Article

# The Hidden History of Verse Forty - Number Sixteen

Skrytá história štyridsiateho verša – číslo šestnásť

The Second Woe - Part Three

Druhé beda – tretia časť

Author

Jeff Pippenger

Published

June 18, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

## Jones' Logic

Jonesova logika

Jones’ logic that the first angel of Revelation fourteen cannot be separated from the following two angels is rock-solid. His identification of the structural connection of those three angels with the trumpet angels is absolutely air-tight. His emphasis was no doubt upon the three angels of Revelation fourteen, but the logic for applying them as “inseparable,” is just as valid for all the angels that preceded them.

Jonesova logika, podľa ktorej prvého anjela zo štrnástej kapitoly Zjavenia nemožno oddeliť od nasledujúcich dvoch anjelov, je neotrasiteľná. Jeho určenie štrukturálneho prepojenia týchto troch anjelov s anjelmi trúb je absolútne nepriestrelné. Jeho dôraz nepochybne spočíval na troch anjeloch zo štrnástej kapitoly Zjavenia, no logika ich uplatnenia ako „neoddeliteľných“ je rovnako platná aj pre všetkých anjelov, ktorí im predchádzali.

Because he was focusing upon the three angels of Revelation fourteen, he did not carry out his own logic to its ultimate conclusion. Ultimately the logic he used to connect the fifth, sixth and seventh woe trumpets to the three angels of Revelation fourteen, also included taking the line of the trumpets all the way back to the first of the seven trumpet angels.

Keďže sa sústreďoval na troch anjelov zo štrnástej kapitoly Zjavenia, nedoviedol vlastnú logiku k jej krajnému záveru. V konečnom dôsledku logika, ktorú použil na prepojenie piatej, šiestej a siedmej trúby beda s tromi anjelmi zo štrnástej kapitoly Zjavenia, zahŕňala aj dovedenie línie trúb až celkom späť k prvému zo siedmich anjelov trúb.

> And I saw the seven angels which stood before God; and to them were given seven trumpets. … And the seven angels which had the seven trumpets prepared themselves to sound. Revelation 8:2, 6.

> A videl som sedem anjelov, ktorí stáli pred Bohom; a bolo im daných sedem trúb. … A sedem anjelov, ktorí mali sedem trúb, sa pripravilo trúbiť. Zjavenie 8:2, 6.

The series of angels begins with the “seven” trumpet angels, and the line of angels in Revelation begins with the first trumpet all the way through to the third angel’s warning of the mark of the beast. Jones is correct for identifying a distinction from the first four trumpets and the last three woe trumpets, for that “four and three” prophetic structure is also found in the churches and the seals. Established upon three witnesses in the book of Revelation allows those who choose to see that seven as a symbol, also contains four as a symbol and three as a symbol.

Séria anjelov sa začína „siedmimi“ anjelmi trúb a rad anjelov v Zjavení sa začína prvou trúbou a pokračuje až po varovanie tretieho anjela o znamení šelmy. Jones správne rozlišuje medzi prvými štyrmi trúbami a poslednými tromi beda trúbami, lebo táto prorocká štruktúra „štyri a tri“ sa nachádza aj v cirkvách a v pečatiach. Skutočnosť, že je v knihe Zjavenia ustanovená na základe troch svedkov, umožňuje tým, ktorí sa rozhodnú vidieť sedem ako symbol, vidieť, že aj štyri obsahuje symbol a tri obsahuje symbol.

## A Divine Connection

Božské spojenie

What we have been identifying in the recent past is that the first and second angels of Revelation fourteen are empowered by a time prophecy of Islam of the first and second woes, and that the empowerment of the third angel is accomplished by the fulfillment of the third woe on 9/11. What Jones’ application identifies, (even though he did not make my point) is that every angel from the first trumpet angel of Revelation eight to the third woe trumpet of Revelation eleven is inseparably connected with the three angels of Revelation fourteen. They are symbols within the same prophetic line. They must be recognized as such to understand the various roles that each of the angels represent. So just as the seven churches, seals and trumpets represent seven, and also the symbol of four and three within the overall symbolism of the seven (churches, seals and trumpets); the line of angels from the first of seven trumpet angels all the way through to the third angel must be considered as a whole. This identifies a line of eleven angels.

To, čo sme v nedávnej minulosti určovali, je, že prvý a druhý anjel zo Zjavenia štrnástej kapitoly sú zmocnení časovým proroctvom islamu o prvom a druhom beda, a že zmocnenie tretieho anjela sa uskutočňuje naplnením tretieho beda 11. septembra. To, čo identifikuje Jonesovo použitie, (hoci nevyjadril moju pointu), je, že každý anjel od prvého trúbneho anjela zo Zjavenia ôsmej kapitoly až po trúbu tretieho beda zo Zjavenia jedenástej kapitoly je neoddeliteľne spojený s tromi anjelmi zo Zjavenia štrnástej kapitoly. Sú to symboly v rámci tej istej prorockej línie. Musia byť ako také rozpoznané, aby bolo možné porozumieť rôznym úlohám, ktoré jednotliví anjeli predstavujú. Tak ako teda sedem cirkví, pečatí a trúb predstavuje sedem, a tiež symbol štyroch a troch v rámci celkovej symboliky siedmich (cirkví, pečatí a trúb), tak aj línia anjelov od prvého zo siedmich trúbnych anjelov až po tretieho anjela musí byť posudzovaná ako celok. To identifikuje líniu jedenástich anjelov.

The three angels of Revelation fourteen represent the warning message of the Millerites that announced the opening of the judgment and thereafter the warning message of the one hundred and forty-four thousand that is announcing the close of judgment.

Traja anjeli zo štrnástej kapitoly Zjavenia predstavujú výstražné posolstvo milleritov, ktoré oznámilo otvorenie súdu, a potom výstražné posolstvo sto štyridsiatich štyroch tisícov, ktoré oznamuje uzavretie súdu.

The seven trumpets represent powers that God employed providentially to bring judgment upon nations that enforced the worship of the sun.

Sedem trúb predstavuje mocnosti, ktoré Boh vo svojej prozreteľnosti použil na vykonanie súdu nad národmi, ktoré vynucovali uctievanie slnka.

The first four trumpets identify the progressive demise of Western Rome by the year 476.

Prvé štyri trúby označujú postupný zánik Západorímskej ríše do roku 476.

The fifth and sixth identify the demise of Eastern Rome from 1449 unto 1453.

Piaty a šiesty označujú zánik Východorímskej ríše od roku 1449 až do roku 1453.

The last three trumpets represent Islam of the three woes.

Posledné tri trúby predstavujú islam troch beda.

The angel in Revelation ten is Christ, who descends to empower the movement in the beginning and He descends again in Revelation eighteen, to empower the movement at the end.

Anjel v desiatej kapitole Zjavenia je Kristus, ktorý zostupuje, aby zmocnil hnutie na začiatku, a opäť zostupuje v osemnástej kapitole Zjavenia, aby zmocnil hnutie na konci.

The seventh trumpet began to sound on October 22, 1844 at the opening of the judgment which is the antitypical Day of Atonement. The trumpet of Jubilee was to be sounded on the Day of Atonement. Two trumpets therefore are sounded at the judgment; the Jubilee trumpet and the seventh trumpet.

Siedma poľnica začala znieť 22. októbra 1844 pri začatí súdu, ktorý je antitypickým Dňom zmierenia. Poľnica jubilea mala zaznieť v Deň zmierenia. Preto pri súde zaznievajú dve poľnice: poľnica jubilea a siedma poľnica.

> Then shalt thou cause the trumpet of the jubilee to sound on the tenth day of the seventh month, in the day of atonement shall ye make the trumpet sound throughout all your land. And ye shall hallow the fiftieth year, and proclaim liberty throughout all the land unto all the inhabitants thereof: it shall be a jubilee unto you; and ye shall return every man unto his possession, and ye shall return every man unto his family. A jubilee shall that fiftieth year be unto you: ye shall not sow, neither reap that which groweth of itself in it, nor gather the grapes in it of thy vine undressed. Leviticus 25:9–11.

> Vtedy dáš zatrúbiť na trúbu jubilejného roku desiateho dňa siedmeho mesiaca; v deň zmierenia dáte zatrúbiť na trúbu po celej svojej krajine. A posvätíte päťdesiaty rok a vyhlásite slobodu po celej krajine všetkým jej obyvateľom; bude vám to jubileum. A každý sa navráti k svojmu vlastníctvu a každý sa navráti k svojej rodine. Tento päťdesiaty rok bude vám jubileom; nebudete siať ani žať to, čo samo od seba vyrastie, ani oberať jeho neobrezaný vinič. Levitikus 25:9–11.

The context that identifies the scattering of Israel for “seven times” located in the very next chapter in Leviticus, is set forth in the verses that lead to the instruction of sounding the jubilee trumpet on the Day of Atonement.

Súvislosť, ktorá určuje rozptýlenie Izraela na „sedem časov“, nachádzajúca sa v bezprostredne nasledujúcej kapitole v Levitiku, je vyložená vo veršoch, ktoré vedú k pokynu zatrúbiť na jubilejnú trúbu v Deň zmierenia.

> Speak unto the children of Israel, and say unto them, When ye come into the land which I give you, then shall the land keep a sabbath unto the Lord. Six years thou shalt sow thy field, and six years thou shalt prune thy vineyard, and gather in the fruit thereof; But in the seventh year shall be a sabbath of rest unto the land, a sabbath for the Lord: thou shalt neither sow thy field, nor prune thy vineyard. That which groweth of its own accord of thy harvest thou shalt not reap, neither gather the grapes of thy vine undressed: for it is a year of rest unto the land. And the sabbath of the land shall be meat for you; for thee, and for thy servant, and for thy maid, and for thy hired servant, and for thy stranger that sojourneth with thee, And for thy cattle, and for the beast that are in thy land, shall all the increase thereof be meat. And thou shalt number seven sabbaths of years unto thee, seven times seven years; and the space of the seven sabbaths of years shall be unto thee forty and nine years. Leviticus 25:2–8.

> Hovor synom Izraelovým a povedz im: Keď vojdete do krajiny, ktorú vám dávam, vtedy bude krajina svätiť sobotu Hospodinovi. Šesť rokov budeš osievať svoje pole a šesť rokov budeš orezávať svoju vinicu a zhromažďovať jej úrodu; ale v siedmom roku bude mať krajina sobotu odpočinku, sobotu Hospodinovi: svoje pole nebudeš osievať ani svoju vinicu orezávať. To, čo samo od seba vzíde z tvojej žatvy, nebudeš žať, ani nebudeš zbierať hrozno zo svojej neobrobenej vinice, lebo je to rok odpočinku pre krajinu. A sobota krajiny bude vám za pokrm: tebe, tvojmu sluhovi, tvojej slúžke, tvojmu nádenníkovi i cudzincovi, ktorý sa zdržuje u teba, aj tvojmu dobytku a zveri, ktorá je v tvojej krajine; všetka jej úroda bude za pokrm. A odpočítaš si sedem sobôt rokov, sedem ráz sedem rokov; a doba siedmich sobôt rokov bude pre teba štyridsaťdeväť rokov. Levitikus 25:2–8.

When Miller recognized the judgment against Israel for breaking the sabbath rest for the land in chapter twenty-six, he applied the principle that a day represents a year and discovered that a year is three hundred and sixty days, and that seven times three hundred and sixty was twenty-five hundred and twenty years of punishment for breaking the covenant. It was the first prophetic truth he discovered. It’s the foundation of the truths that made up the foundation that Christ laid through the work of Miller. The Jubilee trumpet is an announcement of deliverance and freedom.

Keď Miller v dvadsiatej šiestej kapitole rozpoznal súd nad Izraelom za porušenie sobotného odpočinku zeme, uplatnil zásadu, že deň predstavuje rok, a zistil, že rok má tristošesťdesiat dní a že sedemkrát tristošesťdesiat predstavovalo dvetisícpäťstodvadsať rokov trestu za porušenie zmluvy. Bola to prvá prorocká pravda, ktorú objavil. Je to základ právd, ktoré tvorili základ, ktorý Kristus položil prostredníctvom Millerovho diela. Jubilejná trúba je ohlásením vyslobodenia a slobody.

The seventh trumpet is Islam of the third woe.

Siedma trúba je islam tretieho beda.

> But in the days of the voice of the seventh angel, when he shall begin to sound, the mystery of God should be finished, as he hath declared to his servants the prophets. Revelation 10:7.

> Ale vo dňoch hlasu siedmeho anjela, keď začne trúbiť, dovŕši sa tajomstvo Božie, ako to zvestoval svojim služobníkom prorokom. Zjavenie 10,7.

The seventh trumpet of Islam is an external prophetic truth and the Jubilee trumpet is the internal prophetic truth of justification by faith—deliverance from sin, which according to Sister White is the third angel in verity. In the period when the seventh trumpet is sounding, the mystery of Christ in you the hope of glory will be perfected as Christ combines His Divinity with the humanity of the one hundred and forty-four thousand. Those who then receive the seal of God will proclaim a trumpet message of warning represented as the third woe and also the warning of the third angel. The third woe empowers the message of the third angel when the angel who is no less a personage than Jesus Christ descends with a message in His hand.

Siedma trúba islamu je vonkajšou prorockou pravdou a jubilejná trúba je vnútornou prorockou pravdou ospravedlnenia vierou — vyslobodenia z hriechu, ktoré je podľa sestry Whiteovej v pravde tretím anjelom. V období, keď zaznieva siedma trúba, bude tajomstvo Krista vo vás, nádej slávy, zdokonalené, keď Kristus spojí svoje božstvo s ľudskosťou stoštyridsiatich štyroch tisícov. Tí, ktorí potom prijmú pečať Božiu, budú hlásať trúbne posolstvo výstrahy, znázornené ako tretie beda, a tiež výstrahu tretieho anjela. Tretie beda zmocňuje posolstvo tretieho anjela, keď anjel, ktorý nie je nikým menším než Ježiš Kristus, zostupuje s posolstvom vo svojej ruke.

When we identify that it was a time prophecy of the first and second woe that empowered the first angel’s message, and a prophecy of the third woe that empowers the third angel’s message, we are identifying the trumpets as ‘judgments that were brought upon Rome in response to Sunday enforcement.’ Those providential judgments, particularly the last three woe trumpets, align and parallel the warning message of Revelation fourteen’s three angels. Two woes and two angels in the Millerite history and the third woe and the third angel in the history of the one hundred and forty-four thousand. In the beginning history of the first and second angels, the message of the opening of the judgment was empowered by a fulfillment of Islam of the first and second woes. In the ending history of the third angel the message announcing the close of judgment was empowered by a fulfillment of Islam of the third woe.

Keď rozpoznáme, že to bolo časové proroctvo prvého a druhého beda, ktoré dalo moc posolstvu prvého anjela, a že proroctvo tretieho beda dáva moc posolstvu tretieho anjela, potom stotožňujeme trúby ako „súdy, ktoré boli privedené na Rím ako odpoveď na vynucovanie nedele“. Tieto prozreteľnostné súdy, osobitne posledné tri trúby beda, sa zhodujú a súbežne prebiehajú s výstražným posolstvom troch anjelov zo štrnástej kapitoly Zjavenia. Dve beda a dvaja anjeli v dejinách milleritov a tretie beda a tretí anjel v dejinách sto štyridsiatich štyroch tisíc. V počiatočných dejinách prvého a druhého anjela bolo posolstvo o otvorení súdu zmocnené naplnením proroctva o islame prvého a druhého beda. V záverečných dejinách tretieho anjela bolo posolstvo oznamujúce uzavretie súdu zmocnené naplnením proroctva o islame tretieho beda.

The empowerment at the beginning and ending was represented by the angel of Revelation ten and eighteen, “who was no less a personage than Jesus Christ.” The external message of Islam and the internal message of judgment is the external third woe trumpet and the internal message of judgment is the trumpet of the third angel. The external trumpet of Islam is the prophecy of twenty-five hundred and twenty years and the internal trumpet of the third angel is the twenty-three hundred years. Both arrived and sounded at the opening of the judgment of the dead, and both arrived again at the opening of the judgment of the living.

Zmocnenie na začiatku i na konci bolo znázornené anjelom zo Zjavenia desať a osemnásť, „ktorý nebol nikým menším než Ježiš Kristus“. Vonkajšie posolstvo islamu a vnútorné posolstvo súdu je vonkajšia trúba tretieho beda a vnútorným posolstvom súdu je trúba tretieho anjela. Vonkajšou trúbou islamu je proroctvo dvetisícpäťstodvadsiatich rokov a vnútornou trúbou tretieho anjela je dvetisíctristo rokov. Obe prišli a zazneli pri otvorení súdu nad mŕtvymi a obe prišli znova pri otvorení súdu nad živými.

The angel of Revelation ten descended on August 11, 1840 in fulfillment of the prophecy of Islam and in so doing, the angel typified the descent of the angel of Revelation eighteen with a fulfillment of a prophecy of Islam. God’s judgment upon the rebellion of the Sunday law in 321, and then again in 538 is represented by the first six trumpets, and His judgment for the soon-coming Sunday law rebellion is represented by the seventh trumpet, which is the third woe and also the third angel. The warning message of the beginning of the judgment on October 22, 1844 and the warning message of the judgment of the living on 9/11 were both empowered by the seventh angel in the sequence that Jones set forth. Six trumpet angels in chapters eight and nine, then in chapter ten the angel descends who is no less a personage than Jesus Christ. He is the seventh in the sequence of angels, who is followed in chapter eleven by the third woe, which is the seventh trumpet that began to sound in 1844, but is the eighth in the series of angels that lead to the ninth, tenth and eleventh angels in Revelation fourteen.

Anjel zo zjavenia desať zostúpil 11. augusta 1840 pri naplnení proroctva o islame a týmto zostúpením anjel predobrazil zostúpenie anjela zo zjavenia osemnásť s naplnením proroctva o islame. Boží súd nad vzburou nedeľného zákona v roku 321 a potom znova v roku 538 je znázornený prvými šiestimi trúbami a Jeho súd za čoskoro prichádzajúcu vzburu nedeľného zákona je znázornený siedmou trúbou, ktorá je tretím beda a tiež tretím anjelom. Varovné posolstvo začiatku súdu 22. októbra 1844 a varovné posolstvo súdu nad živými 11. 9. boli obe zmocnené siedmym anjelom v poradí, ktoré predložil Jones. Šesť anjelov trúb v kapitolách osem a deväť, potom v desiatej kapitole zostupuje anjel, ktorý nie je nikým menším než Ježiš Kristus. Je siedmym v poradí anjelov, po ktorom v jedenástej kapitole nasleduje tretie beda, čo je siedma trúba, ktorá začala znieť v roku 1844, no v rade anjelov, ktoré vedú k deviatemu, desiatemu a jedenástemu anjelovi v zjavení štrnásť, je ôsmym.

The third angel’s message cannot be isolated from the first and second angels’ messages, but neither can it be separated from the seven trumpets of God’s judgment upon apostasy. The first four trumpets of judgment in chapter eight of Revelation identify the progressive demise of Western Rome after Constantine’s first Sunday law in 321 and began at his division of the empire into east and west in 330.

Posolstvo tretieho anjela nemožno izolovať od posolstiev prvého a druhého anjela, no rovnako ho nemožno oddeliť ani od siedmich trúb Božieho súdu nad odpadlíctvom. Prvé štyri trúby súdu v ôsmej kapitole Zjavenia označujú postupný zánik Západorímskej ríše po Konštantínovom prvom nedeľnom zákone z roku 321 a začali sa pri jeho rozdelení ríše na východ a západ v roku 330.

> “When our nation, in its legislative councils, shall enact laws to bind the consciences of men in regard to their religious privileges, enforcing Sunday observance, and bringing oppressive power to bear against those who keep the seventh-day Sabbath, the law of God will, to all intents and purposes, be made void in our land; and national apostasy will be followed by national ruin.” Review and Herald, December 18, 1888.

> „Keď náš národ vo svojich zákonodarných zhromaždeniach prijme zákony, aby spútal svedomie ľudí vo veci ich náboženských práv, vynucujúc zachovávanie nedele a uplatňujúc utláčateľskú moc proti tým, ktorí zachovávajú sobotu siedmeho dňa, Boží zákon bude vo všetkých praktických dôsledkoch v našej krajine zrušený; a po národnom odpadnutí bude nasledovať národná záhuba.“ Review and Herald, 18. december 1888.

The principle of national apostasy bringing national ruin was brought upon Constantine’s nation beginning with the first four trumpets that brought Western Rome to a conclusion by 476. Eastern Rome came to its conclusion in 1453, though it had prophetically lost its national sovereignty on July 27, 1449. Unlike Babylon, who was overthrown in one night, Rome, both western and eastern was brought to their endings progressively. The demise of Western Rome under the first four trumpets by 476, represents the demise of the United States under four trumpets, which at one level represents the four generations of the United States that began in 1798 and ends at the Sunday law. Those four generations parallel the four generations of Adventism, which parallel the first four churches of Revelation two, and the four escalating abominations of Ezekiel chapter eight and the four waves of grasshoppers in the book of Joel.

Zásada, že národné odpadnutie prináša národnú skazu, doľahla na Konštantínov národ počnúc prvými štyrmi trúbami, ktoré priviedli Západný Rím k jeho koncu do roku 476. Východný Rím dospel k svojmu koncu v roku 1453, hoci prorocky stratil svoju národnú zvrchovanosť 27. júla 1449. Na rozdiel od Babylona, ktorý bol zvrhnutý v jednej noci, bol Rím, západný i východný, privádzaný k svojmu koncu postupne. Zánik Západného Ríma pod prvými štyrmi trúbami do roku 476 predstavuje zánik Spojených štátov pod štyrmi trúbami, čo na jednej úrovni predstavuje štyri generácie Spojených štátov, ktoré sa začali v roku 1798 a končia nedeľným zákonom. Tieto štyri generácie sú paralelou štyroch generácií adventizmu, ktoré sú paralelou prvých štyroch cirkví zo Zjavenia 2, a štyroch stupňujúcich sa ohavností z ôsmej kapitoly Ezechiela, i štyroch vĺn kobyliek v knihe Joel.

> For thus saith the Lord God; How much more when I send my four sore judgments upon Jerusalem, the sword, and the famine, and the noisome beast, and the pestilence, to cut off from it man and beast? Ezekiel 14:21.

> Lebo takto hovorí Pán Hospodin: O čo viac, keď pošlem na Jeruzalem svoje štyri ťažké súdy: meč, hlad, zlú zver a mor, aby som z neho vyhladil človeka i dobytok! Ezechiel 14:21.

The fifth and sixth trumpets brought down Eastern Rome, and eastern Rome in prophetic relation to western Rome, represents the state. Western Rome represents the church. Western Rome also represents the United States, who is conquered first, as was western Rome.

Piata a šiesta poľnica zvrhli Východný Rím a v prorockom vzťahu Východný Rím voči Západnému Rímu predstavuje štát. Západný Rím predstavuje cirkev. Západný Rím zároveň predstavuje aj Spojené štáty, ktoré sú dobyté ako prvé, tak ako bol Západný Rím.

> “As America, the land of religious liberty, shall unite with the Papacy in forcing the conscience and compelling men to honor the false sabbath, the people of every country on the globe will be led to follow her example.” Testimonies, volume 6, 18.

> „Keď sa Amerika, krajina náboženskej slobody, spojí s pápežstvom v nátlaku na svedomie a v nútení ľudí uctievať falošnú sobotu, ľud každého národa na celej zemi bude vedený nasledovať jej príklad.“ Testimonies, zväzok 6, 18.

The first four trumpets represent the four generations of American history, and when the United States falls, the glorious land of verse forty-one of Daniel eleven has just fallen, and the next obstacle is Egypt, a symbol of the rest of the nations of the world. The United Nations, who are the ten kings, then agree to give their seventh kingdom to the papacy, for ‘a short space—one hour,’ in Revelation seventeen. This occurs at Herod’s birthday party, when he pledges half his kingdom. At Herod’s birthday party, in that hour the handwriting appears upon the plaster of the walls, and Belshazzar is slain. That hour arrives at the Sunday law and continues until the close of human probation. The seventh kingdom is conquered as typified by the destruction of the walls of Constantinople that came down in 1453. From the Sunday law in the United States, as typified by 1449; unto the fall of Constantinople in 1453 is four symbolic years. The papacy received its deadly wound in 1798.

Prvé štyri trúby predstavujú štyri generácie amerických dejín, a keď Spojené štáty padnú, práve padla slávna krajina zo štyridsiateho prvého verša jedenástej kapitoly Daniela, a ďalšou prekážkou je Egypt, symbol zvyšku národov sveta. Organizácia Spojených národov, ktorá predstavuje desať kráľov, potom súhlasí, že odovzdá svoje siedme kráľovstvo pápežstvu na „krátky čas — jednu hodinu“ zo Zjavenia sedemnástej kapitoly. K tomu dochádza na Herodesovej narodeninovej hostine, keď sľubuje polovicu svojho kráľovstva. Na Herodesovej narodeninovej hostine sa v tej hodine objavuje písmo na omietke múrov a Baltazár je zabitý. Tá hodina prichádza pri nedeľnom zákone a trvá až do uzavretia času milosti pre ľudstvo. Siedme kráľovstvo je dobyté, ako to predobrazuje zničenie hradieb Konštantínopola, ktoré padli roku 1453. Od nedeľného zákona v Spojených štátoch, predobrazeného rokom 1449, až po pád Konštantínopola roku 1453 sú to štyri symbolické roky. Pápežstvo utrpelo svoju smrteľnú ranu v roku 1798.

In Daniel eleven verse forty the papacy fell in 1798, at the time of the end. Then the king of the south fell in 1989, at the time of the end. The United States falls in verse forty-one and Egypt falls in verse forty-two and the papacy comes to its second and final fall in verse forty-five.

V Danielovi jedenástej kapitole, vo verši štyridsať, pápežstvo padlo v roku 1798, v čase konca. Potom kráľ juhu padol v roku 1989, v čase konca. Spojené štáty padajú vo verši štyridsaťjeden a Egypt padá vo verši štyridsaťdva a pápežstvo prichádza k svojmu druhému a konečnému pádu vo verši štyridsaťpäť.

> “From the rise and fall of nations as made plain in the books of Daniel and the Revelation, we need to learn how worthless is mere outward and worldly glory. Babylon, with all its power and magnificence, the like of which our world has never since beheld,—power and magnificence which to the people of that day seemed so stable and enduring,—how completely has it passed away! As ‘the flower of the grass,’ it has perished. James 1:10. So perished the Medo-Persian kingdom, and the kingdoms of Grecia and Rome. And so perishes all that has not God for its foundation. Only that which is bound up with His purpose, and expresses His character, can endure. His principles are the only steadfast things our world knows.” Prophets and Kings, 548.

> „Zo vzostupu a pádu národov, ako sú zreteľne predstavené v knihách Daniel a Zjavenie, sa potrebujeme naučiť, aká bezcenná je číra vonkajšia a svetská sláva. Babylon so všetkou svojou mocou a nádherou, akú náš svet odvtedy už nikdy nevidel — mocou a nádherou, ktoré sa ľuďom tej doby zdali také pevné a trvalé — ako úplne pominul! Ako ‚kvet trávy‘ zahynul. Jakub 1,10. Tak zahynula Médo-perzská ríša i kráľovstvá Grécka a Ríma. A tak hynie všetko, čo nemá Boha za svoj základ. Len to, čo je spojené s Jeho zámerom a vyjadruje Jeho charakter, môže obstáť. Jeho zásady sú jedinými pevnými skutočnosťami, ktoré náš svet pozná.“ Proroci a králi, 548.

The fall of the United States (the false prophet) in verse forty-one was typified by 1449, and the fall of Egypt (the dragon) in verse forty-two was typified by 1453 and the papacy (the beast) comes to its end with none to help as typified by 1798. The false prophet and the dragon are brought down by trumpet powers, and the beast is brought down by a dragon power.

Pád Spojených štátov (falošného proroka) vo verši štyridsaťjeden bol predobrazene znázornený rokom 1449 a pád Egypta (draka) vo verši štyridsaťdva bol predobrazene znázornený rokom 1453; a pápežstvo (šelma) prichádza k svojmu koncu bez pomoci, ako to bolo predobrazene znázornené rokom 1798. Falošný prorok a drak sú zvrhnutí mocnosťami trúb a šelma je zvrhnutá mocnosťou draka.

The number four is a symbol of the dissolution of a kingdom. Alexander’s kingdom disintegrated into four kingdoms, and Egypt came down in the Red Sea in the fourth generation, and Israel is bowing to the sun in the fourth abomination of Ezekiel eight. The four generations of Protestantism and Republicans in the earth beast began in 1798 and ends at the soon-coming Sunday law for both horns. Ezekiel’s four sore judgments upon Jerusalem illustrate four judgments upon the United States, and those four judgments upon the sixth kingdom of Bible prophecy typify the four years from 1449 unto 1453 when the seventh kingdom of Bible prophecy agrees to give half their kingdom unto the papacy in a church and state relationship that the whore of Tyre reigns over.

Číslo štyri je symbolom rozkladu kráľovstva. Alexandrovo kráľovstvo sa rozpadlo na štyri kráľovstvá, Egypt padol v Červenom mori vo štvrtom pokolení a Izrael sa klania slnku v štvrtej ohavnosti v Ezechielovi osem. Štyri pokolenia protestantizmu a republikánov v zemskom zvierati sa začali v roku 1798 a končia pri čoskoro prichádzajúcom nedeľnom zákone pre oba rohy. Ezechielove štyri strašné súdy nad Jeruzalemom znázorňujú štyri súdy nad Spojenými štátmi a tieto štyri súdy nad šiestym kráľovstvom biblického proroctva sú predobrazom štyroch rokov od roku 1449 do roku 1453, keď siedme kráľovstvo biblického proroctva súhlasí, že dá polovicu svojho kráľovstva pápežstvu vo vzťahu cirkvi a štátu, nad ktorým vládne smilnica z Týru.

The four years of 1449 unto 1453 represent the demise of the seventh kingdom at the Sunday law, and they also represent the period of the demise of the eighth kingdom from the Sunday law unto the close of probation. The conquering of Egypt, who is the world and also the dragon that is given to the papacy, is a fractal at the beginning of the period symbolized by the four years of 1449 unto 1453. This identifies the fall of Constantinople at the Sunday law, and then again when Michael stands up. When Michael stands up the four angels are fully released according to inspiration.

Štyri roky od 1449 do 1453 predstavujú zánik siedmeho kráľovstva pri nedeľnom zákone a zároveň predstavujú obdobie zániku ôsmeho kráľovstva od nedeľného zákona až do uzavretia doby milosti. Dobytie Egypta, ktorý je svetom a zároveň drakom odovzdaným pápežstvu, je fraktálom na začiatku obdobia symbolizovaného štyrmi rokmi od 1449 do 1453. To označuje pád Konštantínopola pri nedeľnom zákone a potom znovu, keď povstane Michael. Keď Michael povstane, štyria anjeli sú podľa inšpirácie plne uvoľnení.

> “I saw that the four angels would hold the four winds until Jesus’ work was done in the sanctuary, and then will come the seven last plagues.” Early Writings, 36.

> „Videla som, že štyria anjeli budú zadržiavať štyri vetry, kým nebude Ježišovo dielo vo svätyni dokončené, a potom prídu siedme posledné rany.“ Early Writings, 36.

Four divisions of Alexander’s kingdom, four trumpets upon Western Rome, four winds released on Eastern Rome, four sore judgments upon Jerusalem, four winds released when the papacy comes to its end with none to help. With these prophetic symbols set forth we will consider the second woe in the context of applying it at the soon coming Sunday law.

Štyri rozdelenia Alexandrovej ríše, štyri trúby nad Západným Rímom, štyri vetry uvoľnené na Východný Rím, štyri ťažké súdy nad Jeruzalemom, štyri vetry uvoľnené, keď pápežstvo príde ku svojmu koncu a nebude nikoho, kto by mu pomohol. Po predložení týchto prorockých symbolov budeme uvažovať o druhom beda v súvislosti s jeho aplikáciou na čoskoro prichádzajúci nedeľný zákon.

## The Council of Florence

Florentský koncil

In 1439, at the Council of Florence (also called the Union of Florence), representatives of the Eastern Orthodox Church (led by the Byzantine Emperor John VIII Palaiologos and the Patriarch of Constantinople) signed a formal decree of union with the Roman Catholic Church. They agreed to identify the Pope of Rome as the head (supreme authority) of the entire Church.

V roku 1439 na Florentskom koncile (nazývanom aj Florentská únia) zástupcovia Východnej pravoslávnej cirkvi (vedení byzantským cisárom Jánom VIII. Palaiologom a konštantínopolským patriarchom) podpísali formálny dekrét o únii s Rímskokatolíckou cirkvou. Súhlasili s tým, že pápeža v Ríme uznajú za hlavu (najvyššiu autoritu) celej Cirkvi.

> For the husband is the head of the wife, even as Christ is the head of the church: and he is the saviour of the body. Ephesians 5:23.

> Lebo muž je hlavou ženy, ako aj Kristus je hlavou cirkvi; a on je Spasiteľom tela. Efezanom 5,23.

## The Nicene Creed

Nicejské vyznanie viery

The Emperor and Patriarch accepted the “Filioque clause” in the Nicene Creed, which was an addition to the Nicene Creed, claiming that the Holy Spirit proceeds from the Father and the Son. The Nicene Creed is one of the most important and widely used statements within the history of the Catholic faith. The Nicene Creed is a formal summary of core Catholic beliefs. It was originally written to defend the truth about who Jesus Christ is. In 325, a major controversy arose because a priest named Arius taught that Jesus was created by God the Father and was not fully God.

Cisár a patriarcha prijali „doložku Filioque“ v Nicejskom vyznaní viery, čo bol dodatok k Nicejskému vyznaniu viery, podľa ktorého Duch Svätý vychádza z Otca i Syna. Nicejské vyznanie viery je jedným z najdôležitejších a najrozšírenejšie používaných vyhlásení v dejinách katolíckej viery. Nicejské vyznanie viery je formálnym zhrnutím základných katolíckych vieroučných článkov. Pôvodne bolo napísané na obranu pravdy o tom, kým je Ježiš Kristus. V roku 325 vznikol závažný spor, pretože kňaz menom Árius učil, že Ježiš bol stvorený Bohom Otcom a nebol plne Bohom.

Emperor Constantine called the First Council of Nicaea to settle the issue. The council strongly affirmed that Jesus is fully God, “of the same substance” as the Father. The Creed was later expanded at the Council of Constantinople in 381. It is to be noted at this point; that the Nicene Creed was established in the history of Constantine the first, and it would be an issue for the last Constantine, who was Constantine the eleventh, who was the last Emperor of the eastern Byzantine Empire. Constantine the Great, who was the first is repeatedly set forth as a subject in Bible prophecy. He is the ruler at the beginning of the empire of the east and therefore typifies the ruler at the ending of the empire of the east. The fact that the Nicene Creed is an element of both the beginning and ending histories must be noted by a student of prophecy, if they understand the principle of alpha and omega.

Cisár Konštantín zvolal Prvý nicejský koncil, aby vyriešil túto otázku. Koncil dôrazne potvrdil, že Ježiš je plne Boh, „jednej podstaty“ s Otcom. Vyznanie viery bolo neskôr rozšírené na Konštantínopolskom koncile roku 381. Na tomto mieste treba poznamenať, že Nicejské vyznanie viery bolo ustanovené v dejinách prvého Konštantína a že sa stalo otázkou aj pre posledného Konštantína, ktorým bol Konštantín XI., posledný cisár východnej Byzantskej ríše. Konštantín Veľký, ktorý bol prvý, je opakovane predstavovaný ako predmet biblického proroctva. Je vládcom na počiatku ríše východu, a preto je predobrazom vládcu na konci ríše východu. Skutočnosť, že Nicejské vyznanie viery je prvkom tak začiatočných, ako aj záverečných dejín, si musí všimnúť študent proroctva, ak rozumie princípu alfa a omega.

In 381, the Nicene Creed was updated with the doctrine of Purgatory, the doctrine of the Eucharist, with the acceptance of the use of unleavened bread for the Eucharist, which was a Latin practice. The Creed of 381 also accepted the Catholic understanding of original sin and the afterlife. It ended with this key line: “We also define that the holy apostolic see and the Roman Pontiff holds the primacy over the whole world and is the true vicar of Christ.”

V roku 381 bolo Nicejské vyznanie viery doplnené o učenie o očistci, učenie o Eucharistii vrátane prijatia používania nekvaseného chleba pri Eucharistii, čo bola latinská prax. Vyznanie z roku 381 takisto prijalo katolícke chápanie dedičného hriechu a posmrtného života. Končilo sa týmto kľúčovým výrokom: „Takisto stanovujeme, že svätý apoštolský stolec a rímsky pontifik majú primát nad celým svetom a sú pravým Kristovým zástupcom.“

At the Council of Florence another updated version was signed on July 6, 1439, 14 years before Constantinople fell to the Ottoman Turks in 1453. The union was signed under heavy political pressure. The Byzantine Empire was desperate for military help from the West against the advancing Ottomans. When the Greek delegates returned home, the agreement was strongly rejected by the majority of the clergy, monks, and ordinary people in the East. Most of the bishops who signed it later withdrew their support. The union was never fully implemented and was formally repudiated by the Eastern Orthodox Church in the following years. By the time Constantinople fell in 1453, the union had already effectively collapsed. It is often described by historians as a political union that failed due to deep theological, cultural, and popular resistance.

Na Florentskom koncile bola 6. júla 1439, 14 rokov pred pádom Konštantínopola do rúk osmanských Turkov v roku 1453, podpísaná ďalšia aktualizovaná verzia. Únia bola podpísaná pod silným politickým tlakom. Byzantská ríša zúfalo potrebovala vojenskú pomoc zo Západu proti postupujúcim Osmanom. Keď sa grécki delegáti vrátili domov, dohodu rozhodne odmietla väčšina duchovenstva, mníchov a obyčajného ľudu na Východe. Väčšina biskupov, ktorí ju podpísali, svoju podporu neskôr odvolala. Únia nebola nikdy úplne uskutočnená a v nasledujúcich rokoch ju Východná pravoslávna cirkev formálne zavrhla. V čase pádu Konštantínopola v roku 1453 sa už únia fakticky rozpadla. Historici ju často opisujú ako politickú úniu, ktorá zlyhala pre hlboký teologický, kultúrny a ľudový odpor.

At the First Council of Nicaea of 325 the Nicene Creed was adopted. It is marked five years before the year 330, when the 360 years of Daniel eleven, verse twenty-four, represented as a “time” concluded.

Na Prvom nicejskom koncile roku 325 bolo prijaté Nicejské vyznanie viery. Je to vyznačené päť rokov pred rokom 330, keď sa skončilo 360 rokov z Daniel 11, verš 24, znázornených ako „čas“.

> He shall enter peaceably even upon the fattest places of the province; and he shall do that which his fathers have not done, nor his fathers’ fathers; he shall scatter among them the prey, and spoil, and riches: yea, and he shall forecast his devices against the strong holds, even for a time. Daniel 11:24.

> Vojde pokojne aj do najúrodnejších miest krajiny; a vykoná to, čo neurobili jeho otcovia ani otcovia jeho otcov; rozdelí medzi nich korisť, lúpež i bohatstvo; áno, bude osnovovať svoje zámery proti pevnostiam, a to až do času. Daniel 11:24.

The year 31 BC and 330 both mark the “time appointed” of verses twenty-seven and twenty-nine of Daniel eleven.

Rok 31 pred Kr. aj rok 330 označujú „určený čas“ vo veršoch dvadsaťsedem a dvadsaťdeväť jedenástej kapitoly Danielovej knihy.

> And both these kings’ hearts shall be to do mischief, and they shall speak lies at one table; but it shall not prosper: for yet the end shall be at the time appointed. … At the time appointed he shall return, and come toward the south; but it shall not be as the former, or as the latter. Daniel 11:27, 29.

> Srdcia oboch týchto kráľov budú naklonené páchať zlo a pri jednom stole budú hovoriť lži; ale neuspejú, lebo koniec ešte príde v určenom čase. … V určenom čase sa vráti a potiahne proti juhu; ale nebude to ako prvý raz ani ako druhý raz. Daniel 11:27, 29.

The beginning (330) and ending (1449–1453) of the prophetic line of eastern Rome is represented by the first and last emperor Constantine. The alpha and omega of the prophetic line of eastern Rome, called the Byzantine Empire is connected to the ending of the three hundred and sixty-years Imperial Rome ruled supremely from the battle of Actium in 31 BC unto the year 330, and then onward to 1453. Before the battle of Actium in 31 BC Mark Antony and Augustus Ceasar spoke lies at one table that did not prosper. Before the year 330, in 325 the Nicene Creed was adopted. Before the year 1453 the updated version of the very same Nicene Creed was adopted. Before 31 BC two political figures told lies at one table. In 325 the spiritual lies were told at one table. Those two witnesses identify the political and spiritual lies that were adopted in 1439 at the Council of Florence. That updated Nicene Creed was called the Decree of Union.

Začiatok (330) a koniec (1449–1453) prorockej línie východného Ríma predstavuje prvý a posledný cisár menom Konštantín. Alfa a omega prorockej línie východného Ríma, nazývaného Byzantská ríša, sú spojené so zakončením tristošesťdesiatročného cisárskeho Ríma, ktorý vládol zvrchovane od bitky pri Aktiu v roku 31 pred Kr. až do roku 330, a potom ďalej až do roku 1453. Pred bitkou pri Aktiu v roku 31 pred Kr. hovorili Marek Antonius a Augustus Caesar lži pri jednom stole, ktoré sa nevydarili. Pred rokom 330 bolo v roku 325 prijaté Nicejské vyznanie viery. Pred rokom 1453 bola prijatá aktualizovaná verzia toho istého Nicejského vyznania viery. Pred rokom 31 pred Kr. dvaja politickí činitelia hovorili lži pri jednom stole. V roku 325 boli pri jednom stole vyslovené duchovné lži. Títo dvaja svedkovia označujú politické a duchovné lži, ktoré boli prijaté v roku 1439 na Florentskom koncile. Toto aktualizované Nicejské vyznanie viery sa nazývalo Dekrét únie.

The first waymark of lies at one table came before 31 BC, and was between two political factions of pagan Rome. The time appointed for those lies was 31 BC, and it consisted of Augustus, a symbol of Rome against a confederacy of a man and woman representing Egypt. The second set of lies was 325, and the time appointed was 330. The third set of lies was in 1439, and the time appointed was 1449–1453. Those at the table in 1439 represented western and eastern Rome, with eastern Rome seeking a political goal, by agreeing to a religious argument. 31 BC, followed by 330 and then 1453 represent a triple application of the line of Rome.

Prvá orientačná značka lží pri jednom stole nastala pred rokom 31 pred Kr. a bola medzi dvoma politickými frakciami pohanského Ríma. Určeným časom pre tieto lži bol rok 31 pred Kr. a pozostával z Augusta, symbolu Ríma, proti konfederácii muža a ženy predstavujúcich Egypt. Druhý súbor lží bol v roku 325 a určený čas bol 330. Tretí súbor lží bol v roku 1439 a určený čas bol 1449–1453. Tí pri stole v roku 1439 predstavovali západný a východný Rím, pričom východný Rím sledoval politický cieľ tým, že súhlasil s náboženským argumentom. Rok 31 pred Kr., po ktorom nasledoval rok 330 a potom 1453, predstavujú trojakú aplikáciu línie Ríma.

The political threat of the alliance of Marc Antony and Cleopatra, typified the spiritual threat of the heresy of Arianism in 325, which in turn typified the political and religious threat of the Islamic Turks in 1439.

Politická hrozba spojenectva Marka Antónia a Kleopatry predobrazuje duchovnú hrozbu herézy ariánstva v roku 325, ktorá zasa predobrazuje politickú a náboženskú hrozbu islamských Turkov v roku 1439.

The doctrines of the Nicene Creed are lies and there is no truth in them. The document signed on July 6, 1439, at the Council of Florence was called the Decree of Union and represented the same lies and more. When the delegates returned to Constantinople in 1439, they were met with anger and accusations of betrayal. The saying went around: “Better the Turkish turban than the Pope’s mitre.”

Náuky Nicejského vyznania viery sú lži a niet v nich pravdy. Dokument podpísaný 6. júla 1439 na Florentskom koncile sa nazýval Dekrét únie a predstavoval tie isté lži i ďalšie. Keď sa delegáti v roku 1439 vrátili do Konštantínopola, stretli sa s hnevom a obvineniami zo zrady. Šírilo sa príslovie: „Lepší turecký turban než pápežská mitra.“

The union was signed mainly because the Byzantine Emperor desperately needed Western military help against the Ottomans. Once it became clear that very little (or no) military aid was coming, support for the union evaporated. In 1450–1451, several Eastern synods rejected the union, and after Constantinople fell in 1453, the union was completely abandoned. The ultimate outcome of the Decree of Union of Florence is considered by the Eastern Orthodox Church as a failed and rejected council. It is not recognized as valid. The Roman Catholic Church, however, still considers it a valid ecumenical council.

Únia bola podpísaná predovšetkým preto, že byzantský cisár zúfalo potreboval západnú vojenskú pomoc proti Osmanom. Keď sa ukázalo, že prichádza len veľmi malá vojenská pomoc (alebo nijaká), podpora únie sa rozplynula. V rokoch 1450–1451 viaceré východné synody úniu odmietli a po páde Konštantínopola v roku 1453 bola únia úplne opustená. Konečný výsledok Florentského dekrétu o únii považuje Východná pravoslávna cirkev za neúspešný a odmietnutý koncil. Neuznáva ho za platný. Rímskokatolícka cirkev ho však stále považuje za platný ekumenický koncil.

We are setting the logic to understand how the prophetic characteristics of the second woe are repeated in the history of the third woe. The one-hundred-and-fifty-year prophecy of the first woe began on July 27, 1299 and ended on July 27, 1449.

Stanovujeme logiku, podľa ktorej možno porozumieť tomu, ako sa prorocké charakteristiky druhého beda opakujú v dejinách tretieho beda. Stoštyridsaťročné proroctvo prvého beda sa začalo 27. júla 1299 a skončilo 27. júla 1449.

## 1449

1449

Constantine XI Palaiologos was born in 1404 and reigned from January, 1449 unto May 29, 1453. He was the final emperor of the Eastern Roman (Byzantine) Empire, which had lasted over 1,100 years. He bravely led the defense of Constantinople during the Ottoman siege in 1453 with only about 7,000 to 8,000 defenders against Mehmed II’s army of 80,000 plus. He died fighting on the city walls on May 29, 1453 when Constantinople finally fell. His body was never conclusively identified. His death marked the end of the Roman Empire (the last direct continuation of the empire founded by Augustus in 27 BC).

Konštantín XI. Palaiologos sa narodil roku 1404 a vládol od januára 1449 do 29. mája 1453. Bol posledným cisárom Východorímskej (Byzantskej) ríše, ktorá trvala viac než 1 100 rokov. Počas osmanského obliehania roku 1453 statočne viedol obranu Konštantínopola iba s približne 7 000 až 8 000 obrancami proti vojsku Mehmeda II., čítajúcemu vyše 80 000 mužov. Zahynul v boji na mestských hradbách 29. mája 1453, keď Konštantínopol napokon padol. Jeho telo nebolo nikdy s konečnou platnosťou identifikované. Jeho smrť znamenala koniec Rímskej ríše (posledného priameho pokračovania ríše založenej Augustom roku 27 pred Kr.).

He is remembered in Greek history and Orthodox tradition as a heroic figure — often called “the Marble Emperor” in legend (the belief that he will one day return to save Constantinople).

V gréckych dejinách a pravoslávnej tradícii je pripomínaný ako hrdinská postava — v legende často nazývaný „Mramorový cisár“ (viera, že sa jedného dňa vráti, aby zachránil Konštantínopol).

John VIII Palaiologos (1392–1448) was the second-to-last Byzantine Emperor who reigned from 1425–1448. He was the eldest son of Emperor Manuel II Palaiologos and the older brother of Constantine XI. John VIII spent most of his reign desperately trying to save the dying Byzantine Empire from the Ottomans. In 1439, he personally traveled to Italy and presided over the Council of Florence, where he and the Eastern Orthodox delegation temporarily agreed to reunite with the Roman Catholic Church and accept the Pope as head of the Church. Constantine the Great had also presided over the Council of Nicaea. John VIII hoped this union with the papacy would bring Western military help against the Turks, but the union was deeply unpopular back in Constantinople and ultimately failed. John VIII died in 1448 (of natural causes), just five years before Constantinople fell in 1453. His brother Constantine XI then became emperor and died defending the city.

Ján VIII. Palaiologos (1392–1448) bol predposledným byzantským cisárom, ktorý vládol v rokoch 1425–1448. Bol najstarším synom cisára Manuela II. Palaiologa a starším bratom Konštantína XI. Ján VIII. strávil väčšinu svojej vlády zúfalou snahou zachrániť upadajúcu Byzantskú ríšu pred Osmanmi. V roku 1439 osobne odcestoval do Talianska a predsedal Florentskému koncilu, kde on i východopravoslávna delegácia dočasne súhlasili so zjednotením s Rímskokatolíckou cirkvou a s prijatím pápeža za hlavu Cirkvi. Aj Konštantín Veľký predsedal Nicejskému koncilu. Ján VIII. dúfal, že toto zjednotenie s pápežstvom prinesie západnú vojenskú pomoc proti Turkom, no toto zjednotenie bolo v samotnom Konštantínopole hlboko nepopulárne a napokon zlyhalo. Ján VIII. zomrel v roku 1448 (prirodzenou smrťou), len päť rokov pred pádom Konštantínopola v roku 1453. Jeho brat Konštantín XI. sa potom stal cisárom a zomrel pri obrane mesta.

When John VIII died in 1448, his brother Constantine XI was chosen as successor. By 1448 the Byzantine Empire was a tiny vassal state, and the Ottomans had significant influence over who sat on the throne in Constantinople. On July 27, 1449, a very significant political event occurred in the final years of the Byzantine Empire. The Byzantine Emperor John VIII Palaiologos had died earlier in 1448. His brother, Constantine XI Palaiologos (the last emperor), was proclaimed emperor in Constantinople. However, before Constantine XI officially ascended the throne, he sent ambassadors to the Ottoman Sultan (Murad II) and requested permission to reign. The Sultan granted that permission, and only then was Constantine XI formally crowned and recognized as emperor. This act was seen as the voluntary surrender of Byzantine independence. For the first time, a Byzantine emperor openly acknowledged that he ruled only by permission of the Ottoman Turks. Just four years later, in 1453, Constantinople fell to the Ottomans.

Keď Ján VIII. zomrel roku 1448, za jeho nástupcu bol zvolený jeho brat Konštantín XI. Do roku 1448 bola Byzantská ríša nepatrným vazalským štátom a Osmani mali značný vplyv na to, kto sedel na tróne v Konštantínopole. Dňa 27. júla 1449 došlo v posledných rokoch Byzantskej ríše k veľmi významnej politickej udalosti. Byzantský cisár Ján VIII. Palaiologos zomrel už skôr v roku 1448. Jeho brat Konštantín XI. Palaiologos (posledný cisár) bol v Konštantínopole vyhlásený za cisára. Skôr než však Konštantín XI. oficiálne nastúpil na trón, vyslal poslov k osmanskému sultánovi (Muradovi II.) a požiadal o dovolenie vládnuť. Sultán toto dovolenie udelil a až potom bol Konštantín XI. formálne korunovaný a uznaný za cisára. Tento čin bol chápaný ako dobrovoľné vzdanie sa byzantskej nezávislosti. Po prvý raz byzantský cisár otvorene uznal, že vládne iba z dovolenia osmanských Turkov. Len o štyri roky neskôr, roku 1453, padol Konštantínopol do rúk Osmanov.

Three hundred and ninety-one years and fifteen days after July 27, 1449, on August 11, 1840, the Turks sought protection from Egypt by submitting to the four great European powers, thus fulfilling the prophecy of an hour, day, month and year. We have now set the logic in place to apply the first and second woe at the soon coming Sunday law. Peter as a symbol of the one hundred and forty-four thousand represents the movement of the third angel and William Miller represents the movement in the first and second angels. Both movements are associated with “keys.”

Tristo deväťdesiatjeden rokov a pätnásť dní po 27. júli 1449, dňa 11. augusta 1840, Turci hľadali ochranu pred Egyptom tým, že sa podriadili štyrom veľkým európskym mocnostiam, čím sa naplnilo proroctvo o hodine, dni, mesiaci a roku. Teraz sme položili logický základ na to, aby sme prvé a druhé beda uplatnili pri čoskoro prichádzajúcom nedeľnom zákone. Peter ako symbol sto štyridsiatich štyroch tisíc predstavuje hnutie tretieho anjela a William Miller predstavuje hnutie v prvom a druhom anjelovi. Obe hnutia sú spojené s „kľúčmi“.

> And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open. Isaiah 22:22.

> A kľúč domu Dávidovho položím na jeho plece; a otvorí, a nikto nezavrie; a zavrie, a nikto neotvorí. Izaiáš 22:22.

> And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Matthew 16:18, 19.

> A ja ti hovorím, že si Peter, a na tejto skale postavím svoju cirkev; a brány pekelné ju nepremôžu. A dám ti kľúče od nebeského kráľovstva: a čokoľvek zviažeš na zemi, bude zviazané v nebi; a čokoľvek rozviažeš na zemi, bude rozviazané v nebi. Matúš 16:18, 19.

We will approach the battle of Nineveh in the next article as the “key” that not only opens the bottomless pit, but as the prophetic key that aligns the entire testimony of Daniel eleven into perfect order. In Miller’s dream the “key” attached to the casket was Miller’s method of Bible study. Proof texting of the Millerite history combined with “line upon line” in the history of the third angel is the key that allows the key of Revelation nine to unlock and align the hidden history of verse forty’s external message into order.

K bitke o Ninive pristúpime v nasledujúcom článku ako ku „kľúču“, ktorý nielen otvára bezodnú priepasť, ale aj ako k prorockému kľúču, ktorý uvádza celé svedectvo jedenástej kapitoly Daniela do dokonalého poriadku. V Millerovom sne bol „kľúč“ pripojený k schránke Millerovou metódou štúdia Biblie. Dokazovanie textami z dejín milleritov, spojené so zásadou „riadok na riadok“ v dejinách tretieho anjela, je kľúčom, ktorý umožňuje, aby kľúč deviatej kapitoly Zjavenia odomkol a uviedol do poriadku skryté dejiny vonkajšieho posolstva štyridsiateho verša.

We will continue our considerations in the next article.

V ďalšom článku budeme pokračovať v našich úvahách.

> “To the prophet the wheel within a wheel, the appearances of living creatures connected with them, all seemed intricate and unexplainable. But the hand of Infinite Wisdom is seen among the wheels, and perfect order is the result of its work. Every wheel works in perfect harmony with every other.” Testimonies to Ministers, 214.

> „Prorokovi sa koleso v kolese a podoby živých bytostí, ktoré boli s nimi spojené, všetko javilo ako zložité a nevysvetliteľné. No medzi kolesami je vidieť ruku Nekonečnej Múdrosti a výsledkom jej pôsobenia je dokonalý poriadok. Každé koleso pôsobí v dokonalej súlade s každým iným.“ Testimonies to Ministers, 214.

Back to Articles