Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Forty-Eight

Kniha Daniel — stoštyridsaťosem

Unveiling the Prophetic Tables: Habakkuk’s Vision and Miller’s Dream

Odhalenie prorockých tabúľ: Habakukovo videnie a Millerov sen

Author

Jeff Pippenger

Published

March 20, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The increase of knowledge that is represented by the vision of the Ulai River is what ultimately was written upon Habakkuk’s two tables.

Nárast poznania, ktorý je znázornený videním o rieke Ulai, je tým, čo napokon bolo napísané na dve Habakukove dosky.

> “Interwoven with prophecies which they had regarded as applying to the time of the second advent was instruction specially adapted to their state of uncertainty and suspense, and encouraging them to wait patiently in the faith that what was now dark to their understanding would in due time be made plain.

> „S proroctvami, ktoré pokladali za vzťahujúce sa na čas druhého adventu, bolo prepletené poučenie osobitne prispôsobené ich stavu neistoty a napätého očakávania a povzbudzujúce ich, aby trpezlivo čakali vo viere, že to, čo je teraz ich porozumeniu temné, bude vo svojom čase objasnené.

> “Among these prophecies was that of Habakkuk 2:1–4: ‘I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what He will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith.’

> „Medzi týmito proroctvami bolo aj proroctvo z Habakuka 2,1–4: ‚Postavím sa na svoje strážne miesto a postavím sa na vežu a budem bdieť, aby som videl, čo mi povie a čo odpoviem, keď budem karhaný. A Hospodin mi odpovedal a riekol: Zapíš videnie a zreteľne ho vyznač na tabule, aby ten, kto ho číta, mohol bežať. Lebo videnie je ešte na určený čas, ale na konci prehovorí a nesklame; ak by sa aj omeškávalo, očakávaj ho, lebo istotne príde, neomešká sa. Hľa, jeho duša, ktorá sa povyšuje, nie je v ňom priama; ale spravodlivý bude žiť zo svojej viery.‘“

> “As early as 1842 the direction given in this prophecy to ‘write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it,’ had suggested to Charles Fitch the preparation of a prophetic chart to illustrate the visions of Daniel and the Revelation. The publication of this chart was regarded as a fulfillment of the command given by Habakkuk. No one, however, then noticed that an apparent delay in the accomplishment of the vision—a tarrying time—is presented in the same prophecy. After the disappointment, this scripture appeared very significant: ‘The vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry…. The just shall live by his faith.” The Great Controversy, 391, 392.

> „Už v roku 1842 podnet, daný v tomto proroctve, aby sa ‚zapísalo videnie a zreteľne sa načrtlo na tabuľe, aby bežal ten, kto ho číta,‘ vnukol Charlesovi Fitchovi vyhotovenie prorockej tabuľky na znázornenie videní Daniela a Zjavenia. Vydanie tejto tabuľky sa pokladalo za naplnenie príkazu daného Habakukovi. Nikto si však vtedy nevšimol, že v tom istom proroctve sa hovorí aj o zdanlivom omeškaní pri splnení videnia — o čase meškania. Po sklamaní sa tento text Písma zdal veľmi významný: ‚Lebo videnie je ešte na určený čas, ale na konci prehovorí a nesklame; ak aj mešká, čakaj naň, lebo iste príde, neomešká sa… Spravodlivý bude žiť zo svojej viery.‘ The Great Controversy, 391, 392.

The two tables of Habakkuk are prophetically two witnesses. Biblically, two witnesses are to be brought together to establish truth.

Dve tabule Habakuka sú prorocky dvaja svedkovia. Podľa Písma majú byť dvaja svedkovia privedení spolu, aby bola potvrdená pravda.

> But if he will not hear thee, then take with thee one or two more, that in the mouth of two or three witnesses every word may be established. Matthew 8:16.

> Ale ak ťa neuposlúchne, priber si ešte jedného alebo dvoch, aby každé slovo bolo potvrdené výpoveďou dvoch alebo troch svedkov. Matúš 8:16.

When Habakkuk’s two tables (the 1843 and 1850 pioneer charts) are overlaid with each other they confirm the truths that were the “jewels” of Miller’s dream. The mistake of 1843, represented upon the first table, when overlaid with the second table, establishes the “tarrying time” of the vision. Miller (the symbolic watchman of that history) asked what he was to say during the debate of his history.

Keď sa na seba prekryjú dve Habakukove tabule (priekopnícke mapy z rokov 1843 a 1850), potvrdzujú pravdy, ktoré boli „klenotmi“ Millerovho sna. Omyl roku 1843, znázornený na prvej tabuli, po prekrytí s druhou tabuľou ustanovuje „čas meškania“ videnia. Miller (symbolický strážca tejto dejinnej skúsenosti) sa pýtal, čo má hovoriť počas sporu svojich dejín.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. Habakkuk 2:1.

> Postavím sa na svoju stráž a postavím sa na vežu a budem vyzerať, aby som videl, čo mi povie a čo odpoviem, keď budem karhaný. Habakuk 2,1.

The Lord instructed Miller to write the vision, and in his dream he placed the casket which contained the vision on a table in the center of his room.

Pán prikázal Millerovi, aby zapísal videnie, a vo svojom sne položil schránku, ktorá obsahovala toto videnie, na stôl uprostred svojej izby.

> And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. Habakkuk 2:2.

> A Hospodin mi odpovedal a riekol: Napíš videnie a zreteľne ho zaznač na tabule, aby ten, kto ho číta, mohol bežať. Habakuk 2,2.

The tables then identify the tarrying time and the first disappointment.

Tabuľky potom označujú čas meškania a prvé sklamanie.

> For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Habakkuk 2:3.

> Lebo videnie je určené ešte na ustanovený čas; no na konci prehovorí a nebude klamať. Ak sa oddiali, očakávaj ho, lebo istotne príde, nebude meškať. Habakuk 2:3.

Then the two classes that are manifested based upon the increase of knowledge are represented.

Potom sú zobrazené dve skupiny, ktoré sa prejavujú na základe vzrastu poznania.

> Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Habakkuk 2:4.

> Hľa, duša toho, kto sa povyšuje, nie je v ňom priama; ale spravodlivý bude žiť zo svojej viery. Habakuk 2,4.

The two classes of worshippers would be manifested by the testing process of Daniel chapter twelve.

Obe triedy ctiteľov sa mali prejaviť prostredníctvom skúšobného procesu z dvanástej kapitoly Daniela.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> A povedal: Choď svojou cestou, Daniel, lebo tieto slová sú uzavreté a zapečatené až do času konca. Mnohí budú očistení, vybielení a preskúšaní; bezbožní však budú páchať bezbožnosť; a nikto z bezbožných neporozumie; múdri však porozumejú. Daniel 12:9, 10.

The “wise” of Daniel are the wise virgins of Matthew twenty-five who were justified by faith, and the wicked were the foolish virgins who were lifted up in pride. At the end of Miller’s dream, the jewels represent the oil in the parable of the ten virgins, which was the message.

„Múdri“ z Daniela sú múdre panny z dvadsiatej piatej kapitoly Matúša, ktoré boli ospravedlnené vierou, a bezbožní boli bláznivé panny, ktoré sa povýšili v pýche. Na konci Millerovho sna klenoty predstavujú olej v podobenstve o desiatich pannách, ktorým bolo posolstvo.

> “God is dishonored when we do not receive the communications which he sends us. Thus we refuse the golden oil which he would pour into our souls to be communicated to those in darkness. When the call shall come, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ those who have not received the holy oil, who have not cherished the grace of Christ in their hearts, will find, like the foolish virgins, that they are not ready to meet their Lord. They have not, in themselves, the power to obtain the oil, and their lives are wrecked.” Review and Herald, July 20, 1897.

> „Boh je zneuctený, keď neprijímame posolstvá, ktoré nám posiela. Tým odmietame zlatý olej, ktorý by vylial do našich duší, aby bol odovzdávaný tým, čo sú v temnote. Keď zaznie výzva: ‚Hľa, ženích prichádza; vyjdite mu v ústrety,‘ tí, ktorí neprijali svätý olej, ktorí vo svojich srdciach nepestovali Kristovu milosť, zistia podobne ako bláznivé panny, že nie sú pripravení stretnúť svojho Pána. Nemajú sami v sebe moc zadovážiť si olej a ich životy stroskotávajú.“ Review and Herald, 20. júla 1897.

Miller’s jewels in the last days would shine ten times brighter, and both the number ten is a symbol of a test, as is light. In the last days, represented in the end of Miller’s dream, the light of truth represented upon Habakkuk’s tables produces a testing message, which in the parable of the ten virgins is the testing message of the Midnight Cry. That testing process is a repetition of the testing process of Millerite history, for the parable of the ten virgins is repeated to the very letter in the last days.

Millerove klenoty v posledných dňoch budú žiariť desaťkrát jasnejšie, pričom číslo desať je symbolom skúšky, tak ako aj svetlo. V posledných dňoch, znázornených záverom Millerovho sna, svetlo pravdy, predstavené na Habakukových tabuliach, vytvára skúšobné posolstvo, ktoré je v podobenstve o desiatich pannách skúšobným posolstvom Polnočného volania. Tento proces skúšky je opakovaním procesu skúšky z dejín milleritského hnutia, lebo podobenstvo o desiatich pannách sa v posledných dňoch opakuje do poslednej bodky.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> „Často sa odvolávam na podobenstvo o desiatich pannách, z ktorých päť bolo múdrych a päť bláznivých. Toto podobenstvo sa splnilo a splní do najmenšieho písmena, lebo má osobitné uplatnenie pre tento čas a podobne ako posolstvo tretieho anjela sa splnilo a bude aj naďalej prítomnou pravdou až do skonania času.“ Review and Herald, 19. august 1890.

The experience of the tarrying time would be repeated to the very letter at the end of Miller’s dream, and his jewels would then shine ten times brighter than the sun, thus identifying that the jewels represent the final test in the parable of the ten virgins. Ten is the symbol of a test, and at the end of ten days Daniel and the three worthies were visually fairer and fatter than those who were eating the diet of Babylon. The proud in Habakkuk who lived by presumption, not faith, developed the character of Babylon. In Millerite history they became the daughters of Babylon, and in Habakkuk the papacy is used to identify their character.

Skúsenosť času meškania sa mala do najmenšieho detailu zopakovať na konci Millerovho sna a jeho klenoty by potom žiarili desaťkrát jasnejšie než slnko, čím sa potvrdzuje, že klenoty predstavujú záverečnú skúšku v podobenstve o desiatich pannách. Desať je symbolom skúšky a na konci desiatich dní boli Daniel a traja jeho druhovia na pohľad krajší a zavalitejší než tí, čo sa stravovali babylonskou stravou. Pýchou naplnení ľudia v Habakukovi, ktorí žili domýšľavosťou, a nie vierou, si vypestovali charakter Babylonu. V dejinách milleritského hnutia sa stali dcérami Babylonu a v Habakukovi sa pápežstvo používa na označenie ich charakteru.

> Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Yea also, because he transgresseth by wine, he is a proud man, neither keepeth at home, who enlargeth his desire as hell, and is as death, and cannot be satisfied, but gathereth unto him all nations, and heapeth unto him all people: Shall not all these take up a parable against him, and a taunting proverb against him, and say, Woe to him that increaseth that which is not his! how long? and to him that ladeth himself with thick clay! Shall they not rise up suddenly that shall bite thee, and awake that shall vex thee, and thou shalt be for booties unto them? Because thou hast spoiled many nations, all the remnant of the people shall spoil thee; because of men’s blood, and for the violence of the land, of the city, and of all that dwell therein. Habakkuk 2:4–8.

> Hľa, jeho duša, ktorá sa povyšuje, nie je v ňom priama; ale spravodlivý bude žiť zo svojej viery. Áno, aj preto, že priestupuje vínom, je pyšným mužom a nezostáva doma; rozširuje svoju žiadostivosť ako peklo, je ako smrť a nemôže sa nasýtiť, ale zhromažďuje k sebe všetky národy a hromadí k sebe všetky kmene. Či títo všetci nepozdvihnú proti nemu podobenstvo a posmešné príslovie a nepovedia: Beda tomu, kto rozmnožuje, čo nie je jeho! Dokedy? A tomu, kto sa obkladá hustým blatom! Či nepovstanú náhle tí, ktorí ťa budú hrýzť, a neprebudia sa tí, ktorí ťa budú trápiť, a staneš sa im korisťou? Pretože si olúpil mnohé národy, všetok zvyšok ľudí olúpi teba; pre krv ľudí a pre násilie páchané na krajine, na meste a na všetkých, ktorí v ňom bývajú. Habakuk 2:4–8.

The testing process brought upon the virgins of Matthew twenty-five produces a class of worshippers, who have developed the character of the king of the north (the papacy), who is also the power that “spoiled many nations.”

Proces skúšky, ktorý dolieha na panny z Matúša dvadsaťpäť, vytvára triedu uctievačov, ktorí si vypestovali charakter severného kráľa (pápežstva), ktorý je zároveň mocnosťou, čo „plienila mnohé národy“.

> Thus saith the Lord, Behold, a people cometh from the north country, and a great nation shall be raised from the sides of the earth. They shall lay hold on bow and spear; they are cruel, and have no mercy; their voice roareth like the sea; and they ride upon horses, set in array as men for war against thee, O daughter of Zion. We have heard the fame thereof: our hands wax feeble: anguish hath taken hold of us, and pain, as of a woman in travail. Go not forth into the field, nor walk by the way; for the sword of the enemy and fear is on every side. O daughter of my people, gird thee with sackcloth, and wallow thyself in ashes: make thee mourning, as for an only son, most bitter lamentation: for the spoiler shall suddenly come upon us. Jeremiah 6:22–26.

> Takto hovorí Hospodin: Hľa, prichádza ľud zo severnej krajiny a veľký národ povstane od končín zeme. Chopia sa luku a kopije; sú ukrutní a nemajú zľutovania; ich hlas hučí ako more a jazdia na koňoch, zoradení ako mužovia do boja proti tebe, dcéra Siona. Počuli sme zvesť o ňom: naše ruky ochabli; zmocnila sa nás úzkosť a bolesť ako rodičky. Nevychádzajte na pole ani nechoďte po ceste, lebo meč nepriateľa a strach sú naokolo. Dcéra môjho ľudu, opáš sa vrecovinou a váľaj sa v popole; vykonaj smútenie ako za jediným synom, najtrpkejšie nariekanie, lebo zhubca náhle príde na nás. Jeremiáš 6:22–26.

Habakkuk’s two classes are those who are justified by faith, and those who ate and drank the doctrines of Babylon. Those in the last days of Miller’s dream that are represented as virgins, either develop the character of Christ, and thus receive the seal of God, or they develop the character of the papacy and receive the mark of the beast.

Habakukove dve triedy sú tí, ktorí sú ospravedlnení vierou, a tí, ktorí jedli a pili učenia Babylonu. Tí, ktorí sú v posledných dňoch Millerovho sna predstavení ako panny, buď rozvíjajú Kristov charakter, a tak prijímajú Božiu pečať, alebo rozvíjajú charakter pápežstva a prijímajú znak šelmy.

> “The time has come for the true light to shine amid moral darkness. The third angel’s message has been sent forth to the world, warning men against receiving the mark of the beast or of his image in their foreheads or in their hands. To receive this mark means to come to the same decision as the beast has done, and to advocate the same ideas, in direct opposition to the word of God. Of all who receive this mark, God says, ‘The same shall drink of the wine of the wrath of God, which is poured out without mixture into the cup of his indignation; and he shall be tormented with fire and brimstone in the presence of the holy angels, and in the presence of the Lamb.’” Review and Herald, July 13, 1897.

> „Nadišiel čas, aby pravé svetlo zažiarilo uprostred mravnej temnoty. Posolstvo tretieho anjela bolo vyslané do sveta, aby varovalo ľudí pred prijatím znamenia šelmy alebo jej obrazu na ich čelách alebo na ich rukách. Prijať toto znamenie znamená dospieť k tomu istému rozhodnutiu, aké učinila šelma, a zastávať tie isté myšlienky v priamom rozpore so slovom Božím. O všetkých, ktorí prijmú toto znamenie, Boh hovorí: ‚Ten istý bude piť z vína hnevu Božieho, ktoré je naliate bez primiešania do kalicha jeho rozhorčenia; a bude mučený ohňom a sírou v prítomnosti svätých anjelov a v prítomnosti Baránka.‘“ Review and Herald, 13. júla 1897.

The virgins that drink the wine of Babylon will ultimately drink the wine of God’s wrath. In Isaiah, the drunkards of Ephraim manifest their blind drunkenness by turning things upside down, and that action is to be esteemed as “potter’s clay.”

Panny, ktoré pijú víno Babylona, budú napokon piť víno Božieho hnevu. U Izaiáša opilci Efraima prejavujú svoju slepú opitosť tým, že obracajú veci naruby, a takýto čin má byť pokladaný za „hrnčiarsku hlinu“.

The identification of “the daily” as a symbol of Christ, turns the truth of “the daily” upside down, for “the daily,” is a satanic symbol. Miller’s identification of “the daily” as paganism is directly represented upon Habakkuk’s tables. Miller’s discovery of the passage in Thessalonians, which allowed him to understand that it was paganism that was “taken away,” in order for the “man of sin” who sits in the temple of God to be revealed, is the primary truth located in 2 Thessalonians, chapter two.

Stotožnenie „ustavičnej“ ako symbolu Krista obracia pravdu o „ustavičnej“ naruby, lebo „ustavičná“ je satanským symbolom. Millerovo stotožnenie „ustavičnej“ s pohanstvom je priamo znázornené na Habakukových tabuľkách. Millerovo objavenie pasáže v Liste Tesaloničanom, ktoré mu umožnilo pochopiť, že to bolo pohanstvo, čo bolo „odňaté“, aby sa mohol zjaviť „človek hriechu“, ktorý sedí v chráme Božom, je základnou pravdou nachádzajúcou sa v 2. liste Tesaloničanom, druhej kapitole.

> “I read on, and could find no other case in which it [the daily] was found, but in Daniel. I then [by the aid of a concordance] took those words which stood in connection with it, ‘take away;’ he shall take away the daily; ‘from the time the daily shall be taken away,’ etc. I read on, and thought I should find no light on the text; finally I came to 2 Thessalonians 2:7, 8. ‘For the mystery of iniquity doth already work; only he who now letteth will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed,’ etc. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! That is the daily! Well, now, what does Paul mean by ‘he who now letteth,’ or hindereth? By ‘the man of sin,’ and the ‘wicked,’ Popery is meant. Well, what is it which hinders Popery from being revealed? Why, it is Paganism; well, then, ‘the daily’ must mean Paganism.’—William Miller, Second Advent Manual, page 66.” Advent Review and Sabbath Herald, January 6, 1853.

> „Čítal som ďalej a nemohol som nájsť nijaký iný prípad, v ktorom by sa to [každodenná] vyskytovalo, iba u Daniela. Potom som [s pomocou konkordancie] vzal tie slová, ktoré s tým stáli v spojení: ‚odňať‘; odníme každodennú; ‚od času, keď bude každodenná odňatá,‘ atď. Čítal som ďalej a myslel som si, že v texte nenájdem nijaké svetlo; napokon som prišiel k 2. Tesaloničanom 2,7. 8. ‚Lebo tajomstvo neprávosti už pôsobí; len čo ten, ktorý teraz zdržuje, bude odstránený z cesty, vtedy sa zjaví ten bezbožník,‘ atď. A keď som prišiel k tomu textu, ó, aká jasná a slávna sa zjavila pravda! Tu to je! To je každodenná! Nuž teda, čo má Pavol na mysli slovami ‚ten, ktorý teraz zdržuje‘ alebo prekáža? Pod ‚človekom hriechu‘ a ‚bezbožníkom‘ sa myslí pápežstvo. Nuž, čo je to, čo bráni tomu, aby sa pápežstvo zjavilo? Nuž, je to pohanstvo; teda ‚každodenná‘ musí znamenať pohanstvo.‘ — William Miller, Second Advent Manual, strana 66.“ Advent Review and Sabbath Herald, 6. januára 1853.

The meaning of “the daily” in Thessalonians, which Miller discovered, is the primary truth of the passage. When Paul identifies those who do not love the truth, and who will therefore receive strong delusion, he is most certainly identifying the hatred of truth in the general sense, but the truth which is directly referenced in the passage is the truth that “the daily,” represents pagan Rome.

Význam výrazu „každodenná obeť“ v Liste Solúnčanom, ktorý objavil Miller, je prvoradou pravdou tohto úseku. Keď Pavol označuje tých, ktorí nemilujú pravdu, a ktorí preto prijmú mocné poblúdenie, celkom iste tým označuje nenávisť voči pravde vo všeobecnom zmysle, avšak pravdou, na ktorú sa tento úsek priamo odvoláva, je pravda, že „každodenná obeť“ predstavuje pohanský Rím.

> The light of the body is the eye: if therefore thine eye be single, thy whole body shall be full of light. But if thine eye be evil, thy whole body shall be full of darkness. If therefore the light that is in thee be darkness, how great is that darkness! No man can serve two masters: for either he will hate the one, and love the other; or else he will hold to the one, and despise the other. Ye cannot serve God and mammon. Matthew 6:22–24.

> Svetlom tela je oko. Ak teda bude tvoje oko prosté, celé tvoje telo bude plné svetla. Ale ak bude tvoje oko zlé, celé tvoje telo bude plné tmy. Ak teda svetlo, ktoré je v tebe, je tmou, aká veľká je to tma! Nikto nemôže slúžiť dvom pánom; lebo buď jedného bude nenávidieť a druhého milovať, alebo sa jedného pridŕžať a druhým pohŕdať. Nemôžete slúžiť Bohu aj mamone. Matúš 6:22–24.

There is only a love for truth, or a hatred of the truth. There is no middle ground. The strong delusion that comes upon the foolish virgins of Matthew twenty-five is based upon their rejection of the light of Miller’s jewels that represent the final test. Ancient Israel’s final test, was their tenth test, and Miller’s jewels shine ten times brighter in the last days. The symbol of the rejection of Miller’s jewels is “the daily,” which the drunkards of Ephraim turned upside down in the third generation of Adventism. “The daily” is a satanic symbol of paganism. The drunkards introduced a counterfeit jewel, which they brought from apostate Protestantism that identifies “the daily,” as a symbol of Christ.

Existuje iba láska k pravde alebo nenávisť k pravde. Neexistuje nijaká stredná pôda. Mocný blud, ktorý prichádza na nerozumné panny z Matúša dvadsaťpäť, je založený na ich odmietnutí svetla Millerových klenotov, ktoré predstavujú záverečnú skúšku. Záverečnou skúškou starovekého Izraela bola jeho desiata skúška a Millerove klenoty žiaria v posledných dňoch desaťkrát jasnejšie. Symbolom odmietnutia Millerových klenotov je „každodenná“, ktorú opilci Efraimovi obrátili naruby v tretej generácii adventizmu. „Každodenná“ je satanským symbolom pohanstva. Opilci zaviedli falšovaný klenot, ktorý priniesli z odpadlíckeho protestantizmu a ktorý označuje „každodennú“ za symbol Krista.

Miller’s understanding of his jewels was limited by the history in which he was raised up. Convinced the Second Coming was the next prophetic event, the deadly wound of the papacy in 1798, could only represent the fourth and final earthly kingdom of Daniel two. Miller was also limited in his understanding of “the daily,” for his testimony is that through revelation he was led to a specific method of study, in which he stated that he used his Bible, Cruden’s Concordance and read some newspapers. His decision to study in that manner had simply come into his mind.

Millerovo chápanie jeho klenotov bolo obmedzené dejinami, uprostred ktorých bol povolaný. Keďže bol presvedčený, že druhý príchod je nasledujúcou prorockou udalosťou, smrteľná rana pápežstva v roku 1798 mohla predstavovať iba štvrté a posledné pozemské kráľovstvo z druhej kapitoly Daniela. Miller bol vo svojom chápaní „ustavičnej obete“ takisto obmedzený, lebo jeho svedectvo hovorí, že zjavením bol vedený k určitej metóde štúdia, pri ktorej uviedol, že používal svoju Bibliu, Crudenovu konkordanciu a čítal niektoré noviny. Jeho rozhodnutie študovať týmto spôsobom mu jednoducho prišlo na myseľ.

> “During, the twelve years I was a deist, I read all histories I could find; but now I loved the Bible It taught of Jesus! But still there was a good deal of the Bible that was dark to me. In 1818 or 19, while conversing with a friend! To whom I made a visit, and who had known and [heard] me talk while I was a deist, he inquired, in rather a significant manner, ‘What do you think of this text, and that?’ referring to the old texts I objected to while a deist. I understood what he was about, and replied—If you will give me time, I will tell you what they mean. ‘How long time do you want?’ I don’t know, but I will tell you, I replied, for I could not believe that God had given a revelation that could not be understood. I then resolved to study my Bible, believing I could find out what the Holy Spirit meant. But as soon as I had formed this resolution the thought came to me—‘Suppose you find a passage that you cannot understand, what will you do?’ This mode of studying the Bible then came to my mind:—I will take the words of such passages, and trace them through the Bible, and find out their meaning in this way. I had Cruden’s Concordance, which I think is the best in the world; so I took that and my Bible, and set down to my desk, and read nothing else, except the newspapers a little, for I was determined to know what my Bible meant. Apollos Hale, The Second Advent Manual, 65.

> „Počas dvanástich rokov, keď som bol deistom, som čítal všetky dejiny, ktoré som mohol nájsť; teraz som si však zamiloval Bibliu. Učila o Ježišovi! Ale predsa vo mne zostávala nemalá časť Biblie zahalená temnotou. V roku 1818 alebo 1819, keď som sa zhováral s jedným priateľom, ktorého som navštívil a ktorý ma poznal a [počul], ako som hovoril v časoch, keď som bol deistom, sa ma dosť významným spôsobom opýtal: ‚Čo si myslíš o tomto texte a o tamtom?‘ — narážajúc na tie staré texty, proti ktorým som namietal, keď som bol deistom. Pochopil som, o čo mu ide, a odpovedal som: Ak mi dáš čas, poviem ti, čo znamenajú. ‚Koľko času potrebuješ?‘ Neviem, ale poviem ti to, odvetil som, lebo som nemohol veriť, že by Boh dal zjavenie, ktorému nemožno porozumieť. Vtedy som sa rozhodol skúmať svoju Bibliu v presvedčení, že môžem zistiť, čo mal na mysli Duch Svätý. No len čo som toto rozhodnutie urobil, prišla mi na myseľ myšlienka: ‚Predstav si, že nájdeš pasáž, ktorej nebudeš rozumieť — čo potom urobíš?‘ Nato mi prišiel na um tento spôsob skúmania Biblie: Vezmem slová z takýchto pasáží, budem ich sledovať naprieč Bibliou a takto zistím ich význam. Mal som Crudenovu konkordanciu, ktorá je podľa môjho názoru najlepšia na svete; vzal som si teda ju i svoju Bibliu, sadol som si za písací stôl a nečítal som nič iné, iba trochu noviny, lebo som bol odhodlaný poznať, čo moja Biblia znamená. Apollos Hale, The Second Advent Manual, 65.“

Miller’s jewels were not simply recognized by his method of study, but also by direct revelation from God.

Millerove klenoty neboli rozpoznané iba jeho metódou štúdia, ale aj priamym zjavením od Boha.

> “God sent His angel to move upon the heart of a farmer who had not believed the Bible, to lead him to search the prophecies. Angels of God repeatedly visited that chosen one, to guide his mind and open to his understanding prophecies which had ever been dark to God’s people. The commencement of the chain of truth was given to him, and he was led on to search for link after link, until he looked with wonder and admiration upon the Word of God. He saw there a perfect chain of truth. That Word which he had regarded as uninspired now opened before his vision in its beauty and glory. He saw that one portion of Scripture explains another, and when one passage was closed to his understanding, he found in another part of the Word that which explained it. He regarded the sacred Word of God with joy and with the deepest respect and awe.” Early Writings, 230.

> „Boh poslal svojho anjela, aby zapôsobil na srdce roľníka, ktorý neveril Biblii, a viedol ho k skúmaniu proroctiev. Boží anjeli opakovane navštevovali tohto vyvoleného, aby usmerňovali jeho myseľ a otvárali jeho chápaniu proroctvá, ktoré boli Božiemu ľudu vždy nejasné. Bol mu daný začiatok reťaze pravdy a bol vedený ďalej, aby hľadal článok za článkom, až sa s úžasom a obdivom zahľadel na Božie slovo. Videl v ňom dokonalú reťaz pravdy. To Slovo, ktoré pokladal za neinšpirované, sa teraz otvorilo pred jeho zrakom vo svojej kráse a sláve. Uvidel, že jedna časť Písma vysvetľuje druhú, a keď bola jedna pasáž uzavretá jeho porozumeniu, našiel v inej časti Slova to, čo ju vysvetľovalo. Na sväté Božie slovo hľadel s radosťou a s najhlbšou úctou a bázňou.“ Early Writings, 230.

When Sister White states that “God sent His angel” to Miller, it is identifying that Gabriel was the angel sent to Miller, for “His angel,” is a term assigned to Gabriel.

Keď sestra Whiteová uvádza, že „Boh poslal svojho anjela“ k Millerovi, označuje tým, že anjelom poslaným k Millerovi bol Gabriel, lebo výraz „svoj anjel“ je označenie prisudzované Gabrielovi.

> “The words of the angel, ‘I am Gabriel, that stand in the presence of God,’ show that he holds a position of high honor in the heavenly courts. When he came with a message to Daniel, he said, ‘There is none that holdeth with me in these things, but Michael [Christ] your Prince.’ Daniel 10:21. Of Gabriel the Saviour speaks in the Revelation, saying that ‘He sent and signified it by His angel unto His servant John.’ Revelation 1:1.” The Desire of Ages, 99.

> „Slová anjela: ‚Ja som Gabriel, ktorý stojí v prítomnosti Boha,‘ ukazujú, že zastáva postavenie vysokej pocty na nebeských dvoroch. Keď prišiel s posolstvom k Danielovi, povedal: ‚A niet nikoho, kto by sa so mnou držal v týchto veciach, okrem Michaela [Krista], vášho Kniežaťa.‘ Daniel 10:21. O Gabrielovi hovorí Spasiteľ v Zjavení, keď vraví, že ‚ho poslal a oznámil prostredníctvom svojho anjela svojmu služobníkovi Jánovi.‘ Zjavenie 1:1.“ Túžba vekov, 99.

Gabriel and the other angels guided Miller’s “mind and” opened “to his understanding prophecies which had ever been dark to God’s people.” His message was not simply developed through his method of study, but also by Divine revelation. The very method he employed to study the Bible just came into his mind. When God brings truth to our mind, it is a Divine revelation as opposed to arriving at truth through the process of rightly dividing the Bible. Miller did both, but Divine revelation was a part of how Miller came to understand the subject of “the daily.”

Gabriel a ostatní anjeli usmerňovali Millerovu „myseľ a“ otvorili „jeho porozumeniu proroctvá, ktoré boli Božiemu ľudu vždy temné“. Jeho posolstvo nebolo vytvorené iba prostredníctvom jeho metódy štúdia, ale aj skrze Božské zjavenie. Samotná metóda, ktorú používal pri štúdiu Biblie, mu jednoducho prišla na myseľ. Keď Boh prinesie pravdu do našej mysle, je to Božské zjavenie, na rozdiel od dosiahnutia pravdy prostredníctvom procesu správneho rozdeľovania Biblie. Miller robil oboje, ale Božské zjavenie bolo súčasťou toho, ako Miller dospel k porozumeniu predmetu „každodennej“.

Miller would not have recognized the gender oscillation of Daniel chapter eight, verses nine through twelve, for all he had was the Bible and a concordance that is void of any information concerning the biblical languages. He would not have seen the distinction between ‘sur’ and ‘rum’ which are both translated as “take away.” He would have not seen the distinction between ‘miqdash’ and ‘qodesh’ which are both translated as “sanctuary.”

Miller by nebol rozpoznal rodové kolísanie v ôsmej kapitole Daniela, vo veršoch deväť až dvanásť, pretože mal k dispozícii iba Bibliu a konkordanciu, ktorá neobsahuje nijaké informácie týkajúce sa biblických jazykov. Nebol by postrehol rozdiel medzi „sur“ a „rum“, ktoré sú obe prekladané ako „odňať“. Nebol by postrehol ani rozdiel medzi „miqdash“ a „qodesh“, ktoré sú obe prekladané ako „svätyňa“.

He would not have seen the truth of the word ‘tamid’ that is found one hundred and four times in the Bible. The truth he could not have seen (which is also the truth that he did see), was that of the one hundred and four times that the Hebrew word ‘tamid’ is used in the Bible, but only in the book of Daniel is the Hebrew word ‘tamid,’ used as a noun. ‘Tamid’ is the Hebrew word that means “continual”, and is translated as “the daily” in the book of Daniel.

Nebolo by uvidel pravdu o slove „tamid“, ktoré sa v Biblii nachádza stoštyrikrát. Pravda, ktorú nemohol uvidieť (a ktorá je zároveň pravdou, ktorú predsa len uvidel), spočívala v tom, že zo stoštyroch výskytov hebrejského slova „tamid“ v Biblii je toto hebrejské slovo použité ako podstatné meno iba v knihe Daniel. „Tamid“ je hebrejské slovo, ktoré znamená „ustavičný“, a v knihe Daniel sa prekladá ako „každodenná“.

Only in the book of Daniel is the word used as a noun, and the other ninety-nine times it is used as an adverb. For this reason, when the translators of the King James Bible were confronted with Daniel using the word five times as a noun, when all the other writers of the Bible used the word ninety-nine times as an adverb, they were forced by the weight of evidence to “correct” Daniel’s use of the word as a noun. In order to “correct” Daniel, they added the word “sacrifice” to the word, and thus turned a noun into an adverb. And then in order to correct the translators, Ellen White was inspired to record that she, “saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry.”

Iba v knihe Daniel je toto slovo použité ako podstatné meno, kým vo všetkých ostatných deväťdesiatich deviatich prípadoch je použité ako príslovka. Z tohto dôvodu, keď sa prekladatelia Biblie kráľa Jakuba stretli s tým, že Daniel použil toto slovo päťkrát ako podstatné meno, zatiaľ čo všetci ostatní pisatelia Biblie ho deväťdesiatdeväťkrát použili ako príslovku, boli pod ťarchou dôkazov prinútení „opraviť“ Danielovo použitie tohto slova ako podstatného mena. Aby Daniela „opravili“, pridali k tomuto slovu slovo „obeť“, a tak z podstatného mena urobili príslovku. A potom, aby boli opravení prekladatelia, Ellen Whiteová bola inšpirovaná zaznamenať, že „videla vo vzťahu k ,Dennému‘, že slovo ,obeť‘ bolo doplnené ľudskou múdrosťou a do textu nepatrí; a že Pán dal správny pohľad naň tým, ktorí ohlasovali posolstvo o hodine súdu.“

Miller, by his own testimony, was seeking to understand “the daily,” which he ultimately did in 2 Thessalonians. But also, by his own testimony, when seeking to understand a word, he would consider every place the word was used, and the word is used ninety-nine other times in the Bible. Yet his testimony of “the daily,” is that he found it nowhere but in the book of Daniel, when he stated, “I read on, and could find no other case in which it [the daily] was found, but in Daniel.” Miller was led to the jewels not alone by his method of study, but also by divine revelation that was given to him through the ministry of angels.

Miller sa podľa svojho vlastného svedectva usiloval porozumieť „ustavičnej“, čo napokon učinil v 2. Tesaloničanom. No takisto podľa svojho vlastného svedectva, keď sa usiloval porozumieť nejakému slovu, zvažoval každé miesto, kde sa toto slovo použilo, a toto slovo je v Biblii použité ešte deväťdesiatdeväťkrát. Jeho svedectvo o „ustavičnej“ však znie, že ju nenašiel nikde inde než v knihe Daniel, keď povedal: „Čítal som ďalej a nemohol som nájsť nijaký iný prípad, v ktorom by sa to [ustavičná] nachádzalo, iba v Danielovi.“ Miller bol vedený k týmto klenotom nielen svojou metódou štúdia, ale aj Božím zjavením, ktoré mu bolo dané prostredníctvom služby anjelov.

This is why his understanding of “the daily,” was correct, but limited. He could not recognize that of the five times “the daily” is referenced in the book of Daniel, that one of the three times “the daily” is “taken away,” represented a different meaning than the other two times. One time “the daily” is used with the Hebrew word ‘rum’ and the other two times it is used with the Hebrew word ‘sur.’ Both words are translated as take away, but ‘rum’ in Daniel chapter eight, verse eleven means to lift up and exalt, and in chapter eleven, verse thirty-one, and chapter twelve, verse eleven, the word ‘sur’ means to remove.

Preto bolo jeho chápanie „ustavičnej služby“ správne, avšak obmedzené. Nedokázal rozpoznať, že z piatich prípadov, v ktorých sa v knihe Daniel spomína „ustavičná služba“, jeden z troch prípadov, v ktorých je „ustavičná služba“ „odňatá“, predstavoval iný význam než ostatné dva prípady. V jednom prípade je „ustavičná služba“ použitá s hebrejským slovom „rum“ a v ostatných dvoch prípadoch s hebrejským slovom „sur“. Obe slová sa prekladajú ako odňať, avšak „rum“ v Danielovi 8,11 znamená pozdvihnúť a vyvýšiť, a v Danielovi 11,31 a Danielovi 12,11 slovo „sur“ znamená odstrániť.

The theologians that eat and drink the Babylonian diet, argue that whether you remove a thing or whenever you lift up a thing, they both represent a type of removal, so both words are to be understood as possessing the same meaning. They argue that the three times “the daily,” is “taken away” always means to remove, and in doing so, they identify that Daniel was careless in his choice of words. They do not openly say that, but by inference they teach that Daniel should have used the word ‘sur’ in all three occurrences, for according to the theologians he supposedly meant the same thing each time “the daily” was “taken away.”

Teológovia, ktorí jedia a pijú babylonský pokrm, tvrdia, že či už nejakú vec odstránite, alebo ju pozdvihnete, oboje predstavuje určitý druh odňatia, takže obe slová treba chápať tak, že majú ten istý význam. Tvrdia, že vo všetkých troch prípadoch „každodenná obeť“ je „odňatá“ vždy v zmysle odstránenia, a tým vyhlasujú, že Daniel bol pri voľbe svojich slov nedbanlivý. Otvorene to nepovedia, ale nepriamo učia, že Daniel mal vo všetkých troch výskytoch použiť slovo „sur“, lebo podľa týchto teológov vraj mal zakaždým na mysli to isté, keď bola „každodenná obeť“ „odňatá“.

They do the same thing with the words ‘miqdash’ and ‘qodesh’ which are both translated as “sanctuary,” in verses eleven through fourteen in chapter eight. In each reference of “sanctuary” in those four verses, they insist they all represent God’s sanctuary. By inference again, Daniel should have simply used ‘qodesh’ in all three references, and not used ‘miqdash’ in verse eleven. Miller would not have recognized the distinction between those words, but the modern theologians do, and when they do, they insist that no distinction should be acknowledged. Yet Miller, who did not recognize the distinctions between the words, came to an opposite understanding of the modern theologians.

To isté robia so slovami „miqdash“ a „qodesh“, ktoré sú obe v ôsmej kapitole, vo veršoch jedenásť až štrnásť, preložené ako „svätyňa“. Pri každom výskyte slova „svätyňa“ v týchto štyroch veršoch trvajú na tom, že všetky predstavujú Božiu svätyňu. Opäť z toho vyplýva, že Daniel mal jednoducho použiť „qodesh“ vo všetkých troch výskytoch a vo verši jedenásť nemal použiť „miqdash“. Miller by rozdiel medzi týmito slovami nebol rozpoznal, no moderní teológovia ho rozpoznávajú, a keď tak robia, trvajú na tom, že nijaký rozdiel by sa nemal uznať. Predsa však Miller, ktorý rozdiely medzi týmito slovami nerozpoznával, dospel k opačnému chápaniu než moderní teológovia.

The reality is that Daniel was a careful writer, who knew the Hebrew language and was judged as ten times smarter than all the other wise men of Babylon. If anyone knew the proper usage of the Hebrew language, and how it was to be correctly represented in that particular history, it was Daniel. If Daniel employed different words, it was because they were meant to convey different meanings, which he purposely sought to represent. When Daniel’s distinct use of the words that are translated as “sanctuary” or as “take away” are acknowledged, they uphold Miller’s understanding of “the daily,” which was recognized by Miller in the very passage where Paul identifies that those who hate truth are destined to receive strong delusion.

Skutočnosťou je, že Daniel bol starostlivý pisateľ, ktorý ovládal hebrejský jazyk a bol posúdený ako desaťkrát múdrejší než všetci ostatní babylonskí mudrci. Ak niekto poznal správne používanie hebrejského jazyka a to, ako má byť v týchto konkrétnych dejinách správne vyjadrený, bol to Daniel. Ak Daniel použil odlišné slová, bolo to preto, že mali sprostredkovať odlišné významy, ktoré sa zámerne usiloval vyjadriť. Keď sa uzná Danielovo rozlišujúce používanie slov, ktoré sa prekladajú ako „svätyňa“ alebo ako „odňať“, potvrdzujú Millerovo chápanie „ustavičnej“, ktoré Miller rozpoznal práve v tom istom úseku, kde Pavol označuje, že tí, ktorí nenávidia pravdu, sú určení prijať mocný blud.

Those who hate the truth and believe the lie which produces strong delusion, are also represented as the drunkards of Ephraim, who are represented in two classes. One class is the learned leadership and the other class is the unlearned who will only hear what the learned teach them. They are those who hide beneath lies, and who make a covenant with death. They are the foolish virgins of Matthew twenty-five, and those whose soul is lifted up in Habakkuk two. They are those who reject the foundational truths of Miller’s dream, which shine ten times brighter at the end (representing the tenth and final test for modern Israel), as typified by the tenth and final test for ancient Israel.

Tí, ktorí nenávidia pravdu a veria lži, ktorá spôsobuje mocné poblúdenie, sú tiež predstavení ako opilci Efraimovi, ktorí sú predstavení v dvoch skupinách. Jedna skupina je učené vedenie a druhá skupina sú neučení, ktorí budú počúvať iba to, čo ich učia učení. Sú to tí, ktorí sa ukrývajú pod lžami a ktorí uzatvárajú zmluvu so smrťou. Sú to bláznivé panny z Matúša dvadsaťpäť a tí, ktorých duša sa povyšuje v Habakukovi dva. Sú to tí, ktorí odmietajú základné pravdy Millerovho sna, ktoré na konci žiaria desaťnásobne jasnejšie (predstavujúc desiatu a poslednú skúšku pre moderný Izrael), ako to predobrazuje desiata a posledná skúška pre staroveký Izrael.

We will continue this study in the next article.

V tomto skúmaní budeme pokračovať v nasledujúcom článku.

> And the Lord said unto Moses, How long will this people provoke me? and how long will it be ere they believe me, for all the signs which I have shewed among them? I will smite them with the pestilence, and disinherit them, and will make of thee a greater nation and mightier than they. And Moses said unto the Lord, Then the Egyptians shall hear it, (for thou broughtest up this people in thy might from among them) And they will tell it to the inhabitants of this land: for they have heard that thou Lord art among this people, that thou Lord art seen face to face, and that thy cloud standeth over them, and that thou goest before them, by day time in a pillar of a cloud, and in a pillar of fire by night. Now if thou shalt kill all this people as one man, then the nations which have heard the fame of thee will speak, saying, Because the Lord was not able to bring this people into the land which he sware unto them, therefore he hath slain them in the wilderness.

> A Hospodin riekol Mojžišovi: Dokedy ma bude tento ľud popudzovať? A dokedy mi nebudú veriť pre všetky znamenia, ktoré som medzi nimi učinil? Udriem ich morom a zavrhnem ich dedičstvo, a z teba učiním národ väčší a mocnejší, než sú oni. Mojžiš však povedal Hospodinovi: Dopočujú sa toho Egypťania, lebo si vyviedol tento ľud svojou mocou spomedzi nich, a povedia to obyvateľom tejto krajiny; veď počuli, že ty, Hospodine, si uprostred tohto ľudu, že ty, Hospodine, sa dávaš vidieť tvárou v tvár, že tvoj oblak stojí nad nimi a že ideš pred nimi vodne v oblačnom stĺpe a vnoci v ohnivom stĺpe. Ak teda usmrtíš všetok tento ľud ako jedného muža, národy, ktoré počuli zvesť o tebe, budú hovoriť: Pretože Hospodin nevládal uviesť tento ľud do krajiny, ktorú im pod prísahou zasľúbil, preto ich pobil na púšti.

> And now, I beseech thee, let the power of my Lord be great, according as thou hast spoken, saying, The Lord is longsuffering, and of great mercy, forgiving iniquity and transgression, and by no means clearing the guilty, visiting the iniquity of the fathers upon the children unto the third and fourth generation. Pardon, I beseech thee, the iniquity of this people according unto the greatness of thy mercy, and as thou hast forgiven this people, from Egypt even until now. And the Lord said, I have pardoned according to thy word: But as truly as I live, all the earth shall be filled with the glory of the Lord. Because all those men which have seen my glory, and my miracles, which I did in Egypt and in the wilderness, and have tempted me now these ten times, and have not hearkened to my voice; Surely they shall not see the land which I sware unto their fathers, neither shall any of them that provoked me see it: But my servant Caleb, because he had another spirit with him, and hath followed me fully, him will I bring into the land whereinto he went; and his seed shall possess it. Numbers 14:11–24.

> A teraz ťa prosím, nech je moc môjho Pána veľká, ako si hovoril, keď si povedal: Hospodin je zhovievavý a veľký v milosrdenstve, odpúšťa neprávosť a priestupok, ale vinníka nijako neponechá bez trestu; navštevuje neprávosť otcov na deťoch do tretieho a štvrtého pokolenia. Odpusť, prosím, neprávosť tohto ľudu podľa veľkosti svojho milosrdenstva, tak ako si tomuto ľudu odpúšťal od Egypta až doteraz. A Hospodin povedal: Odpustil som podľa tvojho slova. Ale akože žijem, celá zem bude naplnená slávou Hospodina. Pretože všetci tí mužovia, ktorí videli moju slávu a moje znamenia, ktoré som učinil v Egypte a na púšti, a už týchto desať ráz ma pokúšali a neposlúchli môj hlas, istotne neuvidia krajinu, ktorú som pod prísahou zasľúbil ich otcom; ani nikto z tých, ktorí ma popudzovali, ju neuvidí. Ale môj služobník Káleb, pretože bol v ňom iný duch a cele ma nasledoval, toho privediem do krajiny, do ktorej vošiel, a jeho potomstvo ju zaujme. Numeri 14:11–24.

Back to Articles