat the portion of the king’s meat. Daniel 1:12–15.

> Vyskúšaj, prosím, svojich služobníkov desať dní; a nech nám dávajú na jedenie strukoviny a na pitie vodu. Potom nech sú pred tebou pozorované naše tváre i tvár detí, ktoré jedávajú z podielu kráľovho pokrmu; a podľa toho, čo uvidíš, nalož so svojimi služobníkmi. I vyhovel im v tejto veci a skúšal ich desať dní. A na konci desiatich dní sa ich tváre javili krajšie a ich telo bolo plnšie než u všetkých detí, ktoré jedávali z podielu kráľovho pokrmu. Daniel 1:12–15.

In Numbers fourteen ancient Israel had provoked God ten times, representing ten tests over a period of time.

V štvrtej knihe Mojžišovej, v štrnástej kapitole, staroveký Izrael desať ráz popudzoval Boha, čo predstavuje desať skúšok v priebehu určitého časového obdobia.

> But as truly as I live, all the earth shall be filled with the glory of the Lord. Because all those men which have seen my glory, and my miracles, which I did in Egypt and in the wilderness, and have tempted me now these ten times, and have not hearkened to my voice. Numbers 14:21, 22.

> Ale ako žijem, celá zem bude naplnená slávou Hospodina. Preto všetci tí mužovia, ktorí videli moju slávu a moje znamenia, ktoré som učinil v Egypte i na púšti, a už desať ráz ma pokúšali a neposlúchli môj hlas. Numeri 14,21.22.

If you were to search the internet for the understanding of what specific rebellions represent the nine rebellions or failed tests from the deliverance at the Red Sea until the tenth test you will find a few variations of which of the failures of ancient Israel should be marked as one of those ten tests. I contend that the Red Sea deliverance that has been specifically identified as lining up with October 22, 1844, is the beginning of the ten tests, and therefore the place to begin counting the tests that arose from 1844 to 1863. There had been a progressive testing process that began in 1798 when the book of Daniel was unsealed, and that process covered the history of the first and second angel’s messages that concluded at the arrival of the third angel on October 22, 1844.

Ak by ste na internete hľadali pochopenie toho, ktoré konkrétne vzbury predstavujú deväť vzbúr alebo neúspešných skúšok od vyslobodenia pri Červenom mori až po desiatu skúšku, našli by ste niekoľko odlišností v tom, ktoré zlyhania starovekého Izraela by mali byť označené za jednu z týchto desiatich skúšok. Zastávam názor, že vyslobodenie pri Červenom mori, ktoré bolo osobitne stotožnené s dátumom 22. októbra 1844, je začiatkom desiatich skúšok, a preto je to miesto, od ktorého treba začať počítať skúšky, ktoré povstali v rokoch 1844 až 1863. Existoval postupný proces skúšania, ktorý sa začal v roku 1798, keď bola odpečatená kniha Daniel, a tento proces zahŕňal dejiny posolstiev prvého a druhého anjela, ktoré sa završili príchodom tretieho anjela 22. októbra 1844.

> “In Minneapolis God gave precious gems of truth to His people in new settings. This light from heaven by some was rejected with all the stubbornness the Jews manifested in rejecting Christ, and there was much talk about standing by the old landmarks. But there was evidence they knew not what the old landmarks were. There was evidence and there was reasoning from the word that commended itself to the conscience; but the minds of men were fixed, sealed against the entrance of light, because they had decided it was a dangerous error removing the ‘old landmarks’ when it was not moving a peg of the old landmarks, but they had perverted ideas of what constituted the old landmarks.

> „V Minneapolise dal Boh svojmu ľudu vzácne drahokamy pravdy v nových súvislostiach. Toto svetlo z neba niektorí odmietli so všetkou tvrdohlavosťou, akú Židia prejavili pri odmietaní Krista, a mnoho sa hovorilo o zotrvaní pri starých medzníkoch. Boli však dôkazy, že nevedeli, čo staré medzníky sú. Boli dôkazy a bolo uvažovanie zo Slova, ktoré sa odporúčalo svedomiu; ale mysle ľudí boli upäté, zapečatené proti preniknutiu svetla, pretože sa rozhodli, že ide o nebezpečný blud odstraňujúci „staré medzníky“, hoci sa nepohol ani jediný kolík starých medzníkov, ale oni mali prevrátené predstavy o tom, čo tvorí staré medzníky.“

> “The passing of the time in 1844 was a period of great events, opening to our astonished eyes the cleansing of the sanctuary transpiring in heaven, and having decided relation to God’s people upon the earth, [also] the first and second angels’ messages and the third, unfurling the banner on which was inscribed, ‘The commandments of God and the faith of Jesus.’ One of the landmarks under this message was the temple of God, seen by His truth-loving people in heaven, and the ark containing the law of God. The light of the Sabbath of the fourth commandment flashed its strong rays in the pathway of the transgressors of God’s law. The nonimmortality of the wicked is an old landmark. I can call to mind nothing more that can come under the head of the old landmarks. All this cry about changing the old landmarks is all imaginary.” The 1888 Materials, 518.

> „Pominutie času v roku 1844 bolo obdobím veľkých udalostí, ktoré otvorilo našim užasnutým očiam očisťovanie svätyne prebiehajúce v nebi a majúce rozhodujúci vzťah k Božiemu ľudu na zemi, [ako aj] posolstvá prvého a druhého anjela a tretieho, rozvíjajúce zástavu, na ktorej bolo napísané: ‚Božie prikázania a Ježišova viera.‘ Jedným z medzníkov pod týmto posolstvom bol chrám Boží, videný Jeho pravdu milujúcim ľudom v nebi, a archa obsahujúca Boží zákon. Svetlo soboty štvrtého prikázania vyslalo svoje mocné lúče na cestu priestupníkov Božieho zákona. Nesmrteľnosť bezbožných je starý medzník. Nepamätám sa na nič ďalšie, čo by mohlo patriť pod označenie starých medzníkov. Celý tento krik o menení starých medzníkov je úplne vymyslený.“ The 1888 Materials, 518.

On October 22, 1844 the third angel arrived with a message in his hand.

Dňa 22. októbra 1844 prišiel tretí anjel s posolstvom vo svojej ruke.

> “As the ministration of Jesus closed in the holy place, and He passed into the holiest, and stood before the ark containing the law of God, He sent another mighty angel with a third message to the world. A parchment was placed in the angel’s hand, and as he descended to the earth in power and majesty, he proclaimed a fearful warning, with the most terrible threatening ever borne to man.” Early Writings, 254.

> „Keď sa služba Ježiša skončila vo svätyni a On vošiel do veľsvätyne a postavil sa pred archu obsahujúcu Boží zákon, poslal svetu iného mocného anjela s tretím posolstvom. Do ruky anjela bol vložený zvitok a keď zostupoval na zem v moci a velebe, ohlasoval strašlivé varovanie s najhroznejšou hrozbou, aká kedy bola ľuďom oznámená.“ Early Writings, 254.

On October 22, 1844 an angel descended with a parchment in his hand that God’s people were to eat. The “landmarks” doctrines that are then identified are to either be eaten and accepted or rejected and not eaten. When the third angel arrived with the parchment in his hand, the message within the parchment represented six testing truths. Those six tests were identified as the “passing of time,” representing the twenty-three hundred year prophecy; the judgment, represented as “the cleansing of the sanctuary”; the three angel’s messages; “the law of God”; “the Sabbath”; and the state of the dead as represented as the “nonimmortality of the soul.”

Dňa 22. októbra 1844 zostúpil anjel so zvitkom v ruke, ktorý mal Boží ľud zjesť. Učenia „medzníkov“, ktoré sú potom označené, majú byť buď zjedené a prijaté, alebo odmietnuté a nezjedené. Keď prišiel tretí anjel so zvitkom v ruke, posolstvo vnútri zvitku predstavovalo šesť skúšobných právd. Týchto šesť skúšok bolo označených ako „uplynutie času“, predstavujúce proroctvo o dvetisíctristo rokoch; súd, predstavený ako „očistenie svätyne“; posolstvá troch anjelov; „Boží zákon“; „sobota“; a stav mŕtvych, predstavený ako „nesmrteľnosť duše neexistuje“.

Those six truths are of course interrelated, but they individually were identified as landmarks. Some may not wish to include the passing of time in this list, but obviously many rejected the truth that October 22, 1844 was a genuine fulfillment of prophecy. They failed that test, which of course prevented them from struggling with the tests that followed. God’s testing process has been repeatedly established as a progressive process that requires victory over the test you are first given, before you can be involved with the following test.

Tých šesť právd spolu, prirodzene, navzájom súvisí, no každá z nich bola osobitne označená za medzník. Niektorí si možno nebudú želať zahrnúť do tohto zoznamu plynutie času, no je zrejmé, že mnohí odmietli pravdu, že 22. október 1844 bol skutočným naplnením proroctva. V tej skúške neobstáli, čo im, samozrejme, zabránilo zápasiť so skúškami, ktoré nasledovali. Boží proces skúšania bol opakovane ustanovený ako postupný proces, ktorý vyžaduje víťazstvo nad skúškou, ktorú človek dostane najprv, skôr než sa môže zapojiť do nasledujúcej skúšky.

> “When we began to present the light on the Sabbath question, we had no clearly defined idea of the third angel’s message of Revelation 14:9–12. The burden of our testimony as we came before the people was that the great second advent movement was of God, that the first and second messages had gone forth, and that the third was to be given. We saw that the third message closed with the words: ‘Here is the patience of the saints: here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus.’ And we as clearly saw as we now see that these prophetic words suggested a Sabbath reform; but as to what the worship of the beast mentioned in the message was, or what the image and the mark of the beast were, we had no defined position.

> „Keď sme začali predkladať svetlo o otázke soboty, nemali sme nijakú jasne vymedzenú predstavu o posolstve tretieho anjela zo Zjavenia 14:9–12. Ťažiskom nášho svedectva, keď sme predstupovali pred ľud, bolo, že veľké hnutie druhého adventu bolo od Boha, že prvé a druhé posolstvo vyšlo a že tretie malo byť dané. Videli sme, že tretie posolstvo sa končí slovami: ‚Tu je trpezlivosť svätých; tu sú tí, čo zachovávajú Božie prikázania a vieru Ježišovu.‘ A videli sme rovnako jasne, ako to vidíme teraz, že tieto prorocké slová naznačovali reformu soboty; ale pokiaľ ide o to, čo bolo uctievanie šelmy spomenuté v tomto posolstve alebo čo boli obraz šelmy a znamenie šelmy, nemali sme nijako vymedzené stanovisko.

> “God by His Holy Spirit let light shine forth upon His servants, and the subject gradually opened to their minds. It required much study and anxious care to search it out, link after link. By care, anxiety, and incessant labor has the work moved on until the great truths of our message, a clear, connected, perfect whole, have been given to the world.

> „Boh svojím Svätým Duchom nechal zažiariť svetlo na svojich služobníkov a predmet sa postupne otváral ich mysli. Vyžadovalo si to mnoho štúdia a úzkostlivej starostlivosti, aby ho vypátrali, článok po článku. Dielo napredovalo starostlivosťou, úzkosťou a neúnavnou prácou, až kým veľké pravdy nášho posolstva, jasný, súvislý, dokonalý celok, neboli dané svetu.

> “I have already spoken of my acquaintance with Elder Bates. I found him to be a true Christian gentleman, courteous and kind. He treated me as tenderly as though I were his own child. The first time he heard me speak, he manifested deep interest. After I had ceased speaking, he arose and said: ‘I am a doubting Thomas. I do not believe in visions. But if I could believe that the testimony the sister has related tonight was indeed the voice of God to us, I should be the happiest man alive. My heart is deeply moved. I believe the speaker to be sincere, but cannot explain in regard to her being shown the wonderful things she has related to us.’

> „Už som sa zmienila o svojom zoznámení sa so starším Batesom. Zistila som, že je skutočným kresťanským džentlmenom, zdvorilým a láskavým. Zaobchádzal so mnou tak nežne, akoby som bola jeho vlastným dieťaťom. Keď ma po prvý raz počul hovoriť, prejavil hlboký záujem. Keď som dohovorila, vstal a povedal: ‚Som neveriaci Tomáš. Neverím vo videnia. Keby som však mohol uveriť, že svedectvo, ktoré sestra dnes večer podala, bolo skutočne Božím hlasom pre nás, bol by som najšťastnejším človekom nažive. Moje srdce je hlboko pohnuté. Verím, že hovoriaca je úprimná, ale nedokážem si vysvetliť, ako jej mohli byť ukázané tie úžasné veci, o ktorých nám hovorila.‘“

> “A few months after my marriage, I attended, with my husband, a Conference at Topsham, Maine, at which Elder Bates was present. He did not then fully believe that my visions were of God. That meeting was a season of much interest. The Spirit of God rested upon me; I was wrapped in a vision of God’s glory, and for the first time had a view of other planets. After I came out of vision, I related what I had seen. Elder B. then asked if I had studied astronomy. I told him I had no recollection of ever looking into an astronomy. Said he: ‘This is of the Lord.’ I never before saw him so free and happy. His countenance shone with the light of heaven, and he exhorted the church with power.” Testimonies, volume 1, 78–80.

> „Niekoľko mesiacov po mojom sobáši som sa spolu so svojím manželom zúčastnila na zhromaždení v Topshame v štáte Maine, na ktorom bol prítomný starší Bates. V tom čase ešte celkom neveril, že moje videnia sú od Boha. Toto zhromaždenie bolo časom veľkého záujmu. Duch Boží spočinul na mne; bola som pohrúžená do videnia Božej slávy a po prvý raz sa mi naskytol pohľad na iné planéty. Keď som vyšla z videnia, rozprávala som, čo som videla. Starší B. sa ma potom opýtal, či som študovala astronómiu. Povedala som mu, že si nepamätám, že by som sa niekedy bola zaoberala astronómiou. Povedal: ‚Toto je od Pána.‘ Nikdy predtým som ho nevidela takého uvoľneného a šťastného. Jeho tvár žiarila nebeským svetlom a s mocou napomínal cirkev.“ Testimonies, zväzok 1, 78–80.

Certainly, all these doctrinal tests are interconnected, but they are also tests that can be isolated, and they were progressively opened up to God’s servants. There are many churches who observe the seventh-day Sabbath, but who reject the message of the three angels. They reject the truth that judgment began on October 22, 1844, but still observe the Sabbath. These doctrinal tests are interconnected but represent six specific tests.

Iste, všetky tieto doktrinálne skúšky navzájom súvisia, no zároveň sú to skúšky, ktoré možno oddeliť, a ktoré boli postupne odhaľované Božím služobníkom. Jestvuje mnoho cirkví, ktoré zachovávajú sobotu siedmeho dňa, ale odmietajú posolstvo troch anjelov. Odmietajú pravdu, že súd sa začal 22. októbra 1844, a predsa zachovávajú sobotu. Tieto doktrinálne skúšky navzájom súvisia, ale predstavujú šesť osobitných skúšok.

As just illustrated by Joseph Bates, the sea captain that was fully familiar with astronomy accepted the Spirit of Prophecy, which he had previously rejected. In December of 1844, Ellen White received her first vision and the seventh test arrived in the movement.

Ako to práve ilustroval Joseph Bates, námorný kapitán, ktorý bol dokonale oboznámený s astronómiou, prijal Ducha proroctva, ktorého sa predtým zriekal. V decembri roku 1844 prijala Ellen White svoje prvé videnie a v hnutí nastala siedma skúška.

> “The Bible must be your counselor. Study it and the testimonies God has given; for they never contradict his Word. If the Testimonies speak not according to the word of God, reject them. Christ and Belial cannot be united.” Selected Messages, book 3, 33.

> „Biblia musí byť vaším radcom. Skúmajte ju i svedectvá, ktoré Boh dal; lebo tie nikdy neprotirečia jeho Slovu. Ak Svedectvá nehovoria podľa Božieho slova, odmietnite ich. Kristus a Beliál nemôžu byť zjednotení.“ Selected Messages, kniha 3, 33.

Shortly after the great disappointment Sister White endorsed an article which identified Christ moving from the holy place into the Most Holy Place on October 22, 1844. She recommended the publication to “every saint.”

Krátko po veľkom sklamaní sestra Whiteová schválila článok, ktorý stotožňoval Kristov prechod zo svätyne do Najsvätejšej svätyne 22. októbra 1844. Toto vydanie odporučila „každému svätému“.

> “I believe the Sanctuary, to be cleansed at the end of the 2300 days, is the New Jerusalem Temple, of which Christ is a minister. The Lord shew me in vision, more than one year ago, that Brother Crosier had the true light, on the cleansing of the Sanctuary, &c; and that it was his will, that Brother C. should write out the view which he gave us in the Day-Star, Extra, February 7, 1846. I feel fully authorized by the Lord, to recommend that Extra, to every saint.” A Word to the Little Flock, 12.

> „Verím, že svätyňa, ktorá má byť očistená na konci 2300 dní, je chrám Nového Jeruzalema, ktorého služobníkom je Kristus. Pán mi vo videní pred viac než jedným rokom ukázal, že brat Crosier mal pravé svetlo o očistení svätyne atď.; a že jeho vôľou bolo, aby brat C. spísal názor, ktorý nám predložil v Day-Star, Extra, 7. februára 1846. Cítim sa Pánom plne oprávnená odporučiť toto Extra každému svätému.“ A Word to the Little Flock, 12.

Her endorsement was of Crosier’s description of Christ’s movement to the Most Holy Place, but the article contained several erroneous teachings, including apostate Protestantism’s teaching that the “daily” in the book of Daniel represented Christ’s ministry. She therefore penned a clarification that first was published in 1850 and then later included in the book Early Writings. There she identified that “those who gave the judgment hour cry had the correct view of the ‘daily’.”

Jej schválenie sa týkalo Crosierovho opisu Kristovho prechodu do Svätyne svätých, no článok obsahoval niekoľko mylných učení, vrátane učenia odpadlíckeho protestantizmu, že „každodenná“ v knihe Daniel predstavuje Kristovu službu. Preto napísala objasnenie, ktoré bolo najprv uverejnené v roku 1850 a neskôr zahrnuté do knihy Early Writings. Tam uviedla, že „tí, ktorí zvestovali volanie o hodine súdu, mali správny názor na ‚každodennú‘.“

> “Then I saw in relation to the ‘daily’ (Daniel 8:12) that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘daily’; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed.” Early Writings, 74.

> „Potom som videla vo vzťahu ku ‚každodennej‘ (Daniel 8,12), že slovo ‚obeť‘ bolo doplnené ľudskou múdrosťou a nepatrí do textu, a že Pán dal správne pochopenie toho tým, ktorí hlásali volanie o hodine súdu. Keď panovala jednota, pred rokom 1844, takmer všetci boli zajedno v správnom chápaní ‚každodennej‘; no v zmätku od roku 1844 boli prijaté iné názory a nasledovali temnota a zmätok.“ Early Writings, 74.

The subject of “the daily” in the book of Daniel became a symbol of Adventism’s return to the methodology of apostate Protestantism in the early part of the twentieth century, and today the correct Millerite understanding of “the daily” has been rejected by the theologians of Adventism. It has been rejected, in spite of Sister White clearly identifying that the Millerites were correct in identifying “the daily” as the satanic power of paganism. They rejected the truth of “the daily” not only in contradiction of her inspired endorsement that the Millerites understanding was correct, but also in direct contradiction of her straightly identifying that the false doctrine that teaches that “the daily” represents Christ’s sanctuary ministry was delivered by “angels that were expelled from heaven!”

Predmet „každodennej služby“ v knihe Daniel sa stal symbolom návratu adventizmu k metodológii odpadlíckeho protestantizmu v prvej časti dvadsiateho storočia a dnes teológovia adventizmu zavrhli správne milleritické chápanie „každodennej služby“. Zavrhli ho napriek tomu, že sestra Whiteová jasne označila milleritov za tých, ktorí správne stotožnili „každodennú službu“ so satanskou mocou pohanstva. Pravdu o „každodennej službe“ odmietli nielen v rozpore s jej inšpirovaným potvrdením, že chápanie milleritov bolo správne, ale aj v priamom rozpore s tým, že ona výslovne označila falošné učenie, ktoré učí, že „každodenná služba“ predstavuje Kristovu službu vo svätyni, za učenie prinesené „anjelmi, ktorí boli vyhnaní z neba!“

> “And there was Brother Daniells, whose mind the enemy was working; and your mind and Elder Prescott’s mind were being worked by the angels that were expelled from heaven.” Manuscript Releases, volume 20, 17.

> „A tam bol brat Daniells, ktorého myseľ nepriateľ ovplyvňoval; a vašu myseľ i myseľ staršieho Prescotta ovplyvňovali anjeli, ktorí boli vyhnaní z neba.“ Manuscript Releases, zväzok 20, s. 17.

Her profound rejection of what Adventism now uses as one of its “dishes of fables” was so severe, because Daniells and Prescott took a symbol of satanic power (paganism) and assigned that symbol to Christ’s (His sanctuary ministry). This makes eight doctrinal tests.

Jej hlboké odmietnutie toho, čo adventizmus teraz používa ako jedno zo svojich „jedál bájok“, bolo také prísne preto, lebo Daniells a Prescott vzali symbol satanovej moci (pohanstvo) a priradili tento symbol Kristovi (Jeho službe vo svätyni). Tým vzniká osem doktrinálnych skúšok.

The ninth test in the history leading to 1863 is the production of the second table of Habakkuk in 1850. The 1843 pioneer chart was produced in 1842, and is only called the 1843 chart because it predicted Christ’s return in 1843. The command to produce a second table of Habakkuk was given to Sister White in 1850. The production of Habakkuk’s two tables link the history of the first and second angels to the history of the third. In her grandson’s biography of her life and work, he provides an overview of the events that led to the production of the 1850 chart. He does so by selecting relevant comments of Sister White and adds his commentary in the overview.

Deviatou skúškou v dejinách vedúcich k roku 1863 je vytvorenie druhej Habakukovej tabule v roku 1850. Priekopnícka tabuľa z roku 1843 bola vytvorená v roku 1842 a nazýva sa len tabuľou z roku 1843 preto, že predpovedala Kristov návrat v roku 1843. Príkaz vytvoriť druhú Habakukovu tabuľu bol daný sestre Whiteovej v roku 1850. Vytvorenie dvoch Habakukových tabúľ spája dejiny prvého a druhého anjela s dejinami tretieho. V životopise jej života a diela, ktorý napísal jej vnuk, podáva prehľad udalostí, ktoré viedli k vytvoreniu tabuľe z roku 1850. Robí tak tým, že vyberá príslušné výroky sestry Whiteovej a k tomuto prehľadu pridáva svoj komentár.

> “On our return to Brother Nichols’ the Lord gave me a vision and showed me that the truth must be made plain upon tables and it would cause many to decide for the truth by the third angel’s message, with the two former being made plain upon tables.—Letter 28, 1850.

> „Pri našom návrate k bratovi Nicholsovi mi Pán dal videnie a ukázal mi, že pravda musí byť zreteľne vyložená na tabuľkách, a to privedie mnohých k rozhodnutiu pre pravdu skrze posolstvo tretieho anjela, pričom aj dve predchádzajúce majú byť zreteľne vyložené na tabuľkách. — List 28, 1850.

> “In this vision she was also shown that which would give James White courage to continue publishing:

> „V tomto videní jej bolo tiež ukázané to, čo dodá Jamesovi Whiteovi odvahu pokračovať vo vydávaní publikácií:“

> “I also saw it was as necessary for the paper to be published as for the messengers to go, for the messengers need a paper to carry with them containing present truth to put in the hands of those that hear, and then the truth would not fade from the mind. And that the paper would go where the messengers could not go.—Ibid.

> „Videla som tiež, že bolo rovnako nevyhnutné, aby sa vydával časopis, ako aby išli poslovia, lebo poslovia potrebujú časopis, ktorý by niesli so sebou a ktorý obsahuje prítomnú pravdu, aby ho mohli vložiť do rúk tým, čo počúvajú, a potom by pravda z mysle nevyprchala. A že časopis pôjde tam, kam poslovia nemôžu ísť.—Ibid.

> “Work on the new chart was begun at once, and opportunity was given to tell the brethren about it in the issue of Present Truth that James got out the next month:

> „Na práci na novej mape sa začalo okamžite a príležitosť oboznámiť bratov s ňou bola daná vo vydaní Present Truth, ktoré James vydal nasledujúci mesiac:“

> “The Chart. A chronological chart of the visions of Daniel and John, calculated to illustrate clearly the present truth, is now being lithographed under the care of Brother Otis Nichols, of Dorchester, Massachusetts. Those who teach the present truth will be greatly aided by it. Further notice of the chart will be given hereafter.—Present Truth, November, 1850.

> „Tabuľka. Chronologická tabuľka videní Daniela a Jána, zostavená tak, aby jasne znázorňovala prítomnú pravdu, sa teraz pripravuje litografickou tlačou pod dohľadom brata Otisa Nicholsa z Dorchestru v štáte Massachusetts. Tým, ktorí učia prítomnú pravdu, bude veľkou pomocou. Ďalšie oznámenie o tabuľke bude podané neskôr. —Present Truth, november 1850.“

> “By late January, 1851, the chart was ready and advertised for $2. James White was much pleased with it and offered it free to ‘those whom God has called to give the message of the third angel’ (Review and Herald, January, 1851). Some generous donations had helped meet the expense of publication.” Arthur White, Ellen G. White: The Early Years, volume 1, 185.

> „Do konca januára 1851 bol grafikon hotový a ponúkaný za 2 doláre. James White mal z neho veľkú radosť a ponúkol ho zdarma ‚tým, ktorých Boh povolal, aby niesli posolstvo tretieho anjela‘ (Review and Herald, január 1851). Niektoré štedré dary pomohli uhradiť náklady na vydanie.“ Arthur White, Ellen G. White: The Early Years, zväzok 1, 185.

Speaking of the 1843 chart Sister White recorded that it had been directed by God.

Keď hovorila o mape z roku 1843, sestra Whiteová uviedla, že bola usmernená Bohom.

> “The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> „Pán mi ukázal, že tabuľa z roku 1843 bola vedená jeho rukou a že nijaká jej časť sa nemá meniť; že čísla boli také, aké ich chcel mať. Že jeho ruka bola nad nimi a zakryla chybu v niektorých číslach, takže ju nik nemohol vidieť, kým jeho ruka nebola odňatá.“ Review and Herald, 1. november 1850.

When recording the light associated with the command to produce another chart in 1850, she provided the same divine endorsement of the 1850 chart as was given concerning the 1843 chart, while also identifying that other charts that were then being produced were not acceptable to the Lord. The command to produce a new chart was incorporated with a command to print a new publication.

Keď zaznamenávala svetlo spojené s príkazom zhotoviť v roku 1850 ďalšiu schému, poskytla to isté božské schválenie schémy z roku 1850, aké bolo dané v súvislosti so schémou z roku 1843, a zároveň označila, že iné schémy, ktoré sa vtedy pripravovali, neboli Pánovi prijateľné. Príkaz zhotoviť novú schému bol spojený s príkazom vytlačiť novú publikáciu.

> “I saw the chart-making business was all wrong. It originated with Brother Rhodes and was followed out by Brother Case. Means has been spent in making charts and forming uncouth disgusting images to represent angels and the glorious Jesus. Such things I saw were displeasing to God. I saw that God was in the publishment of the chart by Brother Nichols. I saw that there was a prophecy of this chart in the Bible, and if this chart is designed for God’s people, if it [is] sufficient for one it is for another, and if one needed a new chart painted on a larger scale, all need it just as much.

> „Videla som, že záležitosť zhotovovania máp bola celkom nesprávna. Pochádzala od brata Rhodesa a ďalej v nej pokračoval brat Case. Prostriedky boli vynaložené na zhotovovanie máp a na vytváranie neforemných odpudivých obrazov, ktoré mali predstavovať anjelov a slávneho Ježiša. Videla som, že také veci sa Bohu nepáčia. Videla som, že Boh bol pri vydaní mapy bratom Nicholsom. Videla som, že v Biblii sa nachádza proroctvo o tejto mape, a ak je táto mapa určená pre Boží ľud, ak postačuje jednému, postačuje aj druhému, a ak jeden potreboval novú mapu namaľovanú vo väčšej mierke, všetci ju potrebujú práve tak veľmi.

> “I saw that it was a restless, uneasy, unsatisfied, ungrateful feeling in Brother Case that desired another chart. I saw that these painted charts had a bad effect upon the congregation. It caused a light, chaffy spirit of ridicule to be in the meeting.

> „Videla som, že v bratovi Caseovi bol nepokojný, rozrušený, neuspokojený a nevďačný pocit, ktorý si žiadal ďalšiu tabuľu. Videla som, že tieto maľované tabule mali na zhromaždenie zlý vplyv. Spôsobovalo to, že na zhromaždení vládol ľahkovážny, povrchný duch posmechu.“

> “I saw that the charts ordered by God struck the mind favorably, even without an explanation. There is something light, lovely, and heavenly in the representation of the angels on the charts. The mind is almost imperceptibly led to God and heaven. But the other charts that have been gotten up disgust the mind, and cause the mind to dwell more on earth than heaven. Images representing angels look more like fiends than beings of heaven. I saw that the charts had for days and weeks occupied Brother Case’s mind when he should have been seeking heavenly wisdom from God, and should have been growing in graces of the Spirit and the knowledge of the truth.

> „Videla som, že obrazy nariadené Bohom priaznivo pôsobili na myseľ aj bez vysvetlenia. V zobrazení anjelov na týchto obrazoch je niečo svetlé, ľúbezné a nebeské. Myseľ je takmer nebadane vedená k Bohu a k nebu. No iné obrazy, ktoré boli vyhotovené, vzbudzujú odpor a spôsobujú, že myseľ sa viac zaoberá zemou než nebom. Obrazy predstavujúce anjelov sa podobajú skôr na diablov než na nebeské bytosti. Videla som, že obrazy po celé dni a týždne zamestnávali myseľ brata Casea, keď mal hľadať nebeskú múdrosť od Boha a mal rásť v milostiach Ducha a v poznaní pravdy.

> “I saw that if the means that has been wasted in getting out charts had been spent in getting out the truth clear before the brethren in publishing tracts, etc., it would have done much good and saved souls. I saw that the chart-making business has spread like the fever.” Manuscript Releases, number 13, 359; 1853.

> „Videla som, že keby sa prostriedky, ktoré boli premárnené na vydávanie máp, boli vynaložili na jasné predloženie pravdy bratom prostredníctvom vydávania traktátov atď., prinieslo by to mnoho dobrého a zachránilo by to duše. Videla som, že záležitosť zhotovovania máp sa rozšírila ako horúčka.“ Manuscript Releases, číslo 13, 359; 1853.

She plainly states that “God was in the publishment of the [1850] chart by Brother Nichols,” and that there was “a prophecy [Habakkuk two] of this chart in the Bible.” She also identified that “the charts” [plural; 1843 and 1850] that were “ordered by God struck the mind favorably, even without an explanation.” Habakkuk two commanded the Millerites to make the vision plain upon tables, (in the plural), that he that read the two charts could run to and fro in God’s Word. The divine charts needed no added explanations, as was the case with Uriah Smith’s 1863 counterfeit chart.

Jasne vyhlasuje, že „Boh bol pri vydaní [grafu z roku 1850] bratom Nicholsom“ a že „v Biblii bolo proroctvo [Habakuk dva] o tomto grafe“. Tiež uviedla, že „grafy“ [v množnom čísle; 1843 a 1850], ktoré boli „nariadené Bohom, priaznivo zapôsobili na myseľ aj bez vysvetlenia“. Habakuk dva prikázal milleritom, aby urobili videnie jasným na tabuliach (v množnom čísle), aby ten, kto čítal tieto dva grafy, mohol sem a tam skúmať v Božom slove. Božské grafy nepotrebovali nijaké dodatočné vysvetlenia, ako to bolo v prípade falšovaného grafu Uriáša Smitha z roku 1863.

> And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. Habakkuk 2:2.

> A Hospodin mi odpovedal a riekol: Napíš videnie a zreteľne ho vyry na tabuľe, aby ten, kto ho číta, mohol bežať. Habakuk 2,2.

The tenth test is the focus of this article. With the ten tests referenced by Moses in Numbers chapter fourteen the Hebrew scholars and other theologians produce a variation of guesses at which events in the history from the Red Sea deliverance to the rebellion of the ten spies might represent. The rebellion of that history provides a few variations to choose from, but it is certain the tenth test marks the beginning of forty years of death by attrition in the wilderness until all the rebels that were of the age of accountability were dead.

Desiatou skúškou sa zaoberá tento článok. Na základe desiatich skúšok, na ktoré odkazuje Mojžiš v štrnástej kapitole knihy Numeri, hebrejskí učenci a ďalší teológovia predkladajú rozličné dohady o tom, ktoré udalosti v dejinách od vyslobodenia pri Červenom mori až po vzburu desiatich vyzvedačov by mohli predstavovať. Vzbura v týchto dejinách poskytuje niekoľko možností, z ktorých si možno vybrať, no je isté, že desiata skúška označuje začiatok štyridsiatich rokov postupného vymierania na púšti, až kým všetci vzbúrenci, ktorí dosiahli vek zodpovednosti, nepomreli.

In like manner some may protest over my selection of these ten doctrinal tests, for there may be variations that seem better than what I am here setting forth. That being said, the tenth and final test is as clear as was the rebellion of the ten spies. It was the rejection of the seven times of Leviticus twenty-six. There are several prophetic proofs to uphold this identification.

Podobne by niektorí mohli namietať proti môjmu výberu týchto desiatich doktrinálnych skúšok, lebo môžu existovať obmeny, ktoré sa zdajú byť lepšie než to, čo tu predkladám. Nech je však povedané, že desiata a posledná skúška je taká zrejmá, ako bola vzbura desiatich vyzvedačov. Bola to odmietnutie siedmich časov z Levitikus dvadsiatej šiestej kapitoly. Existuje niekoľko prorockých dôkazov na potvrdenie tohto určenia.

In the next article we will begin to identify those prophetic witnesses that uphold the identification that the seven times of Leviticus twenty-six is the tenth and final failure of Laodicean Adventism.

V nasledujúcom článku začneme označovať tých prorockých svedkov, ktorí potvrdzujú určenie, že sedem časov z Levitika 26 predstavuje desiate a posledné zlyhanie laodicejského adventizmu.

> “When the power of God testifies as to what is truth, that truth is to stand forever as the truth. No aftersuppositions, contrary to the light God has given are to be entertained. Men will arise with interpretations of Scripture which are to them truth, but which are not truth. The truth for this time, God has given us as a foundation for our faith. He Himself has taught us what is truth. One will arise, and still another, with new light which contradicts the light that God has given under the demonstration of His Holy Spirit.

> „Keď Božia moc vydáva svedectvo o tom, čo je pravda, táto pravda má navždy zostať pravdou. Nemožno prijímať nijaké neskoršie domnienky, ktoré odporujú svetlu, ktoré Boh dal. Povstanú ľudia s výkladmi Písma, ktoré sú pre nich pravdou, ale ktoré pravdou nie sú. Pravdu pre tento čas nám Boh dal ako základ našej viery. On sám nás učil, čo je pravda. Povstane jeden, a potom ďalší, s novým svetlom, ktoré odporuje svetlu, ktoré Boh dal pod usvedčujúcim pôsobením svojho Svätého Ducha.״

> “A few are still alive who passed through the experience gained in the establishment of this truth. God has graciously spared their lives to repeat and repeat till the close of their lives, the experience through which they passed even as did John the apostle till the very close of his life. And the standard-bearers who have fallen in death, are to speak through the reprinting of their writings. I am instructed that thus their voices are to be heard. They are to bear their testimony as to what constitutes the truth for this time.

> „Niekoľkí ešte žijú, ktorí prešli skúsenosťou získanou pri ustanovení tejto pravdy. Boh vo svojej milosti uchoval ich životy, aby opakovali a znovu opakovali až do konca svojho života skúsenosť, ktorou prešli, tak ako to robil apoštol Ján až do samého záveru svojho života. A nositelia zástavy, ktorí padli v smrti, majú hovoriť prostredníctvom opätovného vydávania svojich spisov. Bolo mi oznámené, že takto majú byť ich hlasy počuté. Majú vydať svoje svedectvo o tom, čo tvorí pravdu pre tento čas.״

> “We are not to receive the words of those who come with a message that contradicts the special points of our faith. They gather together a mass of Scripture, and pile it as proof around their asserted theories. This has been done over and over again during the past fifty years. And while the Scriptures are God’s word, and are to be respected, the application of them, if such application moves one pillar from the foundation that God has sustained these fifty years, is a great mistake. He who makes such an application knows not the wonderful demonstration of the Holy Spirit that gave power and force to the past messages that have come to the people of God.” Selected Messages, book 1, 161.

> „Nemáme prijímať slová tých, ktorí prichádzajú s posolstvom, ktoré odporuje osobitným bodom našej viery. Zhromažďujú množstvo textov Písma a navršujú ich ako dôkaz okolo svojich tvrdených teórií. Tak sa to dialo znovu a znovu počas uplynulých päťdesiatich rokov. A hoci Písma sú Božím slovom a majú byť v úcte, ich použitie, ak takéto použitie pohne čo len jedným stĺpom zo základu, ktorý Boh týchto päťdesiat rokov udržiaval, je veľkým omylom. Kto takto používa Písmo, nepozná podivuhodné prejavenie Ducha Svätého, ktoré dávalo moc a silu minulým posolstvám, čo prišli k Božiemu ľudu.“ Selected Messages, kniha 1, 161.

Back to Articles