Article

# Elijah - Number Seven

Eliáš – číslo sedem

The First and Last

Prvý a Posledný

Author

Jeff Pippenger

Published

October 7, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

We are identifying 1863 as the last testing point in a series of tests that were initiated at the great disappointment of 1844. Our first piece of logic is the fact that the Millerite movement ended when the Seventh-day Adventist church was legally registered with the government of the United States in that very year. The movement that began prophetically in 1798, ended in 1863.

Rok 1863 označujeme za posledný skúšobný bod v sérii skúšok, ktoré sa začali pri veľkom sklamaní roku 1844. Prvým prvkom našej logiky je skutočnosť, že milleritské hnutie sa skončilo, keď bola Cirkev adventistov siedmeho dňa práve v tom roku právne zaregistrovaná vládou Spojených štátov. Hnutie, ktoré sa prorocky začalo v roku 1798, sa skončilo v roku 1863.

Inspiration informs us the when the mighty angel of Revelation eighteen descended on September 11, 2001, the event had been typified in the Millerite movement when the angel of Revelation ten descended. The Millerites’ movement began at the time of the end in 1798, when the vision of the Ulai river of Daniel chapters eight and nine was unsealed. The movement of the one hundred and forty-four thousand began at the time of the end in 1989, when the vision of the Hiddekel river of the last three chapters of Daniel was unsealed.

Inšpirácia nás poučuje, že keď mocný anjel zo zjavenia osemnástej kapitoly zostúpil 11. septembra 2001, táto udalosť bola predobrazená v milleritskom hnutí, keď zostúpil anjel zo zjavenia desiatej kapitoly. Hnutie milleritov sa začalo v čase konca v roku 1798, keď bolo odpečatené videnie o rieke Ulai z Danielových kapitol osem a deväť. Hnutie sto štyridsaťštyritisíc sa začalo v čase konca v roku 1989, keď bolo odpečatené videnie o rieke Hiddekel z posledných troch kapitol Daniela.

Both time of the ends began a progressive separation of the former chosen people from those in the movement of their respective histories. When the primary rule of each history was publicly confirmed the angel of each respective history descended. The message, movement and messenger were the instruments the Lord employed in each respective history to demonstrate the former chosen people’s sin, for just as Christ taught of His work, if He had not come the quibbling Jews of history would have had no sin. The messenger, message and movement were the instruments of judgment that would hold the former chosen people accountable for rejecting the progressive light of their respective histories, and when the angel descended it marked that the judgment process of the former covenant people was under way. The instrument of judgment is identified when the prophets which illustrate that history eat the message delivered unto them by the Lord. When they eat the message, they then take the message to the former chosen people who are portrayed as a stiff-necked and rebellious people, who will not hear and be converted. Once the angel descends and the message is eaten, judgment of the rebellious people begins.

Oba časy konca začali postupné oddeľovanie niekdajšieho vyvoleného ľudu od tých, ktorí sa nachádzali v hnutí svojich príslušných dejín. Keď bolo verejne potvrdené hlavné pravidlo každých dejín, zostúpil anjel príslušných dejín. Posolstvo, hnutie a posol boli nástrojmi, ktoré Pán použil v každých príslušných dejinách, aby ukázal hriech niekdajšieho vyvoleného ľudu; lebo tak ako Kristus učil o svojom diele, keby nebol prišiel, hundrajúci Židia dejín by nemali hriech. Posol, posolstvo a hnutie boli nástrojmi súdu, ktoré by volali niekdajší vyvolený ľud na zodpovednosť za odmietnutie postupujúceho svetla svojich príslušných dejín, a keď anjel zostúpil, znamenalo to, že sa začal proces súdu nad ľudom bývalej zmluvy. Nástroj súdu je označený, keď proroci, ktorí znázorňujú tieto dejiny, zjedia posolstvo, ktoré im doručil Pán. Keď zjedia posolstvo, potom ho nesú niekdajšiemu vyvolenému ľudu, ktorý je vykreslený ako ľud tvrdej šije a vzbury, ktorý nebude počúvať ani sa neobráti. Keď anjel zostúpi a posolstvo je zjedené, začína sa súd nad vzbúreným ľudom.

We are applying the judgment process of ancient Israel as illustrated in the book of Numbers to the history of the Millerite movement and ultimately, we will apply this testing process to the movement of the one hundred and forty-four thousand. The symbolism of the number ‘ten’ is to be determined by the context of the passage where it is employed.

Proces súdu starovekého Izraela, ako je znázornený v knihe Numeri, aplikujeme na dejiny milleritského hnutia a napokon tento proces skúšky aplikujeme na hnutie sto štyridsaťštyritisíc. Symboliku čísla „desať“ treba určiť podľa kontextu daného úseku, v ktorom je použité.

The sequence of ten tests begins at the disappointment, either at the Red Sea for ancient Israel or October 22, 1844 for the Millerites. Sister White identifies the “landmark” truths that were opened up at that time beginning with what she called “the passing of time.” The disappointment for the Hebrews was the threat of Pharaoh’s army. The lack of faith in God’s power for the Hebrews was manifested in response to their fear of the army of their enemies, just as it was at the tenth and final test. Jesus illustrates the end from the beginning, so the fear of the giants in the Promised Land which the ten spies identified was the same fear that had also produced their disappointment by the Red Sea. The tenth and final test for the Millerite movement would be a time prophecy, as was October 22, 1844.

Sled desiatich skúšok sa začína pri sklamaní, buď pri Červenom mori v prípade starovekého Izraela, alebo 22. októbra 1844 v prípade mileritov. Sestra Whiteová označuje „medzníkové“ pravdy, ktoré boli v tom čase otvorené, počnúc tým, čo nazvala „uplynutím času“. Sklamaním pre Hebrejov bola hrozba faraónovho vojska. Nedostatok viery v Božiu moc sa u Hebrejov prejavil v reakcii na ich strach z vojska ich nepriateľov, práve tak, ako to bolo pri desiatej a záverečnej skúške. Ježiš znázorňuje koniec od počiatku, takže strach z obrov v zasľúbenej krajine, na ktorý poukázali desiati vyzvedači, bol tým istým strachom, ktorý vyvolal aj ich sklamanie pri Červenom mori. Desiata a záverečná skúška pre mileritské hnutie mala byť časovým proroctvom, tak ako ním bol aj 22. október 1844.

The great disappointment in the progressive testing of Millerite history marked the beginning of a history that had been clearly typified by ancient Israel’s deliverance from Egypt. Beginning at the Red Sea there was a series of ten tests, and the last test would reflect the first test. The “passing of time” at the great disappointment was produced by a misunderstanding of a time prophecy. The last of the testing process for spiritual Israel would be the same as the first. In 1863, the leaders of literal Israel chose to return to the biblical methodology of those they had just identified as daughters of Rome, and rejected, or you might say, misunderstood the longest time prophecy in the Bible. The end of the ten tests in both literal and spiritual Israel was represented by the beginning. And the end, in both instances the rebels manifested a desire to return to the place that they had just been delivered from.

Veľké sklamanie v postupnom skúšaní dejín milleritov označilo začiatok dejín, ktoré boli zreteľne predobrazené vyslobodením starovekého Izraela z Egypta. Počnúc Červeným morom nasledovala séria desiatich skúšok a posledná skúška mala odrážať prvú skúšku. „Pominutie času“ pri veľkom sklamaní bolo spôsobené nepochopením časového proroctva. Posledná časť procesu skúšania duchovného Izraela mala byť rovnaká ako prvá. V roku 1863 sa vodcovia doslovného Izraela rozhodli vrátiť k biblickej metodológii tých, ktorých práve označili za dcéry Ríma, a odmietli, alebo možno povedať, nepochopili najdlhšie časové proroctvo v Biblii. Koniec desiatich skúšok v doslovnom i duchovnom Izraeli bol znázornený ich začiatkom. A na konci, v oboch prípadoch, buriči prejavili túžbu vrátiť sa na miesto, odkiaľ boli práve vyslobodení.

By rejecting the seven times of Leviticus twenty-six Laodicean Adventism created a prophetic dilemma that they had not foreseen. To this day they have not been able to resolve the dilemma, though they offer up a variety of dishes of fables in an attempt to do so. The dilemma is in the verse that Sister White identifies as the foundation and central pillar of Adventism.

Tým, že laodicejský adventizmus zavrhol sedem časov z tretej knihy Mojžišovej, dvadsiatej šiestej kapitoly, vytvoril prorockú dilemu, ktorú nepredvídal. Dodnes túto dilemu nedokázal vyriešiť, hoci sa o to usiluje predkladaním rozličných pokrmov bájok. Táto dilema spočíva vo verši, ktorý sestra Whiteová označuje za základ a ústredný stĺp adventizmu.

> “The scripture which above all others had been both the foundation and central pillar of the Advent faith was the declaration, ‘Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed.’ [Daniel 8:14.]” The Great Controversy, 409.

> „Textom Písma, ktorý bol viac než ktorýkoľvek iný zároveň základom i ústredným pilierom adventnej viery, bol výrok: ‚Až do dvetisíc tristo večerov a rán; potom bude svätyňa očistená.‘ [Daniel 8:14.]“ Veľký spor, 409.

Adventism has much to say about verse fourteen, but they never address the very first observation that should be made about the verse. That observation is that verse fourteen is an “answer.” An answer is meaningless, if it does not include the question that elicits the answer. Verse thirteen cannot logically, grammatically or reasonably be separated from verse fourteen, for verse thirteen is the question and verse fourteen is the answer.

Adventizmus má o štrnástom verši veľa čo povedať, nikdy sa však nezaoberá tým úplne prvým postrehom, ktorý by mal byť o tomto verši urobený. Týmto postrehom je, že štrnásty verš je „odpoveďou“. Odpoveď je bezvýznamná, ak nezahŕňa otázku, ktorá túto odpoveď vyvoláva. Trinásty verš nemožno logicky, gramaticky ani rozumne oddeliť od štrnásteho verša, lebo trinásty verš je otázkou a štrnásty verš je odpoveďou.

The question, when rightly and fairly represented produces a very different meaning to verse fourteen than what Adventism teaches. This does not mean that verse fourteen is not “the foundation and central pillar of the Advent faith,” for it is. It means that when Adventism misunderstood and set aside the seven times in 1863, they were unable to fully define what verse fourteen truly means. In the Scriptures, a half truth is not truth. Rightly understood the question of verse thirteen demands a recognition of the prophecy that marks the cleansing of the sanctuary that had been tread down, and also a recognition of the prophecy that marks the treading down of the host. The twenty-three hundred year prophecy addresses the ‘sanctuary’ and the twenty-five hundred and twenty year prophecy addresses the ‘host’.

Otázka, keď je správne a spravodlivo predložená, dáva štrnástemu veršu celkom odlišný význam od toho, čo učí adventizmus. To neznamená, že štrnásty verš nie je „základom a ústredným stĺpom adventnej viery“, lebo ním je. Znamená to, že keď adventizmus v roku 1863 nepochopil a odložil bokom sedem časov, nebol schopný plne určiť, čo štrnásty verš skutočne znamená. V Písmach nie je polovičná pravda pravdou. Správne pochopená otázka trinásteho verša si vyžaduje uznanie proroctva, ktoré označuje očistenie svätyne, ktorá bola pošliapaná, a takisto uznanie proroctva, ktoré označuje pošliapanie zástupu. Proroctvo o dvetisíctristo rokoch sa vzťahuje na „svätyňu“ a proroctvo o dvetisícpäťstodvadsiatich rokoch sa vzťahuje na „zástup“.

To address the relationship of the two verses requires a lengthy study, which I do not intend to do at this point in these articles. These points have repeatedly been addressed through the years and can be found in the series Habakkuk’s Tables. I am still addressing the symbolism of Elijah and wish to finish those truths first.

Zaoberať sa vzťahom týchto dvoch veršov si vyžaduje rozsiahlu štúdiu, ktorú v tomto bode týchto článkov nemám v úmysle vykonať. Týmto otázkam sa v priebehu rokov opakovane venovala pozornosť a možno ich nájsť v sérii Habakukove tabuľky. Stále sa ešte zaoberám symbolikou Eliáša a želám si najprv dokončiť tieto pravdy.

William Miller was the Elijah of the beginning of Adventism and his first discovery was the seven times of Leviticus twenty-six, so the rejection of that truth in 1863 was a rejection of the Elijah message. At this point I am addressing the characteristic of Alpha and Omega that identifies the end with the beginning. The final test for ancient Israel was represented in the first test. Both tests represent fear that the heathen nations were more powerful than God. The tenth test being the same in principle was much more rebellious than the first test, for the history of the victory of God in the first test should have produced a settled confidence in the rebels. They manifested their rejection of God in spite of much more evidence of His power than they had at the Red Sea. Millerite Adventism by 1863 was already explaining why the great disappointment was a powerful work of God, but they still decided to pick a captain and return to Egypt and reject the message that Daniel calls the “oath” of Moses that had been represented by Elijah.

William Miller bol Eliášom počiatku adventizmu a jeho prvým objavom bolo sedem časov z Levitika dvadsaťšesť, takže odmietnutie tejto pravdy v roku 1863 bolo odmietnutím Eliášovho posolstva. V tomto bode sa zaoberám charakteristikou Alfy a Omegy, ktorá stotožňuje koniec so začiatkom. Záverečná skúška starovekého Izraela bola predstavená v prvej skúške. Obe skúšky predstavujú strach, že pohanské národy sú mocnejšie než Boh. Desiata skúška, súc v zásade tá istá, bola omnoho vzbúrenejšia než prvá skúška, lebo dejiny Božieho víťazstva v prvej skúške mali u buričov vyvolať pevnú dôveru. Svoje odmietnutie Boha prejavili napriek omnoho väčšiemu množstvu dôkazov o Jeho moci, než aké mali pri Červenom mori. Milleritský adventizmus už do roku 1863 vysvetľoval, prečo bolo veľké sklamanie mocným Božím dielom, no aj tak sa rozhodli vybrať si vodcu, vrátiť sa do Egypta a odmietnuť posolstvo, ktoré Daniel nazýva Mojžišovou „prísahou“ a ktoré bolo predstavené Eliášom.

Rather than taking the time to set forth the proofs of the validity of the seven times as a time prophecy, I intend to use some simple logic to prove its validity in another way. For the movement that began in 1798, the final test of 1863 would also represent the final test for the movement of the mighty angel of Revelation eighteen. Inspiration has been very clear what the last test is for both movements.

Namiesto toho, aby som venoval čas predloženiu dôkazov o platnosti siedmich časov ako časového proroctva, mám v úmysle použiť jednoduchú logiku, aby som jeho platnosť dokázal iným spôsobom. Pre hnutie, ktoré sa začalo v roku 1798, by záverečná skúška roku 1863 zároveň predstavovala aj záverečnú skúšku pre hnutie mocného anjela zo Zjavenia osemnástej kapitoly. Inšpirácia veľmi jasne ukázala, čo je poslednou skúškou pre obe hnutia.

> “Satan is . . . constantly pressing in the spurious—to lead away from the truth. The very last deception of Satan will be to make of none effect the testimony of the Spirit of God. ‘Where there is no vision, the people perish’ (Proverbs 29:18).” Selected Messages, book 1, 48.

> „Satan... neustále presadzuje falošné — aby odviedol od pravdy. Úplne posledným Satanovým zvodom bude zneplatniť svedectvo Božieho Ducha. ‚Kde niet videnia, ľud hynie‘ (Príslovia 29,18).“ Selected Messages, kniha 1, 48.

There is no honest way to take the writings of Ellen White and suggest that she did not fully endorse the seven times of Leviticus twenty-six. Sister White, as we have previously identified in these articles and is well documented in the series titled Habakkuk’s Tables directly informs us that God directed both the 1843 and 1850 charts. She directly teaches that those two tables were a fulfillment of Habakkuk chapter two. Both charts identify the seven times of Leviticus twenty-six as the center point of their respective graphical layout. In both charts the line of the seven times has the cross of Christ as the center of the prophetic line of the seven times.

Neexistuje žiadny čestný spôsob, ako vziať spisy Ellen Whiteovej a naznačovať, že plne nepodporovala sedem časov z Levitikus dvadsiatej šiestej kapitoly. Sestra Whiteová, ako sme už v týchto článkoch poukázali a ako je to dobre zdokumentované v sérii nazvanej Habakukove tabuľky, nás priamo informuje, že Boh usmernil tabuľu z roku 1843 aj tabuľu z roku 1850. Priamo učí, že tieto dve tabuľky boli naplnením druhej kapitoly knihy Habakuk. Obe tabuľky označujú sedem časov z Levitikus dvadsiatej šiestej kapitoly ako stredobod svojho príslušného grafického usporiadania. Na oboch tabuľkách má línia siedmich časov Kristov kríž ako stred prorockej línie siedmich časov.

Along with her endorsements of Habakkuk’s two tables, she has recorded multiple times that we are to continue to present the message that was presented from 1840 through 1844, and every Adventist historian that addresses how the Millerites promoted the message they proclaimed, identifies that they employed the 1843 chart. Not only does she endorse the messages represented upon the charts, and counsel God’s people to continue to present the very same messages that were presented in that history, she also provides multiple passages where she warns that those messages would be attacked throughout the history of God’s remnant people. When she warns of those attacks, she repeatedly identifies that it is the work of God’s watchmen to defend those very truths.

Spolu so svojimi schváleniami dvoch Habakukových tabúľ opakovane zaznamenala, že máme naďalej predkladať posolstvo, ktoré bolo predkladané od roku 1840 do roku 1844, a každý adventistický historik, ktorý sa zaoberá tým, ako mileriti šírili posolstvo, ktoré zvestovali, uvádza, že používali tabuľu z roku 1843. Nielenže schvaľuje posolstvá znázornené na tabuľkách a radí Božiemu ľudu, aby naďalej predkladal tie isté posolstvá, ktoré boli predkladané v oných dejinách, ale poskytuje aj viaceré pasáže, v ktorých varuje, že tieto posolstvá budú počas dejín Božieho ľudu ostatku napádané. Keď pred týmito útokmi varuje, opakovane uvádza, že obranou práve týchto právd je poverená Božími strážcami.

If the charts are incorrect, then the messages they graphically represent are incorrect. If the message the Millerites proclaimed from 1840 through 1844 was incorrect, then Ellen White’s repeated identification that the Millerite message was the foundation is also incorrect. If those messages were incorrect her repeated commands to continue to present those very same truths is false counsel. If the message of the Millerites does not represent the foundations that were to be preserved and guarded from satanic attacks, then those counsels are also erroneous. To reach the conclusion that all these issues associated with the Elijah message of that history is erroneous, would clearly demonstrate that Ellen White was a false prophet.

Ak sú grafy nesprávne, potom sú nesprávne aj posolstvá, ktoré graficky znázorňujú. Ak bolo posolstvo, ktoré mileriti hlásali od roku 1840 do roku 1844, nesprávne, potom je nesprávne aj opakované označenie Ellen Whiteovej, že mileritské posolstvo bolo základom. Ak boli tieto posolstvá nesprávne, potom sú jej opakované príkazy naďalej predkladať tie isté pravdy falošnou radou. Ak posolstvo mileritov nepredstavuje základy, ktoré mali byť zachované a chránené pred satanovými útokmi, potom sú aj tieto rady mylné. Dospieť k záveru, že všetky tieto otázky spojené s Eliášovým posolstvom tejto histórie sú mylné, by jasne dokazovalo, že Ellen Whiteová bola falošnou prorokyňou.

Modern Adventism still teaches at their Revelation Seminars that the remnant church would possess the Spirit of Prophecy, which is the testimony of Jesus, but they certainly don’t tell those who they are seeking to draw into church membership that they fully reject Ellen White’s endorsement and warnings connected with those early foundational truths and history. What does the following passage mean to you?

Moderný adventizmus na svojich seminároch o Zjavení stále učí, že cirkev ostatku bude mať Ducha proroctva, ktorým je svedectvo Ježišovo, ale tým, ktorých sa usilujú priviesť k členstvu v cirkvi, rozhodne nehovoria, že úplne odmietajú podporu a varovania Ellen Whiteovej spojené s týmito ranými základnými pravdami a dejinami. Čo pre vás znamená nasledujúci úryvok?

> “We have nothing to fear for the future, except as we shall forget the way the Lord has led us, and His teaching in our past history.” Life Sketches, 196.

> „Do budúcnosti sa nemáme čoho obávať, iba ak by sme zabudli na cestu, ktorou nás Pán viedol, a na Jeho učenie v našich minulých dejinách.“ Life Sketches, 196.

In 1863, the Millerite movement reached a conclusion and registered as a legal entity with the government that would ultimately form an image to the papacy, which by Ellen White’s definition is the combination of the church with the state.

V roku 1863 milleritské hnutie dospelo k svojmu záveru a zaregistrovalo sa u vlády ako právnická osoba, pričom táto vláda napokon vytvorí obraz pápežstva, čo je podľa definície Ellen Whiteovej spojenie cirkvi so štátom.

> “In the movements now in progress in the United States to secure for the institutions and usages of the church the support of the state, Protestants are following in the steps of papists. Nay, more, they are opening the door for the Papacy to regain in Protestant America the supremacy which she has lost in the Old World.” The Great Controversy, 573.

> „V hnutiach, ktoré teraz prebiehajú v Spojených štátoch s cieľom zabezpečiť inštitúciám a zvyklostiam cirkvi podporu štátu, protestanti kráčajú v stopách pápežencov. Ba čo viac, otvárajú dvere pápežstvu, aby v protestantskej Amerike znovu získalo nadvládu, ktorú stratilo v Starom svete.“ Veľký spor vekov, 573.

Under the premise that the legal association with the government was part of the necessity for organization, in a time when the youth of the nation were being drafted into the blood bath known as the Civil War, the movement of the Millerites ended. In 1863, both with a printed article and a new chart, the Seventh-day Adventist church rejected the prophecy of slavery which Daniel calls the oath of Moses. In 1850, the Lord had directed His people to make the second table of Habakkuk, and correct the error that He had held his hand over on the 1843 table. The chart ordered in 1850 fully accomplished its purpose, for Ellen White said that she saw “that God was in the publishment of the chart,” while also identifying that the 1850 chart was identified in Habakkuk chapter two.

Za predpokladu, že právne spojenie s vládou bolo súčasťou nevyhnutnosti organizácie, v čase, keď mládež národa bola odvádzaná do krvavého kúpeľa známeho ako Občianska vojna, sa hnutie milleritov skončilo. V roku 1863 cirkev adventistov siedmeho dňa prostredníctvom tlačeného článku aj nového grafu zavrhla proroctvo o otroctve, ktoré Daniel nazýva Mojžišovou prísahou. V roku 1850 Pán usmernil svoj ľud, aby zhotovil druhú tabuľu Habakuka a opravil chybu, nad ktorou držal svoju ruku na tabuli z roku 1843. Graf nariadený v roku 1850 celkom splnil svoj účel, lebo Ellen Whiteová povedala, že videla, „že Boh bol v uverejnení grafu“, pričom zároveň uviedla, že graf z roku 1850 je označený v druhej kapitole Habakuka.

The purpose of the 1850 chart was the same as the 1843 chart. It was to be the evangelistic tool used to present the message of the third angel to a dying world. In 1863, that message was discarded. The testing process that is typified by the testing process that began at the Red Sea, began with the time prophecy identifying the sanctuary that was to be tread down in verse thirteen of Daniel eight, and the testing process ended with the time prophecy identifying the host that was to be tread down in verse thirteen of Daniel eight.

Účelom mapy z roku 1850 bolo to isté ako účel mapy z roku 1843. Mala byť evanjelizačným nástrojom používaným na predkladanie posolstva tretieho anjela hynúcemu svetu. V roku 1863 bolo toto posolstvo zavrhnuté. Proces skúšky, ktorý je predobrazne znázornený procesom skúšky, jenž sa začal pri Červenom mori, sa začal časovým proroctvom označujúcim svätyňu, ktorá mala byť pošliapaná v trinástom verši ôsmej kapitoly Daniela, a proces skúšky sa skončil časovým proroctvom označujúcim zástup, ktorý mal byť pošliapaný v trinástom verši ôsmej kapitoly Daniela.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Potom som počul hovoriť jedného svätého, a iný svätý povedal tomu svätému, ktorý hovoril: Dokedy potrvá videnie o ustavičnej obeti a o prestúpení spustošenia, aby bola vydaná na pošliapanie i svätyňa i zástup? A povedal mi: Až do dvetisíc tristo dní; potom bude svätyňa očistená. Daniel 8,13.14.

The testing process that began on October 22, 1844, has the signature of Alpha and Omega. The beginning of that testing process was a time prophecy that represented the sanctuary that was to be trampled down. It was a prophecy that produced great light when fulfilled. The testing process that ended in 1863, has the signature of Alpha and Omega. The ending of that testing process was a time prophecy that represented the host that was to be trampled down. It was a prophecy that was designed to produced great light when fulfilled. It was a time prophecy presented by the Elijah of that history, and when it was rejected and set aside, it produced great darkness.

Proces skúšky, ktorý sa začal 22. októbra 1844, nesie podpis Alfy a Omegy. Začiatok tohto procesu skúšky bol časovým proroctvom, ktoré predstavovalo svätyňu, ktorá mala byť pošliapaná. Bolo to proroctvo, ktoré po svojom naplnení prinieslo veľké svetlo. Proces skúšky, ktorý sa skončil v roku 1863, nesie podpis Alfy a Omegy. Ukončenie tohto procesu skúšky bolo časovým proroctvom, ktoré predstavovalo zástup, ktorý mal byť pošliapaný. Bolo to proroctvo, ktoré bolo určené na to, aby po svojom naplnení prinieslo veľké svetlo. Bolo to časové proroctvo predložené Eliášom týchto dejín, a keď bolo odmietnuté a odložené nabok, prinieslo veľkú tmu.

> And this is the condemnation, that light is come into the world, and men loved darkness rather than light, because their deeds were evil. John 3:19.

> A toto je odsúdenie, že svetlo prišlo na svet, a ľudia si zamilovali tmu viac než svetlo, lebo ich skutky boli zlé. Ján 3,19.

The logic that I intend to finish this article with is what I have already noted. Did God through Ellen White endorse the 1843 and 1850 charts?

Logika, ktorou mám v úmysle zakončiť tento článok, je tá, ktorú som už uviedol. Schválil Boh prostredníctvom Ellen Whiteovej mapy z rokov 1843 a 1850?

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.” Early Writings, 74.

> „Videla som, že mapa z roku 1843 bola vedená rukou Pánovou a že sa nemá meniť; že čísla boli také, aké ich chcel mať On; že Jeho ruka nad nimi bdela a zakryla chybu v niektorých z týchto čísel, takže ju nik nemohol vidieť, kým Jeho ruka nebola odňatá.“ Early Writings, 74.

> “I saw that God was in the publishment of the chart by Brother Nichols. I saw that there was a prophecy of this chart in the Bible, and if this chart is designed for God’s people, if it [is] sufficient for one it is for another, and if one needed a new chart painted on a larger scale, all need it just as much.” Manuscript Releases, number 13, 359; 1853.

> „Videla som, že Boh bol pri vydaní tabuľky bratom Nicholsom. Videla som, že v Biblii bolo proroctvo o tejto tabuľke, a ak je táto tabuľka určená pre Boží ľud, ak postačuje jednému, postačuje aj druhému, a ak jeden potreboval novú tabuľku namaľovanú vo väčšej mierke, všetci ju potrebujú práve tak veľmi.“ Manuscript Releases, číslo 13, 359; 1853.

Did God through Ellen White endorse the message the Millerites presented during the history of 1840 through 1844?

Schválil Boh prostredníctvom Ellen Whiteovej posolstvo, ktoré milleriti predkladali v období rokov 1840 až 1844?

> “God is not giving us a new message. We are to proclaim the message that in 1843 and 1844 brought us out of the other churches.” Review and Herald, January 19, 1905.

> „Boh nám nedáva nové posolstvo. Máme hlásať posolstvo, ktoré nás v rokoch 1843 a 1844 vyviedlo z ostatných cirkví.“ Review and Herald, 19. januára 1905.

> “God bids us give our time and strength to the work of preaching to the people the messages that stirred men and women in 1843 and 1844.” Manuscript Release, Number 760.

> „Boh nás vyzýva, aby sme svoj čas a silu venovali dielu zvestovania ľuďom posolstiev, ktoré podnietili mužov a ženy v rokoch 1843 a 1844.“ Manuscript Release, Number 760.

> “All the messages given from 1840–1844 are to be made forcible now, for there are many people who have lost their bearings. The messages are to go to all the churches.

> „Všetky posolstvá dané v rokoch 1840–1844 majú byť teraz podávané s mocou, lebo je mnoho ľudí, ktorí stratili správnu orientáciu. Posolstvá majú ísť ku všetkým cirkvám.״

> “Christ said, ‘Blessed are your eyes, for they see; and your ears, for they hear. For verily I say unto you, That many prophets and righteous men have desired to see those things which ye see, and have not seen them; and to hear those things which ye hear, and have not heard them’ [Matthew 13:16, 17]. Blessed are the eyes which saw the things that were seen in 1843 and 1844.

> „Kristus povedal: ‚Blahoslavené sú vaše oči, lebo vidia; a vaše uši, lebo počujú. Lebo veru vám hovorím, že mnohí proroci a spravodliví mužovia túžili vidieť to, čo vidíte vy, a nevideli; a počuť to, čo počujete vy, a nepočuli‘ [Matúš 13:16, 17]. Blahoslavené sú oči, ktoré videli to, čo bolo videné v rokoch 1843 a 1844.

> “The message was given. And there should be no delay in repeating the message, for the signs of the times are fulfilling; the closing work must be done. A great work will be done in a short time. A message will soon be given by God’s appointment that will swell into a loud cry. Then Daniel will stand in his lot, to give his testimony.” Manuscript Releases, volume 21, 437.

> „Posolstvo bolo dané. A pri jeho opakovaní by nemalo byť nijaké meškanie, lebo znamenia času sa napĺňajú; záverečné dielo musí byť vykonané. Veľké dielo bude vykonané v krátkom čase. Čoskoro bude z Božieho ustanovenia dané posolstvo, ktoré vzrastie v mocné volanie. Potom Daniel povstane vo svojom údele, aby vydal svoje svedectvo.“ Manuscript Releases, zväzok 21, 437.

> “The truths that we received in 1841, ‘42, ‘43, and ‘44 are now to be studied and proclaimed. The messages of the first, second, and third angels will in the future be proclaimed with a loud voice. They will be given with earnest determination and in the power of the Spirit.” Manuscript Releases, volume 15, 371.

> „Pravdy, ktoré sme prijali v rokoch 1841, 1842, 1843 a 1844, sa teraz majú skúmať a zvestovať. Posolstvá prvého, druhého a tretieho anjela budú v budúcnosti zvestované mocným hlasom. Budú podávané s vrúcnym odhodlaním a v moci Ducha.“ Manuscript Releases, zväzok 15, 371.

> “We understand the present feebleness and smallness of the work. We have had an experience. In doing the work God has given us, we may go trustingly forward, assured that He will be our efficiency. He will be with us in 1906, as He was with us in 1841, 1842, 1843, and 1844.” Loma Linda Messages, 156.

> „Rozumieme súčasnej slabosti a nepatrnosti diela. Máme skúsenosť. Pri konaní diela, ktoré nám Boh zveril, môžeme dôverne kráčať vpred, uistení, že On bude našou silou a schopnosťou. Bude s nami v roku 1906, tak ako bol s nami v rokoch 1841, 1842, 1843 a 1844.“ Loma Linda Messages, 156.

> “Those who stand as teachers and leaders in our institutions are to be sound in the faith and in the principles of the third angel’s message. God wants His people to know that we have the message as He gave it to us in 1843 and 1844.” General Conference Bulletin, April 1, 1903.

> „Tí, ktorí pôsobia ako učitelia a vedúci v našich ustanovizniach, majú byť pevní vo viere a v zásadách posolstva tretieho anjela. Boh chce, aby Jeho ľud vedel, že máme toto posolstvo tak, ako nám ho dal v rokoch 1843 a 1844.“ General Conference Bulletin, 1. apríla 1903.

> “The warning has come: Nothing is to be allowed to come in that will disturb the foundation of the faith upon which we have been building ever since the message came in 1842, 1843, and 1844. I was in this message, and ever since I have been standing before the world, true to the light that God has given us. We do not propose to take our feet off the platform on which they were placed as day by day we sought the Lord with earnest prayer, seeking for light. Do you think that I could give up the light that God has given me? It is to be as the Rock of Ages. It has been guiding me ever since it was given.” Review and Herald, April 14, 1903.

> „Zaznelo varovanie: Nesmie sa dovoliť, aby prišlo čokoľvek, čo by narušilo základ viery, na ktorom budujeme od času, keď prišlo posolstvo v rokoch 1842, 1843 a 1844. Bola som v tomto posolstve a odvtedy stojím pred svetom verná svetlu, ktoré nám Boh dal. Nemienime zísť z plošiny, na ktorú boli naše nohy postavené, keď sme deň čo deň hľadali Pána v úprimnej modlitbe a hľadali svetlo. Myslíte si, že by som sa mohla vzdať svetla, ktoré mi Boh dal? Má byť ako Skala vekov. Vedie ma odvtedy, čo mi bolo dané.“ Review and Herald, 14. apríla 1903.

Did God through Ellen White warn His people to defend against attacks that would undermine the truths of the Millerite history?

Varoval Boh prostredníctvom Ellen White svoj ľud, aby sa bránil proti útokom, ktoré by podkopávali pravdy milleritskej histórie?

> “The great waymarks of truth, showing us our bearings in prophetic history, are to be carefully guarded, lest they be torn down, and replaced with theories that would bring confusion rather than genuine light.” Selected Messages, book 2, 101, 102.

> „Veľké medzníky pravdy, ktoré nám ukazujú naše postavenie v prorockých dejinách, majú byť starostlivo strážené, aby neboli strhnuté a nahradené teóriami, ktoré by priniesli skôr zmätok než pravé svetlo.“ Selected Messages, kniha 2, 101, 102.

> “Today Satan is seeking opportunities to tear down the waymarks of truth,—the monuments that have been raised up along the way; and we need the experience of the aged workers who have built their house upon the solid rock, who through evil report as well as good report have been steadfast to the truth.” Gospel Workers, 104.

> „Dnes satan hľadá príležitosti zbúrať medzníky pravdy — pamätníky, ktoré boli vztýčené pozdĺž cesty; a my potrebujeme skúsenosť starších pracovníkov, ktorí postavili svoj dom na pevnej skale, ktorí tak pri zlej, ako aj pri dobrej povesti zostali neochvejní v pravde.“ Gospel Workers, 104.

> “God never leaves the world without men who can discern between good and evil, righteousness and unrighteousness. God has men whom he has appointed to stand in the forefront of the battle in times of emergency. In a crisis, he will raise up men as he did in ancient times. Young men will be bidden to link up with the aged standard-bearers, that they may be strengthened and taught by the experience of these faithful ones, who have passed through so many conflicts, and to whom, through the testimonies of his Spirit, God has so often spoken, pointing out the right way and condemning the wrong way. When perils arise, which try the faith of God’s people, these pioneer workers are to recount the experiences of the past, when just such crises came, when the truth was questioned, when strange sentiments, proceeding not from God, were brought in.

> „Boh nikdy nenecháva svet bez mužov, ktorí dokážu rozlišovať medzi dobrom a zlom, spravodlivosťou a nespravodlivosťou. Boh má mužov, ktorých ustanovil, aby v časoch núdze stáli v prvých radoch boja. V čase krízy vzbudí mužov, ako to urobil v dávnych časoch. Mladí muži budú vyzvaní, aby sa spojili so starými nositeľmi zástavy, aby boli posilnení a poučení skúsenosťou týchto verných, ktorí prešli toľkými zápasmi a ku ktorým Boh prostredníctvom svedectiev svojho Ducha tak často prehováral, ukazujúc správnu cestu a odsudzujúc nesprávnu cestu. Keď vzniknú nebezpečenstvá, ktoré skúšajú vieru Božieho ľudu, títo priekopnícki pracovníci majú rozprávať o skúsenostiach minulosti, keď prišli práve takéto krízy, keď bola pravda spochybňovaná, keď boli vnášané cudzie názory, ktoré nepochádzali od Boha.“

> “The experience of those aged workers is needed now; for Satan is watching every opportunity to make of no account the old waymarks,—the monuments that have been raised up along the way.” Review and Herald, November 19, 1903.

> „Skúsenosť tých starších pracovníkov je teraz potrebná; lebo satan sleduje každú príležitosť, aby priviedol navnivoč staré medzníky — pomníky, ktoré boli vztýčené pozdĺž cesty.“ Review and Herald, 19. november 1903.

In 1863 the Millerite movement ended by rejecting the first truth the Elijah of that history had been led to understand. Its final test was based upon the two verses in Daniel eight that identify the trampling down of the sanctuary and the host. The light of the sanctuary was opened at the first of ten tests and darkness was brought upon the host at the last of ten tests.

V roku 1863 sa milleritické hnutie skončilo tým, že odmietlo prvú pravdu, ktorú bol Eliáš týchto dejín vedený pochopiť. Jeho záverečná skúška bola založená na dvoch veršoch v ôsmej kapitole Daniela, ktoré označujú pošliapanie svätyne a zástupu. Svetlo o svätyni bolo otvorené pri prvej z desiatich skúšok a tma bola privedená na zástup pri poslednej z desiatich skúšok.

> “One thing is certain: those Seventh-day Adventists who take their stand under Satan’s banner will first give up their faith in the warnings and reproofs contained in the Testimonies of God’s spirit.

> „Jedna vec je istá: tí adventisti siedmeho dňa, ktorí sa postavia pod satanovu zástavu, sa najprv vzdajú svojej viery vo varovania a napomenutia obsiahnuté vo Svedectvách Ducha Božieho.

> “The call to greater consecration and holier service is being made, and will continue to be made. Some who are now voicing Satan’s suggestions will come to their senses. There are those in important positions of trust who do not understand the truth for this time. To them the message must be given. If they receive it, Christ will accept them, and will make them workers together with him. But if they refuse to hear the message, they will take their stand under the black banner of the Prince of Darkness.

> „Výzva k väčšiemu posväteniu a svätejšej službe sa ozýva a bude sa ozývať aj naďalej. Niektorí, ktorí teraz vyslovujú satanove našepkávania, sa spamätajú. Sú takí, čo stoja na dôležitých zodpovedných miestach a nechápu pravdu pre tento čas. Im musí byť toto posolstvo odovzdané. Ak ho prijmú, Kristus ich prijme a urobí ich svojimi spolupracovníkmi. Ak však odmietnu počuť toto posolstvo, postavia sa pod čiernu zástavu Kniežaťa temnoty.“

> “I am instructed to say that the precious truth for this time is open more and more clearly to human minds. In a special sense men and women are to eat of Christ’s flesh and drink of his blood. There will be a development of the understanding, for the truth is capable of constant expansion. The divine originator of truth will come into closer and still closer communion with those who follow on to know him. As God’s people receive his word as the bread of heaven, they will know that his goings forth are prepared as the morning. They will receive spiritual strength, as the body receives physical strength when food is eaten.

> „Dostala som pokyn povedať, že drahocenná pravda pre tento čas sa ľudským mysliam otvára čoraz jasnejšie. V osobitnom zmysle majú muži a ženy jesť Kristovo telo a piť jeho krv. Dôjde k rozvinutiu porozumenia, lebo pravda je schopná neustáleho rozširovania. Božský pôvodca pravdy vstúpi do užšieho a ešte užšieho spoločenstva s tými, ktorí pokračujú v poznávaní jeho. Keď Boží ľud prijíma jeho slovo ako chlieb z neba, spozná, že jeho východy sú pripravené ako ranné svitanie. Prijmú duchovnú silu, ako telo prijíma telesnú silu, keď sa je pokrm.

> “We do not half understand the Lord’s plan in taking the children of Israel from Egyptian bondage, and leading them through the wilderness into Canaan.

> „Ani z polovice nechápeme Pánov plán, keď vyviedol synov Izraela z egyptského otroctva a viedol ich cez púšť do Kanaánu.

> “As we gather up the divine rays shining from the gospel, we shall have a clearer insight into the Jewish economy, and a deeper appreciation of its important truths. Our exploration of truth is yet incomplete. We have gathered up only a few rays of light. Those who are not daily students of the Word will not solve the problems of the Jewish economy. They will not understand the truths taught by the temple service. The work of God is hindered by a worldly understanding of his great plan. The future life will unfold the meaning of the laws that Christ, enshrouded in the pillar of cloud, gave to his people.” Spalding and Magan, 305, 306.

> „Keď zhromažďujeme božské lúče žiariace z evanjelia, získame jasnejší vhľad do židovského poriadku a hlbšie ocenenie jeho dôležitých právd. Naše skúmanie pravdy je ešte stále neúplné. Zhromaždili sme len niekoľko lúčov svetla. Tí, ktorí nie sú každodennými študentmi Slova, nevyriešia problémy židovského poriadku. Neporozumejú pravdám vyučovaným chrámovou službou. Božie dielo je brzdené svetským chápaním jeho veľkého plánu. Budúci život odhalí význam zákonov, ktoré Kristus, zahalený v oblakovom stĺpe, dal svojmu ľudu.“ Spalding and Magan, 305, 306.

We will continue our consideration of the symbolism of Elijah in connection with 1863 in the next article.

V ďalšom článku budeme pokračovať v našom skúmaní symboliky Eliáša v súvislosti s rokom 1863.

Back to Articles