Article

# Kniha Daniel – sto sedemdesiaty prvý

Geopolitické šachy: Vatikán, komunizmus a úsilie o svetovládu

Author

Jeff Pippenger

Published

April 1, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Knihu The Keys of This Blood: The Struggle for World Dominion Between Pope John Paul II, Mikhail Gorbachev, and the Capitalist West napísal Malachi Martin a prvýkrát bola vydaná v roku 1990. Martin skúma úlohu pápeža Jána Pavla II. ako pretvárajúcej osobnosti v globálnej politike a diplomacii počas druhej polovice 20. storočia. Rozoberá pápežovu úlohu pri páde komunizmu vo východnej Európe. Kniha predkladá katolícky pohľad na dynamiku, ktorá priviedla k naplneniu štyridsiateho verša jedenástej kapitoly Daniela v čase konca v roku 1989.

Martin analyzuje vnútornú dynamiku Sovietskeho zväzu pod vedením Michaila Gorbačova, pričom sa osobitne zameriava na Gorbačovove politiky „glasnosti“ (otvorenosti) a „perestrojky“ (prestavby). Rozoberá výzvy, ktorým Sovietsky zväz čelil, a Gorbačovove pokusy reformovať komunistický systém. Skúma geopolitické napätia a mocenské zápasy medzi Sovietskym zväzom (kráľom juhu — drakom), Katolíckou cirkvou (kráľom severu — šelmou) a tým, čo nazýva kapitalistickým Západom (zástupnou armádou kráľa severu — falošným prorokom). Rozoberá ideologické konflikty, špionáž a tajné operácie, ktoré charakterizovali obdobie studenej vojny, a skúma úsilie rozličných aktérov formovať budúcnosť sveta.

Martin zdôrazňuje význam katolicizmu ako sily v globálnej politike a diplomacii. Tvrdí, že Katolícka cirkev pod vedením pápeža Jána Pavla II. zohrala kľúčovú úlohu pri formovaní chodu dejín v tomto období a pri ovplyvnení výsledku studenej vojny. Vplyv Jána Pavla zasadzuje do kontextu mariánskych zjavení vo Fatime v Portugalsku a poukazuje na vplyv Fatimy na svetové udalosti i na úlohu Katolíckej cirkvi pri formovaní chodu dejín. Martin naznačuje, že udalosti vo Fatime majú významné prorocké a geopolitické dôsledky, osobitne v kontexte éry studenej vojny.

Martin skúma tri fatimské tajomstvá, ktoré mala Panna Mária údajne zjaviť trom mladým pastierskym deťom vo Fatime v roku 1917. Naznačuje, že tretie tajomstvo, ktoré Vatikán spočiatku uchovával v tajnosti a zverejnil ho až v roku 2000, obsahovalo apokalyptické varovania o budúcnosti Katolíckej cirkvi a sveta. Martin tvrdí, že udalosti vo Fatime vrátane zjavení a posolstiev odovzdaných Pannou Máriou mali zásadný význam pre svetovú politiku a pre zápas medzi komunizmom a kapitalizmom v období studenej vojny.

Martin zdôrazňuje úlohu pápeža Jána Pavla II. ako kľúčovej postavy pri naplnení fatimských proroctiev. Naznačuje, že Ján Pavol II. sa považoval za „biskupa v bielom“, spomenutého v treťom fatimskom tajomstve, a že svoje pápežstvo vnímal ako poslanie postaviť sa silám zla a podporovať duchovnú obnovu v Katolíckej cirkvi i v spoločnosti ako celku.

Martin naznačuje, že fatimské posolstvá zdôrazňovali význam duchovného boja a potrebu, aby Katolícka cirkev čelila silám zla tak vnútri Cirkvi, ako aj mimo nej. Tvrdí, že udalosti vo Fatime poskytli duchovný a morálny rámec na pochopenie a riešenie výziev, ktorým ľudstvo čelí v modernom svete. Fatimské posolstvá predstavujú satanské posolstvo, ktoré podmieňuje katolicizmus, aby prijal Satana ako Krista, keď bude „zosobňovať“ Krista pri čoskoro prichádzajúcom nedeľnom zákone.

> „Satan bude konať zázraky, aby zviedol tých, ktorí prebývajú na zemi. Spiritualizmus bude konať svoje dielo tým, že sa budú zosobňovať mŕtvi. Tie náboženské telá, ktoré odmietnu počúvať Božie posolstvá varovania, budú pod mocným klamom a spoja sa s občianskou mocou, aby prenasledovali svätých. Protestantské cirkvi sa spoja s pápežskou mocou v prenasledovaní Božieho ľudu, ktorý zachováva prikázania. Toto je tá moc, ktorá tvorí veľký systém prenasledovania, ktorý bude vykonávať duchovnú tyraniu nad svedomím ľudí.“

> „Malo dva rohy ako baránok, ale hovorilo ako drak.“ Hoci sa ľudia hlásia za nasledovníkov Baránka Božieho, preniká ich duch draka. Vyznávajú, že sú tichí a pokorní, ale hovoria a vydávajú zákony v duchu satana, čím svojimi skutkami dokazujú, že sú opakom toho, za čo sa vydávajú. Táto baránkovi podobná moc sa spája s drakom, aby viedla vojnu proti tým, ktorí zachovávajú Božie prikázania a majú svedectvo Ježiša Krista. A satan sa spája s protestantmi a pápežencami a koná s nimi v zhode ako boh tohto sveta, diktujúc ľuďom, akoby boli poddanými jeho kráľovstva, aby s nimi zaobchádzal, vládol im a ovládal ich, ako sa mu páči.

> „Ak ľudia nebudú súhlasiť s tým, aby pošliapali Božie prikázania, zjaví sa duch draka. Sú uväznení, predvádzaní pred rady a pokutovaní. ‚A pôsobí, aby všetci, malí i veľkí, bohatí i chudobní, slobodní i otroci, dostali znamenie na pravú ruku alebo na svoje čelo‘ [Zjavenie 13:16]. ‚A bolo mu dané dať dych obrazu šelmy, aby obraz šelmy aj hovoril a pôsobil, že všetci, ktorí by sa neklaňali obrazu šelmy, boli zabití‘ [verš 15]. Tak si satan uzurpuje výsady Hospodina. Človek hriechu sedí na Božom mieste, vyhlasuje sa za Boha a koná nad Bohom.“ Manuscript Releases, zväzok 14, 162.

Antikrist je symbolom pápeža v Ríme aj satana, lebo pápež v Ríme je satanovým pozemským zástupcom. „Tak si satan prisvojuje výsady Hospodina. Človek hriechu sedí na Božom mieste, vyhlasuje sa za Boha a koná nad Bohom.“ Satan má v úmysle ovládať svet natoľko, keď prevezme vládu, že bude diktovať „ľuďom, akoby boli poddanými jeho kráľovstva, aby sa s nimi zaobchádzalo, vládlo sa im a ovládali sa tak, ako sa jemu páči“. Aby mal náboženský trón, z ktorého by vládol, vytvoril Katolícku cirkev, a aby mal politický trón, z ktorého by vládol, vytvoril Organizáciu Spojených národov.

> „Tento kompromis medzi pohanstvom a kresťanstvom vyústil do vzniku ‚človeka hriechu‘, predpovedaného v proroctve ako toho, ktorý sa protiví Bohu a povyšuje sa nad Neho. Tento obrovský systém falošného náboženstva je majstrovským dielom satanovej moci — pomníkom jeho úsilia posadiť sa na trón a vládnuť zemi podľa svojej vôle.“ The Great Controversy, 50.

Zázrak vo Fatime a jeho satanské proroctvo sú tým, čo satan použil na prípravu prorockého rámca, ktorý umožňuje katolicizmu rýchlo odovzdať svoju cirkev pod jeho kontrolu, keď sa zjaví a bude sa vydávať za Krista. Jeho vydávanie sa za Krista sa začína čoskoro prichádzajúcim nedeľným zákonom, znázorneným vo verši šestnásť, vo verši dvadsaťdva, vo verši tridsaťjeden a vo verši štyridsaťjeden jedenástej kapitoly Daniela.

> „Výnosom, ktorý bude vynucovať ustanovenie pápežstva v rozpore so zákonom Božím, sa náš národ úplne odtrhne od spravodlivosti. Keď protestantizmus natiahne svoju ruku ponad priepasť, aby uchopil ruku rímskej moci, keď siahne ponad bezodnú priepasť, aby si podal ruku so špiritizmom, keď pod vplyvom tohto trojitého zväzku naša krajina zavrhne každú zásadu svojej Ústavy ako protestantskej a republikánskej vlády a vytvorí podmienky na šírenie pápežských lží a bludov, vtedy budeme môcť vedieť, že nastal čas podivuhodného pôsobenia satana a že koniec je blízko.“ Testimonies, zväzok 5, 451.

V čase nedeľného zákona v Spojených štátoch „nastal čas pre zázračné pôsobenie satana“. V Zjavení, trinástej kapitole, verši jedenástom, Spojené štáty „hovoria“ ako drak, a potom vo verši trinástom, ktorý jednoducho označuje to, čo sa stane, keď Spojené štáty „hovoria“ prijatím nedeľného zákona, sa satan zjavuje tak, že privoláva oheň z neba.

> „Služobníci Boží, s tvárami rozjasnenými a žiariacimi svätým posvätením, sa budú ponáhľať z miesta na miesto, aby zvestovali posolstvo z neba. Tisícmi hlasov po celej zemi bude dané toto varovanie. Budú sa diať zázraky, chorí budú uzdravení a znamenia a divy budú sprevádzať veriacich. Aj satan pôsobí lživými zázrakmi, ba dokonca zvádza oheň z neba pred očami ľudí. Zjavenie 13:13. Tak budú obyvatelia zeme privedení k tomu, aby zaujali svoje stanovisko.“ Veľký spor, 611, 612.

Posolstvá Fatimy boli potvrdené zázrakom, o ktorom svedčili ateistické vládne noviny, ktoré sa na toto podujatie dostavili s cieľom vyvrátiť tvrdenia, ktoré boli vyslovené o takzvanej Panne Márii navštevujúcej tri deti trinásteho dňa v mesiaci od mája až do zázraku 13. októbra 1917. Každá ateistická spravodajská organizácia, ktorá bola vo Fatime v čase zázraku, túto udalosť potvrdila. Bol to skutočný zázrak (satana).

Ako vo svojej knihe uviedol Malachi Martin, pápež Ján Pavol sa riadil svojou oddanosťou k Fatimskej Panne Márii. Tajné fatimské proroctvo, ktoré nebolo zjavené až do roku 2000, bolo, samozrejme, satanským proroctvom, no v posledných dňoch Ježiš opakuje prvé dni. Najstaršou knihou Biblie, prvou knihou, ktorú Mojžiš napísal, je kniha Jób, a tá ukazuje, že Jób, ktorý predstavuje stoštyridsaťštyritisíc, lebo všetky proroctvá sa najdokonalejšie napĺňajú v posledných dňoch. Satanovi je v príbehu o Jóbovi dovolené priviesť na Jóba smrť a skazu, s cieľom podrobiť Jóba skúške. Zázraky, ktoré je Satanovi dovolené vykonať v posledných dňoch, sú skutočnými zázrakmi. Sú to satanské zázraky, no Boh dovolil Satanovi vykonať jeho vrcholný čin z toho istého dôvodu, z akého dovolil Satanovi skúšať Jóba.

> „Mnohí sa usilujú vysvetliť duchovné prejavy tým, že ich v plnom rozsahu pripisujú podvodu a obratnosti média. Ale hoci je pravda, že výsledky podvodu boli často vydávané za skutočné prejavy, predsa sa vyskytli aj zjavné prejavy nadprirodzenej moci. Záhadné klopanie, ktorým sa začal moderný špiritizmus, nebolo výsledkom ľudského podvodu ani ľsti, ale bolo priamym dielom zlých anjelov, ktorí takto uviedli jeden z najúspešnejších dušu ničiacich bludov. Mnohí budú polapení vierou, že špiritizmus je iba čisto ľudský podvod; keď budú postavení tvárou v tvár prejavom, ktoré nebudú môcť nepokladať za nadprirodzené, budú zvedení a budú vedení k tomu, aby ich prijali ako veľkú Božiu moc.“

> „Títo ľudia prehliadajú svedectvo Písem o zázrakoch, ktoré pôsobí satan a jeho nástroje. Pomocou satana boli faraónovi čarodejníci uschopnení napodobniť Božie dielo. Pavol dosvedčuje, že pred druhým príchodom Krista sa vyskytnú podobné prejavy satanovej moci. Pánov príchod má predchádzať ‚pôsobenie satanovo so všetkou mocou a znameniami a lživými zázrakmi, a so všetkým zvodom neprávosti‘. 2 Tesaloničanom 2:9,10. A apoštol Ján, opisujúc moc konať zázraky, ktorá sa prejaví v posledných dňoch, vyhlasuje: ‚A robí veľké divy, takže aj ohňu dáva zostupovať z neba na zem pred ľuďmi, a zvodí tých, ktorí bývajú na zemi, pre tie divy, ktoré má moc činiť.‘ Zjavenie 13:13, 14. Nepredpovedajú sa tu nijaké obyčajné podvody. Ľudia sú zvádzaní zázrakmi, ktoré majú satanovi nástroje moc konať, nie tými, ktoré iba predstierajú.“ Veľký spor vekov, 553.

Posolstvá Fatimy v knihe Malachiho Martina sú predstavené ako prorocká štruktúra katolicizmu v posledných dňoch vo vzťahu k vnútornému zápasu v Cirkvi, ktorý možno vyjadriť buď ako zápas dobrého pápeža proti zlému pápežovi, alebo konzervatívneho pápeža proti liberálnemu pápežovi. Konzervatívny pápež a podľa Martinovho výkladu zázraku aj dobrý pápež zakladá svoje chápanie na Prvom vatikánskom koncile, známom aj ako Vatikán I, ktorý sa konal od 8. decembra 1869 do 20. júla 1870, zvolaný pápežom Piom IX. a zameraný predovšetkým na definovanie dogmy o pápežskej neomylnosti a na riešenie rozličných teologických a doktrinálnych otázok, pred ktorými v tom čase stála Katolícka cirkev. Druhý vatikánsky koncil, všeobecne známy ako Vatikán II, sa konal oveľa neskôr, od 11. októbra 1962 do 8. decembra 1965. Zvolal ho pápež Ján XXIII. a po smrti Jána XXIII. v ňom pokračoval pápež Pavol VI.

Posledné dni katolicizmu, ako to vyjadril Martin, označujú zápas medzi neomylnosťou a primátom rímskej cirkvi, ako boli stanovené na Prvom vatikánskom koncile, a liberalizmom, ktorý v súčasnosti predvádza František, „woke-pápež“, a ktorý je zastúpený v dokumentoch Druhého vatikánskeho koncilu. Martin naznačuje, že uprostred zápasu o tieto dva prístupy k ovládaniu cirkvi vypukne tretia svetová vojna a Ježiš sa vráti, zostúpi na zem, udelí svoje požehnanie dobrému pápežovi a ujme sa trónu Katolíckej cirkvi.

Vo veršoch trinásť až pätnásť z Daniela jedenásť dejiny, ktoré bezprostredne predchádzajú nedeľnému zákonu vo verši šestnásť, opisujú tretiu a poslednú bitku zástupných vojen. Je to bitka, ktorá nasleduje po Putinovom víťazstve vo veršoch jedenásť a dvanásť, ale uprostred týchto troch veršov verš štrnásť označuje, kedy katolicizmus vstupuje do dejín posledných dní.

Podľa Izaiáša je rímska neviestka počas symbolickej sedemdesiatročnej vlády šiesteho kráľovstva biblického proroctva zabudnutá. Keď bolo pápežstvo po prvý raz dosadené na zemi na trón v roku 538, medzníkom, ktorý predchádzal jeho dosadeniu na trón, bol Justiniánov dekrét z roku 533.

Dejiny súvisiace s Justiniánovým dekrétom ukazujú, že Justinián sa usiloval upevniť svoju vládu nad svojím kráľovstvom tým, že ukončí náboženský spor, ktorý v kráľovstve vyvolával nepokoj. Tým sporom bolo, či je hlavou takzvanej kresťanskej cirkvi cirkev v Konštantínopole na východe, alebo cirkev v Ríme na západe. V trinástom verši bude posledný prezident Spojených štátov konfrontovaný so sporom, ktorý ho prinúti napodobniť dejiny Justiniána a vyhlásiť, že Katolícka cirkev je hlavou cirkví a napravovateľkou heretikov, aby si zabezpečil nevyhnutnú politickú podporu na upevnenie svojej moci.

Nemali by sme vkladať nijakú dôveru do satanistických predpovedí Fatimy, ale sme povinní vidieť to, čo je zjavené v Božom Slove. Na začiatku dvadsiateho storočia vstúpili oba rohy šelmy zo zeme do svojho tretieho pokolenia, ktorým je pokolenie kompromisu. Republikánsky roh odovzdal svoj finančný systém svetovým bankárom, ktorí odvodzujú svoj pôvod od domu Červeného štítu, Rothschildovcov, a od jeho tajomného spojenia s iluminátmi, slobodomurárstvom, tajnými spoločnosťami a jezuitským rádom. Sestra Whiteová pred týmito entitami priamo varuje. V tom istom časovom období laodicejský adventizmus ako protestantský roh odovzdal svoje vzdelávacie a náboženské inštitúcie pod správu sveta.

V tom istom časovom období začína novodobý kráľ juhu svoje dejiny Ruskou revolúciou a novodobý kráľ severu začína svoje dejiny zázrakom vo Fatime. Ako Malachi Martin zdôrazňuje vo svojej knihe, posolstvá z Fatimy okrem vnútorného zápasu dobrého a zlého pápeža označili zápas katolicizmu proti ateizmu vo všeobecnosti, no konkrétnejšie proti ateizmu Ruska. Tajomstvo, podľa ktorého mal pápež v roku 1917 konať, obsahovalo (satanský) sľub, že ak pápež zvolá konkláve a zasvätí Rusko Panne Márii, potom nebude druhá svetová vojna. Zároveň uvádzalo, že ak pápež odmietne, Rusko rozšíri svoju filozofiu široko-ďaleko a potom nastane ďalšia svetová vojna.

Druhá svetová vojna zahŕňala vojnu katolicizmu proti komunizmu Ruska. Zástupnou armádou katolicizmu v tejto vojne bolo nacistické Nemecko. Pápežstvo vždy používa zástupné armády. V roku 1933 katolícka cirkev prostredníctvom práce kardinála Pacelliho podpísala s Adolfom Hitlerom konkordát, ktorý Hitlerovi umožnil prevziať kontrolu nad Nemeckom, a podľa samotného Hitlerovho svedectva práve táto zmluva (konkordát) mu umožnila vyriešiť židovskú otázku. Nacisti boli v druhej svetovej vojne zástupným nástrojom pápežstva proti ateistickému Rusku a v druhej bitke zástupných vojen, ktorá sa teraz uskutočňuje na Ukrajine, sa to vykonáva prostredníctvom inej nacistickej zástupnej armády.

V tejto štúdii budeme pokračovať v nasledujúcom článku.

> „Prostredníctvom dvoch veľkých bludov, nesmrteľnosti duše a svätenia nedele, satan privedie ľud pod svoje zvody. Kým prvý z nich kladie základ špiritizmu, druhý vytvára puto sympatie s Rímom. Protestanti Spojených štátov budú stáť v čele tých, ktorí natiahnu ruky ponad priepasť, aby uchopili ruku špiritizmu; siahnu ponad bezodnú hlbinu, aby si podali ruky s rímskou mocou; a pod vplyvom tohto trojnásobného zväzku bude táto krajina nasledovať Rím v pošliapavaní práv svedomia.“

> „Čím vernejšie špiritizmus napodobňuje menovité kresťanstvo dnešnej doby, tým väčšiu má moc klamať a zvádzať do osídiel. Sám satan je obrátený podľa novodobého poriadku vecí. Zjaví sa v podobe anjela svetla. Prostredníctvom špiritizmu sa budú diať zázraky, chorí budú uzdravovaní a bude vykonaných mnoho nepopierateľných divov. A keďže títo duchovia budú vyznávať vieru v Bibliu a prejavovať úctu k ustanovizniam cirkvi, ich dielo bude prijaté ako prejav Božej moci.

> „Hranica rozlíšenia medzi vyznávajúcimi kresťanmi a bezbožnými je teraz sotva rozpoznateľná. Členovia cirkvi milujú to, čo miluje svet, a sú pripravení spojiť sa s ním; a Satan je odhodlaný zjednotiť ich v jednom tele a tak posilniť svoju vec tým, že všetkých strhne do radov špiritizmu. Pápeženci, ktorí sa chvália zázrakmi ako istým znakom pravej cirkvi, budú ľahko oklamaní touto mocou činiacou divy; a protestanti, keďže odhodili štít pravdy, budú takisto zvedení. Pápeženci, protestanti i ľudia sveta rovnako prijmú formu pobožnosti bez moci a v tomto zjednotení uvidia veľké hnutie za obrátenie sveta a uvedenie dlho očakávaného milénia.“

> „Prostredníctvom špiritizmu sa satan javí ako dobrodinec ľudského pokolenia, uzdravujúci choroby ľudí a vyhlasujúci, že predkladá nový a vznešenejší systém náboženskej viery; no zároveň pôsobí ako ničiteľ. Jeho pokušenia vedú zástupy do záhuby. Nestriedmosť zosadzuje rozum z trónu; nasleduje zmyselná neviazanosť, svár a krviprelievanie. Satan sa raduje z vojny, lebo vzbudzuje najhoršie vášne duše a potom zmieta do večnosti svoje obete, pohrúžené do neresti a krvi. Jeho cieľom je podnecovať národy k vojne jedny proti druhým, lebo tak môže odvrátiť mysle ľudí od diela prípravy obstáť v deň Boží.“

> „Satan pôsobí aj prostredníctvom živlov, aby zozbieral svoju úrodu nepripravených duší. Študoval tajomstvá dielní prírody a používa všetku svoju moc, aby ovládal živly natoľko, nakoľko mu to Boh dovolí. Keď mu bolo dovolené postihnúť Jóba, ako rýchlo boli zmietnuté stáda a čriedy, sluhovia, domy, deti, pričom jedno nešťastie nasledovalo za druhým akoby v okamihu. Je to Boh, kto chráni svoje stvorenia a obkolesuje ich pred mocou ničiteľa. Kresťanský svet však prejavil pohŕdanie zákonom Jehovu; a Pán urobí presne to, čo vyhlásil, že urobí — odníme zemi svoje požehnania a odoberie svoju ochrannú starostlivosť od tých, ktorí sa búria proti Jeho zákonu a učeniu a nútia iných robiť to isté. Satan má pod kontrolou všetkých, ktorých Boh osobitne nestráži. Niektorým bude priať a dá im prosperovať, aby podporil svoje vlastné zámery, a na iných privedie súženie a povedie ľudí k presvedčeniu, že je to Boh, kto ich sužuje.“ Veľký spor vekov, 588, 589.

Back to Articles