Article

# The Revelation of Jesus Christ - Number Seventeen

Zjavenie Ježiša Krista – číslo sedemnásť

Awakening the Dry Bones: A Call to Purity and Faith in the Tarrying Time

Prebúdzanie suchých kostí: Výzva k čistote a viere v čase očakávania

Author

Jeff Pippenger

Published

November 17, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The dry bones that are laying dead in the street, who hear the “voice” of the one who is crying in the wilderness, do so because the Comforter has come, in fulfillment of Jesus’ promise to send him. In the first disappointment of the Millerites, the Millerites came to understand that they were in the tarrying time of the virgin’s parable.

Suché kosti, ktoré ležia mŕtve na ulici a počujú „hlas“ toho, ktorý volá na púšti, tak robia preto, lebo prišiel Tešiteľ, na naplnenie Ježišovho zasľúbenia, že ho pošle. Pri prvom sklamaní milleritov milleriti prišli k pochopeniu, že sa nachádzajú v čase meškania z podobenstva o pannách.

> “The disappointed ones saw from the Bible that they were in the tarrying time, and that they must patiently wait the fulfillment of the vision. The same evidence which led them to look for their Lord in 1843, led them to expect him in 1844.” Spiritual Gifts, volume 1, 153.

> „Sklamaní zistili z Biblie, že sa nachádzajú v čase meškania a že musia trpezlivo očakávať naplnenie videnia. Tí istí dôkazy, ktoré ich viedli k tomu, aby očakávali svojho Pána v roku 1843, ich viedli aj k tomu, aby ho očakávali v roku 1844.“ Spiritual Gifts, zväzok 1, 153.

Those who have been typified by the Millerites repeat the experience of the first disappointment, and when they do, they must understand that they too, are in the tarrying time of the virgin’s parable. It is only the influence of the Comforter that allows them to see this truth. That recognition, brought about by the Comforter, is represented by the first prophecy that Ezekiel was instructed to proclaim to the valley of dry, dead bones.

Tí, ktorých predobrazom boli mileriti, opakujú skúsenosť prvého sklamania, a keď sa tak stane, musia pochopiť, že aj oni sa nachádzajú v čase meškania z podobenstva o pannách. Iba vplyv Tešiteľa im umožňuje uvidieť túto pravdu. Toto rozpoznanie, spôsobené Tešiteľom, je znázornené prvým proroctvom, ktoré bol Ezechiel poverený vyhlásiť údoliu suchých, mŕtvych kostí.

> Again he said unto me, Prophesy upon these bones, and say unto them, O ye dry bones, hear the word of the Lord. Thus saith the Lord God unto these bones; Behold, I will cause breath to enter into you, and ye shall live: And I will lay sinews upon you, and will bring up flesh upon you, and cover you with skin, and put breath in you, and ye shall live; and ye shall know that I am the Lord. So I prophesied as I was commanded: and as I prophesied, there was a noise, and behold a shaking, and the bones came together, bone to his bone. And when I beheld, lo, the sinews and the flesh came up upon them, and the skin covered them above: but there was no breath in them. Ezekiel 37:4–8.

> A opäť mi povedal: Prorokuj nad týmito kosťami a povedz im: Ó, vy suché kosti, počujte slovo Hospodinovo. Takto vraví Pán Hospodin týmto kostiam: Hľa, spôsobím, aby vošiel do vás duch, a ožijete. A položím na vás šľachy, nechám na vás narásť mäso, pokryjem vás kožou a vložím do vás ducha, a ožijete; a poznáte, že ja som Hospodin. I prorokoval som, ako mi bolo prikázané. A keď som prorokoval, nastal rachot, a hľa, zatrasenie, a kosti sa priblížili, každá kosť k svojej kosti. A keď som sa díval, hľa, prišli na ne šľachy a narástlo mäso, a koža ich pokryla navrchu; ale nebolo v nich ducha. Ezechiel 37:4–8.

The “noise” represents the Holy Spirit. At that point the virgins need to recognize that they are in the tarrying time. The biblical instructions of what the disappointed must do when they recognize they are in the tarrying time is abundant. Jeremiah teaches they must never return to the “assembly of mockers,” which in the message to Philadelphia, is the synagogue of Satan. They must also separate the precious from the vile. The precious contrasted with the vile has a dual meaning.

„Hluk“ predstavuje Ducha Svätého. V tom čase si panny musia uvedomiť, že sa nachádzajú v čase otáľania. Biblických pokynov o tom, čo musia sklamaní urobiť, keď rozpoznajú, že sú v čase otáľania, je mnoho. Jeremiáš učí, že sa nikdy nesmú vrátiť do „zhromaždenia posmievačov“, ktoré je v posolstve Filadelfii synagógou satanovou. Musia tiež oddeliť vzácne od podlého. Vzácne v protiklade k podlému má dvojitý význam.

I learned for myself this prophetic distinction years ago, when I made an application of William Miller’s dream. I correctly defined the jewels as truths of God’s word, and the spurious jewels as corrupted doctrines. Thereafter, it was pointed out to me that James White had also made an application of William Miller’s dream, and in his application, he identified the jewels as God’s faithful people, and the spurious jewels as the false professors of truth. When I investigated what James White had taught about the dream, I realized we were both correct. The jewels can represent God’s faithful, and the counterfeit jewels, the unfaithful, but the jewels can also represent the truths of God’s word and the counterfeit jewels can be false doctrines. James White applied Miller’s dream to the history that James White was then living in, but I had approached the dream as the history of the last days. Together the two applications identify that men become what they believe, and should they choose to hold to erroneous doctrines, they will be swept out the window by the dirt brush man, along with the doctrines they have become associated with. We are what we eat.

Toto prorocké rozlíšenie som sa sám naučil pred rokmi, keď som urobil aplikáciu sna Williama Millera. Klenoty som správne definoval ako pravdy Božieho slova a falošné klenoty ako skazené náuky. Neskôr mi bolo poukázané na to, že aj James White urobil aplikáciu sna Williama Millera a vo svojej aplikácii označil klenoty za verný Boží ľud a falošné klenoty za falošných vyznávačov pravdy. Keď som skúmal, čo James White učil o tomto sne, uvedomil som si, že sme mali pravdu obaja. Klenoty môžu predstavovať verných Božích a napodobené klenoty neverných, no klenoty môžu takisto predstavovať pravdy Božieho slova a napodobené klenoty môžu byť falošnými náukami. James White aplikoval Millerov sen na dejiny, v ktorých vtedy žil, no ja som k tomuto snu pristupoval ako k dejinám posledných dní. Obe aplikácie spolu ukazujú, že ľudia sa stávajú tým, čomu veria, a ak sa rozhodnú pridŕžať sa bludných náuk, budú spolu s náukami, s ktorými sa spojili, vymetení z okna mužom s kefou na smeti. Sme tým, čo jeme.

When the disappointed find they are in the tarrying time, according to Jeremiah they are to separate the precious from the vile.

Keď sklamaní zistia, že sa nachádzajú v čase meškania, podľa Jeremiáša majú oddeliť vzácne od ničomného.

> “How is it that men who are at war with the government of God come into possession of the wisdom which they sometimes display? Satan himself was educated in the heavenly courts, and he has a knowledge of good as well as of evil. He mingles the precious with the vile, and this is what gives him power to deceive. But because Satan has robed himself in garments of heavenly brightness, shall we receive him as an angel of light? The tempter has his agents, educated according to his methods, inspired by his spirit, and adapted to his work. Shall we co-operate with them? Shall we receive the works of his agents as essential to the acquirement of an education?” Ministry of Healing, 440.

> „Ako je možné, že ľudia, ktorí sú vo vojne proti Božej vláde, nadobúdajú múdrosť, ktorú niekedy prejavujú? Sám satan bol vzdelávaný v nebeských dvoroch a má poznanie dobra i zla. Mieša vzácne s podlým, a práve to mu dáva moc klamať. Ale preto, že sa satan odel do rúch nebeského jasu, máme ho prijať ako anjela svetla? Pokúšateľ má svojich nástrojov, vychovaných podľa jeho metód, oduševnených jeho duchom a prispôsobených jeho dielu. Máme s nimi spolupracovať? Máme prijímať diela jeho nástrojov ako nevyhnutné na získanie vzdelania?“ Ministry of Healing, 440.

The precious and vile represents truth and error. It also represents two classes of men.

Drahocenné a ničomné predstavuje pravdu a blud. Predstavuje to aj dve skupiny ľudí.

> “‘Nevertheless the foundation of God standeth sure, having this seal, The Lord knoweth them that are His. And, Let everyone that nameth the name of Christ depart from iniquity. But in a great house there are not only vessels of gold and of silver, but also of wood and of earth; and some to honor, and some to dishonor.’ The ‘great house’ represents the Church. In the Church will be found the vile as well as the precious. The net cast into the sea gathers both good and bad.” Review and Herald, February 5, 1901.

> „Predsa základ Boží stojí pevne a má túto pečať: Pán pozná tých, čo sú Jeho. A: Nech sa každý, kto vzýva meno Kristovo, odvráti od neprávosti. Ale vo veľkom dome nie sú len nádoby zlaté a strieborné, ale aj drevené a hlinené; jedny na česť a iné na nečesť.“ „Veľký dom“ predstavuje Cirkev. V Cirkvi sa nájdu bezcenné i vzácne prvky. Sieť hodená do mora zhromažďuje dobré i zlé.“ Review and Herald, 5. februára 1901.

Jeremiah was instructed that if he would return, he needed to separate from the foolish virgins, and he must also separate from the erroneous teachings of the foolish virgins. The one hundred and forty-four thousand are those who come into perfect unity. Jeremiah is representing the work that those called to be sealed by Ezekiel’s second message of the four winds must accomplish, if they are to be God’s “mouth,” when the vision speaks. The vision spoke in Millerite history when the judgment arrived, and it speaks in the history of the one hundred and forty-four thousand when the earth beast speaks, and the judgment of the third woe arrives. Then those who have accomplished the work identified by Jeremiah are lifted up as God’s watchmen.

Jeremiáš dostal pokyn, že ak sa chce navrátiť, musí sa oddeliť od bláznivých panien a musí sa tiež oddeliť od bludných učení bláznivých panien. Stoštyridsaťštyritisíc sú tí, ktorí vstupujú do dokonalej jednoty. Jeremiáš predstavuje dielo, ktoré musia vykonať tí, čo sú povolaní byť zapečatení Ezechielovým druhým posolstvom o štyroch vetroch, ak majú byť Božími „ústami“, keď videnie hovorí. Videnie hovorilo v milleritskej histórii, keď prišiel súd, a hovorí v dejinách stoštyridsaťštyritisíc, keď hovorí šelma zeme a prichádza súd tretieho beda. Potom sú tí, ktorí vykonali dielo označené Jeremiášom, pozdvihnutí ako Boží strážcovia.

When the Lord sends the Comforter to awaken the disappointed from their death, He identifies a work of purification they must accomplish if they are to be His spokesmen in the Sunday law crisis. Isaiah agrees with Jeremiah’s counsel.

Keď Pán posiela Tešiteľa, aby prebudil sklamaných z ich smrti, označuje dielo očistenia, ktoré musia vykonať, ak majú byť Jeho hovorcami v kríze nedeľného zákona. Izaiáš súhlasí s Jeremiášovým napomenutím.

> How beautiful upon the mountains are the feet of him that bringeth good tidings, that publisheth peace; that bringeth good tidings of good, that publisheth salvation; that saith unto Zion, Thy God reigneth! Thy watchmen shall lift up the voice; with the voice together shall they sing: for they shall see eye to eye, when the Lord shall bring again Zion. Break forth into joy, sing together, ye waste places of Jerusalem: for the Lord hath comforted his people, he hath redeemed Jerusalem. Isaiah 52:7–9.

> Aké krásne sú na vrchoch nohy toho, ktorý prináša radostnú zvesť, ktorý zvestuje pokoj; ktorý prináša radostnú zvesť o dobre, ktorý zvestuje spásu; ktorý hovorí Sionu: Tvoj Boh kraľuje! Tvoji strážcovia pozdvihnú hlas; spoločne budú spievať, lebo uvidia z tváre do tváre, keď Hospodin privedie späť Sion. Plesajte radosťou, spievajte spolu, vy spustošené miesta Jeruzalema, lebo Hospodin potešil svoj ľud, vykúpil Jeruzalem. Izaiáš 52:7–9.

Those that “bringeth good tidings” and who “publish peace and salvation” lift up “their voices together,” for they “shall see eye to eye.”

Tí, ktorí „zvestujú dobré správy“ a ktorí „ohlásajú pokoj a spásu“, pozdvihujú „spoločne svoj hlas“, lebo „uvidia z očí do očí“.

> “A few others were shown me as joining their influence with those I have mentioned, and together they do what they can to draw off from the body and cause confusion; and their influence brings the truth of God into disrepute. Jesus and holy angels are bringing up and uniting God’s people into one faith, that they may all have one mind and one judgment. And while they are being brought into the unity of the faith, to see eye to eye upon the solemn, important truths for this time, Satan is at work to oppose their advancement. Jesus is at work through His instruments to gather and unite. Satan works through his instruments to scatter and divide. ‘For, lo, I will command, and I will sift the house of Israel among all nations, like as corn is sifted in a sieve, yet shall not the least grain fall upon the earth.’

> „Bolo mi ukázaných ešte niekoľko ďalších, ktorí spájajú svoj vplyv s tými, ktorých som už spomenula, a spoločne robia, čo môžu, aby odtiahli od tela a spôsobili zmätok; a ich vplyv privádza Božiu pravdu do pohŕdania. Ježiš a svätí anjeli pozdvihujú a zjednocujú Boží ľud do jednej viery, aby všetci mali jednu myseľ a jeden úsudok. A kým sú privádzaní do jednoty viery, aby videli zhodne slávnostné, dôležité pravdy pre tento čas, satan pôsobí, aby sa postavil proti ich napredovaniu. Ježiš pôsobí prostredníctvom svojich nástrojov, aby zhromažďoval a zjednocoval. Satan pôsobí prostredníctvom svojich nástrojov, aby rozptyľoval a rozdeľoval. ‚Lebo, hľa, prikážem a preosejem dom Izraelov medzi všetkými národmi, ako sa preosieva obilie na site, a predsa ani najmenšie zrnko nepadne na zem.‘“

> “God is now testing and proving His people. Character is being developed. Angels are weighing moral worth, and keeping a faithful record of all the acts of the children of men. Among God’s professed people are corrupt hearts; but they will be tested and proved. That God who reads the hearts of everyone, will bring to light hidden things of darkness where they are often least suspected, that stumbling blocks which have hindered the progress of truth may be removed, and God have a clean and holy people to declare His statutes and judgments.

> „Boh teraz skúša a preveruje svoj ľud. Formuje sa charakter. Anjeli zvažujú mravnú hodnotu a verne zaznamenávajú všetky skutky ľudských detí. Medzi tými, ktorí sa hlásia k Božiemu ľudu, sú skazené srdcia; no budú skúšané a preverované. Ten Boh, ktorý skúma srdcia každého, vynesie na svetlo skryté veci temnoty tam, kde sú často najmenej podozrievané, aby boli odstránené kamene úrazu, ktoré bránili postupu pravdy, a aby Boh mal čistý a svätý ľud na zvestovanie svojich ustanovení a súdov.

> “The Captain of our salvation leads His people on step by step, purifying and fitting them for translation, and leaving in the rear those who are disposed to draw off from the body, who are not willing to be led, and are satisfied with their own righteousness. ‘If therefore the light that is in thee be darkness, how great is that darkness!’ No greater delusion can deceive the human mind than that which leads men to indulge a self-confident spirit, to believe that they are right and in the light, when they are drawing away from God’s people, and their cherished light is darkness.” Testimonies, volume 1, 332, 333.

> „Vodca nášho spasenia vedie svoj ľud krok za krokom, očisťuje ho a pripravuje na premenenie, a vzadu zanecháva tých, ktorí majú sklon odťahovať sa od tela, ktorí nie sú ochotní dať sa viesť a sú spokojní so svojou vlastnou spravodlivosťou. ‚Ak teda svetlo, ktoré je v tebe, je tmou, aká veľká je tá tma!‘ Nijaký väčší blud nemôže oklamať ľudskú myseľ než ten, ktorý vedie ľudí k pestovaniu sebavedomého ducha, k presvedčeniu, že majú pravdu a sú vo svetle, zatiaľ čo sa odťahujú od Božieho ľudu a ich pestované svetlo je tmou.“ Testimonies, zväzok 1, 332, 333.

The phrase “bringeth good tidings” is repeated twice in the passage of Isaiah to identify the history of the Midnight Cry, as does the verses that lead to Isaiah’s description of the unity that is accomplished when the precious is separated from the vile.

Výraz „zvestuje dobré posolstvo“ sa v úryvku z Izaiáša opakuje dvakrát, aby označil dejiny Polnočného volania, rovnako ako verše, ktoré predchádzajú Izaiášovmu opisu jednoty, dosahovanej vtedy, keď je vzácne oddelené od ničomného.

> Awake, awake; put on thy strength, O Zion; put on thy beautiful garments, O Jerusalem, the holy city: for henceforth there shall no more come into thee the uncircumcised and the unclean. Shake thyself from the dust; arise, and sit down, O Jerusalem: loose thyself from the bands of thy neck, O captive daughter of Zion. Isaiah 52:1, 2.

> Prebuď sa, prebuď sa; obleč si svoju silu, ó Sion; obleč si svoje nádherné rúcho, ó Jeruzalem, sväté mesto; lebo odteraz už viac nevkročí do teba neobrezaný a nečistý. Otri sa od prachu; povstaň a posaď sa, ó Jeruzalem; zbav sa pút svojho šije, ó zajatá dcéra Siona. Izaiáš 52:1, 2.

Jeremiah represents those in the first disappointment, that recognize they are in the tarrying time. Isaiah commands those same persons to “awake, awake.” They awake and ultimately arrive to a point where there will no longer be any uncircumcised and unclean in God’s church, for they will have accomplished the work of separating the precious and the vile. “The Lord would have his church purified, before his judgments shall fall more signally upon the world.”

Jeremiáš predstavuje tých, ktorí prežili prvé sklamanie a rozpoznávajú, že sa nachádzajú v čase meškania. Izaiáš prikazuje tým istým osobám, aby sa „prebudili, prebudili“. Prebúdzajú sa a napokon dospejú do bodu, keď už v Božej cirkvi nebude nijaký neobrezaný ani nečistý, lebo vykonajú dielo oddeľovania vzácneho od ničomného. „Pán chce mať svoju cirkev očistenú skôr, ako jeho súdy dopadnú výraznejšie na svet.“

> “We are rapidly nearing the close of this earth’s history. The end is very near, much nearer than many suppose, and I feel burdened to urge upon our people the necessity of seeking the Lord earnestly. Many are asleep, and what can be said to arouse them from their carnal slumber? The Lord would have his church purified, before his judgments shall fall more signally upon the world.

> „Rýchlo sa približujeme k záveru dejín tejto zeme. Koniec je veľmi blízko, omnoho bližšie, než sa mnohí domnievajú, a cítim sa vedená naliehavo pripomenúť nášmu ľudu nevyhnutnosť úprimne hľadať Pána. Mnohí spia, a čo možno povedať, aby sa prebudili zo svojej telesnej driemoty? Pán chce, aby bola jeho cirkev očistená skôr, než jeho súdy ešte zjavnejšie dopadnú na svet.“

> “‘Who may abide the day of his coming? and who shall stand when he appeareth? for he is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: and he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness.’

> „Kto znesie deň jeho príchodu? A kto obstojí, keď sa ukáže? Lebo je ako oheň taviča a ako mydlo bieliča. Bude sedieť ako tavič a čistič striebra; očistí synov Léviho a prepáli ich ako zlato a striebro, aby prinášali Hospodinovi obetu v spravodlivosti.“

> “Christ will remove every pretentious cloak. No mingling of the true with the spurious can deceive him. ‘He is like a refiner’s fire,’ separating the precious from the vile, the dross from the gold.

> „Kristus odstráni každý predstieraný plášť. Nijaké miešanie pravého s falošným ho nemôže oklamať. „Je ako oheň taviča,“ oddeľujúci vzácne od ničomného, trosku od zlata.

> “Like the Levites, God’s chosen people are set apart by him for his special work. Every true Christian bears priestly credentials. He is honored with the sacred responsibility of representing to the world the character of his Heavenly Father. He is to heed well the words, ‘Be ye therefore perfect, even as your Father which is in heaven is perfect.’

> „Podobne ako Léviti, aj Bohom vyvolený ľud je ním oddelený pre jeho osobitné dielo. Každý pravý kresťan nesie kňazské poverenie. Je poctený posvätnou zodpovednosťou predstavovať svetu charakter svojho nebeského Otca. Má pozorne dbať na slová: ‚Buďte teda dokonalí, ako je dokonalý váš Otec, ktorý je v nebesiach.‘“

> “‘But unto you that fear my name shall the Sun of Righteousness arise with healing in his wings; and ye shall go forth, and grow up as calves of the stall. And ye shall tread down the wicked; for they shall be ashes under the soles of your feet in the day that I shall do this, saith the Lord of hosts.

> „Ale vám, ktorí sa bojíte môjho mena, vyjde Slnko spravodlivosti a uzdravenie bude na jeho krídlach; vyjdete a porastiete ako teľatá z maštale. A rozšliapete bezbožných, lebo budú popolom pod chodidlami vašich nôh v deň, keď to učiním, hovorí Hospodin zástupov.

> “‘Remember ye the law of Moses my servant, which I commanded unto him in Horeb for all Israel, with the statutes and the judgments. Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord: and he shall turn the heart of the fathers to the children, and the heart of the children to their fathers, lest I come and smite the earth with a curse.’” Review and Herald, November 8, 1906.

> „Pamätajte na zákon Mojžiša, môjho služobníka, ktorý som mu prikázal na Horebe pre celý Izrael, s ustanoveniami a súdmi. Hľa, pošlem vám proroka Eliáša skôr, ako príde veľký a hrozný deň Hospodinov; a on obráti srdce otcov k synom a srdce synov k ich otcom, aby som neprišiel a neudrel zem kliatbou.“ Review and Herald, 8. novembra 1906.

Those that hold to false doctrines will be separated in the history that begins with the “voice” crying in the wilderness. Those who refuse to allow the creative power of God to produce a personal sanctified experience, will be separated from the “gold” in the history that begins with the “voice” crying in the wilderness. They will remain as Laodiceans, right at the point where Laodicea transcends into Philadelphia.

Tí, ktorí sa pridŕžajú falošných učení, budú oddelení v dejinách, ktoré sa začínajú „hlasom“ volajúceho na púšti. Tí, ktorí odmietajú dovoliť tvorivej moci Boha, aby v nich vytvorila osobnú posvätenú skúsenosť, budú oddelení od „zlata“ v dejinách, ktoré sa začínajú „hlasom“ volajúceho na púšti. Zostanú ako laodicejskí, práve v bode, kde Laodicea prechádza do Filadelfie.

The work of separating the precious from the vile is almost totally the work of the messenger of the covenant who comes suddenly to purify the sons of Levi, but we must participate.

Dielo oddeľovania vzácneho od ničomného je takmer úplne dielom posla zmluvy, ktorý prichádza náhle, aby očistil synov Léviho, no my sa na ňom musíme podieľať.

> Wherefore, my beloved, as ye have always obeyed, not as in my presence only, but now much more in my absence, work out your own salvation with fear and trembling. For it is God which worketh in you both to will and to do of his good pleasure. Do all things without murmurings and disputings: That ye may be blameless and harmless, the sons of God, without rebuke, in the midst of a crooked and perverse nation, among whom ye shine as lights in the world. Philippians 2:12–15.

> Preto, moji milovaní, ako ste vždy poslúchali, nielen v mojej prítomnosti, ale teraz omnoho viac v mojej neprítomnosti, s bázňou a chvením uskutočňujte svoju vlastnú spásu. Lebo Boh je ten, ktorý vo vás pôsobí i chcenie i činenie podľa svojej dobrej vôle. Všetko robte bez reptania a pochybovania, aby ste boli bez úhony a bez výčitky, Božie deti, bez hany, uprostred pokriveného a zvráteného pokolenia, medzi ktorým svietite ako svetlá na svete. Filipanom 2:12–15.

Jeremiah was told to separate the precious from the vile if he desired to be God’s spokesman in the coming judgment. The fact that Jeremiah was hearing God’s counsel to him, demonstrated the presence of the Comforter was already available if he chose to take up the work.

Jeremiášovi bolo povedané, aby oddelil vzácne od ničomného, ak si želal byť Božím hovorcom v prichádzajúcom súde. Skutočnosť, že Jeremiáš počúval Božiu radu určenú jemu, dokazovala, že prítomnosť Tešiteľa mu už bola dostupná, ak sa rozhodol ujať sa tohto diela.

> “The work of gaining salvation is one of copartnership, a joint operation. There is to be co-operation between God and the repentant sinner. This is necessary for the formation of right principles in the character. Man is to make earnest efforts to overcome that which hinders him from attaining to perfection. But he is wholly dependent upon God for success. Human effort of itself is not sufficient. Without the aid of divine power it avails nothing. God works and man works. Resistance of temptation must come from man, who must draw his power from God. On the one side there is infinite wisdom, compassion, and power; on the other, weakness, sinfulness, absolute helplessness.

> „Dielo získania spasenia je dielom spolupôsobenia, spoločného pôsobenia. Medzi Bohom a kajúcim hriešnikom má existovať spolupráca. To je nevyhnutné pre utváranie správnych zásad v charaktere. Človek má vynakladať úprimné úsilie, aby prekonal to, čo mu bráni dosiahnuť dokonalosť. No jeho úspech je úplne závislý od Boha. Ľudské úsilie samo osebe nestačí. Bez pomoci božskej moci nič nezmôže. Boh pôsobí a človek pôsobí. Odpor proti pokušeniu musí vychádzať od človeka, ktorý však musí čerpať svoju silu od Boha. Na jednej strane je nekonečná múdrosť, súcit a moc; na druhej slabosť, hriešnosť, úplná bezmocnosť.‟

> “God wishes us to have the mastery over ourselves. But He cannot help us without our consent and co-operation. The divine Spirit works through the powers and faculties given to man. Of ourselves, we are not able to bring the purposes and desires and inclinations into harmony with the will of God; but if we are ‘willing to be made willing,’ the Saviour will accomplish this for us, ‘Casting down imaginations, and every high thing that exalteth itself against the knowledge of God, and bringing into captivity every thought to the obedience of Christ.’ 2 Corinthians 10:5.” Acts of the Apostles, 482.

> „Boh si želá, aby sme mali vládu nad sebou samými. Nemôže nám však pomôcť bez nášho súhlasu a spolupráce. Božský Duch pôsobí prostredníctvom síl a schopností daných človeku. Sami od seba nie sme schopní uviesť svoje úmysly, túžby a sklony do súladu s Božou vôľou; ale ak sme ‚ochotní stať sa ochotnými‘, Spasiteľ to pre nás vykoná, ‚rúcaním výmyslov a každej pýchy, ktorá sa povyšuje proti poznaniu Boha, a zajímaním každej myšlienky do poslušnosti Kristovi.‘ 2 Korinťanom 10:5.“ Skutky apoštolov, 482.

The three and a half days of Revelation eleven, when the dry bones are dead in the street, is a symbol of a “wilderness,” and a “wilderness” represents the “seven times” of Leviticus twenty-six. At the end of the scattering of the three and a half days, those called to be among the one hundred and forty-four thousand are to “awake” and “shake off the dust.” Sister White says “The Lord would have his church purified, before his judgments shall fall more signally upon the world.”

Tri a pol dňa zo Zjavenia jedenástej kapitoly, keď suché kosti ležia mŕtve na ulici, sú symbolom „púšte“ a „púšť“ predstavuje „sedem časov“ z Levitikus dvadsaťšesť. Na konci rozptýlenia trvajúceho tri a pol dňa sa tí, ktorí sú povolaní byť medzi sto štyridsaťštyri tisíc, majú „prebudiť“ a „striasť prach“. Sestra Whiteová hovorí: „Pán by chcel mať svoju cirkev očistenú skôr, ako jeho súdy dopadnú na svet výraznejším spôsobom.“

In connection with a “purified church” she references Jeremiah’s separation process that removes the “precious from the vile.” She also connects it with Malachi chapter three, where a messenger prepares the way for the messenger of the covenant. The messenger that prepares the way is Isaiah’s “voice crying in the wilderness.” The messenger of the covenant is Christ, who is preparing to enter into covenant with the one hundred and forty-four thousand, who “like” “the Levites,” “are set apart by him for his special work.” She then identifies them as priests, and quotes Jesus who says, “Be ye therefore perfect, even as your Father which is in heaven is perfect.”

V súvislosti s „očistenou cirkvou“ odkazuje na Jeremiášov proces oddelenia, ktorý odstraňuje „vzácne od ničomného“. Spája to aj s treťou kapitolou Malachiáša, kde posol pripravuje cestu pre Posla zmluvy. Posol, ktorý pripravuje cestu, je Izaiášov „hlas volajúceho na púšti“. Posol zmluvy je Kristus, ktorý sa pripravuje vstúpiť do zmluvy so sto štyridsiatimi štyrmi tisícmi, ktorí „ako“ „Léviovci“ „sú ním oddelení pre jeho osobitné dielo“. Potom ich označuje za kňazov a cituje Ježiša, ktorý hovorí: „Buďte teda dokonalí, ako je dokonalý váš Otec, ktorý je v nebesiach.“

There is a purification process that is marked at the end of the period of the tarrying time, for the Lord has a special work for the one hundred and forty-four thousand to accomplish, and He will have a purified church before “his judgments shall fall more signally upon the world.” His judgments are already in the world, but at the Sunday law, “God’s destructive judgments” begin to fall.

Na konci obdobia času meškania je vyznačený proces očisťovania, lebo Pán má zvláštne dielo, ktoré má vykonať sto štyridsaťštyritisíc, a bude mať očistenú cirkev skôr, ako „jeho súdy dopadnú na svet výraznejším spôsobom“. Jeho súdy už sú vo svete, ale pri nedeľnom zákone začínajú dopadať „Božie ničivé súdy“.

Those judgments are a “time of mercy for those who have never known the truth.” But there is no mercy in those judgments for those who would not enter into the necessary purification process. The “judgments,” which “fall more signally” identify judgments that are signs. They represent a signal, and the Holy Spirit uses the chaos and confusion accomplished by those judgments, to mark a distinction between those who keep “the spurious rest day” and those who “conscientiously keep the Sabbath of the Lord,” for this is the only way the “world can be warned.” The judgments that are signals are the backdrop that the Holy Spirit uses to direct God’s children that are still in Babylon, to recognize the ensign of the one hundred and forty-four thousand.

Tieto súdy sú „časom milosrdenstva pre tých, ktorí nikdy nepoznali pravdu“. No v týchto súdoch niet milosrdenstva pre tých, ktorí by nevstúpili do nevyhnutného procesu očistenia. „Súdy“, ktoré „dopadajú výraznejšie“, označujú súdy, ktoré sú znameniami. Predstavujú znamenie a Duch Svätý používa chaos a zmätok spôsobený týmito súdmi na to, aby vyznačil rozdiel medzi tými, ktorí zachovávajú „falošný deň odpočinku“, a tými, ktorí „svedomito zachovávajú sobotu Pánovu“, lebo len tak môže byť „svet varovaný“. Súdy, ktoré sú znameniami, sú pozadím, ktoré Duch Svätý používa na to, aby usmernil Božie deti, ktoré sú ešte v Babylone, aby rozpoznali zástavu sto štyridsaťštyritisíc.

But Sister White doesn’t simply reference Malachi chapter three, she also includes the closing verses of the book of Malachi chapter four, and once again references the “voice” that was to prepare the way for the messenger of the covenant. Those closing verses are not about the preparation for the messenger of the covenant, they are about remembering the law of Moses, and the turning of the hearts of the fathers to the children and vice versa. The “voice” first prepares for Christ, as the messenger of the covenant, to suddenly come to His temple and purify His disappointed people who have been awakened, that they might accomplish the work of the ensign. Then Malachi addresses another aspect of the work of the “voice.”

Sestra Whiteová sa však neodvoláva iba na tretiu kapitolu Malachiáša; zahŕňa aj záverečné verše štvrtej kapitoly knihy Malachiáš a opäť poukazuje na „hlas“, ktorý mal pripraviť cestu pre posla zmluvy. Tieto záverečné verše nie sú o príprave na posla zmluvy; hovoria o pamätaní na Mojžišov zákon a o obrátení sŕdc otcov k deťom a naopak. „Hlas“ najprv pripravuje cestu Kristovi ako poslovi zmluvy, aby náhle prišiel do svojho chrámu a očistil svoj sklamaný ľud, ktorý bol prebudený, aby mohol vykonať dielo zástavy. Potom Malachiáš pojednáva o ďalšom aspekte diela „hlasu“.

He “shall turn the heart of the fathers to the children, and the heart of the children to their fathers,” and He will do this work in relation to the law given at Horeb. Elijah, who is also Isaiah’s “voice,” will identify the sins of God’s people. It is part of the purification process. There is only one definition of sin, that being the transgression of the law given at Horeb. John the Baptist was Elijah, and his work included that very element.

On „obráti srdce otcov k synom a srdce synov k ich otcom“ a toto dielo vykoná vo vzťahu k zákonu danému na Horebe. Eliáš, ktorý je zároveň Izaiášovým „hlasom“, označí hriechy Božieho ľudu. Je to súčasť procesu očisťovania. Existuje iba jedna definícia hriechu, a tou je prestúpenie zákona daného na Horebe. Ján Krstiteľ bol Eliášom a jeho dielo zahŕňalo práve tento prvok.

> In those days came John the Baptist, preaching in the wilderness of Judaea, And saying, Repent ye: for the kingdom of heaven is at hand. For this is he that was spoken of by the prophet Esaias, saying, The voice of one crying in the wilderness, Prepare ye the way of the Lord, make his paths straight. And the same John had his raiment of camel’s hair, and a leathern girdle about his loins; and his meat was locusts and wild honey. Then went out to him Jerusalem, and all Judaea, and all the region round about Jordan, And were baptized of him in Jordan, confessing their sins. But when he saw many of the Pharisees and Sadducees come to his baptism, he said unto them, O generation of vipers, who hath warned you to flee from the wrath to come?

> V tých dňoch prišiel Ján Krstiteľ a kázal na púšti Judska hovoriac: Čiňte pokánie, lebo sa priblížilo nebeské kráľovstvo. Lebo to je ten, o ktorom bolo povedané skrze proroka Izaiáša: Hlas volajúceho na púšti: Pripravte cestu Pánovi, vyrovnávajte jeho chodníky. A tento Ján mal odev z ťavej srsti a kožený pás okolo bedier; a jeho pokrmom boli kobylky a lesný med. Vtedy vychádzal k nemu Jeruzalem i celé Judsko i celý kraj okolo Jordána a dávali sa od neho krstiť v Jordáne, vyznávajúc svoje hriechy. Keď však videl, že k jeho krstu prichádza mnoho farizejov a saducejov, povedal im: Zmijie plemeno, kto vám ukázal, aby ste utiekli pred budúcim hnevom?

> Bring forth therefore fruits meet for repentance: And think not to say within yourselves, We have Abraham to our father: for I say unto you, that God is able of these stones to raise up children unto Abraham. And now also the ax is laid unto the root of the trees: therefore every tree which bringeth not forth good fruit is hewn down, and cast into the fire. I indeed baptize you with water unto repentance: but he that cometh after me is mightier than I, whose shoes I am not worthy to bear: he shall baptize you with the Holy Ghost, and with fire: Whose fan is in his hand, and he will thoroughly purge his floor, and gather his wheat into the garner; but he will burn up the chaff with unquenchable fire. Matthew 3:1–12.

> Prinášajte teda ovocie hodné pokánia. A nemyslite si, že môžete hovoriť sami v sebe: Máme Abraháma za otca; lebo hovorím vám, že Boh je mocný aj z týchto kameňov vzbudiť Abrahámovi deti. A sekera je už priložená na koreň stromov; preto každý strom, ktorý neprináša dobré ovocie, sa vytína a hádže do ohňa. Ja vás síce krstím vodou na pokánie; ale ten, ktorý prichádza po mne, je mocnejší ako ja, a ja nie som hoden niesť mu obuv; on vás bude krstiť Duchom Svätým a ohňom. Jeho vejačka je v jeho ruke a dokonale prečistí svoje humno a svoju pšenicu zhromaždí do sýpky; ale plevy spáli neuhasiteľným ohňom. Matúš 3:1–12.

John the Baptist came to the “wilderness” of the three and a half days of Revelation eleven, for all the prophets are speaking more of the last days, than the days in which they lived. He brought a message to repent from sin, for the kingdom of heaven was at hand, just as the Revelation of Jesus Christ is opened up when “the time is at hand.” John the Baptist illustrates the work of the “voice,” for according to Jesus, he was also Elijah that was to come.

Ján Krstiteľ prišiel na „púšť“ troch a pol dní zo Zjavenia jedenástej kapitoly, lebo všetci proroci hovoria viac o posledných dňoch než o dňoch, v ktorých žili. Priniesol posolstvo pokánia z hriechu, lebo nebeské kráľovstvo sa priblížilo, tak ako sa Zjavenie Ježiša Krista otvára, keď „čas je blízko“. Ján Krstiteľ znázorňuje dielo „hlasu“, lebo podľa Ježiša bol aj Eliášom, ktorý mal prísť.

> For all the prophets and the law prophesied until John. And if ye will receive it, this is Elias, which was for to come. He that hath ears to hear, let him hear. Matthew 11:13–15.

> Lebo všetci proroci i zákon prorokovali až po Jána. A ak to chcete prijať, on je Eliáš, ktorý mal prísť. Kto má uši na počúvanie, nech počúva. Matúš 11,13–15.

Jesus identifies that the prophetic identity of John the Baptist was a test. He states directly, “if ye will receive it”. Then Jesus encourages His disciples to receive it by saying, “He that hath ears to hear, let him hear.” Let him hear what? Let him hear who the voice is that comes to the final wilderness of the Bible, and prepares the way for the messenger of the covenant to prepare the one hundred and forty-four thousand to do a special work during a time of the signal judgments of God.

Ježiš naznačuje, že prorocká totožnosť Jána Krstiteľa bola skúškou. Hovorí priamo: „ak to chcete prijať“. Potom Ježiš povzbudzuje svojich učeníkov, aby to prijali, slovami: „Kto má uši na počúvanie, nech počuje.“ Nech počuje čo? Nech počuje, kto je ten hlas, ktorý prichádza do poslednej púšte Biblie a pripravuje cestu pre posla zmluvy, aby pripravil sto štyridsaťštyri tisíc na vykonanie osobitného diela v čase znamenitých Božích súdov.

John wore “a raiment of camel’s hair, and a leathern girdle about his loins; and his meat was locusts and wild honey.” His “meat” was the message of Islam, for the word “locusts” represents Islam, and honey is the word of God, that was sweet in his mouth. The sweet message he ate was about the “wild” Arabian ass, the very first symbol of Islam in the Scriptures. The sweet message of the wild Arabian ass of Islam, which is also represented by “locusts” was also woven into his raiment, for camel’s are another symbol of Islam. It is not a wresting of the word “locusts” to use it as a symbol of Islam, even if the food John ate was referencing the locust tree, and not the insects. The word “locusts” is a symbol of Islam, and John was not representing the eating of any physical food, his diet was a symbol of the prophetic message he had eaten.

Ján mal „odev z ťavej srsti a kožený opasok okolo bedier; a jeho pokrmom boli kobylky a lesný med.“ Jeho „pokrmom“ bolo posolstvo islamu, lebo slovo „kobylky“ predstavuje islam a med je Božie slovo, ktoré bolo sladké v jeho ústach. Sladké posolstvo, ktoré jedol, bolo o „divokom“ arabskom osli, úplne prvom symbole islamu v Písmach. Sladké posolstvo o divokom arabskom oslovi islamu, ktorý je takisto znázornený „kobylkami“, bolo votkané aj do jeho odevu, lebo ťavy sú ďalším symbolom islamu. Nie je to prekrúcanie slova „kobylky“, ak sa používa ako symbol islamu, aj keby pokrm, ktorý Ján jedol, odkazoval na rohovník, a nie na hmyz. Slovo „kobylky“ je symbolom islamu a Ján nepredstavoval jedenie nijakého telesného pokrmu; jeho strava bola symbolom prorockého posolstva, ktoré prijal.

His girdle was the “prophecy” represented in Habakkuk. That prophecy brings together the first disappointment, the tarrying time of the virgins, and the foundations of Adventism as represented upon the sacred charts. Habakkuk was the prophetic girdle that bound all those truths together.

Jeho opaskom bolo „proroctvo“ znázornené u Habakuka. Toto proroctvo spája prvé sklamanie, čas meškania panien a základy adventizmu, ako sú znázornené na posvätných mapách. Habakuk bol prorockým opaskom, ktorý všetky tieto pravdy spájal dohromady.

> For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Habakkuk 2:3, 4.

> Lebo videnie je ešte na určený čas, no napokon prehovorí a nebude klamať; keby sa aj oddialilo, očakávaj ho, lebo iste príde, nebude meškať. Hľa, jeho duša, ktorá sa povyšuje, nie je v ňom priama; ale spravodlivý bude žiť zo svojej viery. Habakuk 2:3, 4.

The prophetic message that bound together as a girdle the messages that make up the warning of the “voice,” is the parable of the virgins in relation to the vision that tarried, but would speak. The vision of the Midnight Cry produces a distinction between the vile, whose “soul is lifted up” and the precious, who are justified by faith. Justification by faith is the girdle the “voice” wears.

Prorockým posolstvom, ktoré ako pás spojilo posolstvá tvoriace varovanie „hlasu“, je podobenstvo o pannách vo vzťahu k videniu, ktoré sa zdržalo, ale prehovorí. Videnie Polnočného volania vytvára rozlíšenie medzi bezbožným, ktorého „duša sa povyšuje“, a vzácnym, ktorý je ospravedlnený vierou. Ospravedlnenie z viery je pásom, ktorý nosí „hlas“.

> And righteousness shall be the girdle of his loins, and faithfulness the girdle of his reins. Isaiah 11:5.

> A spravodlivosť bude opásaním jeho bedier a vernosť opásaním jeho bokov. Izaiáš 11:5.

When the “voice crying in the wilderness” of the disappointment arrived, after the disappointment of July 18, 2020, his message was the same message that it had been since September 11, 2001. That message from Elijah to come, to the waiting disappointed dead dry bones is, that Islam is the “signal judgments,” that provide the backdrop for God’s other children in Babylon to learn righteousness.

Keď po sklamaní z 18. júla 2020 zaznel „hlas volajúceho na púšti“ tohto sklamania, jeho posolstvo bolo tým istým posolstvom, akým bolo od 11. septembra 2001. Toto posolstvo od prichádzajúceho Eliáša pre čakajúce, sklamané mŕtve suché kosti znie, že islam sú „signal judgments“, ktoré poskytujú pozadie pre to, aby sa ostatné Božie deti v Babylone učili spravodlivosti.

> The way of the just is uprightness: thou, most upright, dost weigh the path of the just. Yea, in the way of thy judgments, O Lord, have we waited for thee; the desire of our soul is to thy name, and to the remembrance of thee. With my soul have I desired thee in the night; yea, with my spirit within me will I seek thee early: for when thy judgments are in the earth, the inhabitants of the world will learn righteousness. Isaiah 26:7–9.

> Cesta spravodlivého je priamosť; ty, Najpriamejší, urovnávaš chodník spravodlivého. Áno, na ceste tvojich súdov, ó, Hospodine, sme očakávali na teba; túžba našej duše sa nesie k tvojmu menu a k pamiatke na teba. Svojou dušou som ťa žiadal v noci; áno, svojím duchom vo svojom vnútri ťa budem včasne hľadať; lebo keď sú tvoje súdy na zemi, obyvatelia sveta sa naučia spravodlivosti. Izaiáš 26:7–9.

John the Baptist, who was Elijah to come, is the “voice” in the “wilderness” of the three and a half days of Revelation chapter eleven. His work includes identifying the fourth and final generation of Adventism, whose souls are lifted up and who are trusting in the spiritual heritage of their fathers, but sense that the wrath of God is about to come. They are the fourth generation, for they have fully manifested into a generation that is just the opposite of Christ. They are the generation of vipers, but they still point to their father Abraham, to argue that they are actually the generation of the Lamb. The generation of the Lamb are Peter’s chosen generation, they are those who follow the Lamb whithersoever he goeth.

Ján Krstiteľ, ktorý bol Eliášom, čo mal prísť, je „hlasom“ na „púšti“ troch a pol dňa zo zjavenia v jedenástej kapitole. Jeho dielo zahŕňa určenie štvrtej a poslednej generácie adventizmu, ktorej duše sa povyšujú a ktorá sa spolieha na duchovné dedičstvo svojich otcov, no zároveň cíti, že hnev Boží sa čoskoro dostaví. Je to štvrtá generácia, lebo sa plne prejavila ako generácia, ktorá je presným opakom Krista. Je to pokolenie vreteníc, no predsa sa stále odvoláva na svojho otca Abraháma, aby tvrdilo, že je v skutočnosti pokolením Baránka. Pokolenie Baránka je Petrovým vyvoleným rodom; sú to tí, ktorí nasledujú Baránka, kamkoľvek ide.

John obviously presented the sins of those who came to hear his message, for they repented and were baptized. He also informed them that there is One who would follow him, that would thoroughly purge His floor. That Person is the messenger of the covenant, He is “the dirt brush man” who sweeps the counterfeit coins and jewels out the window and restores the original jewels, that then shine ten times brighter than they did when William Miller was directed by angels in the work of assembling the original jewels in the movement of the first angel.

Ján zjavne predkladal hriechy tých, ktorí prišli počuť jeho posolstvo, lebo činili pokánie a boli pokrstení. Tiež ich poučil, že po ňom príde Ten, ktorý dôkladne prečistí svoje humno. Tou Osobou je posol zmluvy; On je „muž s kefou na nečistotu“, ktorý cez okno vymetá falošné mince a drahokamy a obnovuje pôvodné drahokamy, ktoré potom žiaria desaťkrát jasnejšie, než žiarili vtedy, keď bol William Miller anjelmi vedený v diele zhromažďovania pôvodných drahokamov v hnutí prvého anjela.

John the Baptist was direct in his denunciation of the Laodicean Adventist’s confidence in their father Abraham, for Elijah to come was to turn the hearts of the fathers to the children and vice versa. The principle of biblical application of the first and the last is represented in that work, but so too, is the remedy for those who find themselves in a scattered condition, in the enemies’ land, dead in the wilderness. They must recognize their sins, and the sins of their fathers and repent. In conjunction with recognizing their sins and the father’s sins, they must also admit that they had not been walking with the Lord during the period of the wilderness of three and a half days. Furthermore, they must admit that God was not walking with them during that history.

Ján Krstiteľ bol priamy vo svojom odsúdení dôvery laodicejského adventistu v jeho otca Abraháma, lebo prichádzajúci Eliáš mal obrátiť srdcia otcov k deťom a srdcia detí k otcom. V tomto diele je predstavená zásada biblickej aplikácie prvého a posledného, no zároveň aj náprava pre tých, ktorí sa nachádzajú v rozptýlenom stave, v krajine nepriateľa, mŕtvi na púšti. Musia uznať svoje hriechy i hriechy svojich otcov a činiť pokánie. Súčasne s uznaním svojich hriechov a hriechov otcov musia tiež priznať, že počas obdobia trojapoldňovej púšte nekráčali s Pánom. Navyše musia priznať, že počas tejto dejinnej skúsenosti nekráčal Boh s nimi.

> And they that are left of you shall pine away in their iniquity in your enemies’ lands; and also in the iniquities of their fathers shall they pine away with them. If they shall confess their iniquity, and the iniquity of their fathers, with their trespass which they trespassed against me, and that also they have walked contrary unto me; And that I also have walked contrary unto them, and have brought them into the land of their enemies; if then their uncircumcised hearts be humbled, and they then accept of the punishment of their iniquity: Then will I remember my covenant with Jacob, and also my covenant with Isaac, and also my covenant with Abraham will I remember; and I will remember the land. Leviticus 26:39–42.

> A tí z vás, čo zostanú, budú hynúť pre svoju neprávosť v krajinách svojich nepriateľov; a aj pre neprávosti svojich otcov budú hynúť spolu s nimi. Ak vyznajú svoju neprávosť i neprávosť svojich otcov, pre svoju nevernosť, ktorou sa mi spreneverili, a aj to, že chodili proti mne; a že som aj ja chodil proti nim a priviedol som ich do krajiny ich nepriateľov; ak sa potom ich neobrezané srdce pokorí a oni prijmú trest za svoju neprávosť: vtedy si spomeniem na svoju zmluvu s Jákobom, aj na svoju zmluvu s Izákom, aj na svoju zmluvu s Abrahámom si spomeniem; a spomeniem si na krajinu. Levitikus 26:39–42.

The curse was because they didn’t remember the sabbaths of the land.

Kliatba prišla preto, že nepamätali na soboty zeme.

John the Baptist, who was Elijah to come, typified the “voice” in the wilderness of Revelation eleven’s three and a half days. He would direct the dead dry bones to “remember” Moses’ law at Horeb, and if they did, then the messenger of the covenant would “remember” the covenant of their fathers. But only if they confessed their sins, the sins of their fathers, and more humbling, they were to specify the trespasses “they trespassed against” God.

Ján Krstiteľ, ktorý bol tým Eliášom, čo mal prísť, predobrazoval „hlas“ na púšti počas troch a pol dňa zo Zjavenia jedenástej kapitoly. Mŕtvym suchým kostiam by prikázal, aby si „spomenuli“ na Mojžišov zákon na Horebe; a ak by tak urobili, potom by posol zmluvy „spomenul“ zmluvu ich otcov. Ale iba ak by vyznali svoje hriechy, hriechy svojich otcov, a čo bolo ešte pokorujúcejšie, mali presne pomenovať previnenia, „ktorými sa previnili proti“ Bohu.

They would also need to admit that they had been walking “contrary” to God, and that God had been walking “contrary” to them.

Museli by tiež priznať, že chodili „protivne“ voči Bohu a že Boh chodil „protivne“ voči nim.

They would also need to recognize that they were the dead dry bones in the street of Revelation eleven, for they had to admit that God had brought them into the enemy’s land, and the enemy’s land is death.

Museli by tiež rozpoznať, že sú tými mŕtvymi suchými kosťami na ulici v Zjavení jedenásť, lebo museli priznať, že ich Boh priviedol do krajiny nepriateľa, a krajina nepriateľa je smrť.

According to John the Baptist, they would also need to answer the question of who the “voice” crying in the “wilderness” is, for John asked, “Who hath warned you to flee from the wrath to come?”

Podľa Jána Krstiteľa by takisto museli odpovedať na otázku, kto je ten „hlas“ volajúci na „púšti“, lebo Ján sa pýtal: „Kto vás varoval, aby ste utiekli pred budúcim hnevom?“

We will continue these subjects in the next article.

V nasledujúcom článku budeme pokračovať v týchto témach.

> “The minister of God is commanded: ‘Cry aloud, spare not, lift up thy voice like a trumpet, and show My people their transgression, and the house of Jacob their sins.’ The Lord says of these people: ‘They seek Me daily, and delight to know My ways, as a nation that did righteousness.’ Here is a people who are self-deceived, self-righteous, self-complacent, and the minister is commanded to cry aloud and show them their transgressions. In all ages this work has been done for God’s people, and it is needed now more than ever before.” Testimonies, volume 5, 299.

> „Božiemu služobníkovi je prikázané: ‚Volaj z plného hrdla, nešetri sa, pozdvihni svoj hlas ako trúbu a oznam Môjmu ľudu jeho priestupok a domu Jákobovmu jeho hriechy.‘ Pán o tomto ľude hovorí: ‚Denne Ma hľadajú a túžia poznať Moje cesty ako národ, ktorý konal spravodlivosť.‘ Tu je ľud, ktorý je oklamaný sám sebou, samospravodlivý, sebaspokojný, a služobníkovi je prikázané volať nahlas a ukázať im ich priestupky. Vo všetkých dobách sa toto dielo konalo pre Boží ľud a teraz je potrebné viac než kedykoľvek predtým.“ Testimonies, zväzok 5, 299.

Back to Articles