Article

# The Book of Daniel - Number Thirty-Six

Kniha Daniel – tridsaťšesť

Nebuchadnezzar’s Prophetic Symbolism: Unveiling the Millerite Movement’s Historic Waymarks and the Sealed Vision of the Ulai River

Prorocká symbolika Nabuchodonozora: odhalenie historických medzníkov milleritského hnutia a zapečateného videnia rieky Ulai

Author

Jeff Pippenger

Published

December 31, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Daniel chapter one represents the history of the first and second angels from August 11, 1840, until October 22, 1844. Daniel chapter four also addresses the history of the first and second angels from 723 BC, until October 22, 1844. Of course, this is impossible to see without the latter rain methodology of “line upon line.”

Danielova prvá kapitola predstavuje dejiny prvého a druhého anjela od 11. augusta 1840 až do 22. októbra 1844. Danielova štvrtá kapitola sa takisto zaoberá dejinami prvého a druhého anjela od roku 723 pred Kr. až do 22. októbra 1844. Samozrejme, bez metodológie neskorého dažďa „riadok na riadok“ je nemožné to vidieť.

Nebuchadnezzar, in chapter four, is a very complex prophetic symbol. It is important to remind ourselves of what he represents as we begin to consider the unsealing of the Ulai River vision in the history of William Miller. Nebuchadnezzar’s second dream, not unlike William Miller’s second dream, represented the “seven times,” of Leviticus twenty-six, which is the prophetic thread that weaves the entire book of Daniel together. When Daniel interpreted Nebuchadnezzar’s dream of chapter four, he warned him of a coming judgment, and in so doing typified the first angel’s message that arrived into history at the “time of the end” in 1798.

Nebukadnesar je vo štvrtej kapitole veľmi zložitým prorockým symbolom. Je dôležité, aby sme si pripomenuli, čo predstavuje, keď začíname uvažovať o odpečatení videnia o rieke Ulai v dejinách Williama Millera. Nebukadnesarov druhý sen, podobne ako druhý sen Williama Millera, predstavoval „sedem časov“ z Levitika dvadsaťšesť, ktoré sú prorockou niťou, čo spája celú knihu Daniel. Keď Daniel vyložil Nebukadnesarov sen zo štvrtej kapitoly, varoval ho pred prichádzajúcim súdom, a tým predobrazil posolstvo prvého anjela, ktoré vstúpilo do dejín v „čase konca“ roku 1798.

When the judgment that Nebuchadnezzar was warned was to come arrived, the arrival typified October 22, 1844, when the investigative judgment began. In chapter four, both the warning message provided by Daniel, and the arrival of the judgment connected with the warning message were represented by the word “hour”. The “hour” of Nebuchadnezzar’s judgment represented the “hour” of God’s judgment in the first angel’s message. It also typified the “hour” of the Sunday law, when God’s executive judgment begins. The portion of Daniel chapter four that represents the arrival of the first angel’s message in 1798, and the arrival of the third angel on October 22, 1844, which is symbolized by the word “hour,” is then repeated and enlarged upon. The technique of repeat and enlarge is a prophetic technique that occurs repeatedly in prophecy, but especially in the book of Daniel.

Keď prišiel súd, pred ktorým bol Nabuchodonozor varovaný, jeho príchod predobrazoval 22. október 1844, keď sa začal vyšetrujúci súd. Vo štvrtej kapitole boli tak výstražné posolstvo podané Danielom, ako aj príchod súdu spojeného s týmto výstražným posolstvom vyjadrené slovom „hodina“. „Hodina“ Nabuchodonozorovho súdu predstavovala „hodinu“ Božieho súdu v posolstve prvého anjela. Zároveň predobrazovala „hodinu“ nedeľného zákona, keď sa začína Boží výkonný súd. Tá časť štvrtej kapitoly knihy Daniel, ktorá predstavuje príchod posolstva prvého anjela v roku 1798 a príchod tretieho anjela 22. októbra 1844, symbolizovaný slovom „hodina“, je potom zopakovaná a ďalej rozvedená. Postup opakovania a rozšírenia je prorockou technikou, ktorá sa v proroctve vyskytuje opakovane, no obzvlášť v knihe Daniel.

Once Nebuchadnezzar arrived at the “hour” of judgment, the “seven times,” that was his judgment, began, and as the king of the north, he then represented the judgment brought upon the northern kingdom of Israel in 723 BC. He was given the heart of a beast, and a beast is a kingdom in Bible prophecy, and from 723 BC, through to 1798, he represented the two forms of paganism that are so often the subject of the book of Daniel.

Keď Nabuchodonozor dospel k „hodine“ súdu, začalo sa jeho „sedem časov“, čo bol jeho súd, a ako kráľ severu potom predstavoval súd privedený na severné kráľovstvo Izraela v roku 723 pred Kr. Dostal srdce šelmy a šelma je v biblickom proroctve kráľovstvom; od roku 723 pred Kr. až do roku 1798 tak predstavoval dve formy pohanstva, ktoré sú tak často predmetom knihy Daniel.

For twelve hundred and sixty days, representing twelve hundred and sixty years, he represented the pagan desolating power, and then for another twelve hundred and sixty days, symbolizing twelve hundred and sixty years, he represented the papal desolating power. The heart of both desolating powers was the same, for papalism is simply paganism wearing the profession of Christianity.

Počas tisíc dvestošesťdesiatich dní, predstavujúcich tisíc dvestošesťdesiat rokov, predstavoval pohanskú pustošiacu moc, a potom počas ďalších tisíc dvestošesťdesiatich dní, symbolizujúcich tisíc dvestošesťdesiat rokov, predstavoval pápežskú pustošiacu moc. Srdce oboch pustošiacich mocností bolo to isté, lebo pápežstvo je jednoducho pohanstvo odeté do vyznania kresťanstva.

At the “end of the days,” which is a symbol identified in Daniel chapter twelve, that represents the “time of the end” in 1798, his kingdom was restored unto him. The testimony of Daniel four, and the Spirit of Prophecy, identifies that when his kingdom was restored at the “end of the days,” he was a converted man. He then becomes a prophetic symbol of four significant truths. He becomes the prophetic link between the dragon power of paganism, which he represented in the first half of his “seven times,” and of the beast power, which he represented in the last half of his “seven times.” As a symbol of those two powers, standing as a restored kingdom in 1798, he then represents the third desolating power (the false prophet), which was to reign for seventy symbolic years, while the whore of Tyre was forgotten. As the king of Babylon, Nebuchadnezzar represents the prophetic link between the three powers that would become modern Babylon in the last days, which then leads the world to Armageddon.

Na „konci dní“, ktorý je symbolom označeným v dvanástej kapitole Daniela a predstavuje „čas konca“ v roku 1798, mu bolo jeho kráľovstvo navrátené. Svedectvo štvrtej kapitoly Daniela a Duch proroctva dosvedčujú, že keď mu bolo jeho kráľovstvo navrátené na „konci dní“, bol obráteným mužom. Potom sa stáva prorockým symbolom štyroch významných právd. Stáva sa prorockým spojivom medzi dračou mocou pohanstva, ktorú predstavoval v prvej polovici svojich „siedmich časov“, a medzi mocou šelmy, ktorú predstavoval v poslednej polovici svojich „siedmich časov“. Ako symbol týchto dvoch mocností, stojac ako obnovené kráľovstvo v roku 1798, potom predstavuje tretiu spustošujúcu moc (falošného proroka), ktorá mala vládnuť sedemdesiat symbolických rokov, zatiaľ čo neviestka Týru bola zabudnutá. Ako babylonský kráľ Nebukadnesar predstavuje prorocké spojivo medzi tromi mocnosťami, ktoré sa v posledných dňoch stanú novodobým Babylonom, ktorý potom vedie svet k Armagedonu.

He also represented the birth of the United States as the earth beast, which began in 1798 as a lamb, symbolized by his converted experience. He would simultaneously represent the two horns on the earth beast, which as Republicanism and Protestantism representing the strength of the United States, which was what allowed it to become the most favored nation in the world. Yet at the end of the seventy symbolic years those two horns would then be represented as apostate Republicanism and apostate Protestantism, with both horns divided into two classes. Republicanism’s horn would consist of the Democratic party that openly disregarded the sacred principles of the Constitution, and the Republican party that professed to be the defenders and champions of the Constitution, but in actuality denying the sacred principles of the Constitution, while choosing traditions and customs to supersede the principles within that sacred document.

Predstavoval aj zrod Spojených štátov ako šelmy zo zeme, ktorá sa v roku 1798 začala ako baránok, symbolizovaný jeho obrátenou skúsenosťou. Zároveň mal predstavovať aj dva rohy šelmy zo zeme, ktoré ako republikanizmus a protestantizmus predstavovali silu Spojených štátov, čo im umožnilo stať sa najviac zvýhodneným národom na svete. Na konci sedemdesiatich symbolických rokov však mali byť tieto dva rohy potom predstavené ako odpadlícky republikanizmus a odpadlícky protestantizmus, pričom oba rohy boli rozdelené do dvoch tried. Roh republikanizmu mal pozostávať z Demokratickej strany, ktorá otvorene prehliadala posvätné princípy Ústavy, a z Republikánskej strany, ktorá sa vyhlasovala za obrancov a zástancov Ústavy, no v skutočnosti popierala posvätné princípy Ústavy tým, že si volila tradície a zvyky, aby prevýšili princípy obsiahnuté v tomto posvätnom dokumente.

The two parties were typified by the Sadducees and Pharisees in the time of Christ. The spirit of the Sadducees and Pharisees would also be manifested in the horn of apostate Protestantism, with one class upholding Sunday worship and the other Sabbath worship. Nebuchadnezzar’s converted condition at the “end of the days,” in 1798, fitly represents the United States, and both horns of the earth beast. All three symbols—the earth beast and its two horns, were destined to change from a lamb unto a dragon.

Dve strany boli predobrazené saducejmi a farizejmi v čase Krista. Duch saducejov a farizejov sa mal prejaviť aj v rohu odpadlíckeho protestantizmu, pričom jedna skupina by obhajovala uctievanie nedele a druhá zachovávanie soboty. Obrátený stav Nabuchodonozora na „konci dní“ v roku 1798 výstižne predstavuje Spojené štáty a oba rohy šelmy zo zeme. Všetky tri symboly — šelma zo zeme i jej dva rohy — boli určené zmeniť sa z baránka na draka.

Nebuchadnezzar, at the end of his “seven times,” represented the link which identified his literal kingdom of Babylon as the symbol of modern Babylon in the last days, which is made up of the dragon, the beast and the false prophet. He also represented the three prophetic entities represented by the earth beast with two horns, that changes from a lamb unto a dragon during the seventy symbolic years that the whore of Tyre is forgotten. It is profound that his literal kingdom is the very kingdom that typifies the kingdom that reigns for seventy symbolic years.

Nabuchodonozor na konci svojich „siedmich časov“ predstavoval spojenie, ktoré určovalo jeho doslovné babylonské kráľovstvo ako symbol novodobého Babylonu v posledných dňoch, ktorý pozostáva z draka, šelmy a falošného proroka. Predstavoval aj tri prorocké mocnosti znázornené zemskou šelmou s dvoma rohmi, ktorá sa počas sedemdesiatich symbolických rokov, keď je smilnica Týr zabudnutá, mení z baránka na draka. Je pozoruhodné, že jeho doslovné kráľovstvo je práve tým kráľovstvom, ktoré je predobrazom kráľovstva vládnuceho sedemdesiat symbolických rokov.

Nebuchadnezzar’s symbolism of chapter four, is to be laid over the top of chapter one. When that application is made, it brings together the waymarks of Millerite history, and confirms several truths of the Ulai River vision that were unsealed at that time. The foundation and central pillar of the Millerite movement was the question and answer of Daniel chapter eight, and verses thirteen and fourteen. The question was, “How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot?”

Symbolika Nabuchodonozora zo štvrtej kapitoly má byť položená na prvú kapitolu. Keď sa toto použitie vykoná, spája medzníky mileritickej histórie a potvrdzuje niekoľko právd videnia pri rieke Ulai, ktoré boli v tom čase odpečatené. Základom a ústredným pilierom mileritického hnutia bola otázka a odpoveď v ôsmej kapitole Daniela, vo veršoch trinásť a štrnásť. Otázka znela: „Dokedy bude trvať videnie o ustavičnej obeti a o priestupku spustošenia, aby svätyňa i zástup boli vydané na pošliapavanie?“

Of the hundreds, if not thousands of added words in the Bible, it is only the added word “sacrifice” that inspiration identifies as not belonging to the text. When the word is properly removed it clearly identifies that “the daily and the transgression” are two distinct desolating powers. Sister White specifically identifies the word “sacrifice” was added by human wisdom and does not apply to the text, and in the same passage she also identifies that the Millerites were correct in identifying “the daily” as paganism. The grammatical terms within the question of verse thirteen, were carefully identified by Christ through the writings of Sister White, and when governed by the texts and the added inspired instructions, the question is, “How long shall be the vision concerning the two desolating powers of paganism and papalism, that were to trample down both the sanctuary and God’s people?”

Zo stoviek, ak nie tisícok pridaných slov v Biblii je iba pridané slovo „obeť“ tým, ktoré inšpirácia označuje za nepatriace do textu. Keď sa toto slovo právom odstráni, jasne sa ukáže, že „každodennosť a prestúpenie“ sú dve odlišné spustošujúce mocnosti. Sestra Whiteová výslovne uvádza, že slovo „obeť“ bolo pridané ľudskou múdrosťou a nevzťahuje sa na text, a v tej istej pasáži tiež uvádza, že milleriti mali pravdu, keď „každodennosť“ stotožnili s pohanstvom. Gramatické vzťahy v otázke trinásteho verša boli starostlivo určené Kristom prostredníctvom spisov sestry Whiteovej, a keď sa riadia textami a pridanými inšpirovanými pokynmi, otázka znie: „Dokedy potrvá videnie o dvoch spustošujúcich mocnostiach pohanstva a pápežstva, ktoré mali pošliapať svätyňu i Boží ľud?“

Therefore, when Nebuchadnezzar is located at the “time of the end,” in 1798, he is representing a converted man and therefore represents the “wise” that would understand the central pillar and foundation of Adventism. His conversion identifies the “wise” that understand the “increase of knowledge” which was unsealed at that time, but his own prophetic symbolism directly illustrates the history that is the subject of the question of, “how long would be the vision of the desolating power of paganism and papalism which would trample down God’s people (the host), and God’s sanctuary?” As a symbol of a “wise virgin” who understands the “increase of knowledge,” he represents William Miller, for Miller is the symbol of those who were “wise” in the history that began at the “time of the end,” in 1798.

Preto, keď je Nebukadnesar umiestnený do „času konca“, do roku 1798, predstavuje obráteného človeka, a preto predstavuje „múdrych“, ktorí by rozumeli ústrednému stĺpu a základu adventizmu. Jeho obrátenie označuje „múdrych“, ktorí rozumejú „rozmnoženiu poznania“, ktoré bolo v tom čase odpečatené, no jeho vlastná prorocká symbolika priamo znázorňuje dejiny, ktoré sú predmetom otázky: „dokedy bude videnie o pustošiacej moci pohanstva a pápežstva, ktorá pošliapava Boží ľud (zástup) a Božiu svätyňu?“ Ako symbol „múdrej panny“, ktorá rozumie „rozmnoženiu poznania“, predstavuje Williama Millera, lebo Miller je symbolom tých, ktorí boli „múdri“ v dejinách, ktoré sa začali v „čase konca“, v roku 1798.

Nebuchadnezzar is a symbol of the waymark of the “time of the end,” and when laid over chapter one, he also represents the arrival of the first angel at that time, because in chapter four, the “hour” in which Daniel provides Nebuchadnezzar with the warning message, marks when the first angel arrived, and that was 1798. The “hour” when Nebuchadnezzar’s judgment arrived, represented the “hour” of the beginning of God’s investigative judgment on October 22, 1844. The waymarks produced by the symbolism of Nebuchadnezzar in chapter four, are 723 BC, 538, 1798 (the time of the end) and October 22, 1844.

Nebukadnesar je symbolom medzníka „času konca“ a pri aplikovaní na prvú kapitolu zároveň predstavuje príchod prvého anjela v tom čase, pretože vo štvrtej kapitole „hodina“, v ktorej Daniel poskytuje Nebukadnesarovi varovné posolstvo, označuje čas, keď prišiel prvý anjel, a tým bol rok 1798. „Hodina“, keď prišiel Nebukadnesarov súd, predstavovala „hodinu“ začiatku Božieho vyšetrujúceho súdu 22. októbra 1844. Medzníky vytvorené symbolikou Nebukadnesara vo štvrtej kapitole sú 723 pred Kr., 538, 1798 (čas konca) a 22. október 1844.

The waymarks of Millerite history in Daniel chapter one, begin with Jehoiakim, who is a symbol of the empowerment of the first message which had arrived at the “time of the end,” in 1798. The empowerment of the first message, represented by Jehoiakim, marks August 11, 1840. The conquering of Jehoiakim begins the seventy years of Babylon’s reign, that ends with the decree of Cyrus. Chapter one of Daniel identifies a three-step testing process, represented as a dietary test, followed by a visual test that concludes with a litmus test. Those three tests represent August 11, 1840, when the mighty angel that was no less a personage than Jesus Christ, came down out of heaven with a little book that God’s people were then to “eat”, just as Daniel and the three worthies chose to eat the diet of pulse, rather than the diet of Babylon.

Medzníky dejín milleritizmu v prvej kapitole Daniela sa začínajú Jehojakimom, ktorý je symbolom zmocnenia prvého posolstva, ktoré prišlo v „čase konca“ roku 1798. Zmocnenie prvého posolstva, znázornené Jehojakimom, označuje 11. august 1840. Dobytie Jehojakima začína sedemdesiat rokov vlády Babylona, ktoré sa končia dekrétom Kýra. Prvá kapitola Daniela označuje trojstupňový proces skúšky, predstavený ako skúška stravy, po ktorej nasleduje vizuálna skúška, zavŕšená napokon lakmusovou skúškou. Tieto tri skúšky predstavujú 11. august 1840, keď mocný anjel, ktorý nebol nikým menším než osobou Ježiša Krista, zostúpil z neba s malou knižkou, ktorú mal vtedajší Boží ľud „zjesť“, tak ako sa Daniel a traja hodní rozhodli jesť stravu z rastlín namiesto babylonskej stravy.

The second test of that process represented the manifestation of the Protestant churches’ rejection of Miller’s message (the first angel’s message), when a distinction could then be seen between the Millerite movement, and the Protestant churches that then began their prophetic role as apostate Protestantism. The distinction between those two classes was as marked as was Daniel and the three worthies’ flesh appearing fairer and fatter for eating the heavenly food, instead of the Babylonian diet. That distinction was marked at the end of the biblical year of 1843 (April 19, 1844), when the tarrying time of the parable of the ten virgins arrived.

Druhá skúška toho procesu predstavovala prejavenie odmietnutia Millerovho posolstva protestantskými cirkvami (posolstva prvého anjela), keď sa potom ukázal rozdiel medzi milleritickým hnutím a protestantskými cirkvami, ktoré vtedy začali svoju prorockú úlohu ako odpadlícky protestantizmus. Rozdiel medzi týmito dvoma triedami bol taký zreteľný, ako sa ukázalo, že Daniel a traja mládenci vyzerali zdravšie a zavalitejšie preto, že jedli nebeský pokrm namiesto babylonskej stravy. Tento rozdiel sa zreteľne prejavil na konci biblického roka 1843 (19. apríla 1844), keď nastal čas meškania z podobenstva o desiatich pannách.

The third test, which was the litmus test, represented October 22, 1844 when, after three years, the “hour” came when Nebuchadnezzar himself judged and pronounced Daniel and the three worthies “ten times” better than the Babylonian wise men. Placing Daniel chapter four, over chapter one, produces the waymarks of Millerite history beginning with the “time of the end” in 1798; the empowerment of the first angel’s message on August 11, 1840; the first disappointment on April 19, 1844; and the great disappointment of October 22, 1844.

Tretia skúška, ktorá bola lakmusovou skúškou, predstavovala 22. október 1844, keď po troch rokoch prišla „hodina“, v ktorej sám Nebukadnesar súdil a vyhlásil Daniela a troch hodných za „desať ráz“ lepších než babylonských mudrcov. Keď sa štvrtá kapitola Daniela položí na prvú kapitolu, vzniknú medzníky milleritskej histórie, počnúc „časom konca“ v roku 1798; zmocnením posolstva prvého anjela 11. augusta 1840; prvým sklamaním 19. apríla 1844; a veľkým sklamaním 22. októbra 1844.

Beyond identifying the specific waymarks of Millerite history, the two chapters, when brought together “line upon line,” illustrate the message of the first angel, identify the two desolating powers that are the subject of the foundational doctrine of the twenty-three hundred days, and also the three-step testing process of Daniel twelve which always occurs when the book of Daniel is unsealed.

Okrem určenia konkrétnych medzníkov milleritských dejín tieto dve kapitoly, keď sú privedené dohromady „riadok na riadok“, znázorňujú posolstvo prvého anjela, identifikujú dve pustošiace moci, ktoré sú predmetom základnej doktríny o dvetisíctristo dňoch, a takisto aj trojstupňový proces skúšky z Daniela dvanásť, ktorý sa vždy odohráva, keď je kniha Daniel odpečatená.

They also identify that Nebuchadnezzar, as the symbol of the wise in 1798, in conjunction with his second dream in chapter four, represents William Miller, whose movement was to become the true Protestant horn. The work of William Miller, that represents the foundational truths of Adventism, are represented upon Habakkuk’s two tables, and God directed in the production of both those sacred tables.

Taktiež rozpoznávajú, že Nabuchodonozor ako symbol múdrych v roku 1798 v spojení so svojím druhým snom vo štvrtej kapitole predstavuje Williama Millera, ktorého hnutie sa malo stať pravým protestantským rohom. Dielo Williama Millera, ktoré predstavuje základné pravdy adventizmu, je znázornené na Habakukových dvoch tabuliach a Boh riadil vytvorenie oboch týchto posvätných tabúľ.

There were several prophetic truths that Miller did not see correctly because his vantage point of prophetic history disallowed him from recognizing that there are three desolating powers; not only paganism (the dragon), papalism (the beast), but also apostate Protestantism (the false prophet). In God’s providence those prophetic understandings of Miller, that were limited by his vantage point in history, were not represented upon the two sacred tables of Habakkuk.

Miller nevidel správne viaceré prorocké pravdy, pretože jeho stanovisko v prorockých dejinách mu neumožňovalo rozpoznať, že existujú tri spustošujúce mocnosti: nielen pohanstvo (drak), pápežstvo (šelma), ale aj odpadlícke protestantstvo (falošný prorok). V Božej prozreteľnosti neboli tieto Millerove prorocké porozumenia, obmedzené jeho stanoviskom v dejinách, znázornené na dvoch posvätných tabuľkách Habakuka.

Nebuchadnezzar’s second dream in chapter four of Daniel, represents William Miller’s second dream. Both dreams address the “seven times,” and Miller’s dream identifies the rejection of his work that began in 1863, and escalates until the Midnight Cry. Both dreams end with a kingdom restored after a period of scattering. For this reason, we will consider Miller’s second dream, before we consider directly the vision of the Ulai River that was unsealed in 1798.

Nabuchodonozorov druhý sen v štvrtej kapitole Daniela predstavuje druhý sen Williama Millera. Oba sny sa týkajú „siedmich časov“ a Millerov sen označuje odmietnutie jeho diela, ktoré sa začalo v roku 1863 a stupňuje sa až po Polnočné volanie. Oba sny sa končia obnoveným kráľovstvom po období rozptýlenia. Z tohto dôvodu sa budeme zaoberať Millerovým druhým snom skôr, než sa budeme priamo zaoberať videním pri rieke Ulaj, ktoré bolo odpečatené v roku 1798.

> “I dreamed that God, by an unseen hand, sent me a curiously wrought casket about ten inches long by six square, made of ebony and pearls curiously inlaid. To the casket there was a key attached. I immediately took the key and opened the casket, when, to my wonder and surprise, I found it filled with all sorts and sizes of jewels, diamonds, precious stones, and gold and silver coin of every dimension and value, beautifully arranged in their several places in the casket; and thus arranged they reflected a light and glory equaled only to the sun.

> „Snívalo sa mi, že Boh mi neviditeľnou rukou poslal podivne zhotovenú schránku, asi desať palcov dlhú a šesť palcov širokú, vyrobenú z ebenu a perál, dôvtipne vykladanú. K schránke bol pripevnený kľúč. Hneď som vzal kľúč a otvoril schránku; a na môj úžas a prekvapenie som ju našiel naplnenú všetkými druhmi a veľkosťami klenotov, diamantov, drahokamov a zlatých i strieborných mincí každej veľkosti a hodnoty, nádherne usporiadaných na svojich príslušných miestach v schránke; a takto usporiadané odrážali svetlo a slávu, ktorým sa vyrovnalo jedine slnko.

> “I thought it was not my duty to enjoy this wonderful sight alone, although my heart was overjoyed at the brilliancy, beauty, and value of its contents. I therefore placed it on a center table in my room and gave out word that all who had a desire might come and see the most glorious and brilliant sight ever seen by man in this life.

> „Myslela som si, že nie je mojou povinnosťou tešiť sa z tohto nádherného pohľadu sama, hoci moje srdce prekypovalo radosťou z lesku, krásy a hodnoty jeho obsahu. Preto som to položila na stolík uprostred svojej izby a rozhlásila som, že všetci, ktorí majú túžbu, môžu prísť a uvidieť ten najslávnejší a najžiarivejší pohľad, aký kedy človek v tomto živote uzrel.

> “The people began to come in, at first few in number, but increasing to a crowd. When they first looked into the casket, they would wonder and shout for joy. But when the spectators increased, everyone would begin to trouble the jewels, taking them out of the casket and scattering them on the table. I began to think that the owner would require the casket and the jewels again at my hand; and if I suffered them to be scattered, I could never place them in their places in the casket again as before; and felt I should never be able to meet the accountability, for it would be immense. I then began to plead with the people not to handle them, nor to take them out of the casket; but the more I pleaded, the more they scattered; and now they seemed to scatter them all over the room, on the floor and on every piece of furniture in the room.

> „Ľudia začali prichádzať, spočiatku ich bolo málo, no postupne ich pribúdalo, až vznikol zástup. Keď sa prvý raz pozreli do schránky, žasli a volali od radosti. Keď sa však počet prizerajúcich zväčšil, všetci začali drahokamy znepokojovať, vyberať ich zo schránky a rozsýpať ich po stole. Začala som si myslieť, že majiteľ bude odo mňa opäť požadovať schránku i drahokamy; a ak dopustím, aby boli rozptýlené, nikdy ich už nebudem môcť uložiť do ich miest v schránke tak ako predtým; a cítila som, že sa nikdy nebudem môcť zodpovedať, lebo tá zodpovednosť by bola nesmierna. Potom som začala ľudí prosiť, aby sa ich nedotýkali ani ich nevyberali zo schránky; no čím viac som prosila, tým viac ich rozsýpali; a teraz sa zdalo, že ich rozsýpajú po celej miestnosti, po podlahe i po každom kuse nábytku v miestnosti.

> “I then saw that among the genuine jewels and coin they had scattered an innumerable quantity of spurious jewels and counterfeit coin. I was highly incensed at their base conduct and ingratitude, and reproved and reproached them for it; but the more I reproved, the more they scattered the spurious jewels and false coin among the genuine.

> „Potom som videl, že medzi pravé drahokamy a mince rozsypali nespočítateľné množstvo falošných drahokamov a falošných mincí. Ich nízke konanie a nevďačnosť ma veľmi rozhorčili, a karhal som ich a vyčítal im to; no čím viac som ich karhal, tým viac medzi pravé drahokamy a pravé mince rozsýpali falošné drahokamy a falošné mince.

> “I then became vexed in my physical soul and began to use physical force to push them out of the room; but while I was pushing out one, three more would enter and bring in dirt and shavings and sand and all manner of rubbish, until they covered every one of the true jewels, diamonds, and coins, which were all excluded from sight. They also tore in pieces my casket and scattered it among the rubbish. I thought no man regarded my sorrow or my anger. I became wholly discouraged and disheartened, and sat down and wept.

> „Vtedy som sa rozhorčila vo svojej telesnej duši a začala som používať telesnú silu, aby som ich vytlačila z miestnosti; no kým som vytláčala jedného, traja ďalší vstúpili a nanosili špinu, hobliny, piesok a všelijaký odpad, až zakryli všetky pravé drahokamy, diamanty a mince, takže ich už nebolo vidieť. Roztrhali tiež moju schránku na kusy a rozhádzali ju medzi odpadky. Domnievala som sa, že nik nedbá na môj zármutok ani na môj hnev. Celkom som stratila odvahu a klesla na duchu, sadla som si a plakala.“

> “While I was thus weeping and mourning for my great loss and accountability, I remembered God, and earnestly prayed that He would send me help. Immediately the door opened, and a man entered the room, when the people all left it; and he, having a dirt brush in his hand, opened the windows, and began to brush the dirt and rubbish from the room.

> „Keď som tak plakala a nariekala nad svojou veľkou stratou a zodpovednosťou, rozpamätala som sa na Boha a vrúcne som sa modlila, aby mi poslal pomoc. Okamžite sa otvorili dvere a do miestnosti vošiel muž; vtedy ju všetci ľudia opustili. On, držiac v ruke kefu na prach, otvoril okná a začal z miestnosti vymetať prach a nečistotu.

> “I cried to him to forbear, for there were some precious jewels scattered among the rubbish.

> „Prosila som ho, aby sa zdržal, lebo medzi troskami boli roztrúsené niektoré drahocenné klenoty.

> “He told me to ‘fear not,’ for he would ‘take care of them.’

> Povedal mi, aby som sa „nebál“, lebo on sa o nich „postará“.

> “Then, while he brushed the dirt and rubbish, false jewels and counterfeit coin, all rose and went out of the window like a cloud, and the wind carried them away. In the bustle I closed my eyes for a moment; when I opened them, the rubbish was all gone. The precious jewels, the diamonds, the gold and silver coins, lay scattered in profusion all over the room.

> „Potom, kým odmetával prach a smeti, falošné drahokamy a falšované mince, všetko sa zdvihlo a vyletelo oknom ako oblak a vietor ich odniesol preč. V tom ruchu som na chvíľu zavrela oči; keď som ich otvorila, všetky smeti boli preč. Vzácne drahokamy, diamanty, zlaté a strieborné mince ležali v hojnosti roztrúsené po celej miestnosti.

> “He then placed on the table a casket, much larger and more beautiful than the former, and gathered up the jewels, the diamonds, the coins, by the handful, and cast them into the casket, till not one was left, although some of the diamonds were not bigger than the point of a pin.

> „Potom položil na stôl schránku, omnoho väčšiu a krajšiu než bola tá prvá, a po hrstiach pozbieral šperky, diamanty i mince a hádzal ich do schránky, až tam nezostal ani jediný, hoci niektoré z diamantov neboli väčšie než špička špendlíka.״

> “He then called upon me to ‘come and see.’

> Potom ma vyzval, aby som „prišiel a videl“.

> “I looked into the casket, but my eyes were dazzled with the sight. They shone with ten times their former glory. I thought they had been scoured in the sand by the feet of those wicked persons who had scattered and trod them in the dust. They were arranged in beautiful order in the casket, everyone in its place, without any visible pains of the man who cast them in. I shouted with very joy, and that shout awoke me.” Early Writings, 81–83.

> „Pozrela som do schránky, ale moje oči boli oslepené tým pohľadom. Žiarili desaťnásobkom svojej bývalej slávy. Myslela som si, že boli vybrúsené v piesku nohami tých bezbožných osôb, ktoré ich rozptýlili a pošliapali v prachu. Boli v schránke usporiadané v nádhernom poriadku, každý na svojom mieste, bez akýchkoľvek viditeľných stôp námahy muža, ktorý ich tam uložil. Vykríkla som od samej radosti, a ten výkrik ma prebudil.“ Early Writings, 81–83.

We will address Miller’s dream in the next article.

Millerovmu snu sa budeme venovať v nasledujúcom článku.

The following is an introduction of William Miller’s second dream, written by James White when he published Miller’s dream in the Advent Herald.

Nasledujúce je úvod k druhému snu Williama Millera, ktorý napísal James White, keď uverejnil Millerov sen v časopise Advent Herald.

> “The following dream was published in the Advent Herald, more than two years since. I then saw that it clearly marked out our past Second Advent experience, and that God gave the dream for the benefit of the scattered flock.

> „Nasledujúci sen bol uverejnený v Advent Herald pred viac ako dvoma rokmi. Vtedy som videla, že jasne vyznačuje našu minulú skúsenosť druhého adventu a že Boh dal tento sen na úžitok rozptýlenému stádu.״

> “Among the signs of the near approach of the great and the terrible day of the Lord, God has placed dreams. See Joel 2:28–31; Acts 2:17–20. Dreams may come in three ways; first, ‘through the multitude of business.’ See Ecclesiastics 5:3. Second, those who are under the foul spirit and deception of Satan, may have dreams through his influence. See Deuteronomy 8:1–5; Jeremiah 23:25–28; 27:9; 29:8; Zechariah 10:2; Jude 8. And third, God has always taught, and still teaches his people more or less by dreams, which come through the agency of angels and the Holy Spirit. Those who stand in the clear light of truth will know when God gives them a dream; and such will not be deceived and led astray by false dreams.

> „Medzi znamenia blížiaceho sa veľkého a strašného dňa Pánovho Boh zaradil sny. Pozri Joel 2:28–31; Skutky 2:17–20. Sny môžu prichádzať tromi spôsobmi: po prvé, ‚z množstva práce‘. Pozri Kazateľ 5:3. Po druhé, tí, ktorí sú pod nečistým duchom a satanovým zvodom, môžu mať sny pod jeho vplyvom. Pozri Deuteronómium 8:1–5; Jeremiáš 23:25–28; 27:9; 29:8; Zachariáš 10:2; Júda 8. A po tretie, Boh vždy vyučoval a ešte stále viac alebo menej vyučuje svoj ľud prostredníctvom snov, ktoré prichádzajú pôsobením anjelov a Ducha Svätého. Tí, ktorí stoja v jasnom svetle pravdy, budú vedieť, keď im Boh dá sen; a takí nebudú oklamaní ani zvedení falošnými snami.“

> “‘And he said, Hear now my words; if there be a prophet among you, I the Lord will make myself known unto him in a vision, and will speak unto him in a dream.’ Numbers 12:6. Said Jacob, ‘The angel of the Lord spake unto me in a dream.’ Genesis 31:2. ‘And God came to Laban the Syrian in a dream by night.’ Genesis 31:24. Read the dreams of Joseph, [Genesis 37:5–9], and then the interesting story of their fulfilment in Egypt. ‘In Gibeon the Lord appeared to Solomon in a dream by night.’ 1 Kings 3:5. The great important image of the second chapter of Daniel was given in a dream, also the four beasts, etc. of the seventh chapter. When Herod sought to destroy the infant Saviour Joseph was warned in a dream to flee into Egypt. Matthew 2:13.

> „A riekol: Počujte teraz moje slová: Ak je medzi vami prorok, ja, Hospodin, sa mu dávam poznať vo videní a hovorím s ním vo sne.“ 4. Mojžišova 12,6. Jakob povedal: „Anjel Hospodinov ku mne hovoril vo sne.“ 1. Mojžišova 31,2. „A Boh prišiel k Lábanovi, Sýrčanovi, v nočnom sne.“ 1. Mojžišova 31,24. Čítajte sny Jozefa [1. Mojžišova 37,5–9] a potom pútavý príbeh o ich naplnení v Egypte. „V Gibeóne sa Hospodin zjavil Šalamúnovi v nočnom sne.“ 1. Kráľov 3,5. Veľký významný obraz druhej kapitoly Daniela bol daný vo sne, takisto aj štyri šelmy atď. siedmej kapitoly. Keď Herodes hľadal, ako zahubiť novonarodeného Spasiteľa, Jozef bol vo sne varovaný, aby utiekol do Egypta. Matúš 2,13.

> “‘And it shall come to pass in the LAST DAYS, saith God, I will pour out of my Spirit upon all flesh: and your sons and your daughters shall prophesy, and your young men shall see visions, and your old men shall dream dreams.’ Acts 2:17.

> „‚A stane sa v POSLEDNÝCH DŇOCH, hovorí Boh, že vylejem zo svojho Ducha na každé telo; a vaši synovia i vaše dcéry budú prorokovať, a vaši mládenci budú vídať videnia a vaši starci budú mávať sny.‘ Skutky 2:17.“

> “The gift of prophecy, by dreams and visions, is here the fruit of the Holy Spirit, and in the last days is to be manifested sufficiently to constitute a sign. It is one of the gifts of the gospel church.

> „Dar proroctva, prostredníctvom snov a videní, je tu ovocím Ducha Svätého a v posledných dňoch sa má prejavovať v dostatočnej miere na to, aby tvoril znamenie. Je jedným z darov evanjeliovej cirkvi.

> “‘And he gave some apostles; and some PROPHETS; and some evangelists; and some pastors and teachers; For the perfecting of the saints, for the work of the ministry, for the edifying of the body of Christ.’ Ephesians 4:11–12.

> „A On dal jedných za apoštolov, jedných za PROROKOV, jedných za evanjelistov a jedných za pastierov a učiteľov, na zdokonaľovanie svätých pre dielo služby, na budovanie tela Kristovho.“ Efezanom 4:11–12.

> “‘And God hath set some in the church, first apostles, secondarily PROPHETS,’ etc. 1 Corinthians 12:28. ‘Despise not PROPHESYINGS.’ 1 Thessalonians 5:20. See also Acts 13:1; 21:9; Romans 7:6; 1 Corinthians 14:1, 24, 39. Prophets or prophesyings are for the edification of the church of Christ; and there is no evidence that can be produced from the word of God, that they were to cease before evangelists, pastors and teachers were to cease. But says the objector, ‘There has been so many false visions and dreams that I cannot have confidence in anything of the kind.’ It is true that Satan has his counterfeit. He always had false prophets, and certainly we may expect them now in this his last hour of deception and triumph. Those who reject such special revelations because the counterfeit exists, may with equal propriety go a little farther and deny that God ever revealed himself to man in a dream or a vision, for the counterfeit always existed.

> „A Boh ustanovil v cirkvi niektorých: po prvé apoštolov, po druhé PROROKOV,“ atď. 1. Korinťanom 12:28. „Proroctvami nepohŕdajte.“ 1. Tesaloničanom 5:20. Pozri tiež Skutky 13:1; 21:9; Rimanom 7:6; 1. Korinťanom 14:1, 24, 39. Proroci alebo proroctvá sú na vzdelanie Kristovej cirkvi; a z Božieho slova nemožno predložiť nijaký dôkaz, že by mali prestať skôr, ako mali prestať evanjelisti, pastieri a učitelia. Ale namieta odporca: „Bolo toľko falošných videní a snov, že nemôžem dôverovať ničomu takého druhu.“ Je pravda, že satan má svoje napodobeniny. Vždy mal falošných prorokov a iste ich môžeme očakávať aj teraz, v tejto jeho poslednej hodine klamu a triumfu. Tí, ktorí odmietajú takéto zvláštne zjavenia preto, že existuje napodobenina, by s rovnakou oprávnenosťou mohli zájsť ešte o niečo ďalej a poprieť, že sa Boh vôbec niekedy zjavil človeku v sne alebo vo videní, lebo napodobenina existovala vždy.

> “Dreams and visions are the medium through which God has revealed himself to man. Through this medium he spake to the prophets; he has placed the gift of prophecy among the gifts of the gospel church, and has classed dreams and visions with the other signs of the ‘LAST DAYS.’ Amen.

> „Sny a videnia sú prostriedkom, skrze ktorý sa Boh zjavil človeku. Skrze tento prostriedok hovoril k prorokom; dar proroctva ustanovil medzi darmi evanjeliovej cirkvi a sny a videnia zaradil medzi ostatné znamenia ‚POSLEDNÝCH DNÍ‘. Amen.

> “My object in the above remarks has been to remove objections in a scriptural manner, and prepare the mind of the reader for the following.” James White.

> „Mojím cieľom v uvedených poznámkach bolo biblickým spôsobom odstrániť námietky a pripraviť myseľ čitateľa na to, čo nasleduje.“ James White.

Back to Articles