Article

# Panium - Number Fourteen

Panium – číslo štrnásť

The Disappointment as the Key to the Temple Test

Sklamanie ako kľúč ku skúške chrámu

Author

Jeff Pippenger

Published

February 18, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

The subject of the sanctuary was the “key” that unlocked the disappointment of October 22, 1844 at the beginning of the third angel’s message, and it is the subject of the disappointment that is the “key” to unlock the sanctuary message of the temple test at the end of the third angel.

Predmet svätyne bol „kľúčom“, ktorý na začiatku posolstva tretieho anjela odomkol sklamanie z 22. októbra 1844, a predmet tohto sklamania je „kľúčom“ k odomknutiu posolstva o svätyni v skúške chrámu na konci posolstva tretieho anjela.

> And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Matthew 16:19.

> A dám ti kľúče od nebeského kráľovstva; a čokoľvek zviažeš na zemi, bude zviazané v nebi; a čokoľvek rozviažeš na zemi, bude rozviazané v nebi. Matúš 16:19.

The fact that September 11, 2001 is understood as “9/11” in agreement with “911” being the symbol of an emergency call in the United States, was designed by the One who designed all things. Understanding the disappointment of July 18, 2020 is what allows the movement of the one hundred and forty-four thousand to be recognized as such; but only by those who wish to see that Jesus represents the spiritual with the natural today no differently than He did two thousand years ago. “20/20” vision is the best you can have, and the disappointment of 2020 is the waymark that allows the temple to be recognized in the prophetic history of the ten virgins.

Skutočnosť, že 11. september 2001 je chápaný ako „9/11“ v zhode s tým, že „911“ je v Spojených štátoch symbolom tiesňového volania, bola ustanovená Tým, ktorý ustanovil všetky veci. Pochopenie sklamania z 18. júla 2020 je tým, čo umožňuje, aby bolo hnutie stoštyridsaťštyritisíc rozpoznané ako také; avšak iba tými, ktorí chcú vidieť, že Ježiš dnes predstavuje duchovné prostredníctvom prirodzeného nijako inak, než ako to robil pred dvetisíc rokmi. Zrak „20/20“ je tým najlepším, aký môžete mať, a sklamanie roku 2020 je medzníkom, ktorý umožňuje, aby bol chrám rozpoznaný v prorockých dejinách desiatich panien.

> “The parable of the ten virgins of Matthew 25 also illustrates the experience of the Adventist people.” The Great Controversy, 393.

> „Podobenstvo o desiatich pannách z Matúša 25 takisto znázorňuje skúsenosť adventného ľudu.“ Veľký spor, 393.

Twenty 20 vision is even better when combined with the hindsight represented by the foundational truths. Paul teaches that “the spirits of the prophets are subject to the spirits of the prophets,” and Matthew’s virgins are therefore the same virgins that John identifies as the one hundred and forty-four thousand, and John identifies them as virgins in—Revelation 144.

Zrak dvadsať na dvadsať je ešte lepší, keď sa spojí so spätným pohľadom, ktorý predstavujú základné pravdy. Pavol učí, že „duchovia prorokov sa podriaďujú prorokom“, a Matúšove panny sú preto tými istými pannami, ktoré Ján označuje ako sto štyridsaťštyri tisíc, a Ján ich označuje ako panny v—Zjavení 144.

> These are they which were not defiled with women; for they are virgins. These are they which follow the Lamb whithersoever he goeth. These were redeemed from among men, being the firstfruits unto God and to the Lamb. Revelation 14:4.

> To sú tí, ktorí sa nepoškvrnili so ženami, lebo sú pannami. To sú tí, ktorí nasledujú Baránka, kamkoľvek ide. Títo boli vykúpení spomedzi ľudí ako prvotina Bohu a Baránkovi. Zjavenie 14,4.

The first fruits of the fall season are the virgins who follow the Lamb into the temple, and the “key” to understanding the temple is the disappointment of 2020.

Prvotinami jesenného obdobia sú panny, ktoré nasledujú Baránka do chrámu, a „kľúčom“ k pochopeniu chrámu je sklamanie z roku 2020.

> And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open. Isaiah 22:22.

> A položím na jeho plece kľúč domu Dávidovho; a otvorí, a nikto nezavrie; a zavrie, a nikto neotvorí. Izaiáš 22:22.

If an Adventist is to be among the 144,000, they will of prophetic necessity have suffered a disappointment that was caused by the presentation of a public prediction that failed.

Ak má byť adventista medzi 144 000, z prorockej nevyhnutnosti musel prežiť sklamanie spôsobené zverejnením verejnej predpovede, ktorá sa nenaplnila.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> „Často sa odvolávam na podobenstvo o desiatich pannách, z ktorých päť bolo múdrych a päť nerozumných. Toto podobenstvo sa splnilo a splní do poslednej bodky, lebo má osobitné uplatnenie pre tento čas a podobne ako posolstvo tretieho anjela sa splnilo a bude aj naďalej prítomnou pravdou až do konca času.“ Review and Herald, 19. august 1890.

The battle of Panium in verse fifteen of Daniel eleven is the battle that leads to verse sixteen, which identifies the Sunday law in the United States.

Bitka pri Paniu vo verši pätnásť jedenástej kapitoly Daniela je bitkou, ktorá vedie k veršu šestnásť, ktorý označuje nedeľný zákon v Spojených štátoch.

> So the king of the north shall come, and cast up a mount, and take the most fenced cities: and the arms of the south shall not withstand, neither his chosen people, neither shall there be any strength to withstand. Daniel 11:15.

> A tak príde kráľ severu, navŕši val a zaujme najopevnenejšie mestá; a ramená juhu neobstoja, ani jeho vybraný ľud, a nebude sily odolať. Daniel 11,15.

In this verse the United States defeats Russia, along with Russia’s chosen people. But in the next verse. No one can stand against the rise of Rome, which marks Judah and Jerusalem as the first step in its conquest of the world; as Rome rose up as the fourth kingdom of Bible prophecy. By standing in the literal glorious land in verse sixteen, the symbol of literal Rome’s authority was within the literal glorious land; thus, typifying verse forty-one, when the mark of spiritual Rome’s authority is enforced upon the spiritual glorious land of the United States.

V tomto verši Spojené štáty porážajú Rusko spolu s vyvoleným ľudom Ruska. Ale v nasledujúcom verši nikto nemôže obstáť proti vzostupu Ríma, ktorý označuje Júdu a Jeruzalem ako prvý krok vo svojom dobývaní sveta; keďže Rím povstal ako štvrté kráľovstvo biblického proroctva. Tým, že stál v doslovnej nádhernej krajine vo verši šestnásť, bol symbol autority doslovného Ríma v doslovnej nádhernej krajine; a tak predobrazoval verš štyridsaťjeden, keď je znak autority duchovného Ríma vynucovaný na duchovnej nádhernej krajine Spojených štátov.

The two horns of the earth-beast of Revelation thirteen represent Republicanism and Protestantism. In verse fifteen of Daniel eleven Antiochus Magnus, known as Antiochus III and Antiochus the Great defeats the southern kingdom, represented by the Ptolemaic dynasty. Antiochus represents Donald Trump and the southern king represents Russia. The battle of Panium is the battle between the United States and Russia and Russia’s chosen people, a battle which Antiochus prevailed, but thereafter saw his kingdom conquered by literal Rome—the power of verse fourteen, that establishes the external vision of the Republican horn of the earth beast. The internal vision is represented by the Protestant horn of the earth beast. Both horns are at the battle of Panium, for Peter is there as a Protestant with his message from the book of Joel.

Dva rohy zemskej šelmy zo Zjavenia trinásť predstavujú republikánstvo a protestantizmus. Vo verši pätnásť Daniela jedenásť Antiochos Magnus, známy ako Antiochos III. a Antiochos Veľký, poráža južné kráľovstvo, predstavované ptolemaiovskou dynastiou. Antiochos predstavuje Donalda Trumpa a južný kráľ predstavuje Rusko. Bitka pri Pániu je bitkou medzi Spojenými štátmi a Ruskom a vyvoleným ľudom Ruska, bitkou, v ktorej Antiochos zvíťazil, no potom videl svoje kráľovstvo dobyté doslovným Rímom — mocnosťou verša štrnásť, ktorá ustanovuje vonkajšie videnie republikánskeho rohu zemskej šelmy. Vnútorné videnie predstavuje protestantský roh zemskej šelmy. Oba rohy sú pri bitke pri Pániu, lebo Peter je tam ako protestant so svojím posolstvom z knihy Joel.

## 250 Years

250 rokov

When we consider the two lines of the earth beast, we find that in 1776 the earth beast began its rise, and by 1798, (twenty-two years later) the sea beast of Revelation thirteen received its deadly wound, and the earth beast began its rule as the sixth kingdom of Bible prophecy. Two hundred and fifty years later, in 2026 we have awakened to the internal temple test that began May 8, 2025.

Keď uvažujeme o dvoch líniách zemskej šelmy, zistíme, že v roku 1776 zemská šelma začala svoj vzostup a do roku 1798 (o dvadsaťdva rokov neskôr) morská šelma zo zjavenia trinástej kapitoly dostala svoju smrteľnú ranu a zemská šelma začala svoju vládu ako šieste kráľovstvo biblického proroctva. O dvestopäťdesiat rokov neskôr, v roku 2026, sme sa prebudili k skúške vnútorného chrámu, ktorá sa začala 8. mája 2025.

Those “250” years are also connected with Antiochus Magnus. Beginning with the decree in 457 BC and projecting from that decree two hundred and fifty years we arrive at 207, seven years before the battle of Panium, and ten years after Ptolemy defeated Antiochus at the battle of Raphia, which is represented in verse eleven of Daniel eleven. Daniel 11:11 is of course the external line of the Republican horn that aligns with Revelation 11:11, which is the internal line of the Protestant horn. Daniel and the Revelation are the same book, and Revelation employs the seals as symbols of external prophecy and the churches as symbols of the parallel internal prophecy.

Tých „250“ rokov je takisto spojených s Antiochom Magnom. Ak začneme dekrétom v roku 457 pred Kr. a od tohto dekrétu odmeriame dvestopäťdesiat rokov, dospejeme k roku 207, sedem rokov pred bitkou pri Paniu a desať rokov po tom, čo Ptolemaios porazil Antiocha v bitke pri Ráfii, ktorá je predstavená v jedenástom verši jedenástej kapitoly Daniela. Daniel 11,11 je, prirodzene, vonkajšou líniou republikánskeho rohu, ktorá sa zhoduje so Zjavením 11,11, čo je vnútorná línia protestantského rohu. Daniel a Zjavenie sú tá istá kniha a Zjavenie používa pečate ako symboly vonkajšieho proroctva a cirkvi ako symboly paralelného vnútorného proroctva.

Cyrus represents all three decrees, for you cannot have a third without a first and a second.

Kýros predstavuje všetky tri dekréty, lebo nemôžete mať tretí bez prvého a druhého.

> “In the seventh chapter of Ezra the decree is found. Verses 12–26. In its completest form it was issued by Artaxerxes, king of Persia, 457 BC. But in Ezra 6:14 the house of the Lord at Jerusalem is said to have been built ‘according to the commandment [“decree,” margin] of Cyrus, and Darius, and Artaxerxes king of Persia.’ These three kings, in originating, reaffirming, and completing the decree, brought it to the perfection required by the prophecy to mark the beginning of the 2300 years. Taking 457 BC, the time when the decree was completed, as the date of the commandment, every specification of the prophecy concerning the seventy weeks was seen to have been fulfilled.” The Great Controversy, 326.

> „V siedmej kapitole Ezdráša sa nachádza výnos. Verše 12–26. Vo svojej najúplnejšej podobe ho vydal Artaxerxes, perzský kráľ, roku 457 pred Kr. V Ezdrášovi 6,14 sa však o dome Hospodinovom v Jeruzaleme hovorí, že bol postavený „podľa rozkazu [„výnosu“, okrajová poznámka] Kýra, Dária a Artaxerxa, perzského kráľa“. Títo traja králi tým, že výnos ustanovili, znovu potvrdili a dovŕšili, priviedli ho k úplnosti, ktorú proroctvo vyžadovalo na označenie začiatku 2300 rokov. Keď sa za dátum príkazu prijal rok 457 pred Kr., čas, keď bol výnos dovŕšený, ukázalo sa, že každé jednotlivé určenie proroctva o sedemdesiatich týždňoch sa naplnilo.“ Veľký spor, 326.

From the three decrees that are represented by Cyrus in 457 BC, “250” years concludes in the history between the battle of Raphia in 217 BC, when Ptolemy IV defeated Antiochus the Great and 200 BC when Antiochus then defeated Ptolemy at the battle of Panium in verse fifteen. The line aligns Antiochus Magnus with Donald Trump. At the beginning of the sixth kingdom of Bible prophecy in 1776 unto 1798 there is a period of “22” years that represent the rise of the sixth kingdom. Those “22” years also illustrate the history represented by the number “22” at the end of the history of the sixth kingdom from 2001 unto 2023. “22” is the symbol of the combination of Divinity with humanity which is accomplished within the history of the sixth kingdom of Bible prophecy, who is the earth beast with an external horn of Republicanism and an internal horn of Protestantism.

Z troch dekrétov, ktoré sú v roku 457 pred Kr. predstavené Kýrom, sa v dejinách medzi bitkou pri Ráfii v roku 217 pred Kr., keď Ptolemaios IV. porazil Antiocha Veľkého, a rokom 200 pred Kr., keď Antiochos potom porazil Ptolemaia v pätnástom verši v bitke pri Paniu, uzatvára „250“ rokov. Táto línia uvádza Antiocha Magna do súladu s Donaldom Trumpom. Na začiatku šiesteho kráľovstva biblického proroctva, od roku 1776 do roku 1798, je obdobie „22“ rokov, ktoré predstavuje vzostup šiesteho kráľovstva. Týchto „22“ rokov takisto znázorňuje dejiny predstavené číslom „22“ na konci dejín šiesteho kráľovstva od roku 2001 do roku 2023. „22“ je symbolom spojenia Božstva s ľudstvom, ktoré sa uskutočňuje v dejinách šiesteho kráľovstva biblického proroctva, ktorým je zemská šelma s vonkajším rohom republikanizmu a vnútorným rohom protestantizmu.

The work Christ accomplishes with the union represented by “22” is the final work of Christ in the Most Holy Place, that is represented by the blotting out of sin, which according to Joel accompanied with Peter’s inspired commentary takes place during the outpouring of the latter rain.

Dielo, ktoré Kristus vykonáva prostredníctvom spojenia znázorneného číslom „22“, je záverečným Kristovým dielom vo Svätyni svätých, ktoré je znázornené vyhladením hriechu, čo sa podľa Joela spolu s Petrovým vnuknutým výkladom odohráva počas vyliatia neskorého dažďa.

> Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord. Acts 3:19.

> Kajajte sa teda a obráťte sa, aby boli vyhladené vaše hriechy, keď prídu časy občerstvenia od prítomnosti Pána. Skutky 3,19.

The blotting out of sin is the last work of the heavenly High Priest.

Vymazanie hriechu je posledným dielom nebeského Veľkňaza.

> “As anciently the sins of the people were by faith placed upon the sin offering and through its blood transferred, in figure, to the earthly sanctuary, so in the new covenant the sins of the repentant are by faith placed upon Christ and transferred, in fact, to the heavenly sanctuary. And as the typical cleansing of the earthly was accomplished by the removal of the sins by which it had been polluted, so the actual cleansing of the heavenly is to be accomplished by the removal, or blotting out, of the sins which are there recorded. But before this can be accomplished, there must be an examination of the books of record to determine who, through repentance of sin and faith in Christ, are entitled to the benefits of His atonement. The cleansing of the sanctuary therefore involves a work of investigation—a work of judgment. This work must be performed prior to the coming of Christ to redeem His people; for when He comes, His reward is with Him to give to every man according to his works. Revelation 22:12.” The Great Controversy, 421.

> „Ako v dávnych časoch boli hriechy ľudu vierou prenesené na obeť za hriech a prostredníctvom jej krvi obrazne prenesené do pozemskej svätyne, tak v novej zmluve sú hriechy kajúcich vierou kladené na Krista a skutočne prenášané do nebeskej svätyne. A ako bolo predobrazné očistenie pozemskej svätyne vykonané odstránením hriechov, ktorými bola poškvrnená, tak skutočné očistenie nebeskej svätyne má byť vykonané odstránením, čiže zahladením, hriechov, ktoré sú tam zaznamenané. No skôr než sa to môže uskutočniť, musí prebehnúť preskúmanie záznamových kníh, aby sa zistilo, kto je prostredníctvom pokánia z hriechu a viery v Krista oprávnený na dobrodenia Jeho zmierenia. Očistenie svätyne teda zahŕňa dielo vyšetrovania — dielo súdu. Toto dielo musí byť vykonané pred Kristovým príchodom, aby vykúpil svoj ľud; lebo keď príde, Jeho odplata je s Ním, aby odplatil každému podľa jeho skutkov. Zjavenie 22:12.“ Veľký spor, 421.

The work that began on October 22, 1844, began at the climax of the Midnight Cry and the work is finished at the climax of the Midnight Cry, which Peter identifies as the period of the blotting out sin, which marks the period of the judgment of the living, when the “times of refreshing” arrives.

Dielo, ktoré sa začalo 22. októbra 1844, sa začalo na vrchole Polnočného volania, a toto dielo je dokonané na vrchole Polnočného volania, ktoré Peter označuje ako obdobie vyhladenia hriechov; to označuje obdobie súdu nad živými, keď prichádzajú „časy občerstvenia“.

> “The work of the investigative judgment and the blotting out of sins is to be accomplished before the second advent of the Lord. Since the dead are to be judged out of the things written in the books, it is impossible that the sins of men should be blotted out until after the judgment at which their cases are to be investigated. But the apostle Peter distinctly states that the sins of believers will be blotted out ‘when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; and He shall send Jesus Christ.’ Acts 3:19, 20. When the investigative judgment closes, Christ will come, and His reward will be with Him to give to every man as his work shall be.” The Great Controversy, 485.

> „Dielo vyšetrujúceho súdu a vymazania hriechov sa má vykonať pred druhým príchodom Pána. Keďže mŕtvi majú byť súdení podľa toho, čo je napísané v knihách, je nemožné, aby hriechy ľudí boli vymazané skôr než po súde, pri ktorom majú byť ich prípady preskúmané. Apoštol Peter však jasne uvádza, že hriechy veriacich budú vymazané, ‚keď prídu časy občerstvenia od tváre Pánovej; a pošle Ježiša Krista.‘ Skutky 3:19, 20. Keď sa vyšetrujúci súd skončí, Kristus príde a Jeho odmena bude s Ním, aby odplatil každému podľa jeho skutkov.“ Veľký spor, 485.

The “times of refreshing” are also the “times of the restitution of all things.”

„Časy občerstvenia“ sú aj „časmi napravenia všetkých vecí“.

> Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; And he shall send Jesus Christ, which before was preached unto you: Whom the heaven must receive until the times of restitution of all things, which God hath spoken by the mouth of all his holy prophets since the world began. Acts 3:19–21.

> Kajajte sa teda a obráťte sa, aby boli vaše hriechy zotreté, keď prídu časy občerstvenia od tváre Pánovej; a aby poslal Ježiša Krista, ktorý vám bol už prv zvestovaný: ktorého musí nebo prijať až do časov napravenia všetkého, o čom Boh hovoril ústami všetkých svojich svätých prorokov od vekov. Skutky 3,19–21.

The “times of refreshing” comes “from the presence of the Lord” that occurs when “Jesus Christ” is sent. When the angel of Revelation ten descended on August 11, 1840, Sister White identified that the angel “was no less a personage than Jesus Christ.” The work Christ began on October 22, 1844 was ushered in by the history of 1840 to 1844; a history which Sister White says was “a glorious manifestation of the power of God,” while aligning that very history with the Pentecostal season in the time of Peter, and then using those two lines of prophetic history to point forward to the descent of the angel of Revelation eighteen who lightens the earth with His glory.

„Časy občerstvenia“ prichádzajú „od tváre Pánovej“, keď je poslaný „Ježiš Kristus“. Keď anjel zo zjavenia desať zostúpil 11. augusta 1840, sestra Whiteová označila, že tento anjel „nebol nik iný než Ježiš Kristus“. Dielo, ktoré Kristus začal 22. októbra 1844, bolo uvedené dejinami rokov 1840 až 1844; dejinami, o ktorých sestra Whiteová hovorí, že boli „slávnym prejavom Božej moci“, pričom práve tieto dejiny dáva do súladu s obdobím Letníc v Petrovom čase a potom tieto dve línie prorockých dejín používa na to, aby ukázala dopredu na zostúpenie anjela zo zjavenia osemnásť, ktorý osvecuje zem svojou slávou.

> “The angel who unites in the proclamation of the third angel’s message is to lighten the whole earth with his glory. A work of world-wide extent and unwonted power is here foretold. The advent movement of 1840–44 was a glorious manifestation of the power of God; the first angel’s message was carried to every missionary station in the world, and in some countries there was the greatest religious interest which has been witnessed in any land since the Reformation of the sixteenth century; but these are to be exceeded by the mighty movement under the last warning of the third angel.

> „Anjel, ktorý sa pripája k hlásaniu posolstva tretieho anjela, má osvietiť celú zem svojou slávou. Tu je predpovedané dielo celosvetového dosahu a neobyčajnej moci. Adventné hnutie rokov 1840–44 bolo slávnym prejavom Božej moci; posolstvo prvého anjela bolo nesené na každú misijnú stanicu na svete a v niektorých krajinách sa prejavil najväčší náboženský záujem, aký bol zaznamenaný v ktorejkoľvek krajine od reformácie šestnásteho storočia; to všetko však má byť prekonané mocným hnutím pod posledným varovaním tretieho anjela.

> “The work will be similar to that of the Day of Pentecost. As the ‘former rain’ was given, in the outpouring of the Holy Spirit at the opening of the gospel, to cause the upspringing of the precious seed, so the ‘latter rain’ will be given at its close for the ripening of the harvest. ‘Then shall we know, if we follow on to know the Lord: His going forth is prepared as the morning; and He shall come unto us as the rain, as the latter and former rain unto the earth.’ Hosea 6:3. ‘Be glad then, ye children of Zion, and rejoice in the Lord your God: for He hath given you the former rain moderately, and He will cause to come down for you the rain, the former rain, and the latter rain.’ Joel 2:23. ‘In the last days, saith God, I will pour out of My Spirit upon all flesh.’ ‘And it shall come to pass, that whosoever shall call on the name of the Lord shall be saved.’ Acts 2:17, 21.

> „Dielo bude podobné tomu z Letníc. Ako bol daný ‚raný dážď‘ pri vyliatí Ducha Svätého na počiatku evanjelia, aby spôsobil vzídenie vzácneho semena, tak bude na jeho záver daný aj ‚pozdný dážď‘ na dozretie žatvy. ‚Potom poznáme, ak sa budeme usilovať poznať Hospodina: jeho vychádzanie je pripravené ako ranná zora; a príde k nám ako dážď, ako neskorý a skorý dážď na zem.‘ Ozeáš 6,3. ‚Radujte sa teda, synovia Siona, a veselte sa v Hospodinovi, svojom Bohu, lebo vám dal raný dážď v pravej miere a zošle vám dážď, raný i pozdný dážď.‘ Joel 2,23. ‚V posledných dňoch, hovorí Boh, vylejem zo svojho Ducha na každé telo.‘ ‚A stane sa, že každý, kto bude vzývať meno Pánovo, bude spasený.‘ Skutky 2,17.21.“

> “The great work of the gospel is not to close with less manifestation of the power of God than marked its opening. The prophecies which were fulfilled in the outpouring of the former rain at the opening of the gospel are again to be fulfilled in the latter rain at its close. Here are ‘the times of refreshing’ to which the apostle Peter looked forward when he said: ‘Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; and He shall send Jesus.’ Acts 3:19, 20.” The Great Controversy, 611.

> „Veľké dielo evanjelia sa nemá uzavrieť s menším prejavom Božej moci, než aký sprevádzal jeho začiatok. Proroctvá, ktoré sa naplnili pri vyliatí ranného dažďa na začiatku evanjelia, sa majú znovu naplniť pri neskorom daždi na jeho závere. Tu sú ‚časy občerstvenia‘, na ktoré apoštol Peter hľadel vpred, keď povedal: ‚Kajajte sa teda a obráťte sa, aby boli zotreté vaše hriechy, keď prídu časy občerstvenia od tváre Pánovej; a On pošle Ježiša.‘ Skutky 3:19, 20.“ Veľký spor, 611.

The Advent movement of 1840 to 1844 was a glorious manifestation of the power of God that ushered in the opening of the work of Christ in cleansing His sanctuary. That history began when Jesus, represented as the first angel of Revelation fourteen, descended on August 11, 1840 as represented in chapter ten of Revelation. The manifestation of the power of God that then began escalated to the opening of the investigative judgment, and therefore typified a manifestation of the power of God which would escalate to the close of the investigative judgment. The period at the end began at 9/11, when Jesus again descended as the angel of Revelation eighteen when the great buildings of New York were brought down by the touch of God, and the work of the investigative judgment changed from the dead, unto the living. The rains arrive when Jesus is sent.

Adventné hnutie rokov 1840 až 1844 bolo slávnym prejavom Božej moci, ktorý uviedol otvorenie Kristovho diela očisťovania Jeho svätyne. Tieto dejiny sa začali, keď Ježiš, predstavený ako prvý anjel zo Zjavenia štrnástej kapitoly, zostúpil 11. augusta 1840, ako je to znázornené v desiatej kapitole Zjavenia. Prejav Božej moci, ktorý sa vtedy začal, zosilňoval až k otvoreniu vyšetrujúceho súdu, a preto predobrazoval prejav Božej moci, ktorý bude zosilňovať až k uzavretiu vyšetrujúceho súdu. Obdobie na konci sa začalo 11. septembra, keď Ježiš znovu zostúpil ako anjel zo Zjavenia osemnástej kapitoly, keď boli veľké budovy New Yorku zvrhnuté dotykom Boha a dielo vyšetrujúceho súdu sa zmenilo od mŕtvych k živým. Dažde prichádzajú, keď je Ježiš poslaný.

Jesus taught that we are to ask in order to receive, and Zechariah says we are to ask for the latter rain, in the time of the latter rain. It is therefore evident you must know that you are in the time of the latter rain, in order to fulfill Zechariah’s direction.

Ježiš učil, že máme prosiť, aby sme dostali, a Zachariáš hovorí, že máme prosiť o neskorý dážď, v čase neskorého dažďa. Preto je zrejmé, že musíte vedieť, že sa nachádzate v čase neskorého dažďa, aby ste splnili Zachariášov pokyn.

> Ask ye of the Lord rain in the time of the latter rain; so the Lord shall make bright clouds, and give them showers of rain, to every one grass in the field. Zechariah 10:1.

> Proste od Hospodina dážď v čase neskorého dažďa; a Hospodin utvorí jasné oblaky a dá im prívaly dažďa, každému trávu na poli. Zachariáš 10,1.

At 9/11 Jesus descended as the angel of Revelation eighteen and the latter rain began to sprinkle, but it only falls on those who meet Zechariah’s command to “ask for the latter rain,” when you have the genuine understanding that “the times of refreshing” and restoration of all things has arrived. The soul must “recognize” that the prophetic period of the latter rain has arrived.

O 9/11 Ježiš zostúpil ako anjel zo Zjavenia osemnástej kapitoly a pozdný dážď sa začal spúšťať, no padá iba na tých, ktorí spĺňajú Zachariášov príkaz „prosiť o pozdný dážď“, keď máte pravé porozumenie, že „časy občerstvenia“ a obnova všetkých vecí prišli. Duša musí „rozpoznať“, že nastalo prorocké obdobie pozdného dažďa.

> “We must not wait for the latter rain. It is coming upon all who will recognize and appropriate the dew and showers of grace that fall upon us. When we gather up the fragments of light, when we appreciate the sure mercies of God, who loves to have us trust Him, then every promise will be fulfilled. [Isaiah 61:11 quoted.] The whole earth is to be filled with the glory of God.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 984.

> „Nesmieme čakať na neskorý dážď. Prichádza na všetkých, ktorí rozpoznajú a prisvoja si rosu a prehánky milosti, ktoré na nás padajú. Keď zhromažďujeme úlomky svetla, keď si vážime isté Božie milosrdenstvá, Boha, ktorý rád vidí, že Mu dôverujeme, potom sa splní každé zasľúbenie. [Citovaný Izaiáš 61,11.] Celá zem má byť naplnená slávou Božou.“ The Seventh-day Adventist Bible Commentary, zväzok 7, 984.

At 9/11 the times of refreshing began, and the blotting out of the sins of the living began. That judgment is aligned with the very first tenant of the three-step covenant of Abraham. That first tenant was that when the Lord brought Israel out of Egyptian bondage He would judge both His covenant people, and the nation where they had been living as pilgrims and strangers. The first covenant people typified the last covenant people who are the one hundred and forty-four thousand. Those prophetic people will be judged as the Protestant horn of the earth beast, while the Republican horn of the earth beast is simultaneously judged.

Dňa 11. septembra sa začali časy občerstvenia a začalo sa vymazávanie hriechov živých. Tento súd je v súlade s úplne prvým ustanovením trojstupňovej Abrahámovej zmluvy. Toto prvé ustanovenie znelo, že keď Pán vyvedie Izrael z egyptského otroctva, bude súdiť tak svoj zmluvný ľud, ako aj národ, v ktorom žili ako pútnici a cudzinci. Prvý zmluvný ľud predobrazoval posledný zmluvný ľud, ktorým je stoštyridsaťštyritisíc. Tento prorocký ľud bude súdený ako protestantský roh zemskej šelmy, zatiaľ čo republikánsky roh zemskej šelmy je súčasne súdený.

The judgment of the Republican horn comes at the end of its history, which is the Sunday law. The Sunday law is represented in verse sixteen’s fulfillment of Rome taking control of Judah in 63 BC—on the Day of Atonement according to some historians.

Súd republikánskeho rohu prichádza na konci jeho dejín, ktorým je nedeľný zákon. Nedeľný zákon je znázornený v naplnení šestnásteho verša, keď Rím prevzal kontrolu nad Judskom v roku 63 pred Kr. — podľa niektorých historikov na Deň zmierenia.

Antiochus Magnus, represents the United States in verses ten through fifteen. Ronald Reagan prevailed in the battle of verse ten, that typified verse forty’s collapse of the Soviet Union. Isaiah 8:8 identifies the same battle represented in verses ten and forty of Daniel eleven, and those three parallel verses allow Russia to be identified as the victor in verse eleven’s battle of Raphia.

Antiochus Magnus predstavuje v desiatom až pätnástom verši Spojené štáty. Ronald Reagan zvíťazil v boji desiateho verša, ktorý predobrazoval zrútenie Sovietskeho zväzu vo verši štyridsať. Izaiáš 8,8 stotožňuje ten istý boj, ktorý je znázornený v desiatom a štyridsiatom verši jedenástej kapitoly Daniela, a tieto tri paralelné verše umožňujú určiť Rusko ako víťaza v bitke pri Rafii v jedenástom verši.

The battle of Raphia in verse eleven prefigured the war in Ukraine between the king of the south (Russia) and the papacy’s proxy power (the Ukraine). The war was initiated by the Obama Administration in the time of the first pope from the southern hemisphere, who was also the first pope from the America’s, though it was south America. “South” is a symbol of globalism, spiritualism and communism, and the first southern pope from the America’s aligned with the globalist president Obama, when the war of verse eleven arrived. Reagan as the United States in verse ten entered into a secret alliance with a conservative pope; then the Nazi’s of Ukraine were employed by a globalist president in a period of a globalist pope. The United States under Trump, is now in an open relationship with the first north American, and so-called conservative pope.

Bitka pri Rafii v jedenástom verši predobrazila vojnu na Ukrajine medzi kráľom juhu (Ruskom) a zástupnou mocou pápežstva (Ukrajinou). Vojnu iniciovala Obamova administratíva v čase prvého pápeža z južnej pologule, ktorý bol zároveň aj prvým pápežom z Ameriky, hoci zo Južnej Ameriky. „Juh“ je symbolom globalizmu, špiritualizmu a komunizmu a prvý južný pápež z Ameriky sa zosúladil s globalistickým prezidentom Obamom, keď prišla vojna jedenásteho verša. Reagan ako Spojené štáty v desiatom verši vstúpil do tajného spojenectva s konzervatívnym pápežom; potom boli nacisti z Ukrajiny nasadení globalistickým prezidentom v období globalistického pápeža. Spojené štáty pod Trumpom sú teraz v otvorenom vzťahu s prvým severoamerickým a takzvane konzervatívnym pápežom.

Reagan had a secret alliance with the antichrist of Bible prophecy in the battle of verse ten, and Obama initiated the battle of verse eleven, in a period when the pope was also a globalist, like unto Obama. Trump is now in an open relationship with a parallel pope to Reagan, with the exception that the initial secret alliance, is now an open alliance. The three popes, and the three presidents, align with the three battles of verses ten, eleven and fifteen.

Reagan mal tajné spojenectvo s antikristom biblického proroctva v boji desiateho verša a Obama inicioval boj jedenásteho verša v období, keď bol pápež takisto globalistom, podobne ako Obama. Trump je teraz v otvorenom vzťahu s pápežom paralelným k Reaganovi, s tým rozdielom, že pôvodné tajné spojenectvo je teraz otvoreným spojenectvom. Títo traja pápeži a traja prezidenti zodpovedajú trom bojom desiateho, jedenásteho a pätnásteho verša.

> “Marvelous in her shrewdness and cunning is the Roman Church. She can read what is to be. She bides her time, seeing that the Protestant churches are paying her homage in their acceptance of the false sabbath and that they are preparing to enforce it by the very means which she herself employed in bygone days. Those who reject the light of truth will yet seek the aid of this self-styled infallible power to exalt an institution that originated with her. How readily she will come to the help of Protestants in this work it is not difficult to conjecture. Who understands better than the papal leaders how to deal with those who are disobedient to the church?

> „Rímska cirkev je obdivuhodná vo svojej prefíkanosti a úskočnosti. Vie čítať, čo má prísť. Vyčkáva svoj čas, vidiac, že protestantské cirkvi jej vzdávajú hold tým, že prijímajú falošný sobotný deň, a že sa pripravujú presadzovať ho práve tými prostriedkami, ktoré ona sama používala v zašlých časoch. Tí, ktorí odmietajú svetlo pravdy, budú ešte hľadať pomoc tejto samozvanej neomylnej moci, aby vyvýšili ustanovizeň, ktorá vznikla u nej. Ako ochotne príde na pomoc protestantom v tomto diele, nie je ťažké domyslieť si. Kto rozumie lepšie než pápežskí vodcovia tomu, ako zaobchádzať s tými, ktorí sú cirkvi neposlušní?“

> “The Roman Catholic Church, with all its ramifications throughout the world, forms one vast organization under the control, and designed to serve the interests, of the papal see. Its millions of communicants, in every country on the globe, are instructed to hold themselves as bound in allegiance to the pope. Whatever their nationality or their government, they are to regard the authority of the church as above all other. Though they may take the oath pledging their loyalty to the state, yet back of this lies the vow of obedience to Rome, absolving them from every pledge inimical to her interests.

> „Rímskokatolícka cirkev so všetkými svojimi rozvetveniami po celom svete tvorí jednu rozsiahlu organizáciu podriadenú kontrole pápežského stolca a určenú slúžiť jeho záujmom. Jej milióny veriacich v každej krajine sveta sú poučované, aby sa pokladali za viazaných vernosťou pápežovi. Nech je ich národnosť akákoľvek alebo nech žijú pod akoukoľvek vládou, majú považovať autoritu cirkvi za vyššiu než všetky ostatné. Hoci môžu skladať prísahu, ktorou sa zaväzujú vernosťou štátu, predsa za týmto stojí sľub poslušnosti Rímu, ktorý ich zbavuje každého záväzku nepriateľského voči jeho záujmom.“

> “History testifies of her artful and persistent efforts to insinuate herself into the affairs of nations; and having gained a foothold, to further her own aims, even at the ruin of princes and people. In the year 1204, Pope Innocent III extracted from Peter II, king of Arragon, the following extraordinary oath: ‘I, Peter, king of Arragonians, profess and promise to be ever faithful and obedient to my lord, Pope Innocent, to his Catholic successors, and the Roman Church, and faithfully to preserve my kingdom in his obedience, defending the Catholic faith, and persecuting heretical pravity.’—John Dowling, The History of Romanism, b. 5, ch. 6, sec. 55. This is in harmony with the claims regarding the power of the Roman pontiff ‘that it is lawful for him to depose emperors’ and ‘that he can absolve subjects from their allegiance to unrighteous rulers.’—Mosheim, b. 3, cent. 11, pt. 2, ch. 2, sec. 9, note 17.

> „Dejiny svedčia o jej obratných a vytrvalých snahách votrieť sa do záležitostí národov; a keď už získala oporný bod, ďalej presadzovať svoje vlastné ciele, hoci aj za cenu záhuby kniežat i ľudu. V roku 1204 pápež Inocent III. vymohol od Petra II., kráľa Aragónska, túto pozoruhodnú prísahu: ‚Ja, Peter, kráľ Aragóncov, vyznávam a sľubujem, že budem vždy verný a poslušný svojmu pánovi, pápežovi Inocentovi, jeho katolíckym nástupcom a Rímskej cirkvi, a že budem verne zachovávať svoje kráľovstvo v jeho poslušnosti, brániť katolícku vieru a prenasledovať kacírsku skazenosť.‘ — John Dowling, The History of Romanism, b. 5, ch. 6, sec. 55. To je v súlade s tvrdeniami o moci rímskeho pontifika, „že je preňho dovolené zosadzovať cisárov“ a „že môže poddaných zbaviť ich vernosti voči nespravodlivým vládcom.“ — Mosheim, b. 3, cent. 11, pt. 2, ch. 2, sec. 9, note 17.

> “And let it be remembered, it is the boast of Rome that she never changes. The principles of Gregory VII and Innocent III are still the principles of the Roman Catholic Church. And had she but the power, she would put them in practice with as much vigor now as in past centuries. Protestants little know what they are doing when they propose to accept the aid of Rome in the work of Sunday exaltation. While they are bent upon the accomplishment of their purpose, Rome is aiming to re-establish her power, to recover her lost supremacy. Let the principle once be established in the United States that the church may employ or control the power of the state; that religious observances may be enforced by secular laws; in short, that the authority of church and state is to dominate the conscience, and the triumph of Rome in this country is assured.

> „A nech je pripomenuté, že Rím sa chváli tým, že sa nikdy nemení. Zásady Gregora VII. a Inocenta III. sú stále zásadami Rímskokatolíckej cirkvi. A keby len mala moc, uviedla by ich do praxe aj teraz s rovnakou rozhodnosťou ako v minulých storočiach. Protestanti si len málo uvedomujú, čo robia, keď navrhujú prijať pomoc Ríma pri diele vyvyšovania nedele. Kým sú zameraní na uskutočnenie svojho zámeru, Rím sa usiluje znovu nastoliť svoju moc, získať späť svoju stratenú nadvládu. Len čo sa v Spojených štátoch raz ustanoví zásada, že cirkev môže používať alebo ovládať moc štátu; že náboženské obrady môžu byť vynucované svetskými zákonmi; skrátka, že autorita cirkvi a štátu má ovládať svedomie, víťazstvo Ríma v tejto krajine je zaistené.

> “God’s word has given warning of the impending danger; let this be unheeded, and the Protestant world will learn what the purposes of Rome really are, only when it is too late to escape the snare. She is silently growing into power. Her doctrines are exerting their influence in legislative halls, in the churches, and in the hearts of men. She is piling up her lofty and massive structures in the secret recesses of which her former persecutions will be repeated. Stealthily and unsuspectedly she is strengthening her forces to further her own ends when the time shall come for her to strike. All that she desires is vantage ground, and this is already being given her. We shall soon see and shall feel what the purpose of the Roman element is. Whoever shall believe and obey the word of God will thereby incur reproach and persecution.” The Great Controversy, 580, 581.

> „Božie slovo varovalo pred hroziacim nebezpečenstvom; ak sa na toto varovanie nebude dbať, protestantský svet spozná, aké sú skutočné zámery Ríma, až vtedy, keď už bude neskoro uniknúť osídlu. Ona potichu rastie v moc. Jej náuky uplatňujú svoj vplyv v zákonodarných sieňach, v cirkvách i v srdciach ľudí. Buduje svoje vznešené a mohutné stavby, v ktorých skrytých zákutiach sa budú opakovať jej niekdajšie prenasledovania. Tajne a nepozorovane posilňuje svoje sily, aby presadzovala svoje vlastné ciele, keď príde čas zasadiť úder. Všetko, po čom túži, je výhodné postavenie, a to sa jej už poskytuje. Čoskoro uvidíme a pocítime, aký je zámer rímskeho prvku. Ktokoľvek uverí Božiemu slovu a bude ho poslúchať, tým na seba privolá potupu a prenasledovanie.“ The Great Controversy, 580, 581.

In 2016 Trump was elected, then the globalists represented by Biden stole the election of 2020, but that is only recognized by those who have 20/20 vision. In verse thirteen Donald Trump “returns” in 2024, with more power than ever, and begins his preparation for the golden age as well as the battle of Panium in verse fifteen. Then Leo the pope arrived to establish the vision in 2025, the third pope associated with the three battles of verses ten through fifteen, and also with the three presidents of those battles. The first and third popes and presidents are considered conservative, and the middle pope and president were globalists. The first alliance was secret, the last is open, for it is represented in verse fourteen as the symbol that establishes the external vision of the prophecies of the latter days.

V roku 2016 bol zvolený Trump, potom globalisti zastúpení Bidenom ukradli voľby roku 2020, no to uznávajú iba tí, ktorí majú zrak 20/20. V trinástom verši sa Donald Trump v roku 2024 „vracia“ s väčšou mocou než kedykoľvek predtým a začína svoju prípravu na zlatý vek, ako aj na bitku pri Paneiu v pätnástom verši. Potom prišiel pápež Lev, aby v roku 2025 ustanovil toto videnie, tretí pápež spojený s tromi bitkami desiateho až pätnásteho verša a tiež s tromi prezidentmi týchto bitiek. Prvý a tretí pápež i prezidenti sú pokladaní za konzervatívnych, zatiaľ čo prostredný pápež a prezident boli globalisti. Prvé spojenectvo bolo tajné, posledné je otvorené, lebo je v štrnástom verši predstavené ako symbol, ktorý ustanovuje vonkajšie videnie proroctiev posledných dní.

On December 31, 2023 the work of the first angel, as typified by the work of the first decree began laying the foundation. The foundational test was over whether William Miller was correct or incorrect in his identification that it was Rome that establishes the vision in verse fourteen. Miller’s identification of Rome as the symbol that established the prophetic vision of the latter days is in some aspects the most significant of all of Miller’s foundational truths. How Miller arrived at certain understandings can only be derived from applying sanctified logic to his time and circumstances, but with some of his prophetic discoveries there is very specific testimony as to why he came to his understandings. The most fundamental of his understandings was his identification that it is Rome that establishes the vision.

Dňa 31. decembra 2023 sa dielo prvého anjela, predobrazené dielom prvého dekrétu, začalo klásť základ. Základná skúška spočívala v tom, či mal William Miller pravdu alebo sa mýlil vo svojom určení, že je to Rím, kto ustanovuje videnie vo verši štrnásť. Millerovo určenie Ríma ako symbolu, ktorý ustanovil prorocké videnie posledných dní, je v niektorých ohľadoch najvýznamnejšou zo všetkých Millerových základných právd. To, ako Miller dospel k určitým porozumeniam, možno vyvodiť iba uplatnením posvätenej logiky na jeho dobu a okolnosti, no pri niektorých jeho prorockých objavoch existuje veľmi konkrétne svedectvo o tom, prečo dospel k svojim porozumeniam. Najzákladnejším z jeho porozumení bolo jeho určenie, že je to Rím, kto ustanovuje videnie.

Miller directly testifies how he searched to understand what it was that was “taken away” in the book of Daniel. He not only identifies where he found his answer, but he speaks of his excitement when he discovered the jewel, he had been searching for. Apollos Hale records a commentary upon Miller’s own writings, and in the following passage Hale is identifying how Miller became a student of prophecy. Miller, as the messenger of the light which was unsealed in 1798, is a sacred example of those who Daniel called the “wise” who “understand” when the book is “unsealed.” Miller’s testimony of how he was led into studying the Bible is a purposeful example by the One who controls all things. Pay attention to Miller’s development, for he is the example of the wise who understand the increase of knowledge, even if they, as Miller, come out from the darkness of error.

Miller priamo svedčí o tom, ako skúmal, aby porozumel, čo to bolo, čo bolo v knihe Daniel „odňaté“. Nielenže označuje, kde našiel svoju odpoveď, ale hovorí aj o svojom vzrušení, keď objavil klenot, ktorý hľadal. Apollos Hale zaznamenáva komentár k Millerovým vlastným spisom a v nasledujúcej pasáži Hale ukazuje, ako sa Miller stal študentom proroctva. Miller ako posol svetla, ktoré bolo odpečatené v roku 1798, je posvätným príkladom tých, ktorých Daniel nazval „múdrymi“, ktorí „rozumejú“, keď je kniha „odpečatená“. Millerovo svedectvo o tom, ako bol vedený k štúdiu Biblie, je zámerným príkladom od Toho, ktorý riadi všetky veci. Venujte pozornosť Millerovmu vývoju, lebo je príkladom múdrych, ktorí rozumejú nárastu poznania, aj keď oni, ako Miller, vychádzajú z temnoty bludu.

> “‘In the month of May, 1816, I was brought under conviction, and O, what horror filled my soul! I forgot to eat. The heavens appeared like brass, and the earth like iron. Thus I continued till October, when God opened my eyes; and O, my soul, what a Saviour I discovered Jesus to be! My sins fell like a burden from my soul: and then how plain the Bible seemed to me! It all spoke of Jesus; he was in every page and every line. O, that was a happy day! I wanted to go right home to heaven; Jesus was all to me, and I thought I could make everybody else see him as I saw him, but I was mistaken.

> „V mesiaci máj roku 1816 som bol usvedčený z hriechu, a ó, aká hrôza naplnila moju dušu! Zabudol som jesť. Nebesia sa javili ako meď a zem ako železo. Takto som pokračoval až do októbra, keď mi Boh otvoril oči; a ó, moja duša, akého Spasiteľa som spoznal v Ježišovi! Moje hriechy spadli z mojej duše ako bremeno; a potom, aká zrozumiteľná sa mi zdala Biblia! Celá hovorila o Ježišovi; bol na každej strane a v každom riadku. Ó, to bol šťastný deň! Chcel som hneď odísť domov do neba; Ježiš bol pre mňa všetkým a myslel som si, že môžem každého druhého priviesť k tomu, aby ho videl tak, ako som ho videl ja, ale mýlil som sa.

> “‘During, the twelve years I was a deist, I read all histories I could find; but now I loved the Bible. It taught of Jesus! But still there was a good deal of the Bible that was dark to me. In 1818 or 19, while conversing with a friend! To whom I made a visit, and who had known and heard me talk while I was a deist, he inquired, in rather a significant manner, “What do you think of this text, and that?” referring to the old texts I objected to while a deist. I understood what he was about, and replied—If you will give me time, I will tell you what they mean. “How long time do you want?” I don’t know, but I will tell you, I replied, for I could not believe that God had given a revelation that could not be understood. I then resolved to study my Bible, believing I could find out what the Holy Spirit meant. But as soon as I had formed this resolution the thought came to me—“Suppose you find a passage that you cannot understand, what will you do?”

> „Počas dvanástich rokov, keď som bol deistom, čítal som všetky dejiny, ktoré som mohol nájsť; ale teraz som miloval Bibliu. Učila o Ježišovi! No predsa ešte stále bolo v Biblii mnoho toho, čo mi bolo nejasné. V roku 1818 alebo 1819, keď som sa zhováral s jedným priateľom, ktorého som navštívil a ktorý ma poznal a počul hovoriť v čase, keď som bol deistom, spýtal sa ma dosť významným spôsobom: „Čo si myslíš o tomto texte a o tamtom?“ pričom narážal na staré texty, proti ktorým som namietal, keď som bol deistom. Rozumel som, o čo mu ide, a odpovedal som: Ak mi dáš čas, poviem ti, čo znamenajú. „Koľko času chceš?“ Neviem, ale poviem ti, odpovedal som, lebo som nemohol veriť, že Boh dal zjavenie, ktorému nemožno porozumieť. Vtedy som sa rozhodol študovať svoju Bibliu v presvedčení, že môžem zistiť, čo mal na mysli Duch Svätý. No len čo som toto rozhodnutie urobil, prišla mi na um myšlienka: „Predpokladajme, že nájdeš pasáž, ktorej nebudeš rozumieť; čo urobíš?““

> “This mode of studying the Bible then came to my mind:—I will take the words of such passages, and trace them through the Bible, and find out their meaning in this way. I had Cruden’s Concordance, [purchased in 1798] which I think is the best in the world; so I took that and my Bible, and set down to my desk, and read nothing else, except the newspapers a little, for I was determined to know what my Bible meant. I began at Genesis, and read on slowly; and when I came to a text that I could not understand, I searched through the Bible to find out what it meant. After I had gone through the Bible in this way, O, how bright and glorious the truth appeared! I found what I have been preaching to you. I was satisfied that the seven times terminated in 1843. Then I came to the 2300 days; they brought me to the same conclusion; but I had no thought of finding out when the Saviour was coming, and I could not believe it; but the light struck me so forcibly I did not know what to do. Now, I thought, I must put on spurs and breeching; I will not go faster than the Bible, and I will not fall behind it. Whatever the Bible teaches, I will hold on to it. But still there were some texts that I could nor understand.”

> „Vtedy mi prišiel na um tento spôsob štúdia Biblie: — Vezmem slová takýchto pasáží, budem ich sledovať naprieč Bibliou a týmto spôsobom zistím ich význam. Mal som Crudenovu konkordanciu [zakúpenú roku 1798], o ktorej sa domnievam, že je najlepšia na svete; vzal som si teda ju i svoju Bibliu, sadol som si za stôl a nečítal som nič iné, iba trochu noviny, lebo som bol rozhodnutý poznať, čo moja Biblia znamená. Začal som pri Genezis a čítal som pomaly ďalej; a keď som prišiel k textu, ktorému som nemohol porozumieť, prehľadával som Bibliu, aby som zistil, čo znamená. Keď som takto prešiel celú Bibliu, ó, aká jasná a slávna sa ukázala pravda! Našiel som to, čo som vám kázal. Bol som presvedčený, že sedem časov sa skončilo v roku 1843. Potom som prišiel k 2300 dňom; tie ma priviedli k tomu istému záveru; no vôbec som nepomýšľal na to, že by som mal zistiť, kedy príde Spasiteľ, a nemohol som tomu uveriť; ale svetlo ma zasiahlo tak mocne, že som nevedel, čo si počať. Teraz som si pomyslel: musím si nasadiť ostrohy i uzdu; nepôjdem rýchlejšie než Biblia a nezostanem za ňou. Čokoľvek Biblia učí, toho sa budem držať. A predsa ešte stále boli niektoré texty, ktorým som nemohol porozumieť.“

> “So much for his general mode of studying the Bible. On another occasion he stated his mode of settling the meaning of the text before us—the meaning of ‘the daily.’ ‘I read on,’ said he, ‘And could find no other case in which it was found, but in Daniel. I then took those words which stood in connection with it, “take away.” “He shall take away the daily,” “from the time the daily shall be taken away,” etc. I read on, and thought I should find no light on the text; finally I came to 2 Thessalonians 2:7, 8. ‘For the mystery of iniquity doth already work, only he who now letteth, will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed,’ etc. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! that is “the daily!” Well, now, what does Paul mean by “he who now letteth,” or hindereth? By “the man of sin,” and “the wicked,” Popery is meant. Well, what is it which hinders Popery from being revealed? Why, it is Paganism; well, then, “the daily” must mean Paganism.’” Apollos Hale, The Second Advent Manual, 66.

> „Toľko teda o jeho všeobecnom spôsobe štúdia Biblie. Pri inej príležitosti uviedol svoj spôsob, ako určil význam textu, ktorý je pred nami — význam výrazu ‚ustavičné‘. ‚Čítal som ďalej,‘ povedal, ‚a nemohol som nájsť nijaký iný prípad, v ktorom by sa tento výraz vyskytoval, iba v Danielovi. Potom som vzal tie slová, ktoré stáli v spojení s ním: „odňať“. „Odníme ustavičné“, „od času, keď bude ustavičné odňaté“ atď. Čítal som ďalej a myslel som si, že v tom texte nenájdem nijaké svetlo; napokon som prišiel k 2 Tesaloničanom 2:7, 8. „Lebo tajomstvo neprávosti už pôsobí, len ten, kto teraz prekáža, bude prekážať, dokiaľ nebude vzatý z cesty; a vtedy bude zjavený ten bezbožník,“ atď. A keď som prišiel k tomu textu, ó, ako jasne a slávne sa zjavila pravda! Tam to je! to je „ustavičné“! Nuž teda, čo má Pavol na mysli slovami „ten, kto teraz prekáža“, alebo zadržiava? Pod „človekom hriechu“ a „bezbožníkom“ sa rozumie pápežstvo. Nuž, čo je to, čo bráni tomu, aby sa pápežstvo zjavilo? No predsa pohanstvo; nuž potom „ustavičné“ musí znamenať pohanstvo.‘“ Apollos Hale, The Second Advent Manual, 66.

The Providential guidance of Miller’s study by both human and Divine is in the record. His old friend pushed him, and the thoughts which came to him were the voice of the angel Gabriel, who Sister White identifies “line upon line” as the angel who repeatedly visited Miller. He identifies the seven times as his first discovery and then identifies the 2,300 as the second witness to the seven times, for they both ended in 1843, (he initially believed). Those two prophecies are his alpha and omega discoveries, and within the prophetic relationship to Miller they identify the mistake that would be corrected by Samuel Snow with the message of the Midnight Cry that initiated the “seventh-month movement.” The movement of the Midnight Cry was the “seventh-month movement” when it left the Exeter camp meeting, for it was identifying the coming of the Lord on the tenth day of the seventh month, which in 1844 fell on October 22.

V zázname je zachytené prozreteľnostné vedenie Millerovho štúdia tak ľudskými, ako aj božskými prostriedkami. Jeho starý priateľ naňho naliehal a myšlienky, ktoré k nemu prichádzali, boli hlasom anjela Gabriela, ktorého sestra Whiteová „riadok za riadkom“ označuje za anjela, ktorý Millera opakovane navštevoval. Sedem časov označuje za svoj prvý objav a potom 2 300 označuje za druhého svedka k siedmim časom, pretože obidve sa končili v roku 1843 (ako sa spočiatku domnieval). Tieto dve proroctvá sú jeho objavy alfa a omega a v rámci prorockého vzťahu k Millerovi označujú omyl, ktorý mal Samuel Snow napraviť posolstvom Polnočného volania, ktoré podnietilo „hnutie siedmeho mesiaca“. Hnutie Polnočného volania bolo „hnutím siedmeho mesiaca“ od chvíle, keď opustilo táborové zhromaždenie v Exetri, lebo označovalo príchod Pána na desiaty deň siedmeho mesiaca, ktorý v roku 1844 pripadol na 22. októbra.

The mistake that produces the empowerment of the second angel is represented by Miller’s initial understanding that the seven times and the 2,300 years concluded together in 1843. In the passage the next doctrine that is discussed is how Miller came to identify Rome as the symbol that establishes the vision. The Adventist history teachers identify that all of William Miller’s prophetic understandings were based upon his identifying two desolating powers. He understood those two desolating powers to be pagan and papal Rome, and he saw those two powers in 2 Thessalonians when he came to understand that the “daily” in the book of Daniel is pagan Rome. Every prophetic model set forth by Miller, who Sister White informs us was repeatedly visited by angels, was based upon his understanding that Rome establishes the vision. Every one!

Omyl, ktorý prináša zmocnenie druhého anjela, je predstavený Millerovým počiatočným chápaním, že sedem časov a 2 300 rokov sa spolu končia v roku 1843. V tomto úryvku je ďalším rozoberaným učením to, ako Miller dospel k určeniu Ríma ako symbolu, ktorý ustanovuje videnie. Učitelia adventistických dejín poukazujú na to, že všetky prorocké výklady Williama Millera boli založené na jeho identifikovaní dvoch pustošiacich mocností. Týmito dvoma pustošiacimi mocnosťami podľa jeho chápania boli pohanský a pápežský Rím a tieto dve mocnosti videl v 2. Tesaloničanom, keď dospel k porozumeniu, že „každodenná obeť“ v knihe Daniel predstavuje pohanský Rím. Každý prorocký model, ktorý predložil Miller, o ktorom nás sestra Whiteová informuje, že ho anjeli opakovane navštevovali, bol založený na jeho chápaní, že Rím ustanovuje videnie. Každý jeden!

From December 31, 2023 the Lion of the tribe of Judah has been unsealing the Revelation of Jesus Christ. From that point the foundational test had begun, and it reached its conclusion when the first pope from the United States began his reign on May 8, 2025. At that point, the temple test began.

Od 31. decembra 2023 Lev z kmeňa Júdu odpečaťuje Zjavenie Ježiša Krista. Od tohto okamihu sa začala základná skúška a dospela k svojmu záveru, keď 8. mája 2025 začal svoju vládu prvý pápež zo Spojených štátov. V tom okamihu sa začala chrámová skúška.

We will continue these things in the next article and employ the “250” years as a witness to uphold our identification that the foundational test ended with the current pope.

V nasledujúcom článku budeme v týchto veciach pokračovať a použijeme „250“ rokov ako svedectvo na potvrdenie nášho určenia, že základná skúška sa skončila so súčasným pápežom.

Back to Articles