Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Thirty-Two

Kniha Joela a laodicejský zbor Cirkvi adventistov siedmeho dňa – číslo tridsaťdva

Number Thirty-Two

Číslo tridsaťdva

Author

Jeff Pippenger

Published

January 20, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

It has been a slow-moving journey to get to the book of Joel, with Peter as our witness. Peter is one of the most amazing symbols within God’s prophetic Word, but aren’t they all? Peter is at Caesarea Philippi, and he is also at Pentecost in the upper room at the third hour, and then in the temple at the ninth hour of the same day. Jesus was crucified at the third hour and died at the ninth hour. Peter is called to Caesarea at the ninth hour, but the Caesarea that he is called to in the story of Cornelius, is not Caesarea Philippi at the base of Mount Hermon, it was Caesarea by the sea, called Caesarea Maritima.

Bola to pomaly sa odvíjajúca cesta dostať sa ku knihe Joel, pričom Peter je naším svedkom. Peter je jedným z najúžasnejších symbolov v rámci Božieho prorockého Slova, no nie sú takými všetci? Peter je v Cézarei Filipovej a je aj na Letnice vo vrchnej sieni o tretej hodine, a potom v chráme o deviatej hodine toho istého dňa. Ježiš bol ukrižovaný o tretej hodine a zomrel o deviatej hodine. Peter je povolaný do Cézarey o deviatej hodine, ale Cézarea, do ktorej je povolaný v príbehu o Kornéliovi, nie je Cézarea Filipova na úpätí vrchu Hermon, ale bola to Prímorská Cézarea pri mori, nazývaná Caesarea Maritima.

Caesarea Maritima is the coastal city on the Mediterranean Sea, about 30–35 miles north of modern Tel Aviv (built by Herod the Great as a grand Roman port city). It appears frequently in the book of Acts (mentioned 15 times), and is the one most people refer to simply as “Caesarea” in the New Testament. Philip the Evangelist lived there with his four prophesying daughters (Acts 8:40; 21:8). Paul was imprisoned there for two years, appeared before governors Felix and Festus, and King Agrippa (Acts 23–26). More significantly, perhaps, Peter preached to the Roman centurion Cornelius here—the first major Gentile conversion to Christianity (Acts 10) in 34 AD, when the week that Christ confirmed the covenant with many, ended.

Caesarea Maritima je pobrežné mesto pri Stredozemnom mori, asi 30–35 míľ severne od dnešného Tel Avivu (vybudované Herodesom Veľkým ako veľkolepé rímske prístavné mesto). V knihe Skutkov sa objavuje často (spomína sa 15-krát) a je to to mesto, ktoré má väčšina ľudí v Novom zákone na mysli, keď sa jednoducho hovorí o „Cézarei“. Filip evanjelista tam žil so svojimi štyrmi prorokujúcimi dcérami (Sk 8:40; 21:8). Pavol tam bol dva roky väznený, predstúpil pred miestodržiteľov Félixa a Festa i pred kráľa Agrippu (Sk 23–26). Azda ešte významnejšie je, že Peter tu kázal rímskemu stotníkovi Kornéliovi — prvému veľkému pohanskému obrátenému na kresťanstvo (Sk 10) v roku 34 po Kr., keď sa skončil týždeň, počas ktorého Kristus potvrdil zmluvu s mnohými.

> And he shall confirm the covenant with many for one week: and in the midst of the week he shall cause the sacrifice and the oblation to cease, and for the overspreading of abominations he shall make it desolate, even until the consummation, and that determined shall be poured upon the desolate. Daniel 9:27.

> A uzavrie pevnú zmluvu s mnohými na jeden týždeň; a uprostred týždňa spôsobí, že prestane obeť i obetný dar, a pre rozšírenie ohavností ju spustoší, až do skonania, a to, čo je určené, sa vyleje na spustošené. Daniel 9,27.

Caesarea Maritima served as the Roman administrative capital of Judea and a major Gentile hub. Caesarea Philippi is a different city, located in the far north near the base of Mount Hermon (about 25–30 miles north of the Sea of Galilee), in what is now the Golan Heights area (modern Banias). It is mentioned only in the Gospels (Matthew 16:13 and Mark 8:27), when Jesus took His disciples to Caesarea Philippi. This is the famous location where Peter confessed that Jesus is “the Messiah, the Son of the living God,” and where Jesus declared, “On this rock I will build my church, and the gates of Hades will not overcome it” (Matthew 16:13–20). It was a pagan area with temples to Greek gods, especially the goat-god Pan, whose grotto of Pan was called the “gates of hell,” making Jesus’ declaration there particularly striking.

Cézarea Maritima slúžila ako rímske administratívne hlavné mesto Judey a ako významné pohanské centrum. Cézarea Filipova je iné mesto, nachádzajúce sa ďaleko na severe pri úpätí vrchu Hermon (asi 25–30 míľ severne od Galilejského mora), v oblasti dnešných Golanských výšin (moderný Banias). Spomína sa iba v evanjeliách (Matúš 16:13 a Marek 8:27), keď Ježiš vzal svojich učeníkov do Cézarey Filipovej. Toto je známe miesto, kde Peter vyznal, že Ježiš je „Mesiáš, Syn živého Boha“, a kde Ježiš vyhlásil: „Na tejto skale zbudujem svoju cirkev a brány podsvetia ju nepremôžu“ (Matúš 16:13–20). Bola to pohanská oblasť s chrámami zasvätenými gréckym bohom, osobitne kozliemu bohu Panovi, ktorého Panova jaskyňa sa nazývala „brány pekla“, čo robí Ježišovo vyhlásenie na tomto mieste obzvlášť pozoruhodným.

The two cities are completely separate geographically and historically—one a bustling Roman seaport in the south-west, the other a northern Hellenistic/pagan site near the headwaters of the Jordan River. The coastal one dominates the Book of Acts, while the northern one is central to a pivotal moment in the Gospels. Caesarea of the sea is a symbol of Rome—the beast, and Caesarea of the earth is a symbol of the dragon. Sister White identifies the period from the cross to Pentecost, the “Pentecostal season,” which began at the cross and ended at Pentecost.

Tieto dve mestá sú geograficky i historicky úplne odlišné — jedno je rušným rímskym prístavom na juhozápade, druhé severným helenisticko-pohanským miestom pri prameňoch rieky Jordán. To pobrežné dominuje v Skutkoch apoštolov, zatiaľ čo to severné je ústredné pre kľúčový okamih v evanjeliách. Cézarea pri mori je symbolom Ríma — šelmy, a Cézarea zeme je symbolom draka. Sestra Whiteová označuje obdobie od kríža po Letnice, „letničné obdobie“, ktoré sa začalo na kríži a skončilo na Letnice.

> “It is with an earnest longing that I look forward to the time when the events of the day of Pentecost shall be repeated with even greater power than on that occasion. John says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory.’ Then, as at the Pentecostal season, the people will hear the truth spoken to them, every man in his own tongue.

> „S úprimnou túžbou hľadím v ústrety času, keď sa udalosti Letníc zopakujú s ešte väčšou mocou než pri tej príležitosti. Ján hovorí: ‚Videl som iného anjela zostupovať z neba, ktorý mal veľkú moc; a zem bola osvietená jeho slávou.‘ Potom, ako v období Letníc, budú ľudia počuť pravdu hovorenú k nim, každý vo svojom vlastnom jazyku.

> “God can breathe new life into every soul that sincerely desires to serve Him, and can touch the lips with a live coal from off the altar, and cause them to become eloquent with His praise. Thousands of voices will be imbued with the power to speak forth the wonderful truths of God’s Word. The stammering tongue will be unloosed, and the timid will be made strong to bear courageous testimony to the truth. May the Lord help His people to cleanse the soul temple from every defilement, and to maintain such a close connection with Him that they may be partakers of the latter rain when it shall be poured out.” Review and Herald, July 20, 1886.

> „Boh môže vdýchnuť nový život do každej duše, ktorá úprimne túži slúžiť Mu, a môže sa dotknúť pier živým uhlíkom z oltára a spôsobiť, aby sa stali výrečnými v Jeho chvále. Tisíce hlasov budú preniknuté mocou zvestovať podivuhodné pravdy Božieho Slova. Koktavý jazyk bude uvoľnený a nesmelí budú posilnení, aby odvážne vydávali svedectvo pravde. Nech Pán pomôže svojmu ľudu očistiť chrám duše od každej nečistoty a udržiavať s Ním také úzke spojenie, aby mohli mať účasť na neskorom daždi, keď bude vyliaty.“ Review and Herald, 20. júla 1886.

Technically the Pentecostal season would start at the feast of first fruits, which aligns with Christ’s resurrection; but without the death of the cross there would be no blood for the risen savior to take with Him when He arose. Without His death, He, as the Bread of life would not have rested on the day of the feast of unleavened bread, and the Bread of life needed to rest in advance of it’s rising on the feast of first fruits, thus beginning the fifty-day period that led to the day and feast of Pentecost.

Technicky by sa letničné obdobie začínalo sviatkom prvotín, ktorý sa zhoduje s Kristovým vzkriesením; ale bez smrti na kríži by nebola krv, ktorú by vzkriesený Spasiteľ mohol vziať so sebou, keď vstal. Bez Jeho smrti by On ako Chlieb života nebol spočinul v deň sviatku nekvasených chlebov, a Chlieb života potreboval spočinúť pred svojím vzkriesením na sviatok prvotín, čím sa začalo päťdesiatdňové obdobie vedúce k dňu a sviatku Letníc.

When Christ came to confirm the covenant for one week; the week began at His baptism and then “in the midst of the week,” three and a half years later, He was crucified, rested in the tomb on the day of unleavened Bread, rose as the feast of the first fruits of the barley harvest on Sunday, thus starting the fifty-day Pentecostal season that reached to the first fruits feast of the wheat. From the cross to the end of the week, three and a half years later, the seven-year-period came to its conclusion with Cornelius of Caesarea Maritima, who became the very first Gentile convert–to the Christian church at the end of the week in 34 AD.

Keď Kristus prišiel, aby potvrdil zmluvu na jeden týždeň, tento týždeň sa začal pri Jeho krste a potom „uprostred týždňa“, o tri a pol roka neskôr, bol ukrižovaný, odpočinul si v hrobe v deň nekvaseného chleba, vstal z mŕtvych v nedeľu ako sviatok prvotín jačmennej žatvy, čím sa začalo päťdesiatdňové letničné obdobie, ktoré siahalo až k sviatku prvotín pšeničnej žatvy. Od kríža až do konca týždňa, o tri a pol roka neskôr, sa toto sedemročné obdobie zavŕšilo Kornéliom z Caesarey Maritima, ktorý sa na konci týždňa v roku 34 po Kr. stal vôbec prvým pohanským obrátencom ku kresťanskej cirkvi.

The week Christ came to confirm the covenant is prophetically 2,520 days, and the cross is “in the midst of the week,” so it was 1,260 days after the baptism and 1,260 days before Cornelius was converted. At the cross Christ was crucified at the third hour, and He died at the ninth hour. That was the beginning of the Pentecostal season and at the end, (for Jesus always illustrates the end with the beginning) on the day of Pentecost, Peter gives his first sermon of the book of Joel at the third hour in the upper room, where Christ met the disciples on the day of His resurrection. Peter then gives his second sermon on Joel in the temple at the ninth hour. Clearly the third and ninth hour are an alpha and omega symbol of the beginning and ending of the Pentecostal season.

Týždeň, v ktorom Kristus prišiel potvrdiť zmluvu, má v prorockom význame 2 520 dní a kríž je „v polovici týždňa“, takže od krstu uplynulo 1 260 dní a do obrátenia Kornélia zostávalo 1 260 dní. Na kríži bol Kristus ukrižovaný o tretej hodine a zomrel o deviatej hodine. To bol začiatok obdobia Letníc a na jeho konci (lebo Ježiš vždy znázorňuje koniec začiatkom), v deň Letníc, Peter prednáša svoju prvú kázeň z knihy Joel o tretej hodine vo vrchnej sieni, kde sa Kristus stretol s učeníkmi v deň svojho zmŕtvychvstania. Potom Peter prednáša svoju druhú kázeň o Joelovi v chráme o deviatej hodine. Je zrejmé, že tretia a deviata hodina sú symbolom alfa a omega začiatku a ukončenia obdobia Letníc.

Line upon line, when we align the third and ninth hour of these two events, we find the six hours as a prophetic period that both provide a witness of a division. Christ goes from life to death to life. He goes from earth to heaven and back to earth. Peter is outside and then inside the temple. There are of course other parallel alignments of the third to ninth hour, but we first need to consider Peter, Cornelius and Caesarea by the sea.

Riadok po riadku, keď zosúladíme tretiu a deviatu hodinu týchto dvoch udalostí, nachádzame tých šesť hodín ako prorocké obdobie, ktoré zároveň vydáva svedectvo o rozdelení. Kristus prechádza zo života do smrti a do života. Vystupuje zo zeme do neba a späť na zem. Peter je najprv mimo chrámu a potom v chráme. Pravdaže, existujú aj iné paralelné zosúladenia tretej až deviatej hodiny, no najprv musíme vziať do úvahy Petra, Kornélia a Cezareu pri mori.

As with the prophetic divisions that are represented in the six hours, when the angel was sent to Cornelius to direct him to send for Peter it was the ninth hour.

Tak ako pri prorockých obdobiach, ktoré sú znázornené v šiestich hodinách, keď bol anjel poslaný ku Kornéliovi, aby ho usmernil poslať po Petra, bola deviata hodina.

> There was a certain man in Caesarea called Cornelius, a centurion of the band called the Italian band, A devout man, and one that feared God with all his house, which gave much alms to the people, and prayed to God alway. He saw in a vision evidently about the ninth hour of the day an angel of God coming in to him, and saying unto him, Cornelius. And when he looked on him, he was afraid, and said, What is it, Lord? And he said unto him, Thy prayers and thine alms are come up for a memorial before God. And now send men to Joppa, and call for one Simon, whose surname is Peter. Acts 10:1–5.

> V Cézarei bol istý muž menom Kornélius, stotník kohorty zvanej Italská kohorta, zbožný muž, ktorý sa bál Boha s celým svojím domom, hojne dával almužny ľudu a ustavične sa modlieval k Bohu. Ten mal okolo deviatej hodiny dňa zreteľné videnie, v ktorom k nemu vošiel Boží anjel a povedal mu: Kornélius! Keď naňho uprene pozrel, preľakol sa a povedal: Čo je, Pane? A on mu povedal: Tvoje modlitby a tvoje almužny vystúpili pred Boha na pamiatku. A teraz pošli mužov do Joppe a zavolaj si istého Šimona, ktorý sa prímením volá Peter. Skutky 10:1–5.

The arrival of an angel is a symbol of a message, and of a waymark, and the angel confirms that it is a waymark when he says, “Thy prayers and thine alms are come up for a memorial before God.” The waymark of the conclusion of the week is Cornelius sending for Peter at the ninth hour after fasting for four days, and it is called a “memorial,” which is a waymark. As a “centurion,” Cornelius was a captain over one hundred men.

Príchod anjela je symbolom posolstva a medzníka a anjel potvrdzuje, že ide o medzník, keď hovorí: „Tvoje modlitby a tvoje almužny vystúpili pred Boha ako pamiatka.“ Medzníkom záveru týždňa je to, že Kornélius v deviatej hodine po štyroch dňoch pôstu poslal po Petra, a nazýva sa to „pamiatka“, čo je medzník. Ako „stotník“ bol Kornélius veliteľom nad sto mužmi.

When Peter is at Caesarea Philippi in Matthew sixteen there is no reference to any hour. Caesarea Philippi is the name of the city at the time when Jesus took the disciples there. In the history of Daniel eleven, verses thirteen to fifteen, verses that were fulfilled at the battle of Panium, and that typify the war that leads to the Sunday law in the United States, Caesarea Philippi was named Panium. Peter is in verses thirteen through fifteen when he is at Caesarea Philippi, which is Panium.

Keď je Peter v šestnástej kapitole Matúša v Cézarei Filipovej, niet tam nijakého odkazu na ktorúkoľvek hodinu. Cézarea Filipova je názov mesta v čase, keď tam Ježiš vzal učeníkov. V dejinách jedenástej kapitoly Daniela, verše trinásť až pätnásť, verše, ktoré sa naplnili v bitke pri Paniu a ktoré sú predobrazom vojny vedúcej k nedelnému zákonu v Spojených štátoch, sa Cézarea Filipova nazývala Panium. Peter je vo veršoch trinásť až pätnásť, keď je v Cézarei Filipovej, ktorá je Paniom.

Identifying that the Battle of Panium was a fulfillment of verses thirteen to fifteen of Daniel eleven, and that the verses and the history of the Battle of Panium identifies a war that leads to the Sunday law in the United States is exactly how the methodology of line upon line is designed to work. Employing that methodology demands that Caesarea Philippi and Panium must be aligned, for the primary rule of prophecy that addresses this truth is that “each of the ancient prophets spoke more for our day than the days in which they lived.” Paul adds that the spirits of the prophets are subject to the prophets, so not only do they all identify the latter days, but they all agree.

Rozpoznanie, že bitka pri Paniu bola naplnením veršov trinásť až pätnásť z jedenástej kapitoly Daniela a že tieto verše spolu s dejinami bitky pri Paniu označujú vojnu, ktorá vedie k nedeľnému zákonu v Spojených štátoch, je presne tým spôsobom, na ktorý je metodika „riadok na riadok“ určená. Uplatnenie tejto metodiky si vyžaduje, aby Caesarea Filipi a Panium boli uvedené do súladu, lebo základným pravidlom proroctva, ktoré sa zaoberá touto pravdou, je, že „každý zo starovekých prorokov hovoril viac pre naše dni než pre dni, v ktorých žil“. Pavol dodáva, že duchovia prorokov sú podriadení prorokom, takže nielenže všetci označujú posledné dni, ale všetci sa aj zhodujú.

For this reason if and when Panium is identified in God’s prophetic Word as Panium and thereafter as Caesarea Philippi, they must both be applied in the latter days, and they must align together, for they are the same city.

Z tohto dôvodu, ak a keď je Panium v Božom prorockom Slove identifikované ako Panium a následne ako Cézarea Filipova, obe označenia sa musia vzťahovať na posledné dni a musia byť vo vzájomnom súlade, lebo ide o to isté mesto.

In conjunction with this logic, though slightly different, is Caesarea Philippi and Caesarea Maritima. Peter went to Caesarea Philippi with Christ, but he was sent to Caesarea Maritima by the Holy Spirit. Yet at both Caesarea’s it is Peter who is the main covenant character. What is wonderful about this line is that it was at the ninth hour that Cornelius was visited by the angel and instructed to send for Peter. Peter at Caesarea is a prophetic symbol, but the two Caesarea’s are distinctly different. One is Caesarea by the sea, and the other Caesarea on the earth. Caesarea by the sea is associated with the Gentiles, and Cornelius was the first Gentile convert exactly at the end of the covenant week in 34 AD. Caesarea by the sea is the ninth hour and aligns with Peter in the temple at Pentecost, and the death of Christ at the ninth hour.

V súvislosti s touto logikou, hoci mierne odlišnou, sú aj Cézarea Filipova a Cézarea Prímorská. Peter išiel s Kristom do Cézarey Filipovej, ale do Cézarey Prímorskej bol poslaný Svätým Duchom. Predsa však je v oboch Cézareách hlavnou zmluvnou postavou Peter. Úžasné na tejto línii je, že práve o deviatej hodine navštívil Kornélia anjel a prikázal mu poslať po Petra. Peter v Cézarei je prorockým symbolom, no tieto dve Cézarey sa od seba zreteľne líšia. Jedna je Cézarea pri mori a druhá Cézarea na zemi. Cézarea pri mori je spojená s pohanmi a Kornélius bol prvým obráteným pohanom práve na konci zmluvného týždňa v roku 34 po Kr. Cézarea pri mori je deviata hodina a je v súlade s Petrom v chráme na Letnice a so smrťou Krista o deviatej hodine.

Caesarea by the earth, that is Caesarea Philippi is the third hour. There is no other options to choose. Caesarea Philippi at the beginning, the third hour and Caesarea Maritima at the end, the ninth hour. Philippi is the alpha of the period of six hours and Maritima is the omega. The omega at the ninth hour was the death of Christ in the midst of the covenant week, and Peter in the temple at Pentecost was also the ninth hour. Cornelius calling for Peter aligns with the death of Christ, which typifies the Sunday law, and also Peter in the temple at Pentecost, which once again typifies the Sunday law. Cornelius, as the first Gentile convert represents the first eleventh-hour worker at the Sunday law.

Cézarea pri zemi, to jest Cézarea Filipova, je treťou hodinou. Niet inej možnosti voľby. Cézarea Filipova na začiatku, tretia hodina, a Cézarea Prímorská na konci, deviata hodina. Filipova je alfou obdobia šiestich hodín a Prímorská je omegou. Omega v deviatej hodine bola smrť Krista uprostred zmluvného týždňa a Peter v chráme na Turíce bol takisto deviatou hodinou. Kornéliovo povolanie Petra je v súlade so smrťou Krista, ktorá je predobrazom nedeľného zákona, a tiež s Petrom v chráme na Turíce, čo opäť predobrazuje nedeľný zákon. Kornélius ako prvý obrátený pohan predstavuje prvého robotníka jedenástej hodiny pri nedeľnom zákone.

The third hour when Christ was crucified, and the third hour when Peter was in the upper room must, and can only represent Caesarea Philippi. The upper room that Peter was in on the day of Pentecost, was the very same upper room that Christ appeared after His resurrection, ascension and descent. Christ came to the upper room and then fifty days later, on the day of Pentecost, Peter presented the message of the book of Joel in the same upper room.

Tretia hodina, keď bol Kristus ukrižovaný, a tretia hodina, keď bol Peter vo vrchnej sieni, musia a môžu predstavovať jedine Cézareu Filipovu. Vrchná sieň, v ktorej bol Peter v deň Letníc, bola tá istá vrchná sieň, v ktorej sa Kristus zjavil po svojom vzkriesení, nanebovstúpení a zostúpení. Kristus prišiel do vrchnej siene a potom o päťdesiat dní neskôr, v deň Letníc, Peter predniesol posolstvo knihy Joela v tej istej vrchnej sieni.

Caesarea Philippi is the third hour that aligns with the crucifixion and the upper room at Pentecost. The crucifixion is a symbol of scattering and the upper room a symbol of unity. This identifies Caesarea Philippi as the point just before the Sunday law where one class is scattered, and the other is gathered. When the history of the Battle of Panium begins to be repeated, the foolish and wise virgins will be forever separated, and they will be separated over the cross, which represents the approach of the Sunday law. It was at Caesarea Philippi that Christ began to teach about the approaching Sunday law. When He did so, Peter opposed the message, thus in nine verses, Peter represents those who are sealed and those who are scattered by the message of the cross, which is the Sunday law.

Cézarea Filipova je treťou hodinou, ktorá sa zhoduje s ukrižovaním a s hornou sieňou na Letnice. Ukrižovanie je symbolom rozptýlenia a horná sieň symbolom jednoty. To určuje Cézareu Filipovu ako bod tesne pred nedeľným zákonom, kde je jedna trieda rozptýlená a druhá zhromaždená. Keď sa dejiny bitky pri Paniu začnú opakovať, pochabé a múdre panny budú navždy oddelené a oddelené budú pre kríž, ktorý predstavuje priblíženie nedeľného zákona. Práve v Cézarei Filipovej začal Kristus učiť o približujúcom sa nedeľnom zákone. Keď to robil, Peter sa postavil proti tomuto posolstvu, a tak Peter v priebehu deviatich veršov predstavuje tých, ktorí sú spečatení, i tých, ktorí sú posolstvom kríža, ktorým je nedeľný zákon, rozptýlení.

> He saith unto them, But whom say ye that I am?

> On im povedal: Ale za koho ma pokladáte vy?

> And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God.

> A Šimon Peter odpovedal a riekol: Ty si Kristus, Syn živého Boha.

> And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven.

> A Ježiš mu odpovedal: Blahoslavený si, Šimon, syn Jonášov, lebo telo a krv ti to nezjavili, ale môj Otec, ktorý je v nebesiach. A ja ti hovorím, že ty si Peter, a na tejto skale zbudujem svoju cirkev a brány pekla ju nepremôžu. A dám ti kľúče od nebeského kráľovstva; a čokoľvek zviažeš na zemi, bude zviazané v nebi; a čokoľvek rozviažeš na zemi, bude rozviazané v nebi.

> Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ. From that time forth began Jesus to shew unto his disciples, how that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day.

> Vtedy prikázal svojim učeníkom, aby nikomu nepovedali, že on je Ježiš Kristus. Od toho času začal Ježiš svojim učeníkom ukazovať, že musí ísť do Jeruzalema, mnoho vytrpieť od starších, veľkňazov a zákonníkov, byť zabitý a na tretí deň vstať z mŕtvych.

> Then Peter took him, and began to rebuke him, saying, Be it far from thee, Lord: this shall not be unto thee.

> Vtedy si ho Peter vzal stranou a začal ho karhať slovami: Nech ti je to ďaleko, Pane; to sa ti nikdy nestane.

> But he turned, and said unto Peter, Get thee behind me, Satan: thou art an offence unto me: for thou savourest not the things that be of God, but those that be of men. Matthew 16:15–23.

> On sa však obrátil a povedal Petrovi: Choď odo mňa, satan; si mi na pohoršenie, lebo nemáš na mysli Božie veci, ale ľudské. Matúš 16:15–23.

The third hour crucifixion and Peter’s upper room message aligns the prophetic transition of the church militant, defined as the church with both wheat and tares, unto the church triumphant. The church triumphant is the first fruit wheat offering of Pentecost, which is the Sunday law. When the tares and the wheat reach maturity, the angels separate the two classes. It is the rain that began to sprinkle at 9/11 that causes the wheat and tares to come to fruition.

Ukrižovanie o tretej hodine a Petrovo posolstvo vo vrchnej sieni uvádzajú do súladu prorocký prechod bojujúcej cirkvi, definovanej ako cirkev s pšenicou i kúkoľom, k víťaznej cirkvi. Víťazná cirkev je obetou prvotiny pšenice na Letnice, ktorou je nedeľný zákon. Keď kúkoľ a pšenica dosiahnu zrelosť, anjeli oddelia tieto dve triedy. Je to dážď, ktorý sa začal spúšťať 11. septembra, čo privádza pšenicu i kúkoľ k dozretiu.

A period of six hours represents the history of the Exeter camp meeting unto October 22, 1844, the triumphal entry of Christ into Jerusalem and the entry of king David into Jerusalem with the ark. The ninth hour is also the time of the evening sacrifice, around 3 PM.

Obdobie šiestich hodín predstavuje dejiny táborníckeho zhromaždenia v Exeteri až do 22. októbra 1844, slávnostný vstup Krista do Jeruzalema a vstup kráľa Dávida do Jeruzalema s archou. Deviata hodina je tiež časom večernej obete, približne o 15. hodine.

> Now this is that which thou shalt offer upon the altar; two lambs of the first year day by day continually. The one lamb thou shalt offer in the morning; and the other lamb thou shalt offer at even. Exodus 29:38, 39.

> A toto bude to, čo budeš obetovať na oltári: dva jednoročné baránky každodenne ustavične. Jedného baránka budeš obetovať ráno a druhého baránka budeš obetovať navečer. Exodus 29:38, 39.

The word translated as “even,” is sometimes represented as “between the evenings.” Between the evenings speaks to the six-hour period between the third and ninth hours. Christ’s covenant week represents the six-hour period at the cross, which becomes the alpha of the six-hour period on Pentecost. Two witnesses in the covenant week that identify a period of six-hours that are directly connected with not only the prophecy of the sacred week, but also with the symbols of the Pentecostal season. Then at the conclusion of that very same prophetic week, Peter is called to Caesarea at the ninth hour. The fact that three ninth hours within the same prophetic structure of the sacred week; two of which are omega endings of a six-hour period, that was also the period between the morning and evening offerings, demand of prophetic necessity that a third hour exist as the alpha of a period that ended at Cornelius’ ninth hour.

Slovo preložené ako „dokonca“ je niekedy vyjadrené ako „medzi večermi“. „Medzi večermi“ poukazuje na šesťhodinové obdobie medzi treťou a deviatou hodinou. Kristov zmluvný týždeň predstavuje šesťhodinové obdobie na kríži, ktoré sa stáva alfou šesťhodinového obdobia na Letnice. Dvaja svedkovia v zmluvnom týždni označujú obdobie šiestich hodín, ktoré je priamo spojené nielen s proroctvom posvätného týždňa, ale aj so symbolmi letničného obdobia. Potom, na záver toho istého prorockého týždňa, je Peter povolaný do Cézarey o deviatej hodine. Skutočnosť, že v rámci tej istej prorockej štruktúry posvätného týždňa sa nachádzajú tri deviate hodiny, z ktorých dve sú omega zakončeniami šesťhodinového obdobia, ktoré bolo zároveň obdobím medzi rannou a večernou obeťou, si z prorockej nevyhnutnosti vyžaduje, aby existovala tretia hodina ako alfa obdobia, ktoré sa skončilo pri Kornéliovej deviatej hodine.

Two Caesarea’s, both with Peter as a central figure identify Caesarea Philippi as the third hour. That six-hour period begins and ends with Caesarea, because the end is illustrated by the beginning.

Dve Cézarey, obe s Petrom ako ústrednou postavou, označujú Cézareu Filipovu ako tretiu hodinu. Toto šesťhodinové obdobie sa začína i končí Cézareou, pretože koniec je znázornený začiatkom.

The Passover lamb was to be killed in the evening, which is the ninth hour—when Christ died.

Veľkonočný baránok mal byť zabitý večer, to jest v deviatu hodinu — keď Kristus zomrel.

> And ye shall keep it up until the fourteenth day of the same month: and the whole assembly of the congregation of Israel shall kill it in the evening. Exodus 12:6.

> A budete ho chovať až do štrnásteho dňa toho istého mesiaca; a celé zhromaždenie obce Izraela ho zabije večer. Exodus 12:6.

The hour of prayer is also the ninth hour, for it was at the evening sacrifice.

Hodina modlitby je aj deviatou hodinou, lebo to bolo v čase večernej obety.

> Let my prayer be set forth before thee as incense; and the lifting up of my hands as the evening sacrifice. Psalms 141:2.

> Nech moja modlitba vystupuje pred teba ako kadidlo a pozdvihovanie mojich rúk ako večerná obeť. Žalmy 141,2.

In agreement with the evening sacrifice being the hour of prayer, Ezra is praying at the evening sacrifice, so he is praying at the ninth hour, when Peter is in the temple, when Christ died and when Cornelius was told to send for Peter.

V zhode s tým, že večerná obeť bola hodinou modlitby, Ezdráš sa modlí pri večernej obeti, a teda sa modlí o deviatej hodine, keď bol Peter v chráme, keď Kristus zomrel a keď Kornéliovi bolo povedané, aby poslal po Petra.

> And at the evening sacrifice I arose up from my heaviness; and having rent my garment and my mantle, I fell upon my knees, and spread out my hands unto the Lord my God. Ezra 9:5.

> A pri večernej obeti som povstal zo svojho zármutku; a roztrhnúc si rúcho i plášť, padol som na kolená a rozprestrel som svoje ruky k Hospodinovi, svojmu Bohu. Ezdráš 9:5.

In his prayer, Ezra is repenting after understanding that those who came out of Babylon to rebuild the temple and Jerusalem were joined to heathen wives.

Vo svojej modlitbe Ezdráš činí pokánie po tom, čo porozumel, že tí, ktorí vyšli z Babylonu, aby znovu vybudovali chrám a Jeruzalem, sa spojili s pohanskými ženami.

> Now when Ezra had prayed, and when he had confessed, weeping and casting himself down before the house of God, there assembled unto him out of Israel a very great congregation of men and women and children: for the people wept very sore. And Shechaniah the son of Jehiel, one of the sons of Elam, answered and said unto Ezra, We have trespassed against our God, and have taken strange wives of the people of the land: yet now there is hope in Israel concerning this thing. Now therefore let us make a covenant with our God to put away all the wives, and such as are born of them, according to the counsel of my lord, and of those that tremble at the commandment of our God; and let it be done according to the law. Arise; for this matter belongeth unto thee: we also will be with thee: be of good courage, and do it.

> Keď sa Ezdráš modlil a vyznával hriech, plakal a vrhal sa na zem pred domom Božím, zhromaždilo sa k nemu z Izraela veľmi veľké zhromaždenie mužov, žien i detí, lebo ľud veľmi prenikavo plakal. Vtedy Šekanjáš, syn Jechiéla, jeden zo synov Élámových, odpovedal a riekol Ezdrášovi: Prehrešili sme sa proti svojmu Bohu a vzali sme si cudzie ženy z národov krajiny; no aj teraz je pre Izrael v tejto veci nádej. Preto teraz uzavrime zmluvu so svojím Bohom, že prepustíme všetky ženy i tých, ktorí sa z nich narodili, podľa rady môjho pána a tých, ktorí sa trasú pred prikázaním nášho Boha; a nech sa to vykoná podľa zákona. Vstaň, lebo táto vec prináleží tebe; aj my budeme s tebou. Buď silný a konaj.

> Then arose Ezra, and made the chief priests, the Levites, and all Israel, to swear that they should do according to this word. And they sware. Then Ezra rose up from before the house of God, and went into the chamber of Johanan the son of Eliashib: and when he came thither, he did eat no bread, nor drink water: for he mourned because of the transgression of them that had been carried away. And they made proclamation throughout Judah and Jerusalem unto all the children of the captivity, that they should gather themselves together unto Jerusalem; And that whosoever would not come within three days, according to the counsel of the princes and the elders, all his substance should be forfeited, and himself separated from the congregation of those that had been carried away. Then all the men of Judah and Benjamin gathered themselves together unto Jerusalem within three days. It was the ninth month, on the twentieth day of the month; and all the people sat in the street of the house of God, trembling because of this matter, and for the great rain. Ezra 10:1–9.

> Vtedy povstal Ezdráš a zaviazal prísahou najvyšších kňazov, levitov i celý Izrael, aby konali podľa tohto slova. A prisahali. Potom Ezdráš vstal spred domu Božieho a vošiel do komory Jochanana, syna Eljášibovho; a keď ta prišiel, nejedol chlieb ani nepil vodu, lebo smútil pre priestupok tých, ktorí boli odvlečení do zajatia. A vyhlásili po celom Judsku a Jeruzaleme všetkým synom zajatia, aby sa zhromaždili do Jeruzalema; a že každému, kto by neprišiel do troch dní podľa rady kniežat a starších, bude prepadnutý celý jeho majetok a on sám bude oddelený od zhromaždenia tých, ktorí boli odvlečení do zajatia. Vtedy sa všetci mužovia Júdu a Benjamína zhromaždili do troch dní v Jeruzaleme. Bol deviaty mesiac, dvadsiaty deň mesiaca; a všetok ľud sedel na priestranstve pri dome Božom a triasol sa pre túto vec i pre veľký dážď. Ezdráš 10:1–9.

The covenant of the one hundred and forty-four thousand is represented as a separation from those who had taken strange wives. This is the separation of the wise and foolish virgins, and it occurs at the ninth hour, which is the death of Christ, Peter in the temple on Pentecost, and Peter being called to Caesarea by the sea. Ezra’s separation is also the purging of the Levites by the Messenger of the Covenant in Malachi chapter three. The purging in Malachi illustrates the two temple cleansings of Christ.

Zmluva stoštyridsiatich štyritisíc je predstavená ako oddelenie od tých, ktorí si vzali cudzie ženy. Toto je oddelenie múdrych a bláznivých panien a nastáva v deviatu hodinu, ktorou je Kristova smrť, Peter v chráme na Letnice a Petrove povolanie do Cézarey pri mori. Ezdrášovo oddelenie je tiež očisťovaním Léviovcov Poslom zmluvy v tretej kapitole Malachiáša. Očisťovanie v Malachiášovi znázorňuje dve Kristove očistenia chrámu.

> “In cleansing the temple from the world’s buyers and sellers, Jesus announced His mission to cleanse the heart from the defilement of sin,—from the earthly desires, the selfish lusts, the evil habits, that corrupt the soul. Malachi 3:1–3 quoted.” The Desire of Ages, 161.

> „Keď Ježiš očisťoval chrám od kupujúcich a predávajúcich tohto sveta, oznámil svoje poslanie očistiť srdce od poškvrny hriechu — od pozemských túžob, sebeckých žiadostí, zlých návykov, ktoré kazia dušu. Citované Malachiáš 3,1–3.“ Túžba vekov, 161.

Ezra and those who enter into the covenant are told to “arise” and Joshua was told to rise up after all the rebels died over a period of thirty-eight years. It took two years for ancient Israel to fail the tenfold testing process, and thirty-eight years later the rebels were all dead and God tells them to arise.

Ezdrášovi a tým, ktorí vstupujú do zmluvy, je povedané, aby „vstali“, a Jozuovi bolo povedané, aby povstal po tom, čo všetci vzbúrenci v priebehu tridsiatich ôsmich rokov pomreli. Starovekému Izraelu trvalo dva roky, kým zlyhal v desaťnásobnom procese skúšky, a o tridsaťosem rokov neskôr boli všetci vzbúrenci mŕtvi a Boh im hovorí, aby vstali.

> Now rise up, said I, and get you over the brook Zered. And we went over the brook Zered. And the space in which we came from Kadeshbarnea, until we were come over the brook Zered, was thirty and eight years; until all the generation of the men of war were wasted out from among the host, as the Lord sware unto them. Deuteronomy 2:13, 14.

> „Teraz vstaňte,“ povedal som, „a prejdite cez potok Zered.“ I prešli sme cez potok Zered. A čas, za ktorý sme prišli od Kádeš-barney, až kým sme neprešli cez potok Zered, bol tridsaťosem rokov, až kým celé pokolenie bojovníkov nevymrelo spomedzi tábora, ako im prisahal Hospodin. Deuteronómium 2:13, 14.

In John five, Jesus healed the impotent man that had been that way for thirty-eight years, and when He healed him, He told the man to “arise.”

V piatej kapitole Jána Ježiš uzdravil chromého muža, ktorý bol v tom stave už tridsaťosem rokov, a keď ho uzdravil, povedal mu: „Vstaň.“

> For an angel went down at a certain season into the pool, and troubled the water: whosoever then first after the troubling of the water stepped in was made whole of whatsoever disease he had. And a certain man was there, which had an infirmity thirty and eight years. When Jesus saw him lie, and knew that he had been now a long time in that case, he saith unto him, Wilt thou be made whole?

> Lebo anjel zostupoval v určenom čase do rybníka a víril vodu; a ten, kto po rozvírení vody vošiel prvý, ozdravel, nech ho trápila akákoľvek choroba. Bol tam istý človek, ktorý mal chorobu tridsaťosem rokov. Keď Ježiš videl, že tam leží, a vedel, že je už dlho v tom stave, povedal mu: Či chceš ozdravieť?

> The impotent man answered him, Sir, I have no man, when the water is troubled, to put me into the pool: but while I am coming, another steppeth down before me.

> Chorý mu odpovedal: Pane, nemám nikoho, kto by ma, keď sa voda rozvíri, spustil do rybníka; ale kým ja prichádzam, iný zostúpi predo mnou.

> Jesus saith unto him, Rise, take up thy bed, and walk. And immediately the man was made whole, and took up his bed, and walked: and on the same day was the sabbath. John 5:4–9.

> Ježiš mu povedal: Vstaň, vezmi si svoje lôžko a choď. A hneď ten človek ozdravel, vzal si svoje lôžko a chodil. A v ten istý deň bola sobota. Ján 5,4–9.

At Ezra’s illustration of the covenant of the one hundred and forty-four thousand, the people were to “arise.” In 1838 Josiah Litch, a prominent Millerite preacher predicted the end of the Ottoman supremacy around 1840, and the Millerite message arose, only to be empowered with the exact fulfillment on August 11, 1840. The lifting up of the church triumphant includes a prediction that causes God’s people to arise when the covenant is established. In Ezra’s separation from strange wives we find Malachi’s purging of the Levites, and also the two temple cleansings of Christ, and each line identifies a separation of wheat and tares, that is accomplished when Christ forever removes sin from the hearts of the one hundred and forty-four thousand. Christ’s ninth hour, and Peter’s two ninth hours along with Ezra’s prayer for purification align with the Sunday law, when the latter rain will be poured out without measure. In Daniel chapter nine, Daniel receives and answer to his petitions at the time of the evening oblation, which is the ninth hour.

Pri Ezdrášovom znázornení zmluvy stoštyridsiatich štyroch tisícov mal ľud „povstať“. V roku 1838 Josiah Litch, popredný milleritický kazateľ, predpovedal koniec osmanskej nadvlády okolo roku 1840 a milleritické posolstvo povstalo, len aby bolo zmocnené presným naplnením 11. augusta 1840. Pozdvihnutie víťaznej cirkvi zahŕňa predpoveď, ktorá spôsobuje, že Boží ľud povstane, keď je zmluva ustanovená. V Ezdrášovom oddelení sa od cudzích žien nachádzame Malachiášovo prečisťovanie Léviovcov, a tiež dve Kristove očistenia chrámu, a každá línia označuje oddelenie pšenice a kúkoľa, ktoré sa uskutočňuje, keď Kristus navždy odstráni hriech zo sŕdc stoštyridsiatich štyroch tisícov. Kristova deviata hodina a Petrove dve deviate hodiny spolu s Ezdrášovou modlitbou za očistenie sa zhodujú s nedeľným zákonom, keď bude neskorý dážď vyliaty bez miery. V deviatej kapitole Daniela prijíma Daniel odpoveď na svoje prosby v čase večernej obety, čo je deviata hodina.

> Yea, whiles I was speaking in prayer, even the man Gabriel, whom I had seen in the vision at the beginning, being caused to fly swiftly, touched me about the time of the evening oblation. Daniel 9:21.

> Áno, kým som ešte hovoril v modlitbe, muž Gabriel, ktorého som videl vo videní na začiatku, priletel v rýchlom lete a dotkol sa ma v čase večernej obety. Daniel 9,21.

We are informed that the visions given to Daniel by the great rivers of Shinar are now in the process of fulfillment, and that we are to consider the circumstances when the prophecies were given.

Sme poučení, že videnia, ktoré dostal Daniel pri veľkých riekach Šineára, sa teraz práve napĺňajú, a že máme vziať do úvahy okolnosti, za ktorých boli proroctvá dané.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.

> „Svetlo, ktoré Daniel prijal od Boha, bolo dané zvlášť pre tieto posledné dni. Videnia, ktoré videl pri brehoch Ulaja a Hidekela, veľkých riek Šineáru, sa teraz práve napĺňajú a všetky predpovedané udalosti sa čoskoro uskutočnia.

> “Consider the circumstances of the Jewish nation when the prophecies of Daniel were given.” Testimonies to Ministers, 113.

> „Uvažujte o okolnostiach židovského národa, keď boli dané Danielove proroctvá.“ Testimonies to Ministers, 113.

The light of the visions associated with the Hiddekel and Ulai rivers represents the last six chapters of Daniel chapter eleven. In chapter nine, represented by the Ulai river, Daniel is given light upon chapters seven, eight and nine. In chapter ten, represented by the Hiddekel river, Daniel is given the light of chapters ten, eleven and twelve. The prophetic information is represented by both the prophetic events represented within the chapters, but also by Daniel, for we are to consider the circumstances of the Jewish nation when the prophecies were given.

Svetlo videní spojených s riekami Hiddekel a Ulaj predstavuje posledných šesť kapitol jedenástej kapitoly Daniela. V deviatej kapitole, predstavovanej riekou Ulaj, dostáva Daniel svetlo o kapitolách sedem, osem a deväť. V desiatej kapitole, predstavovanej riekou Hiddekel, dostáva Daniel svetlo kapitol desať, jedenásť a dvanásť. Prorocká informácia je znázornená tak prorockými udalosťami predstavenými v týchto kapitolách, ako aj Danielom, lebo máme brať do úvahy okolnosti židovského národa v čase, keď boli proroctvá dané.

We are to bring those considerations to the latter days and align them with the other prophet’s testimonies. This means that just as Peter is at Caesarea Philippi and also Caesarea Maritima, Daniel is visited by Gabriel at the ninth hour in chapter nine, and he is visited on the twenty-second day in chapter ten. The light of the Ulai and the Hiddekel for the last days is unsealed to Daniel at the ninth hour of the twenty-second day. That light represents the outpouring of the latter rain without measure at the Sunday law.

Tieto úvahy máme preniesť do posledných dní a zosúladiť ich so svedectvami ostatných prorokov. To znamená, že tak ako je Peter v Cézarei Filipovej a tiež v Cézarei Prímorskej, Daniela navštevuje Gabriel v deviatej hodine v deviatej kapitole a je navštívený na dvadsiaty druhý deň v desiatej kapitole. Svetlo Ulaja a Hiddekelu pre posledné dni je Danielovi odpečatené v deviatej hodine dvadsiateho druhého dňa. Toto svetlo predstavuje vyliatie pozdného dažďa bez miery pri nedeľnom zákone.

Daniel’s testimony is fully opened at the ninth hour, for it identifies both the external and internal history of what “befalls” God’s people in the latter days. When that light is proclaimed the Gentiles, represented by Cornelius, will send for the one hundred and forty-four thousand, the law of God will be murdered by Sunday enforcement, and Peter will deliver a message to the temple that Christ had departed from and identified as the Jew’s empty house. Peter addresses the Gentiles, and also the Sanhedrin, while Ezra pleads for the separation and Daniel fasts and prays for light. The ninth hour at Pentecost, at Christ’s death, at Cornelius’s call of Peter, the evening sacrifice all align with Elijah on Mount Carmel.

Danielovo svedectvo sa v plnosti otvára v deviatej hodine, lebo označuje vonkajšie i vnútorné dejiny toho, čo v posledných dňoch „postihne“ Boží ľud. Keď je toto svetlo ohlasované pohanom, zastúpeným Kornéliom, pošlú po stoštyridsaťštyritisíc, Boží zákon bude zavraždený vynucovaním nedele a Peter prednesie posolstvo chrámu, ktorý Kristus opustil a označil za prázdny dom Židov. Peter oslovuje pohanov a takisto aj Sanhedrin, zatiaľ čo Ezdráš prosí za oddelenie a Daniel sa postí a modlí za svetlo. Deviata hodina pri Letniciach, pri Kristovej smrti, pri Kornéliovom povolaní Petra i večerná obeť — to všetko sa zbieha s Eliášom na vrchu Karmel.

It is evident that the six-hour period represents a period that ends at the Sunday law, but that it begins with an event that is directly connected to the end, such was the morning and evening offerings. In terms of Peter, the six-hour period is Caesarea Philippi to Caesarea by the sea. At Pentecost it was the upper room to the temple. The period that is the bright light that is set up at the beginning of the path is the Midnight Cry, and that period reaches to the Sunday law. The six hours, between the evenings represent the triumphal entry of Christ into Jerusalem, which in turn represented the period from the Exeter camp meeting from August 12 to 17, 1844, that initiated the proclamation of the message that reached its conclusion on October 22, 1844. Exeter is Caesarea Philippi and Caesarea by the sea is October 22, 1844. The beginning is marked by Caesarea as is the ending.

Je zrejmé, že šesťhodinové obdobie predstavuje obdobie, ktoré sa končí pri nedeľnom zákone, no začína sa udalosťou, ktorá je priamo spojená s koncom, tak ako to bolo pri rannej a večernej obeti. V Petrovom ponímaní je šesťhodinovým obdobím cesta od Cézarey Filipovej po Cézareu pri mori. Pri Letniciach to bolo od hornej siene po chrám. Obdobím, ktoré je jasným svetlom postaveným na začiatku chodníka, je Polnočný výkrik, a toto obdobie siaha až k nedeľnému zákonu. Šesť hodín, medzi večermi, predstavuje Kristov triumfálny vstup do Jeruzalema, ktorý zas predstavoval obdobie od táborného zhromaždenia v Exetri od 12. do 17. augusta 1844, ktoré iniciovalo vyhlasovanie posolstva, čo dospelo k svojmu záveru 22. októbra 1844. Exeter je Cézarea Filipova a Cézarea pri mori je 22. október 1844. Začiatok je označený Cézareou, tak ako aj koniec.

The triumphal entry is marked by a controversy at the beginning and a controversy at the end. The controversy at Exeter was represented by the false worship that was taking place on the grounds in the Watertown tent. Two messages were represented by those two tents, and when Christ entered Jerusalem the quibbling Jews complained about the message being proclaimed as He came down from the Mount of Olives, riding into Jerusalem on the recently loosed ass. The first and the last controversy identify an alpha and omega to the period. At Exeter the Watertown class represent a class of virgins that had no oil, and for them the door of salvation was closed. At the end of that period the door into the holy place was closed, thus providing an alpha and omega to the period. That alpha and omega aligns with the two controversies of the triumphal entry, and Caesarea to Caesarea with Peter.

Víťazný vstup je na svojom začiatku i na svojom konci poznačený sporom. Spor v Exeteri bol predstavený falošným uctievaním, ktoré sa odohrávalo v areáli vo watertownskom stane. Tieto dva stany predstavovali dve posolstvá a keď Kristus vstúpil do Jeruzalema, hašteriví Židia sa sťažovali na posolstvo, ktoré bolo ohlasované, keď schádzal z Olivového vrchu a vchádzal do Jeruzalema na oslici, ktorá bola len nedávno odviazaná. Prvý i posledný spor označujú alfu a omegu daného obdobia. V Exeteri watertownská skupina predstavuje triedu panien, ktoré nemali olej, a pre ne boli dvere spásy zatvorené. Na konci tohto obdobia boli zatvorené dvere do svätého miesta, čím sa tomuto obdobiu poskytla alfa a omega. Táto alfa a omega sa zhoduje s dvoma spormi víťazného vstupu, a Cézarea k Cézarei s Petrom.

In Caesarea Philippi, Simon Barjona’s name is changed to Peter, in a passage where he is praised as a mouthpiece of inspiration, then condemned as Satan, for opposing the message of the cross. Peter is a symbol of the two classes that are separated by the message of the baptism and cross, which is the message of 9/11 and the Sunday law.

V Cézarei Filipovej je meno Šimona Barjónu zmenené na Petra v pasáži, v ktorej je chválený ako ústa inšpirácie, potom však odsúdený ako satan, pretože sa stavia proti posolstvu kríža. Peter je symbolom dvoch tried, ktoré sú oddelené posolstvom krstu a kríža, čo je posolstvo 9/11 a nedeľného zákona.

> “For each of the classes represented by the Pharisee and the publican there is a lesson in the history of the apostle Peter. In his early discipleship Peter thought himself strong. Like the Pharisee, in his own estimation he was ‘not as other men are.’ When Christ on the eve of His betrayal forewarned His disciples, ‘All ye shall be offended because of Me this night,’ Peter confidently declared, ‘Although all shall be offended, yet will not I.’ Mark 14:27, 29. Peter did not know his own danger. Self-confidence misled him. He thought himself able to withstand temptation; but in a few short hours the test came, and with cursing and swearing he denied his Lord.” Christ’s Object Lessons, 152.

> „Pre každú z tried, ktoré predstavujú farizej a publikán, sa v dejinách apoštola Petra nachádza poučenie. Vo svojom ranom učeníctve sa Peter pokladal za silného. Ako farizej, podľa svojho vlastného odhadu nebol ‚ako iní ľudia‘. Keď Kristus v predvečer svojho zrady vopred varoval svojich učeníkov: ‚Všetci sa tejto noci pohoršíte na mne,‘ Peter sebavedome vyhlásil: ‚Aj keby sa všetci pohoršili, ja nie.‘ Marek 14:27, 29. Peter nepoznal svoje vlastné nebezpečenstvo. Sebadôvera ho zavádzala. Myslel si, že je schopný odolať pokušeniu; ale o niekoľko krátkych hodín prišla skúška a on so zlorečením a prisahaním zaprel svojho Pána.“ Kristove podobenstvá, 152.

At the ninth hour, which is the time of the evening offering in answer to the prayer of Elijah, fire came down and consumed the offering for the purpose of making God’s people know that the Lord is God. There are two classes symbolized at Mount Carmel, one class that then knows that the Lord He is God, and the other represented by the prophets of Baal who are thereafter slain.

O deviatej hodine, čo je čas večernej obete, v odpoveď na Eliášovu modlitbu zostúpil oheň a strávil obeť, aby ľud Boží spoznal, že Hospodin je Boh. Na vrchu Karmel sú symbolizované dve triedy: jedna trieda, ktorá vtedy pozná, že Hospodin, On je Boh, a druhá, predstavovaná prorokmi Bála, ktorá je potom pobitá.

> And it came to pass at the time of the offering of the evening sacrifice, that Elijah the prophet came near, and said, Lord God of Abraham, Isaac, and of Israel, let it be known this day that thou art God in Israel, and that I am thy servant, and that I have done all these things at thy word. Hear me, O Lord, hear me, that this people may know that thou art the Lord God, and that thou hast turned their heart back again.

> A stalo sa v čase obetovania večernej obety, že pristúpil prorok Eliáš a povedal: Hospodine, Bože Abraháma, Izáka a Izraela, nech je dnes známe, že ty si Boh v Izraeli a že ja som tvoj služobník a že som všetky tieto veci vykonal na tvoje slovo. Vyslyš ma, Hospodine, vyslyš ma, aby tento ľud poznal, že ty si Hospodin Boh a že si obrátil ich srdce späť.

> Then the fire of the Lord fell, and consumed the burnt sacrifice, and the wood, and the stones, and the dust, and licked up the water that was in the trench. And when all the people saw it, they fell on their faces: and they said, The Lord, he is the God; the Lord, he is the God.

> Vtedy zostúpil oheň Hospodinov a strávil zápalnú obeť i drevo, i kamene, i prach, a vodu, ktorá bola v priekope, zlízal. A keď to videl všetok ľud, padli na svoju tvár a povedali: Hospodin, on je Boh; Hospodin, on je Boh.

> And Elijah said unto them, Take the prophets of Baal; let not one of them escape. And they took them: and Elijah brought them down to the brook Kishon, and slew them there. 1 Kings 18:36–40.

> A Eliáš im povedal: Pochytajte prorokov Bálových; ani jeden z nich nech neujde. A pochytali ich; potom ich Eliáš zaviedol dolu k potoku Kíšon a tam ich pobil. 1. Kráľov 18:36–40.

The evening sacrifice, the death of Christ, Peter healing the lame man, Peter taking the message to the Gentiles, Daniel receiving prophetic light, Elijah’s prayer being answered with fire, while Ezra is in sackcloth and ashes praying for the transition of Laodicea to Philadelphia, for the transition the church militant unto the church triumphant. The ninth hour is the hour of sacrifice, the hour of answered prayer, the hour heaven touches earth, the bridge between judgment and mercy and that is why Christ dies at the ninth hour, for the ninth hour of sacrifice opened the gospel to the Gentiles, who were those that sat in darkness, but would see great light when the book of Daniel is opened fully at the Sunday law.

Večerná obeť, Kristova smrť, Peter uzdravujúci chromého muža, Peter prinášajúci posolstvo pohanom, Daniel prijímajúci prorocké svetlo, Eliášova modlitba vyslyšaná ohňom, zatiaľ čo Ezdráš je v vrecovine a popole a modlí sa za prechod Laodicey do Filadelfie, za prechod cirkvi bojujúcej v cirkev víťaznú. Deviata hodina je hodinou obete, hodinou vyslyšanej modlitby, hodinou, keď sa nebo dotýka zeme, mostom medzi súdom a milosťou, a preto Kristus zomiera v deviatu hodinu, lebo deviata hodina obete otvorila evanjelium pohanom, tým, ktorí sedeli v temnote, ale uzrú veľké svetlo, keď bude kniha Daniel úplne otvorená pri nedeľnom zákone.

At Gideon’s offering in Judges 6:21, the Angel of the Lord touches Gideon’s meat and unleavened bread offering with his staff, and fire springs up from the rock to consume it entirely. The fire confirmed God’s call to Gideon and his acceptance of the sign.

Pri Gedeonovej obete v Sudcoch 6:21 sa Anjel Hospodinov dotýka svojou palicou Gedeonovho mäsa a obety z nekvasených chlebov a zo skaly vyšľahne oheň, aby ju celkom strávil. Oheň potvrdil Božie povolanie Gedeona a jeho prijatie tohto znamenia.

> And he said unto him, If now I have found grace in thy sight, then shew me a sign that thou talkest with me. Depart not hence, I pray thee, until I come unto thee, and bring forth my present, and set it before thee. And he said, I will tarry until thou come again. And Gideon went in, and made ready a kid, and unleavened cakes of an ephah of flour: the flesh he put in a basket, and he put the broth in a pot, and brought it out unto him under the oak, and presented it. And the angel of God said unto him, Take the flesh and the unleavened cakes, and lay them upon this rock, and pour out the broth. And he did so. Then the angel of the Lord put forth the end of the staff that was in his hand, and touched the flesh and the unleavened cakes; and there rose up fire out of the rock, and consumed the flesh and the unleavened cakes. Then the angel of the Lord departed out of his sight. And when Gideon perceived that he was an angel of the Lord, Gideon said, Alas, O Lord God! for because I have seen an angel of the Lord face to face. Judges 6:17–22.

> I riekol mu: Ak som teraz našiel milosť v tvojich očiach, ukáž mi znamenie, že ty hovoríš so mnou. Neodchádzaj odtiaľto, prosím, kým neprídem k tebe a neprinesiem svoj dar a nepredložím ho pred teba. A on povedal: Počkám, kým sa nevrátiš. A Gideon vošiel dnu a pripravil kozľa a nekvasené chleby z efy múky; mäso vložil do koša a vývar dal do nádoby, potom to vyniesol k nemu pod dub a predložil mu to. A anjel Boží mu povedal: Vezmi mäso a nekvasené chleby, polož ich na túto skalu a vylej vývar. A urobil tak. Potom anjel Hospodinov vystrel koniec palice, ktorú mal v ruke, a dotkol sa mäsa a nekvasených chlebov; vtom vyšľahol zo skaly oheň a strávil mäso i nekvasené chleby. Potom anjel Hospodinov odišiel spred jeho očí. Keď Gideon spoznal, že to bol anjel Hospodinov, Gideon povedal: Beda mi, Pane, Hospodine! Lebo som videl anjela Hospodinovho tvárou v tvár. Sudcov 6:17–22.

The angel appeared to Gideon in the first verse of the chapter and called Gideon, “a mighty man of valor” and Gideon asked for a sign to prove that claim. Then Gideon asks the angel to tarry, and the angel that tarries in prophecy is the second angel. After the tarrying time had ended, Gideon sets forth an offering and fire consumes the offering. Gideon is at the ninth hour for Elijah was the evening offering, and the ninth hour is the Sunday law when the Pentecostal tongues of fire align. Gideon represents a class that sees the Lord face to face, which is what happened to Daniel in chapter ten. When Gideon saw the fire consume the offering, he then realized that he had been interacting with the Lord, who he had seen face to face.

Anjel sa zjavil Gedeonovi v prvom verši tejto kapitoly a oslovil Gedeona ako „udatného hrdinu“ a Gedeon žiadal znamenie, aby sa toto tvrdenie preukázalo. Potom Gedeon prosí anjela, aby zostal, a anjel, ktorý v proroctve zostáva, je druhý anjel. Keď sa čas zdržania skončil, Gedeon predkladá obeť a oheň obeť stravuje. Gedeon je pri deviatej hodine, lebo Eliáš bol večernou obeťou, a deviata hodina je nedeľný zákon, keď sa zosúladia pentekostálne jazyky ohňa. Gedeon predstavuje skupinu, ktorá vidí Pána tvárou v tvár, čo sa stalo Danielovi v desiatej kapitole. Keď Gedeon videl, ako oheň strávil obeť, vtedy si uvedomil, že prichádzal do styku s Pánom, ktorého videl tvárou v tvár.

Gideon awakens to this reality when the miracle of fire confirms the sign, and the sign was Gideon, the mighty man of God and the army of 300 priests, who all had Habakkuk’s 300 tables in their hands. The sign, or ensign is Gideon himself, and the army of three hundred, that is also Ezekiel’s mighty army–that stands up in chapter thirty-seven.

Gedeon sa prebúdza do tejto skutočnosti, keď zázrak ohňa potvrdzuje znamenie, a tým znamením bol Gedeon, udatný muž Boží, a vojsko tristo kňazov, ktorí všetci držali v rukách Habakukových 300 tabúľ. Znamením, či zástavou, je sám Gedeon a vojsko tristo, čo je zároveň Ezechielovo mocné vojsko – to, ktoré povstáva v tridsiatej siedmej kapitole.

When the tabernacle was dedicated in Leviticus 9:23, 24, after Aaron’s first offerings as high priest, fire comes out from before the Lord and consumes the burnt offering and fat on the altar. The people shout and fall on their faces in awe. This must, line upon line, align with Elijah’s fire.

Keď bol stánok zasvätený v Levitikus 9:23, 24, po Áronových prvých obetiach vo funkcii veľkňaza, vyšiel oheň spred Hospodina a strávil zápalnú obeť i tuk na oltári. Ľud zajasal a padol na tvár v posvätnej bázni. Toto sa musí, riadok na riadok, zhodovať s Eliášovým ohňom.

Ezra’s ninth hour prayer for the separation of wheat and tares, which occurs at the Sunday law, is fulfilled then when the church militant transforms into the church triumphant. It must align with Gideon’s fire as well. The consuming fire upon Aaron’s first offering, that was made after seven days of consecration on the eighth day, returned on the same day, and destroyed Aaron’s two wicked sons. When the Holy Spirit is poured out without measure at the ninth hour, at the Sunday law, there will be a separation of two classes of priests, and the church triumphant will begin the work represented by the white horse of Ephesus, that goes forth conquering and to conquer. The anointing of the church triumphant finds a second witness in Solomon’s temple.

Ezdrášova modlitba pri deviatej hodine za oddelenie pšenice a kúkoľa, ku ktorému dochádza pri nedeľnom zákone, sa vtedy napĺňa, keď sa cirkev bojujúca premieňa na cirkev víťaznú. Musí byť v súlade aj s Gedeonovým ohňom. Stravujúci oheň pri Áronovej prvej obeti, ktorá bola prinesená po siedmich dňoch posvätenia na ôsmy deň, sa v ten istý deň vrátil a zničil dvoch Áronových bezbožných synov. Keď bude pri deviatej hodine, pri nedeľnom zákone, vyliaty Duch Svätý bez miery, dôjde k oddeleniu dvoch tried kňazov a cirkev víťazná začne dielo predstavené bielym koňom Efezu, ktorý vychádza ako víťaz, aby víťazil. Pomazanie cirkvi víťaznej nachádza druhého svedka v Šalamúnovom chráme.

Solomon’s temple dedication in 2 Chronicles 7:1–3, after Solomon’s prayer, fire came down from heaven and consumed the burnt offerings and sacrifices. The glory of the Lord filled the temple, leading the people to worship and declare God’s goodness and enduring mercy. At the Sunday law the church triumphant is lifted up above all the mountains as a crown and an ensign according to Zechariah and Isaiah. When the fire descended at Solomon’s dedication of the temple, the temple was filled with the glory of the Lord, symbolizing that the sounding of the seventh trumpet has finished its work upon God’s people and is about to finish that very work upon the eleventh-hour workers. The seventh trumpet represents the atonement, the combination of Divinity and humanity that occurs as Jesus lifts up His kingdom of glory. That fire which came down at Moses tabernacle and Solomon’s temple was also a fire of judgment for Aaron’s son, as it was for David.

Pri posviacke Šalamúnovho chrámu v 2. kronickej 7,1–3 po Šalamúnovej modlitbe zostúpil z neba oheň a strávil zápalné obete i ostatné obety. Hospodinova sláva naplnila chrám, čo viedlo ľud k uctievaniu a k vyznaniu Božej dobroty a jeho trvajúceho milosrdenstva. Pri nedeľnom zákone je víťazná cirkev vyvýšená nad všetky vrchy ako koruna a zástava podľa Zachariáša a Izaiáša. Keď pri Šalamúnovej posviacke chrámu zostúpil oheň, chrám sa naplnil Hospodinovou slávou, čo symbolizuje, že zaznievanie siedmej trúby dokončilo svoje dielo na Božom ľude a chystá sa dokončiť to isté dielo na robotníkoch jedenástej hodiny. Siedma trúba predstavuje zmierenie, spojenie božstva a ľudstva, ku ktorému dochádza, keď Ježiš vyzdvihuje svoje kráľovstvo slávy. Ten oheň, ktorý zostúpil pri Mojžišovom stánku a Šalamúnovom chráme, bol zároveň aj ohňom súdu pre Áronovho syna, ako aj pre Dávida.

David’s offering on the threshing floor of Araunah/Ornan in 1 Chronicles 21:26, during the plague brought about by David’s census, was answered with fire from heaven on the altar, signaling acceptance and halting the plague. The plague of Laodicea is ended when the fire descends upon David’s offering to stay the plague of His dependence upon human strength and wisdom. The transition from human to Divine human is marked when the atonement is accomplished, and the church is lifted up as an ensign. At that point, in agreement with Solomon’s temple, the glory of the Lord filled the temple as Divinity is combined with humanity.

Dávidova obeť na humne Aravnu/Ornána v 1. kronickej 21:26, počas moru spôsobeného Dávidovým sčítaním ľudu, bola prijatá ohňom z neba na oltári, čo znamenalo prijatie a zastavilo mor. Mor Laodicey sa končí, keď oheň zostupuje na Dávidovu obeť, aby zastavil mor Jeho závislosti od ľudskej sily a múdrosti. Prechod od ľudského k božsko-ľudskému je vyznačený, keď je vykonané zmierenie a cirkev je pozdvihnutá ako zástava. V tom bode, v súlade so Šalamúnovým chrámom, sláva Pánova naplnila chrám, keď sa božstvo spája s ľudstvom.

We will continue our consideration of the period of the Midnight Cry as represented by the third and ninth hours in the next article.

V nasledujúcom článku budeme pokračovať v úvahe o období Polnočného volania, ako je znázornené treťou a deviatou hodinou.

> And after six days Jesus taketh Peter, James, and John his brother, and bringeth them up into an high mountain apart, And was transfigured before them: and his face did shine as the sun, and his raiment was white as the light. And, behold, there appeared unto them Moses and Elias talking with him.

> A po šiestich dňoch vzal Ježiš Petra, Jakuba a Jána, jeho brata, a vyviedol ich osobitne na vysoký vrch. A premenil sa pred nimi; jeho tvár sa zaskvela ako slnko a jeho rúcho zbelo ako svetlo. A hľa, ukázali sa im Mojžiš a Eliáš a zhovárali sa s ním.

> Then answered Peter, and said unto Jesus, Lord, it is good for us to be here: if thou wilt, let us make here three tabernacles; one for thee, and one for Moses, and one for Elias. While he yet spake, behold, a bright cloud overshadowed them: and behold a voice out of the cloud, which said, This is my beloved Son, in whom I am well pleased; hear ye him.

> Vtedy Peter prehovoril a povedal Ježišovi: Pane, je pre nás dobré byť tu; ak chceš, urobme tu tri stánky: jeden pre teba, jeden pre Mojžiša a jeden pre Eliáša. Kým ešte hovoril, hľa, zatienil ich jasný oblak; a hľa, z oblaku zaznel hlas, ktorý povedal: Toto je môj milovaný Syn, v ktorom sa mi zaľúbilo; toho počúvajte.

> And when the disciples heard it, they fell on their face, and were sore afraid. And Jesus came and touched them, and said, Arise, and be not afraid.

> Keď to učeníci počuli, padli na tvár a veľmi sa preľakli. Ježiš však pristúpil, dotkol sa ich a povedal: Vstaňte a nebojte sa.

> And when they had lifted up their eyes, they saw no man, save Jesus only. And as they came down from the mountain, Jesus charged them, saying, Tell the vision to no man, until the Son of man be risen again from the dead. Matthew 17:1–9.

> A keď pozdvihli oči, nevideli nikoho, iba samého Ježiša. A keď zostupovali z vrchu, Ježiš im prikázal: Nikomu nehovorte o tomto videní, kým Syn človeka nevstane z mŕtvych. Matúš 17:1–9.

Back to Articles