Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Thirty-Eight

Kniha Daniel – sto tridsaťosem

Unveiling Daniel 11: A Prophetic Journey through History

Odhaľovanie Daniela 11: prorocká cesta dejinami

Author

Jeff Pippenger

Published

March 15, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Verse forty of Daniel chapter eleven, represents one of the most profound verses of God’s Word. The prophetic histories that are represented therein are where the wheels within the wheels of Ezekiel’s vision are brought together. With the time of the end of the Millerite movement in 1798, and also the time of the end of the movement of the third angel in 1989, the internal and external histories of God’s people of the last days are portrayed. Within the verse is the announcement of the approaching judgment which arrived with the first angel in 1798, all the way until the Sunday law of verse forty-one. The verse therefore represents the investigative judgment of God’s church beginning with the dead, through to the sealing of the one hundred and forty-four thousand, and God spewing Laodicean Adventism out of His mouth.

Štyridsiaty verš jedenástej kapitoly Daniela predstavuje jeden z najhlbších veršov Božieho slova. Prorocké dejiny, ktoré sú v ňom znázornené, sú miestom, kde sa kolesá uprostred kolies z Ezechielovho videnia spájajú. Časom konca milleritského hnutia v roku 1798, a tiež časom konca hnutia tretieho anjela v roku 1989, sú zobrazené vnútorné i vonkajšie dejiny Božieho ľudu posledných dní. Vo verši sa nachádza ohlásenie blížiaceho sa súdu, ktorý prišiel s prvým anjelom v roku 1798, až po nedeľný zákon v štyridsiatom prvom verši. Tento verš teda predstavuje vyšetrujúci súd Božej cirkvi, začínajúci mŕtvymi, až po zapečatenie sto štyridsaťštyritisíc a po to, ako Boh vypľuje laodicejský adventizmus zo svojich úst.

The history where the papacy received its deadly wound in 1798, until the deadly wound is healed in verse forty-one is represented in the history of the verse. Verse forty-one onward is set within the context of the escalating executive judgments of God, which begin in that verse. In this prophetic sense, verse forty is the end of Daniel chapter eleven, and verses one and two, of the chapter are the beginning. Chapter eleven presents the rebellion of the antichrist, and chapter ten represents the beginning of the Hiddekel River vision, and chapter twelve represents the end. Chapters ten and twelve represent the first and the last, and chapter eleven is the rebellion in the middle.

Dejiny, v ktorých pápežstvo prijalo svoju smrteľnú ranu v roku 1798, až po uzdravenie smrteľnej rany vo verši štyridsaťjeden, sú predstavené v dejinách tohto verša. Od verša štyridsaťjeden ďalej je text zasadený do kontextu stupňujúcich sa výkonných Božích súdov, ktoré sa začínajú v tomto verši. V tomto prorockom zmysle je verš štyridsať koncom jedenástej kapitoly Daniela a verše jeden a dva tejto kapitoly sú jej začiatkom. Jedenásta kapitola predstavuje vzburu antikrista, desiata kapitola predstavuje začiatok videnia rieky Hiddekel a dvanásta kapitola predstavuje jeho koniec. Desiata a dvanásta kapitola predstavujú prvé a posledné a jedenásta kapitola je vzburou uprostred.

Chapters ten and twelve are the same, for, unlike chapter eleven, they represent Daniel’s experience in relation to the vision, and chapter eleven is the vision. Chapter ten is the first letter of the Hebrew alphabet, chapter eleven is the thirteenth rebellious letter of the Hebrew alphabet, and chapter twelve is the last letter of the alphabet. The Hiddekel River vision is the “Truth.”

Desiata a dvanásta kapitola sú totožné, lebo na rozdiel od jedenástej kapitoly predstavujú Danielovu skúsenosť vo vzťahu k videniu, zatiaľ čo jedenásta kapitola je samotným videním. Desiata kapitola je prvým písmenom hebrejskej abecedy, jedenásta kapitola je trinástym vzbúrnym písmenom hebrejskej abecedy a dvanásta kapitola je posledným písmenom abecedy. Videnie pri rieke Chiddekel je „Pravda“.

In chapter eleven, the beginning illustrates the end, for Christ never changes. The final history represented in verse forty, is the testing time of the image of the beast. That testing time concludes with the mark of the beast, which is represented in verse forty-one. Verses one and two, must therefore address the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, for that period of time is also the period of the formation of the image of the beast.

V jedenástej kapitole začiatok znázorňuje koniec, lebo Kristus sa nikdy nemení. Záverečné dejiny, predstavené vo verši štyridsať, sú časom skúšky obrazu šelmy. Tento čas skúšky vrcholí znamením šelmy, ktoré je predstavené vo verši štyridsaťjeden. Verše jeden a dva sa teda musia vzťahovať na čas zapečaťovania sto štyridsaťštyritisíc, lebo toto časové obdobie je zároveň obdobím vytvárania obrazu šelmy.

> “The Lord has shown me clearly that the image of the beast will be formed before probation closes; for it is to be the great test for the people of God, by which their eternal destiny will be decided. . ..

> „Pán mi jasne ukázal, že obraz šelmy bude vytvorený pred ukončením doby milosti; lebo má byť veľkou skúškou pre Boží ľud, podľa ktorej bude rozhodnuté o ich večnom osude....“

> “This is the test that the people of God must have before they are sealed.” Manuscript Releases, volume 15, 15.

> „Toto je skúška, ktorou musí prejsť Boží ľud predtým, než bude zapečatený.“ Manuscript Releases, zväzok 15, 15.

There are always two waymarks that identify a time of the end. In the reform movement of Moses, it was Aaron’s birth followed three years later with Moses’ birth. In the reform movement to come out of Babylon and rebuild the temple it was king Darius, followed by king Cyrus. In the reform movement of Christ, it was the birth of John the Baptist, followed in six months by the birth of Christ. In the reform movement of the Millerites it was the death of the papal system in 1798, followed by the death of the pope in 1799. In the reform movement of the third angel, it was president Reagan and president Bush the first, who both represented 1989. In Daniel chapter ten, verse one, we find king Cyrus identified.

Vždy existujú dva medzníky, ktoré označujú čas konca. V reformnom hnutí Mojžiša to bolo narodenie Árona, po ktorom o tri roky nasledovalo narodenie Mojžiša. V reformnom hnutí, ktoré malo vyjsť z Babylonu a znovu vystavať chrám, to bol kráľ Dárius, po ktorom nasledoval kráľ Kýros. V reformnom hnutí Krista to bolo narodenie Jána Krstiteľa, po ktorom o šesť mesiacov nasledovalo narodenie Krista. V reformnom hnutí milleritov to bola smrť pápežského systému v roku 1798, po ktorej nasledovala smrť pápeža v roku 1799. V reformnom hnutí tretieho anjela to boli prezident Reagan a prezident Bush starší, ktorí obaja predstavovali rok 1989. V Danielovi, v 10. kapitole, 1. verši, nachádzame označeného kráľa Kýra.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> V treťom roku Kýra, kráľa Perzie, bolo Danielovi, ktorého meno bolo nazývané Baltazár, zjavené slovo; a to slovo bolo pravdivé, ale určený čas bol dlhý; a porozumel tomu slovu a mal porozumenie videniu. Daniel 10:1.

In the following verses of chapter ten, we see the experience of Daniel represented in advance of Gabriel delivering the vision of prophetic history in chapter eleven. Cyrus marks the time of the end, for previously Cyrus, Darius’ nephew, had been Darius’ general who slew Belshazzar, thus marking the end of the seventy years of captivity, which typified the twelve-hundred and sixty-year captivity of spiritual Israel in spiritual Babylon from 538 unto 1798.

V nasledujúcich veršoch desiatej kapitoly vidíme skúsenosť Daniela predstavenú vopred predtým, ako Gabriel v jedenástej kapitole podá videnie prorockých dejín. Kýros označuje čas konca, lebo predtým bol Kýros, synovec Dária, Dáriovým generálom, ktorý zabil Belšaccara, čím označil koniec sedemdesiatich rokov zajatia, ktoré boli predobrazom tisícdvestošesťdesiatročného zajatia duchovného Izraela v duchovnom Babylone od roku 538 do roku 1798.

> “God’s church on earth was as verily in captivity during this long period of relentless persecution as were the children of Israel held captive in Babylon during the period of the exile.” Prophets and Kings, 714.

> „Božia cirkev na zemi bola počas tohto dlhého obdobia neúprosného prenasledovania rovnako skutočne v zajatí, ako boli izraelské deti držané v babylonskom zajatí počas obdobia vyhnanstva.“ Proroci a králi, 714.

The end of the twelve hundred and sixty years in 1798, marked the time of the end, so the end of the seventy years marked the “time of the end” for that history. Both Darius and Cyrus are represented at the death of Belshazzar and end of the kingdom of Babylon, for as Darius’s general who accomplished the work, Cyrus was representing Darius. When George Bush the first was inaugurated on January 20, 1989, Reagan had been president for the first nineteen days of 1989.

Koniec tisícdvestošesťdesiatich rokov v roku 1798 označil čas konca; tak aj koniec sedemdesiatich rokov označil „čas konca“ pre túto dejinnú líniu. Pri smrti Baltazára a na konci babylonského kráľovstva sú predstavení tak Dárius, ako aj Kýros, lebo Kýros ako Dáriov generál, ktorý vykonal toto dielo, zastupoval Dária. Keď bol George Bush starší 20. januára 1989 uvedený do úradu, Reagan bol prezidentom počas prvých devätnástich dní roku 1989.

The vision of the Hiddekel began at the time of the end, in the third year of Cyrus. When Gabriel begins to unfold to Daniel the prophetic history of chapter eleven, he first references the first year of Darius, to establish clearly that the vision of prophetic history that he was about to present to Daniel begins in the last time of the end, in 1989, for all the prophets speak more of the last days than the days in which they lived.

Videnie pri Chiddekeli sa začalo v čase konca, v treťom roku Kýra. Keď Gabriel začína Danielovi odhaľovať prorocké dejiny jedenástej kapitoly, najprv sa odvoláva na prvý rok Dária, aby jasne ustanovil, že videnie prorockých dejín, ktoré sa chystal Danielovi predložiť, sa začína v poslednom čase konca, v roku 1989, lebo všetci proroci hovoria viac o posledných dňoch než o dňoch, v ktorých žili.

> But I will show thee that which is noted in the scripture of truth: and there is none that holdeth with me in these things, but Michael your prince. Also I in the first year of Darius the Mede, even I, stood to confirm and to strengthen him. Daniel 10:21, 11:1.

> Ale ukážem ti, čo je zapísané v Písme pravdy; a niet nikoho, kto by so mnou stál v týchto veciach, iba Michael, váš knieža. A ja v prvom roku Médskeho Dária, áno ja, som stál, aby som ho upevnil a posilnil. Daniel 10,21; 11,1.

In the first year of Darius, which represents the time of the end in 1989, Gabriel “stood”, thus identifying that at a “time of the end”, an angel arrives. In 1798 the first angel arrived, and in 1989, the third angel arrived. It wasn’t until the message of the third angel was empowered in 2001 that the sealing of the third angel began, but the movement of the third angel arriving in 1989, is represented by Gabriel standing at the time of the end. Gabriel is going to show Daniel “that which is noted in the scripture of truth,” and the vision of the Hiddekel possesses the signature of “Truth,” which Gabriel is about to set forth.

V prvom roku Dária, ktorý predstavuje čas konca v roku 1989, Gabriel „stál“, čím označil, že v „čase konca“ prichádza anjel. V roku 1798 prišiel prvý anjel a v roku 1989 prišiel tretí anjel. Až keď bolo posolstvo tretieho anjela v roku 2001 zmocnené, začalo sa pečatenie tretieho anjela; avšak hnutie príchodu tretieho anjela v roku 1989 je znázornené tým, že Gabriel stojí v čase konca. Gabriel sa chystá Danielovi ukázať „to, čo je zaznamenané v písme pravdy“, a videnie pri Hidekele nesie pečať „Pravdy“, ktorú Gabriel práve predkladá.

In verse fourteen of chapter ten Gabriel had already informed Daniel that what he was addressing in the vision of the Hiddekel was “what would happen to God’s people in the last days.”

V štrnástom verši desiatej kapitoly Gabriel už Daniela oboznámil s tým, že to, čomu sa venoval vo videní pri Hiddekele, bolo „to, čo sa stane Božiemu ľudu v posledných dňoch“.

> Now I am come to make thee understand what shall befall thy people in the latter days: for yet the vision is for many days. Daniel 10:14.

> Teraz som prišiel, aby som ti dal porozumieť tomu, čo postihne tvoj ľud v posledných dňoch; lebo videnie sa ešte vzťahuje na mnohé dni. Daniel 10:14.

Verse two of Daniel chapter eleven represents the knowledge that was unsealed at the time of the end in 1989, and which identifies what “shall befall” God’s people “in the latter days”.

Druhý verš jedenástej kapitoly Daniela predstavuje poznanie, ktoré bolo odpečatené v čase konca v roku 1989 a ktoré určuje, čo „postihne“ Boží ľud „v posledných dňoch“.

> And now will I show thee the truth. Behold, there shall stand up yet three kings in Persia; and the fourth shall be far richer than they all: and by his strength through his riches he shall stir up all against the realm of Grecia. Daniel 11:2.

> A teraz ti oznámim pravdu. Hľa, ešte povstanú traja králi v Perzii; a štvrtý bude omnoho bohatší ako oni všetci; a svojou mocou pre svoje bohatstvo pobúri všetkých proti gréckemu kráľovstvu. Daniel 11:2.

Cyrus prefigures the second king since 1989. He is the king of the Medo-Persian Empire, which represents the kingdom of Bible prophecy in the last days that is made up of two horns, represented by the Medes and the Persians. After the second king of the kingdom of the two-horned earth beast at the time of the end in 1989, there would yet be three kings (Clinton, Bush the last, Obama), and then there would be a king that was far richer than they all were. The three kings that followed Bush the first, got wealthy after their presidencies, and only because they had become president. Trump, the fourth that was far richer, and was the wealthiest president ever, did not make his money because he had been president, but primarily through his work in real estate investments, well before he ran for president.

Kýros predobrazuje druhého kráľa od roku 1989. Je kráľom Médo-perzskej ríše, ktorá predstavuje kráľovstvo biblického proroctva v posledných dňoch, zložené z dvoch rohov, reprezentovaných Médmi a Peržanmi. Po druhom kráľovi kráľovstva dvojrohého zemského zvieraťa v čase konca, v roku 1989, mali ešte prísť traja králi (Clinton, Bush posledný, Obama), a potom mal prísť kráľ, ktorý bol omnoho bohatší než oni všetci. Tí traja králi, ktorí nasledovali po Bushovi prvom, zbohatli po svojich prezidentstvách, a to iba preto, že sa stali prezidentmi. Trump, štvrtý, ktorý bol omnoho bohatší a bol najbohatším prezidentom vôbec, nezískal svoje bohatstvo preto, že bol prezidentom, ale predovšetkým prostredníctvom svojej činnosti v oblasti investícií do nehnuteľností, dávno predtým, než kandidoval na prezidenta.

Formerly the richest president in American history, relatively speaking, was the first president of the United States. Prior to Donald Trump, George Washington was the richest president in American history, and he made his money as did Donald Trump, through real estate investments. Both Washington and Trump came to the presidency from non-traditional political backgrounds. Washington was primarily a military leader before becoming president, and Trump was a businessman and television personality, who like unto Washington was without any prior political experience.

Pomerne najbohatším prezidentom v amerických dejinách bol kedysi prvý prezident Spojených štátov. Pred Donaldom Trumpom bol George Washington najbohatším prezidentom v amerických dejinách a svoje bohatstvo nadobudol, podobne ako Donald Trump, prostredníctvom investícií do nehnuteľností. Washington aj Trump prišli do prezidentského úradu z netradičného politického prostredia. Washington bol predtým, než sa stal prezidentom, predovšetkým vojenským vodcom a Trump bol podnikateľom a televíznou osobnosťou, ktorý podobne ako Washington nemal nijaké predchádzajúce politické skúsenosti.

Both presidents were known for their strong personalities and leadership styles, although they manifested these traits quite differently. Washington was known for his stoic, calm, and confident leadership and unifying presence during the Revolutionary War and the early years of the Republic, while Trump is known for his assertive approach to leadership and governance. Both Washington and Trump were figures of significant controversy, albeit for very different reasons. Washington, while widely revered, faced criticism during his time for various issues, including his views on slavery. Trump’s presidency was marked by numerous controversies, including his use of “mean tweets” on social media, his America-first policy decisions, and his own self-awareness.

Obaja prezidenti boli známi svojimi silnými osobnosťami a štýlmi vedenia, hoci tieto črty prejavovali celkom odlišným spôsobom. Washington bol známy svojím stoickým, pokojným a sebaistým vedením a zjednocujúcou prítomnosťou počas Revolučnej vojny a v prvých rokoch Republiky, zatiaľ čo Trump je známy svojím rozhodným prístupom k vedeniu a vládnutiu. Washington aj Trump boli postavami značnej kontroverzie, hoci z veľmi odlišných dôvodov. Washington, hoci bol široko uctievaný, čelil vo svojej dobe kritike pre rozličné otázky vrátane svojich názorov na otroctvo. Trumpovo prezidentstvo bolo poznačené početnými kontroverziami vrátane jeho používania „zlomyseľných tweetov“ na sociálnych sieťach, jeho politických rozhodnutí v duchu America-first a jeho vlastného sebauvedomenia.

The richest and sixth president was to stir up the globalist dragon powers. When we lay the history of verse two of chapter eleven, upon the history of the period of 1776, 1789, and 1798, we find further information addressing the last president of the earth beast, for Jesus illustrates the end with the beginning. The first two periods represented by 1776, and 1789, provide two witnesses that the final president, will be the eighth president, who was of the seven. Trump was the sixth president after Reagan, and as the eighth president, he will be “of the seven”. The final, and eighth president will rule when the United States forms the image “to and of” the beast.

Najbohatší a šiesty prezident mal popudiť globálne dračie mocnosti. Keď dejiny druhého verša jedenástej kapitoly položíme na dejiny období rokov 1776, 1789 a 1798, nachádzame ďalšie informácie, ktoré sa vzťahujú na posledného prezidenta zemskej šelmy, lebo Ježiš znázorňuje koniec začiatkom. Prvé dve obdobia, predstavované rokmi 1776 a 1789, poskytujú dve svedectvá o tom, že posledný prezident bude ôsmym prezidentom, ktorý bol z tých siedmich. Trump bol šiestym prezidentom po Reaganovi a ako ôsmy prezident bude „z tých siedmich“. Posledný a ôsmy prezident bude vládnuť vtedy, keď Spojené štáty vytvoria obraz „šelme a podľa šelmy“.

The president who rules when the image of the beast is formed by the United States, must be the eighth, that is of the seven, as witnessed to by Peyton Randolph, and John Hancock. The papacy is the eighth head that was of the seven, and it received a prophetic deadly wound. To be an image of the papacy, the eighth president that is of the seven, must also have a prophetic identification of being prophetically “wounded” or “killed”.

Prezident, ktorý vládne v čase, keď Spojené štáty vytvoria obraz šelmy, musí byť ôsmy, teda zo siedmich, ako o tom svedčia Peyton Randolph a John Hancock. Pápežstvo je ôsmou hlavou, ktorá bola zo siedmich, a utrpelo prorockú smrteľnú ranu. Aby bol obrazom pápežstva, musí mať aj ôsmy prezident, ktorý je zo siedmich, prorocké označenie, že bol prorocky „zranený“ alebo „zabitý“.

The papacy received its deadly wound from a dragon power (France), a dragon power who the papacy had been struggling against since the time when Paul identified that, the mystery of iniquity (the man of sin), did already work at that time. The dragon of paganism was restraining the papacy from taking the throne, which it did in 538.

Pápežstvo prijalo svoju smrteľnú ranu od dračej moci (Francúzsko), dračej moci, proti ktorej pápežstvo zápasilo už od čias, keď Pavol označil, že tajomstvo neprávosti (človek hriechu) už v tom čase pôsobilo. Drak pohanstva zadržiaval pápežstvo, aby neuchopilo trón, čo sa napokon stalo v roku 538.

From the beginning of the papacy unto its final demise it struggles against dragon powers. An image of the papacy requires that the image struggles with a dragon power. In Revelation seventeen the papacy, who is the eighth head, that is of the seven heads, is ultimately burned with fire and her flesh is eaten by the ten kings. In both deaths (1798 and the last days), the papal beast is killed by a dragon power. In order for the United States to form an image of the beast, the eighth president would also need to be killed by a dragon power that it was at war with, and the sixth king after the time of the end in 1989, is the king that stirred up all the dragon powers.

Od počiatku pápežstva až po jeho konečný zánik zápasí proti dračím mocnostiam. Obraz pápežstva vyžaduje, aby tento obraz zápasil s dračou mocnosťou. V sedemnástej kapitole Zjavenia je pápežstvo, ktoré je ôsmou hlavou a je zo siedmich hláv, napokon spálené ohňom a jeho telo požiera desať kráľov. V oboch úmrtiach (1798 a v posledných dňoch) je pápežská šelma usmrtená dračou mocnosťou. Aby Spojené štáty vytvorili obraz šelmy, musel by byť aj ôsmy prezident usmrtený dračou mocnosťou, s ktorou bol vo vojne, a šiesty kráľ po čase konca v roku 1989 je kráľom, ktorý podnietil všetky dračie mocnosti.

Ronald Reagan was an apostate Protestant, but George Bush the first, was a classic globalist. One of his famous quotes is where he lied by saying, on August 18, 1988, “And I’m the one who will not raise taxes. My opponent now says he’ll raise them as a last resort, or a third resort. But when a politician talks like that, you know that’s one resort he’ll be checking into. My opponent won’t rule out raising taxes. But I will. And the Congress will push me to raise taxes and I’ll say no. And they’ll push, and I’ll say no, and they’ll push again, and all I can say to them is: read my lips: no new taxes.”

Ronald Reagan bol odpadlícky protestant, ale George Bush starší bol klasický globalista. Jeden z jeho slávnych výrokov je ten, v ktorom klamal, keď 18. augusta 1988 povedal: „A ja som ten, kto dane nezvýši. Môj protivník teraz hovorí, že ich zvýši ako poslednú možnosť alebo ako tretiu možnosť. Ale keď politik hovorí takto, viete, že je to jedna z možností, ku ktorej sa uchýli. Môj protivník nevylučuje zvýšenie daní. Ja však áno. A Kongres bude na mňa tlačiť, aby som zvýšil dane, a ja poviem nie. A budú tlačiť, a ja poviem nie, a budú tlačiť znovu, a všetko, čo im môžem povedať, je: čítajte mi z pier: žiadne nové dane.“

Other than that public lie, which is an attribute of a representative of the dragon power, his most famous quote was at a joint session of Congress on September 11, 1990, where he said, “Now, we can see a new world coming into view. A world in which there is the very real prospect of a new world order. In the words of Winston Churchill, a ‘world order’ in which ‘the principles of justice and fair play … protect the weak against the strong …’ A world where the United Nations, freed from cold war stalemate, is poised to fulfill the historic vision of its founders.” Bush the senior was a globalist, even if he identified as a Republican.

Okrem tej verejnej lži, ktorá je znakom predstaviteľa dračej moci, jeho najslávnejším výrokom bol ten, ktorý zaznel na spoločnom zasadnutí Kongresu 11. septembra 1990, kde povedal: „Teraz môžeme vidieť, ako sa začína črtať nový svet. Svet, v ktorom existuje veľmi reálna vyhliadka na nový svetový poriadok. Slovami Winstona Churchilla, ‚svetový poriadok‘, v ktorom ‚zásady spravodlivosti a fair play … chránia slabých pred silnými …‘ Svet, v ktorom sú Spojené národy, oslobodené od patovej situácie studenej vojny, pripravené naplniť historickú víziu svojich zakladateľov.“ Bush starší bol globalista, aj keď sa hlásil k Republikánskej strane.

Bill Clinton was the first president to hold his inauguration ceremony at the Lincoln Memorial, which means he turned his back to Lincoln and faced the obelisk of Washington’s monument, an obelisk that is internally filled with symbols of Freemasonry. Both the obelisk and the symbols of Freemasonry he chose to face as he falsely swore his allegiance to the Constitution, represented not only that he had turned his back upon the anti-slavery symbol of the Lincoln Memorial, but Clintons’ chosen historic positioning, agrees with his acceptance speech, where he praised a professor whom he had studied under in the Jesuit University that he had attended.

Bill Clinton bol prvým prezidentom, ktorý usporiadal svoj inauguračný obrad pri Lincolnovom pamätníku, čo znamená, že sa obrátil chrbtom k Lincolnovi a tvárou k obelisku Washingtonovho pamätníka, obelisku, ktorý je vo svojom vnútri naplnený symbolmi slobodomurárstva. Obelisk i symboly slobodomurárstva, ktorým sa rozhodol čeliť, keď falošne prisahal svoju vernosť Ústave, predstavovali nielen to, že sa obrátil chrbtom k prototroctvárskemu symbolu Lincolnovho pamätníka, ale historické umiestnenie, ktoré si Clinton zvolil, sa zhoduje aj s jeho ďakovnou rečou, v ktorej vychválil profesora, u ktorého študoval na jezuitskej univerzite, ktorú navštevoval.

That professor, Carroll Quigley, wrote the book: Tragedy and Hope: A History of the World in Our Time, which was published in 1966, and is correctly and widely understood to represent “the Bible for globalist ideas”. As the Koran is to Islam, and as Morals and Dogma of the Ancient and Accepted Scottish Rite of Freemasonry, written by Albert Pike, and published in 1871, is considered the most comprehensive exposition of the esoteric teachings of Freemasonry; or as The Book of Mormon is to the Latter Day Saints, Quigley’s book is the Bible of globalist philosophy. Most would have known if Clinton praised Mohammed of the Koran, or if he praised Joseph Smith of The Book of Mormon, and some would have known who Albert Pike was, but few knew that Clinton’s praise of Quigley was consistent with his own globalist agenda, and his rejection of the principles represented by Abraham Lincoln.

Ten profesor, Carroll Quigley, napísal knihu Tragedy and Hope: A History of the World in Our Time, ktorá vyšla v roku 1966 a je oprávnene a všeobecne chápaná ako „Biblia globalistických ideí“. Tak ako je Korán pre islam a ako sa dielo Morals and Dogma of the Ancient and Accepted Scottish Rite of Freemasonry, napísané Albertom Pikeom a vydané v roku 1871, považuje za najobsiahlejší výklad ezoterických učení slobodomurárstva; alebo ako je Kniha Mormonova pre Svätých neskorších dní, tak je Quigleyho kniha Bibliou globalistickej filozofie. Väčšina ľudí by vedela, keby Clinton chválil Mohameda z Koránu alebo keby chválil Josepha Smitha z Knihy Mormonovej, a niektorí by vedeli, kto bol Albert Pike, no málokto vedel, že Clintonova chvála Quigleyho bola v súlade s jeho vlastnou globalistickou agendou a s jeho odmietnutím zásad, ktoré predstavoval Abraham Lincoln.

In the speech, Clinton said: “As a teenager, I heard John Kennedy’s summons to citizenship. And then, as a student at Georgetown, I heard that call clarified by a professor named Carroll Quigley, who said to us that America was the greatest nation in history because our people have always believed in two things: that tomorrow can be better than today and that every one of us has a personal moral responsibility to make it so.” Carroll Quigley’s idea on how to “make America great again”, was for the United States to surrender its national sovereignty to the United Nations. Clinton was a Democrat, globalist, representative of the dragon.

Vo svojom prejave Clinton povedal: „Ako tínedžer som počul výzvu Johna Kennedyho k občianstvu. A potom, ako študent na Georgetownskej univerzite, som počul, ako túto výzvu objasnil profesor menom Carroll Quigley, ktorý nám povedal, že Amerika je najväčším národom v dejinách, pretože náš ľud vždy veril v dve veci: že zajtrajšok môže byť lepší než dnešok a že každý z nás má osobnú morálnu zodpovednosť urobiť to tak.“ Predstava Carrolla Quigleyho o tom, ako „urobiť Ameriku znovu veľkou“, spočívala v tom, aby sa Spojené štáty vzdali svojej národnej suverenity v prospech Organizácie Spojených národov. Clinton bol demokrat, globalista, predstaviteľ draka.

“Like father, like son”, George Bush the last, was a globalist, and just as was his father, a globalist who professed to be Republican. The apple does not fall far from the tree. The Bible raises the rhetorical question, “Can two walk together, except they be agreed?” One simply needs to track the many enterprises that Bush the last, accomplished together with Bill and Hillary Clinton to see who Bush the last agreed with.

„Aký otec, taký syn“: George Bush mladší bol globalista, a tak ako jeho otec aj on bol globalista, ktorý sa hlásil k Republikánskej strane. Jablko nepadá ďaleko od stromu. Biblia kladie rečnícku otázku: „Či môžu dvaja kráčať spolu, ak sa nedohodli?“ Stačí jednoducho sledovať mnohé podniky, ktoré Bush mladší uskutočnil spolu s Billom a Hillary Clintonovcami, aby bolo zrejmé, s kým Bush mladší súhlasil.

Barack Hussein Obama made a statement about fundamentally transforming the United States during a campaign rally shortly before he was elected as President. On October 30, 2008, in Columbia, Missouri, Obama said: “We are five days away from fundamentally transforming the United States of America.” The statement was part of Obama’s broader message of “hope and change”, which was a central theme of his 2008 presidential campaign, emphasizing his commitment to significant policy reforms and a different direction for the country. The direction he turned the country was into the dragon policies of globalism, anti-white, pro-abortion, anti-carbon fuels, anti-America pro-globalism, Diversity, Equity, Inclusion, the false history of Critical Race Theory, and on and on. Obama was not simply a community organizer; he was and still is a representative of the dragon power’s globalist agenda.

Barack Hussein Obama sa počas predvolebného zhromaždenia krátko pred svojím zvolením za prezidenta vyjadril o zásadnej premene Spojených štátov. Dňa 30. októbra 2008 v Columbii v štáte Missouri Obama povedal: „Od zásadnej premeny Spojených štátov amerických nás delí päť dní.“ Toto vyhlásenie bolo súčasťou Obamovho širšieho posolstva „nádeje a zmeny“, ktoré bolo ústrednou témou jeho prezidentskej kampane v roku 2008 a zdôrazňovalo jeho záväzok k významným politickým reformám a k odlišnému smerovaniu krajiny. Smer, ktorým krajinu obrátil, bol smerom k drakonickým politikám globalizmu, proti belochom, v prospech interrupcií, proti uhlíkovým palivám, proti Amerike a v prospech globalizmu, k Diverzite, rovnosti a začleneniu, k falošným dejinám Teórie kritickej rasy a tak ďalej. Obama nebol jednoducho len komunitným organizátorom; bol a stále je predstaviteľom globalistickej agendy moci draka.

Trump however, unlike a typical modern politician, kept more promises than all the other seven presidents in the period beginning in 1989, combined. He was committed to making America great again, and in so attempting, he stirred up the globalist powers that be, not only in the United States, but in the entire world.

Trump však, na rozdiel od typického moderného politika, splnil viac sľubov než všetkých ostatných sedem prezidentov v období začínajúcom rokom 1989 dohromady. Bol odhodlaný znovu učiniť Ameriku veľkou a v snahe o to pobúril mocnosti globalistov nielen v Spojených štátoch, ale na celom svete.

Joe Biden has no evidence whatsoever that he is anything other than another globalist.

Joe Biden nemá vôbec nijaký dôkaz o tom, že je čímkoľvek iným než len ďalším globalistom.

The beast of Catholicism waged a long-drawn-out war with the dragon powers, and the president that is reigning when the United States forms an image of the papacy, will, of prophetic necessity, be in a struggle with the dragon powers. None of the living presidents, other than Donald Trump, would wage war with the dragon powers, for the Democrats are openly globalist (dragons), and George Bush the last, was, as his father was (a professed Republican, that is actually a globalist dragon), for Jesus always illustrates the last with the first.

Šelma katolicizmu viedla dlhodobú vojnu s mocnosťami draka a prezident, ktorý bude vládnuť, keď Spojené štáty vytvoria obraz pápežstva, bude z prorockej nevyhnutnosti v zápase s mocnosťami draka. Nijaký zo žijúcich prezidentov okrem Donalda Trumpa by neviedol vojnu s mocnosťami draka, lebo demokrati sú otvorene globalisti (draci), a George Bush mladší bol, ako aj jeho otec bol (navonok republikán, ktorý je v skutočnosti globalistickým drakom), lebo Ježiš vždy znázorňuje posledné prostredníctvom prvého.

We will continue this study in the next article.

V tejto štúdii budeme pokračovať v nasledujúcom článku.

> “A great crisis awaits the people of God. A crisis awaits the world. The most momentous struggle of all the ages is just before us. Events which for more than forty years we have upon the authority of the prophetic word declared to be impending are now taking place before our eyes. Already the question of an amendment to the Constitution restricting liberty of conscience has been urged upon the legislators of the nation. The question of enforcing Sunday observance has become one of national interest and importance. We well know what the result of this movement will be. But are we ready for the issue? Have we faithfully discharged the duty which God has committed to us of giving the people warning of the danger before them?

> „Na Boží ľud čaká veľká kríza. Kríza čaká aj svet. Najosudovejší zápas všetkých vekov je už bezprostredne pred nami. Udalosti, o ktorých sme na základe autority prorockého slova viac než štyridsať rokov vyhlasovali, že sa blížia, sa teraz odohrávajú pred našimi očami. Už bola zákonodarcom národa predložená otázka dodatku k Ústave, ktorý by obmedzil slobodu svedomia. Otázka presadzovania zachovávania nedele sa stala záležitosťou národného záujmu a významu. Dobre vieme, aký bude výsledok tohto hnutia. Sme však pripravení na to, čo príde? Splnili sme verne povinnosť, ktorou nás Boh poveril, aby sme ľud varovali pred nebezpečenstvom, ktoré je pred ním?“

> “There are many, even of those engaged in this movement for Sunday enforcement, who are blinded to the results which will follow this action. They do not see that they are striking directly against religious liberty. There are many who have never understood the claims of the Bible Sabbath and the false foundation upon which the Sunday institution rests. Any movement in favor of religious legislation is really an act of concession to the papacy, which for so many ages has steadily warred against liberty of conscience. Sunday observance owes its existence as a so-called Christian institution to ‘the mystery of iniquity;’ and its enforcement will be a virtual recognition of the principles which are the very cornerstone of Romanism. When our nation shall so abjure the principles of its government as to enact a Sunday law, Protestantism will in this act join hands with popery; it will be nothing else than giving life to the tyranny which has long been eagerly watching its opportunity to spring again into active despotism.

> „Mnohí, dokonca aj spomedzi tých, ktorí sa podieľajú na tomto hnutí za presadzovanie nedele, sú zaslepení voči následkom, ktoré budú nasledovať po tomto kroku. Nevidia, že útočia priamo proti náboženskej slobode. Mnohí nikdy nepochopili nároky biblického sobotného dňa ani falošný základ, na ktorom spočíva inštitúcia nedele. Každé hnutie v prospech náboženského zákonodarstva je v skutočnosti aktom ústupku pápežstvu, ktoré po toľké veky neochvejne bojovalo proti slobode svedomia. Zachovávanie nedele vďačí za svoju existenciu ako takzvaná kresťanská inštitúcia ‚tajomstvu neprávosti‘; a jej presadzovanie bude faktickým uznaním zásad, ktoré sú samotným základným kameňom rímskeho katolicizmu. Keď sa náš národ natoľko zriekne zásad svojej vlády, že prijme nedeľný zákon, protestantizmus v tomto čine podá ruku pápežstvu; nebude to nič iné ako vdýchnutie života tyranii, ktorá už dlho dychtivo vyčkáva na svoju príležitosť, aby znovu povstala k aktívnemu despotizmu.

> “The National Reform movement, exercising the power of religious legislation, will, when fully developed, manifest the same intolerance and oppression that have prevailed in past ages. Human councils then assumed the prerogatives of Deity, crushing under their despotic power liberty of conscience; and imprisonment, exile, and death followed for those who opposed their dictates. If popery or its principles shall again be legislated into power, the fires of persecution will be rekindled against those who will not sacrifice conscience and the truth in deference to popular errors. This evil is on the point of realization.

> „Hnutie národnej reformy, vykonávajúce moc náboženského zákonodarstva, keď sa plne rozvinie, prejaví tú istú neznášanlivosť a útlak, aké prevládali v minulých vekoch. Ľudské rady si vtedy prisvojovali výsady Božstva a pod svojou despotickou mocou drvili slobodu svedomia; a tých, ktorí sa stavali proti ich nariadeniam, stíhalo väzenie, vyhnanstvo a smrť. Ak bude pápežstvo alebo jeho zásady opäť uvedené do moci zákonodarstvom, ohne prenasledovania budú znovu roznecované proti tým, ktorí neobetujú svedomie a pravdu z úcty k ľudovým bludom. Toto zlo je na pokraji uskutočnenia.“

> “When God has given us light showing the dangers before us, how can we stand clear in His sight if we neglect to put forth every effort in our power to bring it before the people? Can we be content to leave them to meet this momentous issue unwarned?” Testimonies, volume 5, 711, 712.

> „Keď nám Boh dal svetlo, ktoré nám ukazuje nebezpečenstvá pred nami, ako môžeme obstáť čistí v Jeho očiach, ak zanedbáme vynaložiť každé úsilie, ktoré je v našej moci, aby sme ho predložili ľudu? Môžeme sa uspokojiť s tým, že ich ponecháme, aby čelili tejto závažnej otázke bez varovania?“ Testimonies, zväzok 5, 711, 712.

Back to Articles