Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Seventy-Six

Kniha Daniel – sto sedemdesiatšesť

Divine Revelation and the Final Awakening: Insights from Daniel’s Vision

Božské zjavenie a konečné prebudenie: postrehy z Danielovho videnia

Author

Jeff Pippenger

Published

April 6, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In Daniel chapter ten, Gabriel is accomplishing the work of presenting the complete interpretation of the book of Daniel to God’s last day people. Daniel represents God’s last day people, who, in the book of Revelation, are the one hundred and forty-four thousand. As such, the one hundred and forty-four thousand awaken to recognize they have been scattered, as represented by Daniel in chapter nine. They also awaken to the understanding that the great test by which their eternal destiny is decided is the image of the beast test, which takes place before they are sealed, and before probation closes at the Sunday law in the United States. They are mourning the disappointment that confronted them on July 18, 2020, and in that condition, they are given a view of Christ in the Most Holy Place, as represented by Isaiah in chapter six.

V desiatej kapitole Daniela Gabriel vykonáva dielo predkladania úplného výkladu knihy Daniel Božiemu ľudu posledných dní. Daniel predstavuje Boží ľud posledných dní, ktorým je v knihe Zjavenia stoštyridsaťštyritisíc. Ako takí sa stoštyridsaťštyritisíc prebúdzajú k poznaniu, že boli rozptýlení, ako je to znázornené Danielom v deviatej kapitole. Taktiež sa prebúdzajú k pochopeniu, že veľkou skúškou, podľa ktorej sa rozhoduje o ich večnom údele, je skúška obrazu šelmy, ktorá sa odohráva predtým, než sú zapečatení, a pred uzavretím doby milosti pri nedeľnom zákone v Spojených štátoch. Oplakávajú sklamanie, ktoré ich postihlo 18. júla 2020, a v tomto stave dostávajú pohľad na Krista vo Svätyni svätých, ako je to znázornené Izaiášom v šiestej kapitole.

That vision, as represented by both Daniel and Isaiah allows them to see their corrupted condition before the Lord of glory, and both are humbled into the dust. Isaiah then hears the question asking who God would send to His people, and Isaiah volunteers, but he is first purified.

Toto videnie, ako je podané u Daniela i u Izaiáša, im umožňuje uzrieť ich porušený stav pred Pánom slávy, a obaja sú ponížení až do prachu. Izaiáš potom počuje otázku, koho Boh pošle k svojmu ľudu, a Izaiáš sa ponúka, no najprv je očistený.

> Then said I, Woe is me! for I am undone; because I am a man of unclean lips, and I dwell in the midst of a people of unclean lips: for mine eyes have seen the King, the Lord of hosts. Then flew one of the seraphims unto me, having a live coal in his hand, which he had taken with the tongs from off the altar: And he laid it upon my mouth, and said, Lo, this hath touched thy lips; and thine iniquity is taken away, and thy sin purged. Also I heard the voice of the Lord, saying, Whom shall I send, and who will go for us? Then said I, Here am I; send me. Isaiah 6:5–8.

> Vtedy som povedal: Beda mi! lebo som stratený; pretože som muž nečistých pier a bývam uprostred ľudu nečistých pier; lebo moje oči videli Kráľa, Hospodina zástupov. Vtom priletel ku mne jeden zo serafov a v ruke mal žeravý uhlík, ktorý vzal kliešťami z oltára. Dotkol sa ním mojich úst a povedal: Hľa, toto sa dotklo tvojich pier; tvoja neprávosť je odstránená a tvoj hriech je očistený. Potom som počul hlas Pána, ktorý hovoril: Koho pošlem a kto nám pôjde? A ja som povedal: Hľa, tu som; pošli mňa. Izaiáš 6:5–8.

Isaiah was purified with a coal from off the altar, and Daniel was purified by beholding the looking glass causative vision, that causes the beholder to change into the image he beholds. Isaiah is told to take the message to a people who hearing do not hear, and seeing do not see.

Izaiáš bol očistený uhlíkom z oltára a Daniel bol očistený hľadením do zrkadla príčinnej vízie, ktorá spôsobuje, že ten, kto hľadí, sa mení na obraz, ktorý vidí. Izaiášovi je povedané, aby odniesol posolstvo ľudu, ktorý počujúc nepočuje a vidiac nevidí.

> And he said, Go, and tell this people, Hear ye indeed, but understand not; and see ye indeed, but perceive not. Make the heart of this people fat, and make their ears heavy, and shut their eyes; lest they see with their eyes, and hear with their ears, and understand with their heart, and convert, and be healed. Isaiah 6:9, 10.

> A povedal: Choď a povedz tomuto ľudu: Počúvajte ustavične, ale neporozumejte; hľaďte ustavične, ale nepochopte. Zatvrď srdce tohto ľudu, zaťaž ich uši a zavri ich oči, aby nevideli svojimi očami a nepočuli svojimi ušami, aby neporozumeli svojím srdcom, aby sa neobrátili a neboli uzdravení. Izaiáš 6:9, 10.

Isaiah wishes to know how long he must interact with the people who understand and perceive not, so he asks the question of, “how long?”

Izaiáš si želá vedieť, ako dlho ešte musí hovoriť s ľudom, ktorý nerozumie a nechápe, a preto sa pýta: „Dokedy?“

> Then said I, Lord, how long? And he answered, Until the cities be wasted without inhabitant, and the houses without man, and the land be utterly desolate, And the Lord have removed men far away, and there be a great forsaking in the midst of the land. Isaiah 6:11, 12.

> Tu som povedal: Pane, dokedy? A on odpovedal: Kým mestá nebudú spustošené a bez obyvateľa, domy bez človeka a krajina úplne spustnutá, a kým Hospodin neodstráni ľudí ďaleko a uprostred krajiny nebude veľké opustenie. Izaiáš 6:11, 12.

The land that is the subject of Bible prophecy in the last days is the United States, who is “utterly desolated,” when national ruin is brought about by the national apostasy of the Sunday law. Verse forty-one of Daniel eleven, has been typified by verse sixteen of the same chapter. In verse forty-one the “great forsaking in the midst of the land” is identified as “many” being overthrown. Isaiah’s message, which was referred to by Jesus, when He addressed the quibbling Jews in His history among men, identifies that when a former covenant people are being passed by, they then have ears and eyes that do not understand or perceive. Isaiah’s message represents the final call to Laodicean Adventism, which ends at the Sunday law, where Laodicean Adventism is spewed out of the mouth of the Lord.

Krajinou, ktorá je predmetom biblického proroctva v posledných dňoch, sú Spojené štáty, ktoré sú „úplne spustošené“, keď je národná skaza privedená národným odpadnutím zákona o nedeli. Verš štyridsaťjeden z Daniel 11 bol predobrazene znázornený veršom šestnásť tej istej kapitoly. Vo verši štyridsaťjeden je „veľké opustenie uprostred krajiny“ stotožnené s tým, že je zvrhnutých „mnohých“. Izaiášovo posolstvo, na ktoré sa odvolával Ježiš, keď sa počas svojej dejinnej prítomnosti medzi ľuďmi prihováral hašterivým Židom, určuje, že keď je niekdajší ľud zmluvy pominutý, vtedy má uši a oči, ktoré nerozumejú ani nevnímajú. Izaiášovo posolstvo predstavuje posledné volanie k laodicejskému adventizmu, ktoré sa končí pri zákone o nedeli, kde je laodicejský adventizmus vypľutý z úst Pána.

> He shall enter also into the glorious land, and many countries shall be overthrown: but these shall escape out of his hand, even Edom, and Moab, and the chief of the children of Ammon. Daniel 11:41.

> Vojde aj do slávnej zeme a mnohé krajiny budú zvrhnuté; ale títo uniknú z jeho ruky: Edóm, Moáb a poprední zo synov Ammónových. Daniel 11,41.

Isaiah and Daniel are given the responsibility to present the final call to Laodicea, and at Daniel’s third touch in chapter ten he is strengthened for the task.

Izaiáš a Daniel dostávajú zodpovednosť predložiť posledné volanie Laodicei a pri Danielovom treťom dotyku v desiatej kapitole je posilnený pre túto úlohu.

> Then there came again and touched me one like the appearance of a man, and he strengthened me, And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me. Daniel 10:18, 19.

> Potom prišiel opäť ten, ktorý sa podobal mužovi, dotkol sa ma a posilnil ma. A povedal: Ó, muž veľmi milovaný, neboj sa; pokoj tebe; buď silný, áno, buď silný. A keď so mnou hovoril, bol som posilnený a povedal som: Nech hovorí môj pán, lebo si ma posilnil. Daniel 10:18, 19.

Daniel was strengthened to give the message that he came to understand when Michael descended in chapter ten. Isaiah was informed that he would need to give the message until the Sunday law. At the Sunday law a remnant would be established.

Daniel bol posilnený, aby odovzdal posolstvo, ktorému porozumel, keď v desiatej kapitole zostúpil Michal. Izaiáš bol poučený, že bude musieť odovzdávať posolstvo až do nedeľného zákona. Pri nedeľnom zákone bude ustanovený ostatok.

> Then said I, Lord, how long? And he answered, Until the cities be wasted without inhabitant, and the houses without man, and the land be utterly desolate, And the Lord have removed men far away, and there be a great forsaking in the midst of the land. But yet in it shall be a tenth, and it shall return, and shall be eaten: as a teil tree, and as an oak, whose substance is in them, when they cast their leaves: so the holy seed shall be the substance thereof. Isaiah 6:11–13.

> Vtedy som povedal: Pane, dokedy? A on odpovedal: Dokiaľ mestá nezostanú spustošené, bez obyvateľa, a domy bez človeka, a krajina nebude úplne spustnutá, a dokiaľ Hospodin neodvedie ľudí ďaleko a uprostred krajiny nebude veľké opustenie. Avšak ešte bude v nej desatina; tá sa vráti a bude spasená ako terebinta a ako dub, v ktorých zostáva miazga, keď zhadzujú lístie; tak sväté semeno bude jej miazgou. Izaiáš 6:11–13.

When there would be “a great forsaking in the midst of the land” (at the Sunday law), there would be manifested a “tenth,” whose “substance” is “the holy seed.” The root of the Hebrew word translated as “tenth,” is “tithe.” The Lord will have a “tithe” that have “returned,” at the Sunday law.

Keď nastane „veľké opustenie uprostred krajiny“ (pri nedeľnom zákone), zjaví sa „desatina“, ktorej „podstatou“ je „sväté semeno“. Koreň hebrejského slova preloženého ako „desatina“ je „desiatok“. Pán bude mať pri nedeľnom zákone „desiatok“ tých, ktorí sa „vrátili“.

> And all the tithe of the land, whether of the seed of the land, or of the fruit of the tree, is the Lord’s: it is holy unto the Lord. And if a man will at all redeem ought of his tithes, he shall add thereto the fifth part thereof. And concerning the tithe of the herd, or of the flock, even of whatsoever passeth under the rod, the tenth shall be holy unto the Lord. Leviticus 27:30–32.

> A všetok desiatok z krajiny, či zo semena krajiny, alebo z ovocia stromu, patrí Hospodinovi; je svätý Hospodinovi. A keby chcel niekto čokoľvek zo svojich desiatkov vykúpiť, pridá k tomu jeho pätinu. A čo sa týka desiatku zo stáda alebo z čriedy, zo všetkého, čo prechádza pod prútom, desiate bude sväté Hospodinovi. Levitikus 27:30–32.

The “tenth” that “returns” are holy unto the Lord, and they are the Lord’s portion.

„Desiatok“, ktorý sa „vracia“, je svätý Hospodinovi a je Hospodinovým podielom.

> For the Lord’s portion is his people; Jacob is the lot of his inheritance. Deuteronomy 32:9.

> Lebo Hospodinovým podielom je jeho ľud; Jákob je údelom jeho dedičstva. Deuteronómium 32,9.

Those who have returned before the Sunday law, are those represented by Jeremiah who have suffered the first disappointment, to whom the Lord had promised that if they would return, they would be the Lord’s mouth, or His spokesmen.

Tí, ktorí sa vrátili pred nedeľným zákonom, sú tí, ktorých predstavuje Jeremiáš, ktorí utrpeli prvé sklamanie a ktorým Pán zasľúbil, že ak sa vrátia, budú Pánovými ústami, čiže Jeho hovorcami.

> Thy words were found, and I did eat them; and thy word was unto me the joy and rejoicing of mine heart: for I am called by thy name, O Lord God of hosts. I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brazen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:16–21.

> Našli sa tvoje slová a zjedol som ich; a tvoje slovo mi bolo radosťou a potešením srdca, lebo som nazvaný tvojím menom, ó, Hospodine, Bože zástupov. Nesedel som v zhromaždení posmievačov ani som sa neradoval; sedel som osamote pre tvoju ruku, lebo si ma naplnil rozhorčením. Prečo je moja bolesť ustavičná a moja rana nevyliečiteľná, ktorá sa zdráha byť uzdravená? Či mi budeš celkom ako klamný potok a ako vody, ktoré zlyhávajú? Preto takto hovorí Hospodin: Ak sa navrátiš, opäť ťa privediem, aby si stál predo mnou; a ak oddelíš vzácne od ničomného, budeš ako moje ústa. Oni sa vrátia k tebe, ale ty sa nevracaj k nim. A učiním ťa tomuto ľudu opevneným medeným múrom; budú bojovať proti tebe, ale nepremôžu ťa, lebo ja som s tebou, aby som ťa zachránil a vyslobodil, hovorí Hospodin. A vyslobodím ťa z ruky zlých a vykúpim ťa z ruky ukrutných. Jeremiáš 15:16–21.

The remnant or tenth that returns in Isaiah’s testimony were to be eaten, for they were given God’s message, and His Word was to be eaten. They were those who would be God’s mouth, and in so doing they would present God’s Word that was to be eaten by those seeking salvation. Jeremiah did not sit in the “assembly of mockers,” for, as with Daniel, when he saw the vision the “assembly of mockers” fled. Jeremiah had thought God lied to him, for God’s hand had allowed the first disappointment of April 19, 1844 in Millerite history, and July 18, 2020 in the last days. The promise for Jeremiah was that if he would “return,” and in Isaiah’s passage, the “tenth” “returns.”

Pozostatok alebo desatina, ktorá sa vracia v Izaiášovom svedectve, mala byť zjedená, lebo im bolo dané Božie posolstvo a Jeho Slovo malo byť zjedené. Boli to tí, ktorí mali byť Božími ústami, a týmto spôsobom mali predkladať Božie Slovo, ktoré malo byť zjedené tými, čo hľadali spásu. Jeremiáš nesedel v „zhromaždení posmievačov“, lebo, tak ako v prípade Daniela, keď uvidel videnie, „zhromaždenie posmievačov“ utieklo. Jeremiáš si myslel, že mu Boh klamal, lebo Božia ruka dopustila prvé sklamanie 19. apríla 1844 v dejinách milleritov a 18. júla 2020 v posledných dňoch. Zasľúbenie pre Jeremiáša bolo, že ak sa „vráti“, a v Izaiášovom úryvku sa „desatina“ „vracia“.

If Jeremiah “returns,” he is part of Isaiah’s “tenth,” which is holy, and is the Lord’s portion, whose “substance,” is in them. The Hebrew word “substance” means a pillar, and to be made into a “pillar,” is the promise given to the Philadelphians.

Ak sa Jeremiáš „vráti“, je súčasťou Izaiášovej „desatiny“, ktorá je svätá a je Pánovým podielom, ktorého „podstata“ je v nich. Hebrejské slovo „podstata“ znamená stĺp a byť učinený „stĺpom“ je zasľúbenie dané Filadelfským.

> Him that overcometh will I make a pillar in the temple of my God, and he shall go no more out: and I will write upon him the name of my God, and the name of the city of my God, which is new Jerusalem, which cometh down out of heaven from my God: and I will write upon him my new name. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches. Revelation 3:12, 13.

> Toho, kto zvíťazí, urobím stĺpom v chráme svojho Boha, a von už nevyjde; a napíšem na neho meno svojho Boha a meno mesta svojho Boha, nového Jeruzalema, ktorý zostupuje z neba od môjho Boha; a napíšem na neho svoje nové meno. Kto má ucho, nech počuje, čo Duch hovorí cirkvám. Zjavenie 3:12, 13.

The “pillar,” that is their “substance,” represents the combination of Divinity and humanity, for Christ is the “pillar” that supports the temple.

„Stĺp“, to jest ich „podstata“, predstavuje spojenie božstva a ľudstva, lebo Kristus je „stĺpom“, ktorý podopiera chrám.

> “While in this state of despondency I had a dream that made a deep impression upon my mind. I dreamed of seeing a temple, to which many persons were flocking. Only those who took refuge in that temple would be saved when time should close. All who remained outside would be forever lost. The multitudes without who were going about their various ways, derided and ridiculed those who were entering the temple, and told them that this plan of safety was a cunning deception, that in fact there was no danger whatever to avoid. They even laid hold of some to prevent them from hastening within the walls.

> „Keď som bola v tomto stave skľúčenosti, mala som sen, ktorý na moju myseľ hlboko zapôsobil. Snívalo sa mi, že vidím chrám, ku ktorému sa hrnulo mnoho ľudí. Zachránení budú, keď sa čas uzavrie, iba tí, ktorí nájdu útočisko v tom chráme. Všetci, čo zostanú vonku, budú navždy stratení. Zástupy vonku, ktoré sa uberali svojimi rozličnými cestami, posmešne a s výsmechom hovorili o tých, čo vstupovali do chrámu, a tvrdili im, že tento plán záchrany je prefíkaným podvodom, že v skutočnosti neexistuje nijaké nebezpečenstvo, ktorému by bolo treba uniknúť. Dokonca sa niektorých zmocnili, aby im zabránili ponáhľať sa dovnútra za múry.

> “Fearing to be ridiculed, I thought best to wait until the multitude dispersed, or until I could enter unobserved by them. But the numbers increased instead of diminishing, and fearful of being too late, I hastily left my home and pressed through the crowd. In my anxiety to reach the temple I did not notice or care for the throng that surrounded me. On entering the building, I saw that the vast temple was supported by one immense pillar, and to this was tied a lamb all mangled and bleeding. We who were present seemed to know that this lamb had been torn and bruised on our account. All who entered the temple must come before it and confess their sins.

> „Zo strachu pred posmechom som pokladala za najlepšie počkať, kým sa zástup rozíde, alebo kým budem môcť vojsť bez toho, aby si ma všimli. Namiesto toho sa však počet ľudí zväčšoval, a obávajúc sa, že prídem neskoro, som narýchlo opustila svoj domov a predierala sa davom. Vo svojej úzkostlivej snahe dostať sa do chrámu som si nevšímala ani nedbala na zástup, ktorý ma obklopoval. Keď som vošla do budovy, uvidela som, že ten rozľahlý chrám podopieral jeden nesmierny stĺp a k nemu bol priviazaný baránok, celý zohavený a krvácajúci. Zdalo sa, že my, ktorí sme boli prítomní, sme vedeli, že tento baránok bol roztrhaný a zdrvený pre nás. Všetci, ktorí vstúpili do chrámu, museli predstúpiť pred neho a vyznať svoje hriechy.

> “Just before the lamb were elevated seats, upon which sat a company looking very happy. The light of heaven seemed to shine upon their faces, and they praised God and sang songs of glad thanksgiving that seemed like the music of the angels. These were they who had come before the lamb, confessed their sins, received pardon, and were now waiting in glad expectation of some joyful event.

> „Tesne pred Baránkom boli vyvýšené sedadlá, na ktorých sedela skupina ľudí, vyzerajúcich veľmi šťastne. Zdalo sa, že na ich tvárach žiari nebeské svetlo, a chválili Boha a spievali piesne radostného vďakyvzdania, ktoré zneli ako hudba anjelov. To boli tí, ktorí prišli pred Baránka, vyznali svoje hriechy, prijali odpustenie a teraz v radostnom očakávaní čakali na nejakú radostnú udalosť.

> “Even after I had entered the building, a fear came over me, and a sense of shame that I must humble myself before these people. But I seemed compelled to move forward, and was slowly making my way around the pillar in order to face the lamb, when a trumpet sounded, the temple shook, shouts of triumph arose from the assembled saints, an awful brightness illuminated the building, then all was intense darkness. The happy people had all disappeared with the brightness, and I was left alone in the silent horror of night. I awoke in agony of mind and could hardly convince myself that I had been dreaming. It seemed to me that my doom was fixed, that the Spirit of the Lord had left me, never to return.” Testimonies, volume 1, 27.

> „Aj po tom, čo som vošla do budovy, zmocnil sa ma strach a pocit hanby, že sa musím pokoriť pred týmito ľuďmi. Zdalo sa však, že som bola prinútená ísť ďalej, a pomaly som si razila cestu okolo stĺpa, aby som sa postavila tvárou k Baránkovi, keď zaznela trúba, chrám sa zatriasol, z úst zhromaždených svätých sa ozvali výkriky víťazstva, strašná žiara osvietila budovu, potom všetko zahalila hustá tma. Všetci tí šťastní ľudia spolu so žiarou zmizli a ja som zostala sama v tichej hrôze noci. Prebudila som sa v úzkosti mysle a sotva som sa vedela presvedčiť, že sa mi to len snívalo. Zdalo sa mi, že môj údel je spečatený, že Duch Pánov ma opustil, aby sa už nikdy nevrátil.“ Testimonies, zväzok 1, 27.

The “substance,” that is within the tenth that returns is the “pillar” who supports the temple. Daniel saw the causative vision of the Lamb that was hung upon the pillar, and the Lamb was the “pillar”. When Daniel saw that great vision, he was changed into the image of the pillar, and Isaiah’s tenth, likewise have the “substance” (the pillar), within them, and that substance is to be “eaten”, by all who would enter the temple. Those who enter the temple, and eat the substance, are God’s other flock who respond to the message of the ensign that is lifted up at the Sunday law, when there is a great forsaking in the land. The “holy seed,” that is Isaiah’s substance, is the Lamb that was slain from the foundation of the world.

„Podstata“, ktorá je vo vnútri navrátenej desatiny, je „stĺp“, ktorý podopiera chrám. Daniel videl príčinné videnie Baránka, ktorý bol zavesený na stĺpe, a Baránok bol tým „stĺpom“. Keď Daniel uvidel toto veľké videnie, bol premenený na obraz stĺpa; a Izaiášova desatina má podobne v sebe „podstatu“ (stĺp) a táto podstata má byť „jedená“ všetkými, ktorí by chceli vojsť do chrámu. Tí, ktorí vchádzajú do chrámu a jedia tú podstatu, sú Božie iné stádo, ktoré odpovedá na posolstvo koruhvy, pozdvihnutej pri nedeľnom zákone, keď je v krajine veľké opustenie. „Sväté semeno“, ktoré je Izaiášovou podstatou, je Baránok zabitý od založenia sveta.

The tenth who return will be delivered out of the hand of the wicked, when at the Sunday law the separation of Philadelphia and Laodicea is fixed for eternity, and many are then overthrown. Those overthrown are identified as the wicked who do not understand. They will also be delivered out of the hand of the terrible, for they will not receive the mark of the beast.

Desiatok tých, ktorí sa vrátia, bude vyslobodený z ruky bezbožníka, keď sa pri nedeľnom zákone oddelenie Filadelfie a Laodicey spečatí na večnosť a mnohí budú vtedy zvrhnutí. Tí, ktorí budú zvrhnutí, sú označení ako bezbožní, ktorí nechápu. Budú tiež vyslobodení z ruky ukrutníka, lebo neprijmú znamenie šelmy.

> Thus saith the Lord God; I will also make the multitude of Egypt to cease by the hand of Nebuchadrezzar king of Babylon. He and his people with him, the terrible of the nations, shall be brought to destroy the land: and they shall draw their swords against Egypt, and fill the land with the slain. And I will make the rivers dry, and sell the land into the hand of the wicked: and I will make the land waste, and all that is therein, by the hand of strangers: I the Lord have spoken it. Isaiah 30:10–12.

> Takto hovorí Pán Hospodin: Aj zástup Egypta spôsobím, že prestane, rukou Nebúkadnecara, kráľa Babylona. On i jeho ľud s ním, najstrašnejší z národov, budú privedení, aby zničili krajinu; vytasia svoje meče proti Egyptu a naplnia krajinu pobitými. A vysuším rieky a vydám krajinu do ruky bezbožných; a spustoším krajinu i všetko, čo je v nej, rukou cudzincov: Ja, Hospodin, som to povedal. Izaiáš 30:10–12.

The “terrible of nations” is the proxy army of the king of the north. The ensign that is lifted up at the Sunday law are delivered out of the hand of the foolish, or wicked virgins, and are also delivered out of the hand of the terrible of nations. The issue that we are addressing here is that Isaiah, and Daniel, and Jeremiah, and Ezekiel, and John are all used to represent the resurrection and empowerment of the one hundred and forty-four thousand who return from the disappointment of July 18, 2020. In Daniel’s final vision, the vision given by the river Hiddekel, Daniel is made to understand both the internal and external visions of God’s prophetic Word, and he is strengthened to present that message.

„Hrozný z národov“ je zástupné vojsko kráľa severu. Tí, ktorí sú znamením pozdvihnutým pri nedeľnom zákone, sú vyslobodení z ruky bláznivých, či bezbožných panien, a sú tiež vyslobodení z ruky hrozného z národov. Otázka, ktorou sa tu zaoberáme, je tá, že Izaiáš, Daniel, Jeremiáš, Ezechiel a Ján sú všetci použití na znázornenie vzkriesenia a zmocnenia stoštyridsaťštyritisíc, ktorí sa vracajú zo sklamania z 18. júla 2020. V Danielovom záverečnom videní, vo videní danom pri rieke Hidekel, je Danielovi dané porozumieť vnútornému i vonkajšiemu videniu Božieho prorockého Slova a je posilnený, aby predložil toto posolstvo.

The message of the internal and external is brought together with the prophetic definition of the head, or “fortress,” in verse ten, which identifies the Ukraine war that is currently being carried out by Putin. That key of identifying the head, has an internal and external application, and the beginning of that war marks the period when both heads become a subject of prophecy. The fortress or head as Russia identifies the second proxy war, that leads to the third proxy war, which marks the beginning of World War III, as typified by the battle of Panium in verse fifteen.

Posolstvo vnútorného a vonkajšieho sa spája s prorockou definíciou hlavy, čiže „pevnosti“, v desiatom verši, ktorá označuje vojnu na Ukrajine, ktorú v súčasnosti vedie Putin. Tento kľúč na určenie hlavy má vnútorné aj vonkajšie uplatnenie a začiatok tejto vojny označuje obdobie, keď sa obe hlavy stávajú predmetom proroctva. Pevnosť alebo hlava ako Rusko označuje druhú zástupnú vojnu, ktorá vedie k tretej zástupnej vojne, čo označuje začiatok tretej svetovej vojny, ako je to predobrazené bitkou pri Paniu v pätnástom verši.

Verse sixteen is the Sunday law, and therefore from 2014, when the Ukrainian war commenced, as represented in verses eleven and twelve, until the Sunday law the final work involved with the sealing of God’s people is accomplished. Gabriel’s interpretation in Daniel chapter eleven, represents the message that sanctifies, or seals God’s people. To miss that fact is to miss everything. The prophecy that is unsealed, which in the book of Revelation is called the Revelation of Jesus Christ, and which the book of Revelation identifies as being unsealed just before the close of probation, is a specific passage from the book of Daniel.

Šestnásty verš je nedeľný zákon, a preto od roku 2014, keď sa začala ukrajinská vojna, znázornená vo veršoch jedenásť a dvanásť, až po nedeľný zákon sa uskutočňuje záverečné dielo súvisiace so spečaťovaním Božieho ľudu. Gabrielov výklad v jedenástej kapitole Daniela predstavuje posolstvo, ktoré posväcuje, alebo spečaťuje Boží ľud. Prehliadnuť túto skutočnosť znamená prehliadnuť všetko. Proroctvo, ktoré je odpečatené, ktoré sa v knihe Zjavenie nazýva Zjavením Ježiša Krista a ktoré kniha Zjavenie označuje za odpečatené tesne pred ukončením času milosti, je konkrétnou pasážou z knihy Daniel.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> A povedal mi: Nezapečaťuj slová proroctva tejto knihy, lebo čas je blízko. Kto pácha neprávosť, nech pácha neprávosť ešte; a kto je poškvrnený, nech sa ešte poškvrňuje; a kto je spravodlivý, nech koná spravodlivosť ešte; a kto je svätý, nech sa ešte posväcuje. Zjavenie 22:10, 11.

In the last days, there is a specific time when the final prophecy is unsealed, for the verse says “the time is at hand.” That very expression located in the final chapter of Revelation is found also in the first chapter.

V posledných dňoch nastáva určitý čas, keď je záverečné proroctvo odpečatené, lebo verš hovorí: „čas je blízko.“ Práve tento výraz, nachádzajúci sa v záverečnej kapitole Zjavenia, sa nachádza aj v prvej kapitole.

> The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to show unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John: Who bare record of the word of God, and of the testimony of Jesus Christ, and of all things that he saw. Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. Revelation 1:1–3.

> Zjavenie Ježiša Krista, ktoré mu dal Boh, aby ukázal svojim služobníkom, čo sa má onedlho stať; a oznámil to, poslal svojho anjela svojmu služobníkovi Jánovi: ktorý vydal svedectvo o slove Božom a o svedectve Ježiša Krista, a o všetkom, čo videl. Blahoslavený ten, kto číta, a tí, ktorí počúvajú slová tohto proroctva a zachovávajú to, čo je v ňom napísané; lebo čas je blízko. Zjavenie 1:1–3.

Two hundred and twenty, and therefore twenty-two, are symbols of the combination of Divinity with humanity, and the final work of the third angel, which is the sealing of the one hundred and forty-four thousand, is accomplished within the prophetic context of the parable of the ten virgins. The wise virgins of the last days suffered their first disappointment on July 18, 2020, and they were scattered as dead bones in the street of Revelation chapter eleven, until July of 2023, twenty-two years after the sealing process began in 2001. The “time was then at hand,” and the Lord then raised up a “voice in the wilderness” who had received the message from Gabriel, who had received it from Christ, who had received it from the Father.

Dvestodvadsať, a teda dvadsaťdva, sú symbolmi spojenia božstva s ľudstvom a záverečné dielo tretieho anjela, ktorým je zapečaťovanie sto štyridsiatich štyroch tisícov, sa uskutočňuje v prorockom kontexte podobenstva o desiatich pannách. Múdre panny posledných dní utrpeli svoje prvé sklamanie 18. júla 2020 a boli rozptýlené ako mŕtve kosti na ulici v jedenástej kapitole Zjavenia, až do júla 2023, dvadsaťdva rokov po tom, čo sa v roku 2001 začal proces zapečaťovania. „Čas bol vtedy blízko“ a Pán potom pozdvihol „hlas na púšti“, ktorý prijal posolstvo od Gabriela, ktorý ho prijal od Krista, ktorý ho prijal od Otca.

The voice then began to send the message to the churches, and it has been sent in the electronic fashion where it can be read and or heard, currently in over sixty languages. The portion of prophecy that was unsealed, that is that message is found in the book of Daniel.

Hlas potom začal posielať posolstvo cirkvám a bolo rozosielané elektronickou cestou, takže sa dá čítať a/alebo počuť, v súčasnosti vo viac ako šesťdesiatich jazykoch. Časť proroctva, ktorá bola odpečatená, totiž toto posolstvo, sa nachádza v knihe Daniel.

> “The book that was sealed is not the Revelation, but that portion of the prophecy of Daniel relating to the last days. The angel commanded, ‘But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end.’ Daniel 12:4.” Acts of the Apostles, 585.

> „Kniha, ktorá bola zapečatená, nie je Zjavenie, ale tá časť Danielovho proroctva, ktorá sa vzťahuje na posledné dni. Anjel prikázal: ‚Ty však, Daniel, zavri tieto slová a zapečať knihu až do času konca.‘ Daniel 12:4.“ Skutky apoštolov, 585.

The “portion of the prophecy of Daniel relating to the last days,” is verse forty. It is not simply verse forty, it is the portion of verse forty that is represented after the time of the end in 1989, and before the Sunday law of verse forty-one. The history of verse forty that has no mention within the verse itself is the portion of prophecy relating to the last days that was sealed up, and that since July, 2023 has been being unsealed for those who choose to see and hear.

„Časť proroctva Daniela vzťahujúca sa na posledné dni“ je štyridsiaty verš. Nie je to jednoducho celý štyridsiaty verš; je to tá časť štyridsiateho verša, ktorá je znázornená po čase konca v roku 1989 a pred nedeľným zákonom v štyridsiatom prvom verši. Dejiny štyridsiateho verša, o ktorých sa v samotnom verši nenachádza nijaká zmienka, sú tou časťou proroctva vzťahujúcou sa na posledné dni, ktorá bola zapečatená a ktorá sa od júla 2023 odpečaťuje pre tých, ktorí sa rozhodnú vidieť a počuť.

Verse forty records nothing of the history that follows the collapse of the Soviet Union in 1989, until the Sunday law of verse forty-one, but it does provide the prophetic platform that other lines of prophecy are to be placed upon. Those who are unwilling to see and hear that the methodology of line upon line is the latter rain methodology do not have the ability to see the hidden history of verse forty, and that is the history that is the Revelation of Jesus Christ, which Gabriel came to interpret for John and Daniel.

Štyridsiaty verš nezaznamenáva nič z dejín, ktoré nasledujú po rozpade Sovietskeho zväzu v roku 1989, až po nedeľný zákon zo štyridsiateho prvého verša, no poskytuje prorockú platformu, na ktorú majú byť položené iné línie proroctva. Tí, ktorí nie sú ochotní vidieť a počuť, že metodológia riadok na riadok je metodológiou neskorého dažďa, nemajú schopnosť vidieť skryté dejiny štyridsiateho verša, a to sú tie dejiny, ktoré sú Zjavením Ježiša Krista, ktoré Gabriel prišiel vyložiť Jánovi a Danielovi.

We will continue this study in the next article.

V tejto štúdii budeme pokračovať v nasledujúcom článku.

> “At Berea Paul again commenced his work by going into the synagogue of the Jews to preach the gospel of Christ. He says of them, ‘These were more noble than those in Thessalonica, in that they received the word with all readiness of mind, and searched the Scriptures daily, whether those things were so. Therefore many of them believed; also of honorable women which were Greeks, and of men, not a few.’

> „V Beréi Pavol opäť začal svoje dielo tým, že vošiel do židovskej synagógy, aby zvestoval Kristovo evanjelium. Hovorí o nich: ,Títo boli šľachetnejší než tí v Tesalonike, pretože prijali slovo so všetkou ochotou mysle a denne skúmali Písma, či je to tak. Preto mnohí z nich uverili; a takisto aj nemálo ctihodných žien, ktoré boli Grékyne, i mužov.‘“

> “In the presentation of the truth, those who honestly desire to be right will be awakened to a diligent searching of the Scriptures. This will produce results similar to those that attended the labors of the apostles in Berea. But those who preach the truth in these days meet many who are the opposite of the Bereans. They cannot controvert the doctrine presented to them, yet they manifest the utmost reluctance to investigate the evidence offered in its favor, and assume that even if it is the truth it is a matter of little consequence whether or not they accept it as such. They think that their old faith and customs are good enough for them. But the Lord, who sent out his ambassadors with a message to the world, will hold the people responsible for the manner in which they treat the words of his servants. God will judge all according to the light which has been presented to them, whether it is plain to them or not. It is their duty to investigate as did the Bereans. The Lord says through the prophet Hosea: ‘My people are destroyed for lack of knowledge; because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee.’

> „Pri predkladaní pravdy budú tí, ktorí úprimne túžia konať správne, prebudení k usilovnému skúmaniu Písem. To prinesie výsledky podobné tým, ktoré sprevádzali prácu apoštolov v Berei. Ale tí, ktorí v týchto dňoch kážu pravdu, sa stretávajú s mnohými, ktorí sú pravým opakom Berejčanov. Nedokážu vyvrátiť učenie, ktoré sa im predkladá, a predsa prejavujú krajnú neochotu skúmať dôkazy uvádzané v jeho prospech a domnievajú sa, že aj keby to bola pravda, je vecou malej dôležitosti, či ju ako takú prijmú alebo nie. Myslia si, že ich stará viera a zvyky sú pre nich dosť dobré. Ale Pán, ktorý vyslal svojich poslov s posolstvom svetu, bude ľud brať na zodpovednosť za spôsob, akým zaobchádza so slovami svojich služobníkov. Boh bude súdiť všetkých podľa svetla, ktoré im bolo predložené, či je im jasné, alebo nie. Ich povinnosťou je skúmať, ako to robili Berejčania. Pán hovorí prostredníctvom proroka Ozeáša: ‚Môj ľud hynie pre nedostatok poznania; pretože si zavrhol poznanie, aj ja zavrhnem teba.‘“

> “The minds of the Bereans were not narrowed by prejudice, and they were willing to investigate and receive the truths preached by the apostles. If the people of our time would follow the example of the noble Bereans, in searching the Scriptures daily, and in comparing the messages brought to them with what is there recorded, there would be thousands loyal to God’s law where there is one today. But many who profess to love God have no desire to change from error to truth, and they cling to the pleasing fables of the last days. Error blinds the mind and leads from God; but truth gives light to the mind, and life to the soul.” Sketches from the Life of Paul, 87, 88.

> „Mysle Berejcov neboli zúžené predsudkami a boli ochotní skúmať i prijímať pravdy hlásané apoštolmi. Keby ľud našej doby nasledoval príklad ušľachtilých Berejcov, denne skúmal Písma a porovnával posolstvá, ktoré sa mu prinášajú, s tým, čo je tam zaznamenané, boli by dnes tisíce verné Božiemu zákonu tam, kde je teraz jeden. No mnohí, ktorí sa hlásia k láske k Bohu, nemajú túžbu zmeniť omyl za pravdu a pridŕžajú sa príjemných bájok posledných dní. Omyl zaslepuje myseľ a odvádza od Boha; pravda však osvecuje myseľ a dáva život duši.“ Sketches from the Life of Paul, 87, 88.

Back to Articles