Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Seven

Kniha proroka Joela a laodicejská Cirkev adventistov siedmeho dňa – číslo sedem

Number Seven

Číslo sedem

Author

Jeff Pippenger

Published

December 9, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the first few articles we included the passage from The Desire of Ages which addresses Christ presenting the parable of the vineyard to the quibbling Jews. The parable of the song of the vineyard is also the song of Moses and the Lamb which the one hundred and forty-four thousand, and inspiration informs us that a “song” in prophecy represents an “experience.” The one hundred and forty-four thousand follow the Lamb whithersoever He goeth, so they will walk through the same experience as did Christ and Moses. Christ as the omega of ancient Israel’s prophetic history and Moses the alpha of ancient Israel’s prophetic history both lived in parallel periods when a former covenant people were being passed by and as a new covenant people were being chosen. The one hundred and forty-four thousand sing the song of Moses and of the Lamb by experiencing a history when a former covenant people are being passed by—while the Lord enters into covenant with His final covenant people.

V prvých niekoľkých článkoch sme zahrnuli pasáž z knihy Túžba vekov, ktorá pojednáva o tom, ako Kristus predkladá hašterivým Židom podobenstvo o vinici. Podobenstvo o piesni o vinici je zároveň piesňou Mojžiša a Baránka, ktorú spieva stoštyridsaťštyritisíc; a inšpirácia nás poučuje, že „pieseň“ v proroctve predstavuje „skúsenosť“. Sto štyridsaťštyritisíc nasleduje Baránka, kamkoľvek ide, a preto prejdú tou istou skúsenosťou, akou prešli Kristus a Mojžiš. Kristus ako omega prorockých dejín starovekého Izraela a Mojžiš ako alfa prorockých dejín starovekého Izraela obaja žili v paralelných obdobiach, keď bol niekdajší zmluvný ľud obchádzaný a keď bol vyberaný nový zmluvný ľud. Stoštyridsaťštyritisíc spieva pieseň Mojžiša a Baránka tým, že prežíva dejiny, v ktorých je niekdajší zmluvný ľud obchádzaný — zatiaľ čo Pán vstupuje do zmluvy so svojím posledným zmluvným ľudom.

Prophetically when Christ was presenting the parable it aligns with Peter addressing the quibbling Jews at Pentecost. In the final crisis, Jesus presenting the parable to the quibbling Jews, represents those who are singing the song of the vineyard to the drunkards of Ephraim. Peter is presenting the same song at Pentecost, only he is singing in the key of Joel. The song of the vineyard is the song of a former covenant people being divorced during the same time that a new covenant people are being married to the Lord. The virgins who were disappointed and entered into the tarrying time were waiting for the marriage, and the perfect fulfillment would be that they are waiting for the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

V prorockom zmysle, keď Kristus predkladal podobenstvo, zodpovedá to Petrovi, ktorý sa na Letnice prihováral hašterivým Židom. V záverečnej kríze Ježiš, ktorý predkladá podobenstvo hašterivým Židom, predstavuje tých, čo spievajú pieseň o vinici opilcom Efraima. Peter prednáša tú istú pieseň na Letnice, len ju spieva v tónine Joela. Pieseň o vinici je piesňou o tom, ako je bývalý zmluvný ľud rozvádzaný práve v tom istom čase, keď je nový zmluvný ľud zosobášovaný s Pánom. Panny, ktoré boli sklamané a vstúpili do času meškania, očakávali svadbu a dokonalým naplnením by bolo, že očakávajú zapečatenie stoštyridsaťštyritisíc.

The book of Joel begins with its first chapter describing how God’s vineyard has been destroyed by the drinkers of wine and strong drink, who have had the “new wine” cut off from their mouths. As soon as Jesus informed the Jews their kingdom would be taken from them and given to a group of husbandmen who will bring forth the genuine fruits of the vineyard, Jesus switched gears and cited the cornerstone in the temple that was set aside, but which was destined to become the capstone. The beginning was going to be repeated at the end, and when this truth is set forth, it is represented as “marvelous.”

Kniha Joel sa začína tým, že vo svojej prvej kapitole opisuje, ako bola Božia vinica zničená pijakmi vína a opojného nápoja, ktorým bolo „nové víno“ odňaté od úst. Len čo Ježiš oznámil Židom, že ich kráľovstvo im bude odňaté a dané skupine vinohradníkov, ktorí prinesú pravé ovocie vinice, Ježiš zmenil smer a poukázal na uholný kameň v chráme, ktorý bol odložený nabok, no bol určený stať sa vrcholovým kameňom. Začiatok sa mal zopakovať na konci, a keď je táto pravda predložená, je predstavená ako „obdivuhodná“.

The “rule of first mention” in God’s Word informs us that because Joel first addresses the destruction of the vineyard that it is the primary point of his testimony. Joel is not alone for every major prophet begins their testimony addressing the sins and lost condition of Israel.

„Pravidlo prvého zmienenia“ v Božom slove nás poučuje, že keďže Joel najprv hovorí o spustošení vinice, je to hlavný bod jeho svedectva. Joel v tom nie je osamotený, lebo každý veľký prorok začína svoje svedectvo tým, že hovorí o hriechoch a stratenom stave Izraela.

In Isaiah twenty-eight the “scornful men which rule” “Jerusalem” are represented as the “drunkards of Ephraim,” and as the “crown of pride.” “Crown” represents leadership and “pride” represents a satanic character.

V Izaiášovi dvadsiatej ôsmej kapitole sú „posmievači, ktorí vládnu“ „Jeruzalemu“ predstavení ako „opilci Efraima“ a ako „koruna pýchy“. „Koruna“ predstavuje vodcovstvo a „pýcha“ predstavuje satanský charakter.

The drunkards are contrasted with the remnant (“residue”) who become God’s “crown” of glory, for during the latter rain the Lord sets up His “kingdom of glory” as typified by Him setting up the “kingdom of grace” at the cross. The kingdom of grace at the cross typifies the kingdom of glory at the Sunday law.

Opilci sú postavení do protikladu so zostatkom („ostatkom“), ktorý sa stáva Božou „korunou“ slávy, lebo počas neskorého dažďa Pán ustanovuje svoje „kráľovstvo slávy“, ako to predobrazuje jeho ustanovenie „kráľovstva milosti“ na kríži. Kráľovstvo milosti na kríži je predobrazom kráľovstva slávy pri nedeľnom zákone.

The latter rain began on 9/11 when the sealing of the one hundred and forty-four thousand and the judgment of the living also began. In the sealing time the outpouring of the Holy Spirit began at 9/11, as Jesus breathed a few drops. It is the foundation and the outpouring of the Holy Spirit at the Midnight Cry that is the capstone. “Marvelous” is a symbol of the period of the outpouring of the spirit from “9/11 unto the Sunday law.”

Neskorý dážď sa začal 11. septembra, keď sa zároveň začalo spečaťovanie sto štyridsaťštyri tisíc a súd nad živými. V čase spečaťovania sa 11. septembra začalo vyliatie Ducha Svätého, keď Ježiš vdýchol niekoľko kvapiek. Je to základ, a vyliatie Ducha Svätého pri Polnočnom volaní je vrcholovým kameňom. „Podivuhodné“ je symbolom obdobia vyliatia Ducha od „11. septembra až po nedeľný zákon.“

The parallel, yet opposite symbolism of the “crown” representing leadership is set forth in the narrative of Isaiah twenty-eight when the drunkards who rule Jerusalem are passed by and the leadership of God’s church is given to the residue. This illustrates the parable of the vineyard. The drunkard’s crown is removed and the one hundred and forty-four thousand are then the crown which represents Christ’s kingdom. Isaiah teaches the same truth in chapter twenty-two when Shebna is cast into a far country and replaced with Eliakim. Whether it is the drunkards of Ephraim or Shebna in chapter twenty-two they both represent the leadership of God’s former covenant people being passed by.

Paralelná, no opačná symbolika „koruny“ ako predstavenia vodcovstva je predložená v rozprávaní Izaiáša dvadsaťosem, keď sú opilci, ktorí vládnu Jeruzalemu, pominutí a vodcovstvo Božej cirkvi je dané ostatku. To ilustruje podobenstvo o vinici. Koruna opilca je odňatá a stoštyridsaťštyritisíc sa potom stávajú korunou, ktorá predstavuje Kristovo kráľovstvo. Izaiáš vyučuje tú istú pravdu aj v dvadsiatej druhej kapitole, keď je Šebna vyvrhnutý do ďalekej krajiny a nahradený Eljakímom. Či už ide o opilcov Efraima alebo o Šebnu v dvadsiatej druhej kapitole, obaja predstavujú vodcovstvo Božieho ľudu bývalej zmluvy, ktoré je pominuté.

Zechariah identifies the Triumphal Entry, which is also the Midnight Cry, and the verses that follow agree with Isaiah by identifying God’s people as a crown.

Zachariáš identifikuje triumfálny vstup, ktorý je zároveň polnočným volaním, a verše, ktoré nasledujú, sa zhodujú s Izaiášom v tom, že Boží ľud označujú za korunu.

> Rejoice greatly, O daughter of Zion; shout, O daughter of Jerusalem: behold, thy King cometh unto thee: he is just, and having salvation; lowly, and riding upon an ass, and upon a colt the foal of an ass. And I will cut off the chariot from Ephraim, and the horse from Jerusalem, and the battle bow shall be cut off: and he shall speak peace unto the heathen: and his dominion shall be from sea even to sea, and from the river even to the ends of the earth.

> Plesaj veľmi, dcéra Siona; jasaj, dcéra Jeruzalema: hľa, tvoj Kráľ prichádza k tebe: je spravodlivý a prináša spasenie; pokorný a jazdiaci na oslovi, na žriebäti, mláďati oslice. A vytnem voz z Efraima a koňa z Jeruzalema, aj bojový luk bude vyťatý; a bude hovoriť pokoj pohanom; a jeho panstvo bude od mora až k moru a od rieky až po končiny zeme.

> As for thee also, by the blood of thy covenant I have sent forth thy prisoners out of the pit wherein is no water.

> Aj teba prepúšťam pre krv tvojej zmluvy tvojich väzňov z jamy, v ktorej niet vody.

> Turn you to the strong hold, ye prisoners of hope: even today do I declare that I will render double unto thee; When I have bent Judah for me, filled the bow with Ephraim, and raised up thy sons, O Zion, against thy sons, O Greece, and made thee as the sword of a mighty man.

> Navráťte sa do pevnosti, väzni nádeje; už dnes oznamujem, že ti nahradím dvojnásobne. Keď si napnem Júdu ako svoj luk, naplním luk Efraimom a vzbudím tvojich synov, Sion, proti tvojim synom, Grécko, a učiním ťa ako meč mocného muža.

> And the Lord shall be seen over them, and his arrow shall go forth as the lightning: and the Lord God shall blow the trumpet, and shall go with whirlwinds of the south. The Lord of hosts shall defend them; and they shall devour, and subdue with sling stones; and they shall drink, and make a noise as through wine; and they shall be filled like bowls, and as the corners of the altar. And the Lord their God shall save them in that day as the flock of his people: for they shall be as the stones of a crown, lifted up as an ensign upon his land. For how great is his goodness, and how great is his beauty! corn shall make the young men cheerful, and new wine the maids. Zechariah 9:9–17.

> A Hospodin sa zjaví nad nimi a jeho šíp vyletí ako blesk; a Pán Hospodin zatrúbi na poľnicu a pôjde v južných víchriciach. Hospodin zástupov ich bude brániť; budú pohlcovať a podmaňovať si prakové kamene; budú piť a hlučne jasať ako od vína; budú naplnení ako obetné čaše a ako rohy oltára. A Hospodin, ich Boh, ich v ten deň zachráni ako stádo svojho ľudu; lebo budú ako kamene koruny, pozdvihnuté ako zástava nad jeho krajinou. Lebo aká veľká je jeho dobrota a aká veľká je jeho krása! Obilie rozveselí mládencov a mušt panny. Zachariáš 9:9–17.

Verse eleven (9/11) states, “As for thee also, by the blood of thy covenant I have sent forth thy prisoners out of the pit wherein is no water.” Christ confirmed the covenant with many for one week, and the week began at His baptism. For three and a half years Christ walked among men and in the concluding period of those three and a half years Christ fulfilled Zechariah’s prediction identifying the triumphal entry of the Messiah into Jerusalem. The Midnight Cry began a period which led to Christ’s death, burial and resurrection. Christ’s baptism represents His death, burial and resurrection, so the beginning and ending of the period of three and a half years are the same.

Jedenásty verš (9/11) uvádza: „Aj teba prepúšťam pre krv tvojej zmluvy; tvojich väzňov som vyviedol z jamy, v ktorej niet vody.“ Kristus potvrdil zmluvu s mnohými na jeden týždeň a tento týždeň sa začal pri Jeho krste. Počas troch a pol roka Kristus chodil medzi ľuďmi a v záverečnom období týchto troch a pol roka Kristus naplnil Zachariášovo proroctvo, ktoré označuje Mesiášov triumfálny vstup do Jeruzalema. Polnočný výkrik začal obdobie, ktoré viedlo ku Kristovej smrti, pohrebu a vzkrieseniu. Kristov krst predstavuje Jeho smrť, pohreb a vzkriesenie, takže začiatok i koniec obdobia troch a pol roka sú totožné.

Christ’s baptism typifies 9/11, and 9/11 marks the beginning of a period that ends at the Sunday law. At 9/11 the latter rain began to sprinkle and at the Sunday law it is poured out without measure as typified by Christ breathing upon the disciples a few drops of rain in advance of the outpouring at Pentecost.

Kristov krst je predobrazom 11. septembra a 11. september označuje začiatok obdobia, ktoré sa končí pri nedeľnom zákone. Dňa 11. septembra začal pozdný dážď kropiť a pri nedeľnom zákone je vyliaty bez miery, ako to predobrazuje Kristus, keď pred vyliatím pri Letniciach vdýchol na učeníkov niekoľko kvapiek dažďa.

Zechariah 9:11 aligns with 9/11 and also the Midnight Cry which leads to the Sunday law. At 9/11 the Laodicean message arrived as present truth as it had done in 1856 and 1888. The Laodicean message is given to people who are unaware that they are dead. They are in a “pit” with no latter rain message, for their pit has no water. If Laodicea would just respond to the knocking on their hearts the Lord would raise them out of the pit, for until probation closes at the Sunday law they are “prisoners of hope.”

Zachariáš 9,11 sa zhoduje s 11. septembrom a tiež s Polnočným volaním, ktoré vedie k nedeľnému zákonu. Dňa 11. septembra prišlo laodicejské posolstvo ako prítomná pravda, tak ako to bolo v rokoch 1856 a 1888. Laodicejské posolstvo je dané ľuďom, ktorí si neuvedomujú, že sú mŕtvi. Sú v „jame“ bez posolstva neskorého dažďa, lebo ich jama nemá vodu. Keby Laodicea len odpovedala na klopanie na svoje srdcia, Pán by ju vytiahol z jamy, lebo až do uzavretia doby milosti pri nedeľnom zákone sú „väzňami nádeje“.

> As for thee also, by the blood of thy covenant I have sent forth thy prisoners out of the pit wherein is no water. Turn you to the strong hold, ye prisoners of hope: even to day do I declare that I will render double unto thee. Zechariah 9:11, 12.

> A čo sa týka teba, pre krv tvojej zmluvy som prepustil tvojich väzňov z jamy, v ktorej niet vody. Navráťte sa do pevnosti, väzni nádeje; ešte aj dnes oznamujem, že ti nahradím dvojnásobne. Zachariáš 9:11, 12.

9/11 empowered the message which arrived in 1989. That message is the third angel’s message, but in the structure and terms of the Millerite reformatory movement, 1989 marked the arrival of the first angel. The first angel’s message was empowered on August 11, 1840 by a fulfillment of a prophecy concerning Islam, and it identifies that 1989’s arrival of the third angel would be empowered by a fulfillment of a prophecy concerning Islam.

11. september dal silu posolstvu, ktoré prišlo v roku 1989. Toto posolstvo je posolstvom tretieho anjela, no v štruktúre a pojmoch milleritského reformačného hnutia rok 1989 označil príchod prvého anjela. Posolstvo prvého anjela bolo posilnené 11. augusta 1840 naplnením proroctva týkajúceho sa islamu a ukazuje, že príchod tretieho anjela v roku 1989 bude posilnený naplnením proroctva týkajúceho sa islamu.

When the prophecy of Islam was confirmed on August 11, 1840 the angel of Revelation ten descended, thus typifying the descent of the angel of Revelation eighteen on 9/11. The empowerment of the first angel in 1840, and the empowerment of the second angel in 1844 both typify the empowerment of the third angel on 9/11. July 18, 2020 was the arrival of the second angel as typified by the first disappointment of the Millerites on April 19, 1844. The histories of both empowerments of the first and second angels of Millerite history, and also the history of the empowerment of the third angel on 9/11 provide witnesses to the empowerment of the message of the Midnight Cry that arrived in July 2023.

Keď sa 11. augusta 1840 potvrdilo proroctvo islamu, zostúpil anjel zo zjavenia desiatej kapitoly, čím takto predobrazil zostúpenie anjela zo zjavenia osemnástej kapitoly 11. septembra. Zmocnenie prvého anjela v roku 1840 a zmocnenie druhého anjela v roku 1844 oboje predobrazujú zmocnenie tretieho anjela 11. septembra. Dňa 18. júla 2020 nastal príchod druhého anjela, ako ho predobrazilo prvé sklamanie mileritov 19. apríla 1844. Dejiny oboch zmocnení prvého a druhého anjela v mileritskej histórii, ako aj dejiny zmocnenia tretieho anjela 11. septembra poskytujú svedectvá o zmocnení posolstva Polnočného volania, ktoré prišlo v júli 2023.

The period of the sealing begins at 9/11 and ends at the Sunday law. It begins with Christ breathing a few drops of the latter rain and ends with tongues of fire carrying a message to the world at Pentecost. Peter identified Pentecost as a fulfillment of Joel. That being the fact of the matter it establishes that Christ’s breathing was also a fulfillment of Joel, for the Pentecostal season has a specific beginning and ending that demonstrates that the alpha is also the omega. The day of Christ’s resurrection the barley first fruit offering was made, and fifty days later on Pentecost the wheat first fruit offering was lifted up. 9/11 typifies the Midnight Cry that arrives just before and leads to the Sunday law. The perfect fulfillment of Zechariah 9:9 representation of the Midnight Cry is post-July 2023.

Obdobie pečatenia sa začína 11. septembra a končí nedeľným zákonom. Začína sa tým, že Kristus vdýchne niekoľko kvapiek neskorého dažďa, a končí sa jazykmi ohňa, ktoré pri Letniciach nesú svetu posolstvo. Peter označil Letnice za naplnenie Joela. Keďže je to tak, potvrdzuje sa tým, že aj Kristovo vdýchnutie bolo naplnením Joela, lebo letničné obdobie má presný začiatok i koniec, čo ukazuje, že alfa je zároveň aj omega. V deň Kristovho vzkriesenia bola prinesená obeť prvotiny jačmeňa a o päťdesiat dní neskôr pri Letniciach bola pozdvihnutá obeť prvotiny pšenice. 11. september je predobrazom Polnočného volania, ktoré prichádza tesne pred nedeľným zákonom a vedie k nemu. Dokonalé naplnenie zobrazenia Polnočného volania v Zachariášovi 9:9 nastáva po júli 2023.

> Rejoice greatly, O daughter of Zion; shout, O daughter of Jerusalem: behold, thy King cometh unto thee: he is just, and having salvation; lowly, and riding upon an ass, and upon a colt the foal of an ass. Zechariah 9:9.

> Plesaj veľmi, dcéra Siona; jasaj, dcéra Jeruzalema: hľa, tvoj Kráľ prichádza k tebe: je spravodlivý a prináša spasenie; pokorný a jazdí na oslovi, na osliatku, žriebäti oslice. Zachariáš 9, 9.

So Zechariah agrees with Isaiah’s symbolization of God’s people being a crown, but he adds that the crown is also the ensign when he recorded, “for they shall be as the stones of a crown, lifted up as an ensign upon his land“, and Zechariah further echoes the joy associated with Joel’s symbols of “corn” and “new wine,” by stating, “corn shall make the young men cheerful, and new wine the maids.” As we consider the record of the drunkards of Ephraim in chapter twenty-eight, take note that this is the biblical chapter that identifies the “rest and the refreshing.” This is one of the primary passages in the Scriptures concerning the latter rain, so these drunkards of Ephraim must be the same drunks Joel speaks of.

Zachariáš teda súhlasí s Izaiášovým symbolickým zobrazením Božieho ľudu ako koruny, no dodáva, že koruna je aj zástavou, keď zaznamenal: „lebo budú ako kamene koruny, vyzdvihnuté ako zástava nad jeho krajinou“, a Zachariáš ďalej odzrkadľuje radosť spojenú s Joelovými symbolmi „obilia“ a „nového vína“, keď uvádza: „obilie rozveselí mládencov a nové víno panny.“ Keď uvažujeme o zázname o opilcoch Efraima v dvadsiatej ôsmej kapitole, všimnime si, že práve táto biblická kapitola označuje „odpočinok a občerstvenie“. Toto je jedno z hlavných miest v Písme týkajúcich sa neskorého dažďa, takže títo opilci Efraima musia byť tí istí opilci, o ktorých hovorí Joel.

> Woe to the crown of pride, to the drunkards of Ephraim, whose glorious beauty is a fading flower, which are on the head of the fat valleys of them that are overcome with wine! Behold, the Lord hath a mighty and strong one, which as a tempest of hail and a destroying storm, as a flood of mighty waters overflowing, shall cast down to the earth with the hand. The crown of pride, the drunkards of Ephraim, shall be trodden under feet: And the glorious beauty, which is on the head of the fat valley, shall be a fading flower, and as the hasty fruit before the summer; which when he that looketh upon it seeth, while it is yet in his hand he eateth it up. In that day shall the Lord of hosts be for a crown of glory, and for a diadem of beauty, unto the residue of his people, And for a spirit of judgment to him that sitteth in judgment, and for strength to them that turn the battle to the gate. But they also have erred through wine, and through strong drink are out of the way; the priest and the prophet have erred through strong drink, they are swallowed up of wine, they are out of the way through strong drink; they err in vision, they stumble in judgment. For all tables are full of vomit and filthiness, so that there is no place clean. …

> Beda korune pýchy, opilcom Efraima, ktorých slávna krása je vädnúcim kvetom, ktorí sú na vrchu úrodných dolín tých, čo sú premáhaní vínom! Hľa, Pán má mocného a silného, ktorý ako búrka krupobitia a ničiaca víchrica, ako povodeň mocných vôd, čo sa valia a zaplavujú, zrazí ju rukou na zem. Koruna pýchy, opilci Efraima, bude pošliapaná nohami; a slávna krása, ktorá je na vrchu úrodnej doliny, bude vädnúcim kvetom a ako skoré ovocie pred letom, ktoré ten, čo ho uvidí, kým ho ešte drží v ruke, zhltne. V ten deň bude Hospodin zástupov korunou slávy a vencom krásy ostatku svojho ľudu a duchom súdu tomu, kto sedí na súde, a silou tým, čo odvracajú boj až k bráne. Ale aj títo blúdia pre víno a pre opojný nápoj schádzajú z cesty; kňaz i prorok blúdia pre opojný nápoj, sú pohltení vínom, schádzajú z cesty pre opojný nápoj; blúdia vo videní, potkýnajú sa v súde. Lebo všetky stoly sú plné vývratkov a nečistoty, takže niet čistého miesta. …

> Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry: they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes: the prophets and your rulers, the seers hath he covered. And the vision of all is become unto you as the words of a book that is sealed, which men deliver to one that is learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I cannot; for it is sealed: And the book is delivered to him that is not learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I am not learned.

> Zastavte sa a žasnite; volajte a kričte: sú opití, ale nie vínom; tackajú sa, ale nie od opojného nápoja. Lebo Hospodin vylial na vás ducha hlbokého spánku a zavrel vaše oči; prorokov a vašich vodcov, vidcov, zahalil. A videnie všetkého sa vám stalo ako slová zapečatenej knihy, ktorú podávajú učenému so slovami: Čítaj toto, prosím; a on hovorí: Nemôžem, lebo je zapečatená. A kniha sa podáva tomu, kto nie je učený, so slovami: Čítaj toto, prosím; a on hovorí: Nie som učený.

> Wherefore the Lord said, Forasmuch as this people draw near me with their mouth, and with their lips do honour me, but have removed their heart far from me, and their fear toward me is taught by the precept of men: Therefore, behold, I will proceed to do a marvellous work among this people, even a marvellous work and a wonder: for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, Who seeth us? and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 28:1–8; 29:9–16.

> Preto Pán povedal: Pretože sa tento ľud približuje ku mne svojimi ústami a svojimi perami ma ctí, ale svoje srdce vzdialil ďaleko odo mňa a ich bázeň predo mnou je naučená podľa prikázania ľudí, preto, hľa, budem ďalej konať medzi týmto ľudom podivuhodné dielo, áno, podivuhodné dielo a zázrak; lebo múdrosť ich múdrych zahynie a rozumnosť ich rozumných bude skrytá. Beda tým, ktorí sa snažia hlboko ukryť svoju radu pred Pánom, ktorých skutky sú v tme a ktorí hovoria: Kto nás vidí? a kto o nás vie? Veru, vaše prevracanie vecí naruby bude považované za hrnčiarovu hlinu. Či azda dielo povie o tom, ktorý ho urobil: Neurobil ma? Alebo či povie utvorená vec o tom, ktorý ju utvoril: Nemal rozum? Izaiáš 28:1–8; 29:9–16.

The Lord is going to do a “marvelous work” among the drunkards of Ephraim as he removes their wisdom and understanding, the very two elements associated with understanding the increase of knowledge when a prophetic message is unsealed. It is the wise who understand. Part of the “marvelous work” is removing the knowledge that is unsealed by the Lion of the tribe of Judah from the minds of the drunkards of Ephraim. The separation of the wise and wicked is part of the Lord’s “marvelous work.” It is the everlasting gospel. After Christ led the quibbling Jews through the parable of the vineyard and thus trapped them into pronouncing their own judgment, He asked a question from Psalm 118:

Pán vykoná medzi opilcami Efraima „podivuhodné dielo“, keď im odníme múdrosť a rozumnosť, práve tie dva prvky spojené s porozumením nárastu poznania, keď je prorocké posolstvo odpečatené. Múdri sú tí, ktorí rozumejú. Súčasťou „podivuhodného diela“ je odňatie poznania, ktoré Lev z kmeňa Júdovho odpečaťuje, z myslí opilcov Efraima. Oddelenie múdrych od bezbožných je súčasťou Pánovho „podivuhodného diela“. Je to večné evanjelium. Keď Kristus viedol hašterivých Židov cez podobenstvo o vinici a tak ich lapil do pasce, aby vyniesli svoj vlastný rozsudok, položil otázku zo Žalmu 118:

> The stone which the builders refused is become the head stone of the corner. This is the Lord’s doing; it is marvelous in our eyes. This is the day which the Lord hath made; we will rejoice and be glad in it. Psalms 118:22–24.

> Kameň, ktorý zavrhli stavitelia, stal sa hlavným uholným kameňom. Toto sa stalo od Hospodina; je to obdivuhodné v našich očiach. Toto je deň, ktorý učinil Hospodin; budeme sa radovať a veseliť v ňom. Žalmy 118:22–24.

The Lord is to accomplish “a marvelous work and a wonder” upon the drunkards of Ephraim and it includes removing their ability to recognize truth. The “head stone of the corner” is marvelous in the eyes of those who possess Joel’s “new wine.”

Pán má vykonať „podivuhodné dielo a div“ nad opilcami Efraima a zahŕňa to odňatie ich schopnosti rozpoznať pravdu. „Uholný kameň“ je podivuhodný v očiach tých, ktorí majú Joelovo „nové víno“.

The drunkards cannot read the book that is sealed whether it is the leadership represented as “learned” or the laity represented by the “not learned.” It is impossible for the drunkards to understand rightly the prophetic testimony of Scriptures as represented as “the book that is sealed.” The drunkards are also twice identified as being “out of the way.” Once again this is recorded in Isaiah twenty-eight a premier latter rain passage of Scripture, where Isaiah identifies the “rest and refreshing” that the drunkards would not hear. The “rest and refreshing” is a message, for it can be heard.

Opilci nedokážu čítať zapečatenú knihu, či už ide o vedenie, predstavované ako „učení“, alebo o laikov, predstavovaných ako „neučení“. Pre opilcov je nemožné správne porozumieť prorockému svedectvu Písem, znázornenému ako „zapečatená kniha“. Opilci sú tiež dvakrát označení ako tí, ktorí sú „mimo cesty“. Opäť je to zaznamenané v Izaiášovi dvadsiatej ôsmej kapitole, v poprednom biblickom úseku o neskorom daždi, kde Izaiáš označuje „odpočinok a občerstvenie“, ktoré opilci nechceli počuť. „Odpočinok a občerstvenie“ je posolstvo, pretože ho možno počuť.

That drunkenness has taken the drunkards out of the way of Jeremiah’s “old paths” which is the “way” to walk in and find the latter rain, represented as “rest” by Jeremiah. The rejection of the latter rain message by the drunkards of Ephraim is a specific subject of God’s Word. They are drunk because they refused to return to the foundational history which provides the blueprint for the history of the one hundred and forty-four thousand which is the history of the latter rain.

Toto opilstvo odviedlo opilcov preč z Jeremijášových „starobylých chodníkov“, ktoré sú „cestou“, po ktorej treba kráčať a nájsť neskorý dážď, Jeremiášom predstavený ako „odpočinok“. Odmietnutie posolstva neskorého dažďa opilcami Efraima je osobitným predmetom Božieho slova. Sú opití preto, lebo odmietli vrátiť sa k základnej histórii, ktorá poskytuje predobraz dejín sto štyridsaťštyritisíc, čo sú dejiny neskorého dažďa.

The “marvelous work” that is accomplished upon the drunkards of Ephraim occurs during the outpouring of the latter rain. During the latter rain a testing message produces two classes of worshippers, which are illustrated by the “wine” which they partake of. The wicked have refused to base their prophetic application upon the lines of sacred history and those who employ the “line upon line” methodology of Isaiah twenty-eight partake of the “new wine.” The wicked’s drunkenness is manifested by their inability to understand prophecy, and their blind condition was caused by an unwillingness to return to the foundational old paths. Jesus rebuked the quibbling Jews by asking if they had ever read about the stone which is rejected, and becomes the head of the corner.

„Podivuhodné dielo“, ktoré sa vykonáva na opilcoch Efraima, nastáva počas vyliatia neskorého dažďa. Počas neskorého dažďa skúšobné posolstvo vytvára dve triedy uctievačov, ktoré sú znázornené „vínom“, z ktorého pijú. Bezbožní odmietli založiť svoj prorocký výklad na líniách posvätných dejín a tí, ktorí používajú metodológiu „riadok na riadok“ z Izaiáša dvadsaťosem, pijú „nové víno“. Opitosť bezbožných sa prejavuje ich neschopnosťou porozumieť proroctvu a ich slepý stav bol spôsobený neochotou vrátiť sa k základným starým chodníkom. Ježiš karhal hašterivých Židov tým, že sa ich spýtal, či niekedy čítali o kameni, ktorý bol zavrhnutý a stal sa hlavou uhla.

The stone which becomes the head of the corner represents that the prophetic truth that the foundation or cornerstone is duplicated in the capstone. The alpha stone is also the omega stone. The primary prophetic principle which establishes and upholds the methodology of line upon line, (which is the methodology of the latter rain) is that the beginning of a thing illustrates the end of a thing. The primary prophetic principle in the Millerite movement was the day for a year principle that was confirmed when the angel of Revelation ten descended. The primary prophetic principle in the movement of the one hundred and forty-four thousand is that the beginning illustrates the end which was confirmed when the angel of Revelation eighteen descended.

Kameň, ktorý sa stáva hlavou uhla, predstavuje skutočnosť, že prorocká pravda, podľa ktorej sa základ alebo uholný kameň zdvojuje v záverečnom kameni, je naplnená. Alfa-kameň je zároveň aj omega-kameňom. Základný prorocký princíp, ktorý ustanovuje a podopiera metodológiu „riadok za riadkom“ (čo je metodológia neskorého dažďa), spočíva v tom, že začiatok veci znázorňuje koniec veci. Základným prorockým princípom v milleritickom hnutí bol princíp deň za rok, ktorý bol potvrdený, keď zostúpil anjel zo Zjavenia desať. Základným prorockým princípom v hnutí sto štyridsaťštyritisíc je, že začiatok znázorňuje koniec, čo bolo potvrdené, keď zostúpil anjel zo Zjavenia osemnásť.

God’s prophetic Word is very detailed in its explanation of the factors involved with the latter rain. One of those facts is that the drunkards of Ephraim are not capable of recognizing the latter rain, and this was typified by the Jews who were suggesting to Peter that the disciples were drunk. The main principle of the methodology is directly set forth as Alpha and Omega repeatedly within God’s Word, but the Word has been sealed unto them. The methodology, the main prophetic rule and the message of the latter rain are some of the sanctified themes in a prophetic line of history that is represented as a “marvelous work.”

Božie prorocké Slovo je vo svojom vysvetlení činiteľov súvisiacich s pozdným dažďom veľmi podrobné. Jedným z týchto faktov je, že opilci Efraimovi nie sú schopní rozpoznať pozdný dážď, a to bolo predobrazené Židmi, ktorí Petrovi naznačovali, že učeníci sú opití. Hlavný princíp metodológie je priamo predložený ako Alfa a Omega opakovane v Božom Slove, no im bolo Slovo zapečatené. Metodológia, hlavné prorocké pravidlo a posolstvo pozdného dažďa sú niektoré z posvätených tém v prorockej dejinnej línii, ktorá je predstavená ako „podivuhodné dielo“.

> Again the word of the Lord of hosts came to me, saying, Thus saith the Lord of hosts; I was jealous for Zion with great jealousy, and I was jealous for her with great fury. Thus saith the Lord; I am returned unto Zion, and will dwell in the midst of Jerusalem: and Jerusalem shall be called a city of truth; and the mountain of the Lord of hosts the holy mountain. Thus saith the Lord of hosts; There shall yet old men and old women dwell in the streets of Jerusalem, and every man with his staff in his hand for very age. And the streets of the city shall be full of boys and girls playing in the streets thereof.

> A znovu ku mne zaznelo slovo Hospodina zástupov: Takto hovorí Hospodin zástupov: Horlil som za Sion veľkou horlivosťou a s veľkým rozhorčením som zaň horlil. Takto hovorí Hospodin: Navrátil som sa na Sion a budem prebývať uprostred Jeruzalema. A Jeruzalem sa bude volať mestom pravdy a vrch Hospodina zástupov svätým vrchom. Takto hovorí Hospodin zástupov: Ešte budú sedávať starci a stareny na uliciach Jeruzalema, každý so svojou palicou v ruke pre svoju vysokú starobu. A ulice mesta budú plné chlapcov a dievčat, ktoré sa budú hrať na jeho uliciach.

> Thus saith the Lord of hosts; If it be marvellous in the eyes of the remnant of this people in these days, should it also be marvellous in mine eyes? saith the Lord of hosts. Thus saith the Lord of hosts; Behold, I will save my people from the east country, and from the west country; And I will bring them, and they shall dwell in the midst of Jerusalem: and they shall be my people, and I will be their God, in truth and in righteousness. Thus saith the Lord of hosts; Let your hands be strong, ye that hear in these days these words by the mouth of the prophets, which were in the day that the foundation of the house of the Lord of hosts was laid, that the temple might be built. For before these days there was no hire for man, nor any hire for beast; neither was there any peace to him that went out or came in because of the affliction: for I set all men every one against his neighbour. But now I will not be unto the residue of this people as in the former days, saith the Lord of hosts. Zechariah 8:1–11.

> Takto hovorí Hospodin zástupov: Ak sa to bude v očiach ostatku tohto ľudu v týchto dňoch zdať predivné, či sa to má zdať predivným aj v mojich očiach? hovorí Hospodin zástupov. Takto hovorí Hospodin zástupov: Hľa, zachránim svoj ľud z východnej krajiny i zo západnej krajiny; a privediem ich a budú bývať uprostred Jeruzalema; a budú mojím ľudom a ja budem ich Bohom, v pravde a v spravodlivosti. Takto hovorí Hospodin zástupov: Nech sú silné vaše ruky, vy, ktorí v týchto dňoch počúvate tieto slová z úst prorokov, ktorí boli v ten deň, keď bol položený základ domu Hospodina zástupov, aby sa vystaval chrám. Lebo pred tými dňami nebolo mzdy pre človeka ani mzdy pre dobytok; ani nebolo pokoja tomu, kto vychádzal alebo vchádzal, pre súženie, lebo som popudil všetkých ľudí, každého proti jeho blížnemu. Ale teraz nebudem so zvyškom tohto ľudu ako za predošlých dní, hovorí Hospodin zástupov. Zachariáš 8:1–11.

Zechariah states, “Let your hands be strong, ye that hear in these days these words by the mouth of the prophets, which were in the day that the foundation of the house of the Lord of hosts was laid, that the temple might be built.” What strengthens God’s people is the message of the foundation that becomes the headstone. That message is that the Millerite history is repeated in the history of the one hundred and forty-four thousand.

Zachariáš hovorí: „Nech sú vaše ruky silné, vy, ktorí v týchto dňoch počúvate tieto slová z úst prorokov, ktorí boli v deň, keď bol položený základ domu Hospodina zástupov, aby bol vystavaný chrám.“ To, čo posilňuje Boží ľud, je posolstvo o základe, ktorý sa stáva uholným kameňom. Týmto posolstvom je, že dejiny milleritského hnutia sa opakujú v dejinách sto štyridsaťštyritisíc.

Christ askes, “If it be marvellous in the eyes of the remnant of this people in these days, should it also be marvellous in mine eyes?” That question identifies the prophetic period of God’s “marvelous work” that is the subject of every prophet, but it also identifies when the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand changes unto the Philadelphian movement of the one hundred and forty-four thousand. It is the same point as when they are sealed, and the same point the movement changes from militant to triumphant, which is also where the work of combining divinity with humanity among this group of people is finalized as the sanctuary is truly cleansed. This can be recognized in the verses for the prophetic history represented by His “marvelous work” is marvelous in God’s eyes and the eyes of the remnant, and eye to eye is a symbol of unity. The unity here represented is speaking of the sealing of God’s people who follow the Lamb withersoever He goeth who have reached a point that they would die rather than sin and misrepresent the character of Christ.

Kristus sa pýta: „Ak je to v očiach ostatku tohto ľudu v týchto dňoch obdivuhodné, malo by to byť obdivuhodné aj v mojich očiach?“ Táto otázka určuje prorocké obdobie Božieho „obdivuhodného diela“, ktoré je predmetom každého proroka, ale zároveň určuje aj čas, keď sa laodicejské hnutie stoštyridsaťštyritisíc mení na filadelfské hnutie stoštyridsaťštyritisíc. Je to ten istý bod, v ktorom sú zapečatení, a ten istý bod, v ktorom sa hnutie mení z bojujúceho na víťazné, čo je zároveň bod, v ktorom je dielo spájania božstva s ľudstvom v tejto skupine ľudí dovŕšené, keď je svätyňa skutočne očistená. To možno rozpoznať v týchto veršoch, lebo prorocké dejiny, ktoré predstavuje Jeho „obdivuhodné dielo“, sú obdivuhodné v Božích očiach i v očiach ostatku, a oko k oku je symbolom jednoty. Jednota, ktorú to tu predstavuje, hovorí o zapečatení Božieho ľudu, ktorý nasleduje Baránka, kamkoľvek ide, a ktorý dospel do bodu, že by radšej zomrel, než by zhrešil a nesprávne predstavil Kristov charakter.

Micah identifies the foundational history of ancient Israel as “marvelous things.”

Micheáš označuje základné dejiny starovekého Izraela za „podivuhodné veci“.

> According to the days of thy coming out of the land of Egypt will I show unto him marvellous things. Micah 7:15.

> Podľa dní tvojho vyjdenia z egyptskej krajiny mu ukážem predivné veci. Micheáš 7,15.

The “marvelous works” are foundational history which is “marvelous” because the foundational history is repeated in the ending history, represented by the capstone. The “marvelous works” are the history that begins with the corner stone and ends with the “cap stone.” His “marvelous works” were manifested in the history of Moses and repeated in the history of Christ. Moses was the corner stone and Christ was the cap stone. Moses is alpha and Christ omega prophetically.

„Podivuhodné skutky“ sú dejinami základu, ktoré sú „podivuhodné“ preto, lebo dejiny základu sa opakujú v dejinách konca, znázornených vrcholovým kameňom. „Podivuhodné skutky“ sú dejinami, ktoré sa začínajú uholným kameňom a končia „vrcholovým kameňom“. Jeho „podivuhodné skutky“ sa zjavili v dejinách Mojžiša a zopakovali sa v dejinách Krista. Mojžiš bol uholným kameňom a Kristus bol vrcholovým kameňom. Mojžiš je prorocky alfa a Kristus omega.

> “Beginning at Moses, the very Alpha of Bible history, Christ expounded in all the Scriptures the things concerning Himself.” The Desire of Ages, 797.

> „Počnúc Mojžišom, samotnou Alfou biblických dejín, Kristus vykladal vo všetkých Písmach to, čo sa vzťahovalo na Neho.“ Túžba vekov, 797.

Moses taught, and Peter used Moses’ words at Pentecost to identify that Moses typified Christ.

Mojžiš učil a Peter použil Mojžišove slová na Letnice, aby ukázal, že Mojžiš bol predobrazom Krista.

> But those things, which God before had showed by the mouth of all his prophets, that Christ should suffer, he hath so fulfilled. Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; And he shall send Jesus Christ, which before was preached unto you: Whom the heaven must receive until the times of restitution of all things, which God hath spoken by the mouth of all his holy prophets since the world began. For Moses truly said unto the fathers, A prophet shall the Lord your God raise up unto you of your brethren, like unto me; him shall ye hear in all things whatsoever he shall say unto you. And it shall come to pass, that every soul, which will not hear that prophet, shall be destroyed from among the people. Yea, and all the prophets from Samuel and those that follow after, as many as have spoken, have likewise foretold of these days. Acts 3:18–24.

> Ale to, čo Boh vopred oznámil ústami všetkých svojich prorokov, že Kristus bude trpieť, takto naplnil. Preto čiňte pokánie a obráťte sa, aby boli vyhladené vaše hriechy, keď prídu časy občerstvenia od tváre Pána; a aby poslal Ježiša Krista, ktorý vám bol predtým zvestovaný; ktorého musí prijať nebo až do časov obnovenia všetkých vecí, o ktorých Boh hovoril ústami všetkých svojich svätých prorokov od vekov. Lebo Mojžiš povedal otcom: Proroka vám vzbudí Pán, váš Boh, spomedzi vašich bratov, ako mňa; jeho budete počúvať vo všetkom, čokoľvek vám povie. A stane sa, že každá duša, ktorá nebude počúvať toho Proroka, bude vyhubená spomedzi ľudu. A takisto všetci proroci od Samuela a tí, čo prišli po ňom, všetci, ktorí hovorili, aj oni predpovedali tieto dni. Skutky 3:18–24.

Moses as alpha and Christ as omega was established by Peter’s second witness of Moses at the Pentecostal outpouring, and in so doing Peter is emphasizing and identifying that a primary component of the latter rain message (and the controversy raised against it) is the prophetic principle of “alpha and omega.” That principle is the one hundred and forty-four thousand’s counterpart to the year/day principle in Millerite history. The principle of “alpha and omega” is the principle of ‘the foundation becoming the cap stone,’ it is the principles of ‘Moses and the Lamb;’ and therefore is identified by inspiration as one of the verses in the song of the vineyard, which is also the song of Moses and the Lamb.

Mojžiš ako alfa a Kristus ako omega boli ustanovení Petrovým druhým svedectvom o Mojžišovi pri letničnom vyliatí; a tým Peter zdôrazňuje a označuje, že jednou z hlavných zložiek posolstva neskorého dažďa (a sporu vzneseného proti nemu) je prorocký princíp „alfa a omega“. Tento princíp je pre sto štyridsaťštyri tisíc obdobou princípu rok/deň v milleritskej histórii. Princíp „alfa a omega“ je princípom „základu, ktorý sa stáva uholným kameňom“; je princípom „Mojžiša a Baránka“; a preto je inšpiráciou označený ako jeden z veršov piesne o vinici, ktorá je zároveň piesňou Mojžiša a Baránka.

The beginning and ending that is represented by the various prophetic lines represent the history where God accomplishes His “marvelous works,” and it is the light that is brought out from recognizing what the symbol of “marvelous works” represents that transforms a Laodicean unto a Philadelphia thus becoming a stone in a temple that is being built, as was the Millerite temple built in 46 years leading up to October 22, 1844 when the Lord suddenly came to His temple.

Začiatok a koniec, ktoré sú znázornené rozličnými prorockými líniami, predstavujú dejiny, v ktorých Boh uskutočňuje svoje „divuplné skutky“, a práve svetlo, ktoré vychádza z rozpoznania toho, čo predstavuje symbol „divuplných skutkov“, premieňa laodicejského na filadelfského, a tak sa stáva kameňom v chráme, ktorý sa buduje, ako bol milleritský chrám budovaný 46 rokov až do 22. októbra 1844, keď Pán zrazu prišiel do svojho chrámu.

> If so be ye have tasted that the Lord is gracious. To whom coming, as unto a living stone, disallowed indeed of men, but chosen of God, and precious, Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. Wherefore also it is contained in the scripture, Behold, I lay in Sion a chief corner stone, elect, precious: and he that believeth on him shall not be confounded. Unto you therefore which believe he is precious: but unto them which be disobedient, the stone which the builders disallowed, the same is made the head of the corner, And a stone of stumbling, and a rock of offence, even to them which stumble at the word, being disobedient: whereunto also they were appointed. But ye are a chosen generation, a royal priesthood, an holy nation, a peculiar people; that ye should show forth the praises of him who hath called you out of darkness into his marvellous light: Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. 1 Peter 2:3–10.

> Ak ste naozaj okusili, že Pán je dobrotivý. Pristupujúc k nemu, k živému kameňu, ľuďmi síce zavrhnutému, ale u Boha vyvolenému a vzácnemu, aj vy sami, ako živé kamene, budujete sa na duchovný dom, sväté kňazstvo, aby ste prinášali duchovné obete, príjemné Bohu skrze Ježiša Krista. Preto aj Písmo obsahuje: Hľa, kladiem na Sione uholný kameň, vyvolený, vzácny; a ten, kto v neho verí, nebude zahanbený. Vám teda, ktorí veríte, je vzácny; ale neposlušným: Kameň, ktorý stavitelia zavrhli, ten sa stal hlavou uhla, a kameňom úrazu a skalou pohoršenia tým, ktorí sa potkýnajú o slovo, súc neposlušní; na čo aj boli určení. Ale vy ste vyvolený rod, kráľovské kňazstvo, svätý národ, zvláštny ľud, aby ste zvestovali chvály toho, ktorý vás povolal z temnosti do svojho predivného svetla; vás, ktorí ste kedysi neboli ľudom, ale teraz ste Božím ľudom; ktorí ste nedosiahli milosrdenstvo, ale teraz ste dosiahli milosrdenstvo. 1 Peter 2:3–10.

To be called into His marvelous light identifies when the call is made, for the waymark of 1888, which is aligned by inspiration as the rebellion of Korah in the alpha history of Moses is brought to the last days it aligns with 9/11, when the Laodicean message arrives with the third angel according to inspiration. Laodiceans in prophecy are “blind,” meaning they are in darkness, and the call to come out of darkness began when the Laodicean message arrived in 1856, 1888 and 9/11. At 9/11 the “call out of darkness” was not only a call to understand the light of the angel of Revelation eighteen, but also a call to the hearer into the very history where God’s “marvelous works” will find their perfect fulfillments.

Byť povolaný do Jeho podivuhodného svetla určuje čas, kedy je povolanie dané, lebo medzník roku 1888, ktorý je podľa inšpirácie zarovnaný so vzburou Kóracha v alfa dejinách Mojžiša, je prenesený do posledných dní a zarovnáva sa s 11. septembrom, keď podľa inšpirácie prichádza s tretím anjelom laodicejské posolstvo. Laodicejčania sú v proroctve „slepí“, čo znamená, že sú v temnote, a povolanie vyjsť z temnoty sa začalo, keď laodicejské posolstvo prišlo v rokoch 1856, 1888 a 11. septembra. Dňa 11. septembra „povolanie z temnoty“ nebolo iba povolaním porozumieť svetlu anjela zo Zjavenia osemnástej kapitoly, ale aj povolaním pre poslucháča vstúpiť do samotných dejín, v ktorých Božie „podivuhodné skutky“ nájdu svoje dokonalé naplnenia.

It has been demonstrated repeatedly over the past three decades that the prophetic definition of the “everlasting gospel” is a history where a prophetic truth is unsealed which initiates a three-step testing process, with two characteristics of distinction in the three tests. The first two tests are different in nature than the third, for the third is a litmus test which demonstrates whether you passed the first and second tests. The other distinction in the everlasting gospel is that you must pass the current test to be involved with the following test.

Počas uplynulých troch desaťročí sa opakovane preukázalo, že prorocká definícia „večného evanjelia“ je dejinami, v ktorých je odpečatená prorocká pravda, čím sa uvádza do pohybu trojstupňový proces skúšania, pričom v týchto troch skúškach sú prítomné dve rozlišujúce charakteristiky. Prvé dve skúšky sa svojou povahou líšia od tretej, pretože tretia je lakmusovou skúškou, ktorá preukazuje, či ste obstáli v prvej a druhej skúške. Ďalším rozlišujúcim znakom večného evanjelia je, že musíte obstáť v súčasnej skúške, aby ste sa mohli zúčastniť nasledujúcej skúšky.

The history of the “marvelous works” is also the history where the “everlasting gospel” reaches its climax, for the hour of judgment that is announced by the first angel and identified as the everlasting gospel finds its perfect fulfillment beginning at 9/11. The judgment that is being warned about for the Millerites was October 22, 1844 when the door closed in the parable of the ten virgins, thus typifying the Sunday law when the door closes again in the parable of the ten virgins. 9/11 is announcing that the hour of God’s executive judgment begins at the Sunday law, just as the Millerites announced that the hour of the investigative judgment began on October 22, 1844.

Dejiny „podivuhodných skutkov“ sú zároveň dejinami, v ktorých „večné evanjelium“ dosahuje svoj vrchol, lebo hodina súdu, ktorú ohlasuje prvý anjel a ktorá je stotožnená s večným evanjeliom, nachádza svoje dokonalé naplnenie počnúc 11. septembrom. Súd, pred ktorým boli Milleriti varovaní, bol 22. október 1844, keď sa vo podobenstve o desiatich pannách zatvorili dvere, čím predobrazoval nedeľný zákon, keď sa dvere v podobenstve o desiatich pannách opäť zatvoria. 11. september ohlasuje, že hodina Božieho výkonného súdu sa začína pri nedeľnom zákone, tak ako Milleriti ohlasovali, že hodina vyšetrujúceho súdu sa začala 22. októbra 1844.

From 9/11 unto the Sunday law is a period that is represented as “Gods’ marvelous works,” and just as the foundational stone that becomes “the head of the corner,” and just as the “Pentecostal season,” and just as “Habakkuk chapter two,” and as “the sealing time of the one hundred and forty-four thousand,” and as “the image of the beast testing time,” and as “the everlasting gospel,” and as “the sacred history of 1840 to 1844,” and as the history of “Revelation chapter ten,” and as “the history from Christ’s baptism unto His death.”

Od 11. septembra až po nedeľný zákon je obdobie, ktoré je predstavené ako „podivuhodné Božie skutky“, a tak ako základný kameň, ktorý sa stáva „hlavou uhla“, a tak ako „letničné obdobie“, a tak ako „druhá kapitola Habakuka“, a ako „čas spečaťovania sto štyridsaťštyri tisíc“, a ako „čas skúšky obrazu šelmy“, a ako „večné evanjelium“, a ako „posvätné dejiny rokov 1840 až 1844“, a ako dejiny „desiatej kapitoly Zjavenia“, a ako „dejiny od Kristovho krstu až po Jeho smrť“.

The history represented in a fractal by His baptism began the period of 2520 days that ended at the cross. Christ’s baptism represented His death, burial and resurrection which was literally fulfilled at the end of the 1260 days.

Dejiny znázornené vo fraktáli Jeho krstom začali obdobie 2520 dní, ktoré sa skončilo na kríži. Kristov krst predstavoval Jeho smrť, pochovanie a vzkriesenie, čo sa doslovne naplnilo na konci 1260 dní.

When the Holy Spirit descended at Christ’s baptism it typified the descent of the angel of Revelation eighteen on 9/11. 1260 prophetic days later the events symbolized by baptism were literally fulfilled at the cross. The history from the baptism to the cross contains a symbolic alpha history which is fulfilled literally at the end of the period. The alpha and omega histories are fractals of the entire overall history. The history from the baptism to the cross is “God’s marvelous works,” and that history is also represented by “Christ’s baptism” and also by His literal “death, burial and resurrection,” and therefore also by “the baptism of ancient Israel at the Red Sea,” and also by “the baptism of the eight souls during the history of Noah.” All of these periods represent the history of His “marvelous works.”

Keď Duch Svätý zostúpil pri Kristovom krste, predobrazoval zostúpenie anjela zo zjavenia osemnástej kapitoly dňa 11. 9. O 1260 prorockých dní neskôr sa udalosti symbolizované krstom doslovne naplnili na kríži. Dejiny od krstu po kríž obsahujú symbolické dejiny alfa, ktoré sa na konci obdobia napĺňajú doslovne. Dejiny alfa a omega sú fraktálmi celých všeobecných dejín. Dejiny od krstu po kríž sú „podivuhodné Božie skutky“ a tieto dejiny sú zároveň znázornené aj „Kristovým krstom“ a tiež Jeho doslovnou „smrťou, pochovaním a vzkriesením“, a preto aj „krstom starovekého Izraela v Červenom mori“, a tiež „krstom ôsmich duší počas dejín Noacha“. Všetky tieto obdobia predstavujú dejiny Jeho „podivuhodných skutkov“.

When it comes to the number 8 as a symbol of resurrection it was those eight souls on the ark that are the first mention of the number eight as a symbol, and with the rule of first mention, all the prophetic details are in the first mention. The eight souls are going from the old earth to a new earth, are they not?

Pokiaľ ide o číslo 8 ako symbol vzkriesenia, práve tých osem duší na arche predstavuje prvú zmienku o čísle osem ako o symbole; a podľa pravidla prvej zmienky sú všetky prorocké podrobnosti obsiahnuté už v tejto prvej zmienke. Tých osem duší prechádza zo starej zeme na novú zem, či nie?

Those eight souls lived through the time of the rain, but all who refused the warning message of the rain died, correct? The “8” souls that go to the new earth that are represented with the history of the rejected warning message, the closed door, the rain and the new earth went through a dispensational change from the old world to the new world.

Tých osem duší prežilo čas dažďa, ale všetci, ktorí odmietli výstražné posolstvo o daždi, zomreli, správne? Tých „8“ duší, ktoré idú na novú zem a ktoré sú predstavené dejinami odmietnutého výstražného posolstva, zatvorených dverí, dažďa a novej zeme, prešlo dispenzačnou zmenou zo starého sveta do nového sveta.

The dispensational change that marks the eight souls who are the one hundred and forty-four thousand is the transition from Laodicea unto Philadelphia, which is also the transition from the church militant composed of wheat and tares unto the church triumphant composed of only the first fruit wheat offering that is lifted up as an ensign offering for all the world to see, similar to viewing a lone boat upon stormy waters. Those people are the 8 that is of the 7, and the history of the ark crossing and the Red Sea crossing are both illustrations of His “marvelous works.”

Dispenzačná zmena, ktorá označuje osem duší, ktoré sú stoštyridsaťštyritisíc, je prechod z Laodicey do Filadelfie, čo je zároveň prechod od bojujúcej cirkvi, zloženej z pšenice a kúkoľa, k víťaznej cirkvi, zloženej iba z prvotinovej obete pšenice, ktorá je pozdvihnutá ako korúhevná obeť, aby ju videl celý svet, podobne ako keď človek hľadí na osamelý čln na rozbúrených vodách. Títo ľudia sú tých 8, ktorí sú zo 7, a dejiny prechodu archy i prechodu cez Červené more sú obe znázorneniami Jeho „podivuhodných skutkov“.

Those souls are they who were resurrected in fulfillment of Revelation 11:11. They are God’s covenant people, represented by their father Abraham who bore the token of the covenant through circumcision that was to take place on the eighth day.

Tými dušami sú tí, ktorí boli vzkriesení na naplnenie Zjavenia 11:11. Sú to Boží zmluvný ľud, zastúpený svojím otcom Abrahámom, ktorý niesol znak zmluvy v obriezke, ktorá sa mala vykonať na ôsmy deň.

All these lines represent the same period of time, and that period of time begins with the foundations of 9/11 and ends at the Sunday law. 9/11 is the foundation stone and the Sunday law is the cap stone. In the history of rebuilding Jerusalem in the time of Nehemiah and Ezra the foundation was completed during the history of the first decree and the temple itself was finished well before the third decree. In Millerite history the foundations were established in May of 1842 when the 1843 chart was published. The Millerite temple was to be forty-six years in erecting, from 1798 unto 1844. Before October 22, 1844 the Millerite temple was finished, the cap stone being the Midnight Cry. When the Midnight Cry concluded on October 22, 1844 the alpha and third decree of 457 BC had met its counterpart in the omega of 1844. 457 BC as the alpha to the 2300 years and 1844 as the omega. Both the same at one level, for a decree or an angel are both messages, and they both typify the Sunday law, where there will be a decree and where the third angel’s message swells to a loud cry.

Všetky tieto línie predstavujú to isté časové obdobie a toto časové obdobie sa začína základmi 11. septembra a končí sa pri nedeľnom zákone. 11. september je základným kameňom a nedeľný zákon je vrcholovým kameňom. V dejinách znovuvybudovania Jeruzalema v čase Nehemiáša a Ezdráša bol základ dokončený počas obdobia prvého dekrétu a samotný chrám bol dokončený dávno pred tretím dekrétom. V dejinách milleritov boli základy položené v máji 1842, keď bola vydaná mapa roku 1843. Milleritský chrám sa mal budovať štyridsaťšesť rokov, od roku 1798 až do roku 1844. Pred 22. októbrom 1844 bol milleritský chrám dokončený, pričom vrcholovým kameňom bolo Polnočné volanie. Keď sa Polnočné volanie 22. októbra 1844 skončilo, alfa a tretí dekrét roku 457 pred Kr. sa stretli so svojím protipólom v omege roku 1844. Rok 457 pred Kr. ako alfa 2300 rokov a rok 1844 ako omega. Obe sú na jednej úrovni tým istým, pretože dekrét i anjel sú oboje posolstvá, a obe sú predobrazom nedeľného zákona, kde bude vydaný dekrét a kde posolstvo tretieho anjela zosilnie v hlasité volanie.

From 457 BC until 408 BC, forty-nine years were identified by Daniel as the period of time when the Jews would finish building “the street shall be built again, and the wall, even in troublous times.”

Od roku 457 pred Kr. až do roku 408 pred Kr. označil Daniel štyridsaťdeväť rokov ako časové obdobie, počas ktorého Židia dokončia stavbu: „ulica bude znovu vystavaná i múr, a to v časoch súženia.“

> Know therefore and understand, that from the going forth of the commandment to restore and to build Jerusalem unto the Messiah the Prince shall be seven weeks, and threescore and two weeks: the street shall be built again, and the wall, even in troublous times. Daniel 9:25.

> Vedz teda a rozumej: od vydania rozkazu znovu obnoviť a vystaviť Jeruzalem až po Mesiáša, Knieža, uplynie sedem týždňov a šesťdesiatdva týždňov; ulica bude znova vystavaná i hradba, a to v časoch súženia. Daniel 9,25.

457 BC and 1844 are the alpha and omega to the prophecy of the 2300 years. They both typify the Sunday law, for as an alpha and omega they are the same, and the disappointment of 1844 is aligned by inspiration with the disappointment of the cross. If 1844 typifies the cross, and it does, then its alpha counterpart (457 BC) does so as well. 1844 unto 1863 illustrates the testing process of the third angel. That testing process is represented by the 49 years between the third decree, the Sunday law decree and the finishing of the work of the street and the wall that takes place in troublous time.

Roky 457 pred Kristom a 1844 sú alfa a omega proroctva o 2300 rokoch. Obe predobrazujú nedeľný zákon, lebo ako alfa a omega sú totožné, a sklamanie roku 1844 je prostredníctvom vnuknutia uvedené do súladu so sklamaním pri kríži. Ak rok 1844 predobrazuje kríž, a predobrazuje ho, potom to isté robí aj jeho alfa protipól (457 pred Kristom). Obdobie od roku 1844 do roku 1863 znázorňuje proces skúšky tretieho anjela. Tento proces skúšky je predstavený 49 rokmi medzi tretím dekrétom, dekrétom nedeľného zákona, a dokončením diela ulice a hradby, ktoré sa uskutočňuje v čase súženia.

457 BC unto 408 BC is the alpha history of the 2300 years that illustrates the omega history of 1844 unto 1863. Those two histories illustrate the history of the one hundred and forty-four thousand after they are sealed at the Sunday law until human probation closes. The work of the one hundred and forty-four thousand is to call men and women back to the “old paths” which is portrayed by Isaiah as rebuilding the old waste places, and which Jeremiah identifies as the path that leads to the latter rain message. The “wall” is the law of God which the one hundred and forty-four thousand will represent unto the entire world as an ensign. This will take place in the troublous times of the third woe of Islam, for it is Islam that angers the nations. The work and the troublous times continue until Michael stands up.

Od roku 457 pred Kr. do roku 408 pred Kr. sa rozprestierajú alfa dejiny 2300 rokov, ktoré znázorňujú omega dejiny od roku 1844 do roku 1863. Tieto dve dejiny znázorňujú dejiny stoštyridsaťštyritisíc po tom, čo sú zapečatení pri nedeľnom zákone, až kým sa neuzavrie skúšobná doba ľudstva. Dielom stoštyridsaťštyritisíc je povolať mužov a ženy späť na „staré chodníky“, čo Izaiáš zobrazuje ako obnovenie dávnych rumovísk a čo Jeremiáš označuje za cestu, ktorá vedie k posolstvu neskorého dažďa. „Múr“ je Boží zákon, ktorý budú stoštyridsaťštyritisíc predstavovať celému svetu ako zástavu. To sa uskutoční v časoch súženia tretieho beda islamu, lebo práve islam hnevá národy. Dielo i časy súženia budú pokračovať, až kým nepovstane Michael.

So, if you can see it 457 BC to 408 BC is a prophetic period that began at the third decree and typified a prophetic period that began in 1844 with the arrival of the third angel and ended in 1863, then you can see that their connection with the 2300-year prophecy as either starting point or and ending point identifies them as alpha and omega in relation to each other. The troublous times of Nehemiah illustrate the troublous time leading up to and including the Civil War. The forty-nine-year period in the alpha history represents the 19-year-period in the omega history. That 19-year-period was also represented by the 19 years at the beginning of the 65-year prophecy of Isaiah.

Takže ak môžete vidieť, že obdobie od roku 457 pred Kr. do roku 408 pred Kr. je prorockým obdobím, ktoré sa začalo tretím dekrétom a bolo predobrazom prorockého obdobia, ktoré sa začalo v roku 1844 príchodom tretieho anjela a skončilo sa v roku 1863, potom môžete vidieť, že ich spojenie s proroctvom o 2300 rokoch buď ako počiatočný bod, alebo ako koncový bod ich navzájom označuje ako alfa a omega. Ťažké časy Nehemiáša znázorňujú čas súženia, ktorý viedol k občianskej vojne a zahŕňal ju. Obdobie štyridsiatich deviatich rokov v dejinách alfy predstavuje obdobie 19 rokov v dejinách omegy. Toto 19-ročné obdobie bolo tiež znázornené 19 rokmi na začiatku 65-ročného proroctva Izaiáša.

> For the head of Syria is Damascus, and the head of Damascus is Rezin; and within threescore and five years shall Ephraim be broken, that it be not a people. Isaiah 7:8.

> Lebo hlavou Sýrie je Damask a hlavou Damasku je Recín; a do šesťdesiatich piatich rokov bude Efrajim zlomený, takže už nebude ľudom. Izaiáš 7:8.

Isaiah set forth this prophecy in 742 BC and 19 years later in 723 BC the northern kingdom was carried away into captivity for 2520 years ending in 1798. The 19 years from 742 BC unto 723 BC align with the 19 years from 1844 unto 1863, for the first 19 years is the alpha of this prophecy and the last 19 is the omega. In the history of 19 years wicked king Ahaz was confronted by Isaiah with the message of the latter rain as represented in verse eight as the message of the “seven times.” Ahaz rejected the message, as did Laodicean Millerite Adventism in 1863.

Izaiáš predniesol toto proroctvo v roku 742 pred Kr. a o 19 rokov neskôr, v roku 723 pred Kr., bolo severné kráľovstvo odvedené do zajatia na 2520 rokov, ktoré sa skončili v roku 1798. Tých 19 rokov od roku 742 pred Kr. do roku 723 pred Kr. zodpovedá 19 rokom od roku 1844 do roku 1863, lebo prvých 19 rokov je alfa tohto proroctva a posledných 19 je omega. V dejinách týchto 19 rokov sa bezbožný kráľ Achaz stretol prostredníctvom Izaiáša s posolstvom neskorého dažďa, predstaveným v ôsmom verši ako posolstvo „sedemkrát“. Achaz toto posolstvo odmietol, tak ako ho v roku 1863 odmietol aj laodicejský mileritický adventizmus.

During that period, Ahaz’s high priest visited Assyria, brought back the design of their pagan temple, and Ahaz had it constructed in the courtyard of the God’s temple. This line is parallel to the story of the disobedient prophet who was not to return to Judah the same way he came, but did and was deceived by a false and lying prophet, representing the return to apostate Protestant methodology in order to hide from the Millerite understanding of the “seven times” in a classic fulfillment of a dog returning to its own vomit.

Počas toho obdobia navštívil veľkňaz Achaza Asýriu, priniesol späť návrh ich pohanského chrámu a Achaz dal tento chrám postaviť na nádvorí Božieho chrámu. Táto línia je paralelná s príbehom neposlušného proroka, ktorý sa nemal vrátiť do Júdu tou istou cestou, akou prišiel, no predsa tak urobil a bol oklamaný falošným a lživým prorokom; to predstavuje návrat k metodológii odpadlíckeho protestantizmu s cieľom ukryť sa pred milleritským chápaním „sedem časov“ v klasickom naplnení výroku o psovi, ktorý sa vracia k vlastným zvratkom.

This was taking place while a Civil War between the northern kingdom and southern kingdom is getting under way, thus typifying the Civil War in the United States when the period of 19 years was repeated. 742 BC unto 723 BC represents the 19-year-period of 1844 unto 1863, which represents the period from the Sunday law until the close of probation. The history of 9/11 unto the Sunday law is the history of the image of the beast test within the United States that is duplicated in the world image of the beast test beginning at the Sunday law. For this reason, the 19-year periods that represent the Sunday law to the close of probation, also represent the history of 9/11 unto the Sunday law, which is the history of His “marvelous works.”

To sa odohrávalo v čase, keď sa začínala občianska vojna medzi severným a južným kráľovstvom, čím sa predobrazuje občianska vojna v Spojených štátoch, keď sa zopakovalo obdobie 19 rokov. Roky 742 pred Kr. až 723 pred Kr. predstavujú obdobie 19 rokov od roku 1844 do roku 1863, ktoré predstavuje obdobie od nedeľného zákona až po uzavretie doby milosti. Dejiny od 11. septembra až po nedeľný zákon sú dejinami skúšky obrazu šelmy v rámci Spojených štátov, ktoré sú zdvojené v celosvetovej skúške obrazu šelmy začínajúcej pri nedeľnom zákone. Z tohto dôvodu obdobia 19 rokov, ktoré predstavujú čas od nedeľného zákona až po uzavretie doby milosti, predstavujú aj dejiny od 11. septembra až po nedeľný zákon, čo sú dejiny Jeho „divuplných skutkov“.

We will continue in the next article.

Budeme pokračovať v nasledujúcom článku.

> And the word of the Lord came unto me, saying, Son of man, what is that proverb that ye have in the land of Israel, saying, The days are prolonged, and every vision faileth? Tell them therefore, Thus saith the Lord God; I will make this proverb to cease, and they shall no more use it as a proverb in Israel; but say unto them, The days are at hand, and the effect of every vision. For there shall be no more any vain vision nr flattering divination within the house of Israel. For I am the Lord: I will speak, and the word that I shall speak shall come to pass; it shall be no more prolonged: for in your days, O rebellious house, will I say the word, and will perform it, saith the Lord God.

> A slovo Hospodinovo ku mne prišlo takto: Syn človeka, čo je to za príslovie, ktoré máte v krajine Izraela a hovoríte: Dni sa vlečú a každé videnie zlyháva? Preto im povedz: Takto vraví Pán, Hospodin: Urobím koniec tomuto prísloviu a už ho viac nebudú používať ako príslovie v Izraeli; ale povedz im: Dni sú blízko i naplnenie každého videnia. Lebo už nebude nijaké márne videnie ani lichotivé veštenie uprostred domu Izraela. Lebo ja som Hospodin: prehovorím, a slovo, ktoré poviem, sa splní; už sa nebude odkladať, lebo za vašich dní, dom odbojný, poviem slovo a uskutočním ho, vraví Pán, Hospodin.

> Again the word of the Lord came to me, saying, Son of man, behold, they of the house of Israel say, The vision that he seeth is for many days to come, and he prophesieth of the times that are far off. Therefore say unto them, Thus saith the Lord God; There shall none of my words be prolonged any more, but the word which I have spoken shall be done, saith the Lord God. Ezekiel 12:21–28.

> A znovu mi zaznelo slovo Hospodinovo: Syn človeka, hľa, dom Izraela hovorí: Videnie, ktoré tento vidí, sa vzťahuje na mnohé budúce dni a prorokuje o časoch ďalekých. Preto im povedz: Takto vraví Pán Hospodin: Nijaké z mojich slov sa už nebude odkladať, ale slovo, ktoré som vyslovil, sa splní, hovorí Pán Hospodin. Ezechiel 12:21–28.

Back to Articles