Article

# Elijah - Number Two

Eliáš – číslo dva

Prophetic Characteristics

Prorocké charakteristiky

Author

Jeff Pippenger

Published

September 27, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the previous article we identified Elijah as a symbol. In agreement with William Miller’s rules, “symbols” may have more than one meaning. Therefore, Elijah as a symbol may also represent one part of the two-fold symbol of Elijah and Moses. The two-fold symbol of Elijah and Moses runs through the entire book of Revelation, and to be uncertain about what the two-fold symbol represents is to be uncertain about the message in the book of Revelation that is unsealed just before probation closes. For this reason, we will now specifically address certain prophetic characteristics that are identified with the symbol of Elijah.

V predchádzajúcom článku sme určili Eliáša ako symbol. V súlade s pravidlami Williama Millera „symboly“ môžu mať viac než jeden význam. Eliáš ako symbol preto môže predstavovať aj jednu časť dvojitého symbolu Eliáša a Mojžiša. Dvojitý symbol Eliáša a Mojžiša sa tiahne celou knihou Zjavenia a byť v neistote o tom, čo tento dvojitý symbol predstavuje, znamená byť v neistote o posolstve v knihe Zjavenia, ktoré je odpečatené tesne pred uzavretím doby milosti. Z tohto dôvodu sa teraz budeme osobitne zaoberať určitými prorockými charakteristikami, ktoré sa stotožňujú so symbolom Eliáša.

We have three primary witnesses to establish those prophetic characteristics. Those witnesses are the prophet Elijah, John the Baptist and William Miller who inspiration identifies as interchangeable symbols.

Máme troch hlavných svedkov na potvrdenie týchto prorockých charakteristík. Týmito svedkami sú prorok Eliáš, Ján Krstiteľ a William Miller, ktorých inšpirácia označuje za vzájomne zameniteľné symboly.

> “Thousands were led to embrace the truth preached by William Miller, and servants of God were raised up in the spirit and power of Elijah to proclaim the message. Like John, the forerunner of Jesus, those who preached this solemn message felt compelled to lay the ax at the root of the tree, and call upon men to bring forth fruits meet for repentance. Their testimony was calculated to arouse and powerfully affect the churches and manifest their real character. And as the solemn warning to flee from the wrath to come was sounded, many who were united with the churches received the healing message; they saw their backslidings, and with bitter tears of repentance and deep agony of soul, humbled themselves before God. And as the Spirit of God rested upon them, they helped to sound the cry, ‘Fear God, and give glory to Him; for the hour of His judgment is come.’” Early Writings, 233.

> „Tisíce ľudí boli privedené k tomu, aby prijali pravdu, ktorú kázal William Miller, a Boží služobníci boli povolaní v duchu a moci Eliáša, aby zvestovali toto posolstvo. Tak ako Ján, Ježišov predchodca, aj tí, ktorí kázali toto vážne posolstvo, cítili nutkanie priložiť sekeru ku koreňu stromu a vyzvať ľudí, aby prinášali ovocie hodné pokánia. Ich svedectvo bolo spôsobilé prebudiť a mocne zapôsobiť na cirkvi a odhaliť ich skutočný charakter. A keď zaznelo vážne varovanie, aby utekali pred budúcim hnevom, mnohí z tých, čo boli spojení s cirkvami, prijali uzdravujúce posolstvo; uvideli svoje odpadnutia a s horkými slzami pokánia a v hlbokej úzkosti duše sa pokorili pred Bohom. A keď na nich spočinul Duch Boží, pomáhali zvestovať volanie: ,Bojte sa Boha a vzdajte Mu slávu, lebo prišla hodina Jeho súdu.‘“ Early Writings, 233.

Elijah, John the Baptist and Miller were given a specific spirit that guided and defined their work. Their testimony was “calculated to arouse and powerfully affect the churches and manifest” those churches’ “real character.” Whether it was in the time of Ahab, John the Baptist or William Miller the churches they were addressing all possessed a Laodicean blindness that was so deep and dark that the message needed to be as direct as laying an “ax at the root of the tree.” It included the announcement of the close of probation, which with John the Baptist’s was the warning of “the wrath” that was about “to come.” Miller’s message of proclaiming “Fear God and give glory to Him; for the hour of His judgment is come,” was also a warning of the wrath to come.

Eliáš, Ján Krstiteľ a Miller dostali osobitného ducha, ktorý viedol a určoval ich dielo. Ich svedectvo bolo „vypočítané tak, aby prebudilo a mocne zapôsobilo na cirkvi a odhalilo“ „skutočný charakter“ týchto cirkví. Či už to bolo za čias Achaba, Jána Krstiteľa alebo Williama Millera, cirkvi, ku ktorým sa obracali, všetky mali laodicejskú slepotu takú hlbokú a temnú, že posolstvo muselo byť také priame, ako keď sa prikladá „sekera ku koreňu stromu“. Zahŕňalo oznámenie o ukončení času milosti, čo v prípade Jána Krstiteľa bolo varovaním pred „hnevom“, ktorý mal „prísť“. Millerovo posolstvo, ktoré hlásalo: „Bojte sa Boha a vzdajte Mu slávu; lebo prišla hodina Jeho súdu,“ bolo tiež varovaním pred hnevom, ktorý mal prísť.

> “The voice of John was lifted up like a trumpet. His commission was, ‘Shew my people their transgression, and the house of Jacob their sins’ (Isaiah 58:1). He had obtained no human scholarship. God and nature had been his teachers. But one was needed to prepare the way before Christ who was bold enough to make his voice heard like the prophets of old, summoning the degenerate nation to repentance.” Selected Messages, book 2, 148.

> „Jánov hlas sa pozdvihol ako trúba. Jeho poverenie znelo: ‚Ukáž môjmu ľudu ich prestúpenie a domu Jákobovmu ich hriechy‘ (Izaiáš 58,1). Nezískal nijaké ľudské vzdelanie. Jeho učiteľmi boli Boh a príroda. Bol však potrebný niekto, kto pripraví cestu pred Kristom a bude natoľko smelý, aby dal svoj hlas zaznieť ako proroci dávnych čias a volal zvrhlý národ k pokániu.“ Selected Messages, kniha 2, 148.

Elijah commanded that his generation choose that day whether they would serve God or Baal, and that generation answered not a word, which equates to choosing Baal.

Eliáš prikázal svojej generácii, aby sa v ten deň rozhodla, či bude slúžiť Bohu alebo Bálovi, a tá generácia mu neodpovedala ani slovom, čo sa rovná voľbe Bála.

> “Never was there greater need of faithful warnings and reproofs, and close, straight dealing, than at this very time. Satan has come down with great power, knowing that his time is short. He is flooding the world with pleasing fables, and the people of God love to have smooth things spoken to them. Sin and iniquity are not abhorred. I was shown that God’s people must make more firm, determined efforts to press back the incoming darkness. The close work of the Spirit of God is needed now as never before. Stupidity must be shaken off. We must arouse from the lethargy that will prove our destruction unless we resist it. Satan has a powerful, controlling influence upon minds. Preachers and people are in danger of being found upon the side of the powers of darkness. There is no such thing now as a neutral position. We are all decidedly for the right or decidedly with the wrong. Said Christ: ‘He that is not with Me is against Me; and he that gathereth not with Me scattereth abroad.’” Testimonies, volume 3, 327.

> „Nikdy nebola väčšia potreba verných varovaní a napomenutí, ako aj úzkeho, priameho zaobchádzania, než práve v tomto čase. Satan zostúpil s veľkou mocou, lebo vie, že jeho čas je krátky. Zaplavuje svet príjemnými bájkami a Boží ľud rád počúva hladké reči. Hriech a neprávosť nie sú v ošklivosti. Bolo mi ukázané, že Boží ľud musí vynakladať pevnejšie, rozhodnejšie úsilie, aby zatlačil prichádzajúcu temnotu. Dôkladné pôsobenie Ducha Božieho je teraz potrebné viac než kedykoľvek predtým. Treba sa striasť otupenosti. Musíme sa prebudiť z letargie, ktorá sa stane našou skazou, ak sa jej nepostavíme na odpor. Satan má mocný, ovládajúci vplyv na mysle. Kazatelia i ľud sú v nebezpečenstve, že sa ocitnú na strane mocností temnoty. Dnes neexistuje nič také ako neutrálne postavenie. Všetci sme rozhodne buď za pravdu, alebo rozhodne na strane zla. Kristus povedal: ‚Kto nie je so Mnou, je proti Mne; a kto so Mnou nezhromažďuje, rozptyľuje.‘“ Testimonies, zväzok 3, 327.

John called “the degenerate nation” of his history “a generation of vipers.” The Millerites ultimately identified the degenerate nation of their history as the daughters of Babylon. Whether Elijah, John or Miller none of the three were theologians. They were all called from the common walks of life.

Ján nazval „zvrhlý národ“ svojej dejinnej doby „pokolením vreteníc“. Milleriti napokon stotožnili zvrhlý národ svojej dejinnej doby s dcérami Babylona. Či už Eliáš, Ján alebo Miller, ani jeden z týchto troch nebol teológom. Všetci boli povolaní z obyčajných životných pomerov.

> “The truth as it is in Jesus, as it was proclaimed by Him when He was enshrouded by the pillowy cloud, is verity and truth in this our day, and will just as surely renovate the mind of the receiver as it has renovated minds in the past. Christ has declared, ‘If they hear not Moses and the Prophets, neither will they be persuaded, though one rose from the dead.’ (Luke 16:31).

> „Pravda, ako je v Ježišovi, ako ju hlásal On, keď bol zahalený oblakom podobným vankúšu, je istota a pravda aj v tomto našom čase a myseľ toho, kto ju prijíma, obnoví práve tak isto určite, ako obnovila mysle v minulosti. Kristus vyhlásil: ‚Ak nepočúvajú Mojžiša a Prorokov, nedajú sa presvedčiť, ani keby niekto vstal z mŕtvych.‘ (Lukáš 16,31).“

> “As a people, we must prepare the way of the Lord, under the overruling guidance of the Holy Spirit, for the spread of the gospel in its purity. The stream of living water is to deepen and widen in its course. In all fields, nigh and afar off, men will be called from the plow, and from the more common commercial business vocations that largely occupy the mind, and will become educated in connection with men who have had experience—men who understand the truth. Through most wonderful workings of God, mountains of difficulty will be removed and cast into the sea. Let us labor as those who have experienced the virtue of truth as it is in Jesus.

> „Ako ľud musíme pripravovať cestu Pánovi pod zvrchovaným vedením Ducha Svätého na šírenie evanjelia v jeho čistote. Prúd živej vody sa má vo svojom toku prehlbovať a rozširovať. Na všetkých poliach, blízko i ďaleko, budú ľudia povolaní od pluhu a z bežnejších obchodných zamestnaní, ktoré vo veľkej miere zamestnávajú myseľ, a budú vzdelávaní v spojení s mužmi, ktorí majú skúsenosť — mužmi, ktorí rozumejú pravde. Najpodivuhodnejším pôsobením Boha budú vrchy ťažkostí odstránené a vrhnuté do mora. Pracujme ako tí, ktorí zakúsili moc pravdy, takej, aká je v Ježišovi.״

> “There is to be, at this period, a series of events which will reveal that God is master of the situation. The truth will be proclaimed in clear, unmistakable language. Those who preach the truth will strive to demonstrate the truth by a well-ordered life and godly conversation. And as they do this, they will become powerful in advocating the truth, and in giving it the sure application that God has given it.

> „V tomto období má nastať sled udalostí, ktoré odhalia, že Boh je pánom situácie. Pravda bude hlásaná jasným, nezameniteľným jazykom. Tí, ktorí kážu pravdu, sa budú usilovať dokazovať pravdu dobre usporiadaným životom a zbožným správaním. A keď tak budú konať, stanú sa mocnými v obhajovaní pravdy a v poskytovaní jej toho istého určitého uplatnenia, aké jej dal Boh.

> “When the men, who have known and taught the truth, turn aside to human understanding, and mete out to deceived minds their own dish of fables, it is high time for those who have once been laborers in evangelistic work, but who have been drawn away into the management of restaurants, food stores, and other commercial lines of work, to come into line, study their Bibles diligently, and with the word of God in hand, dispense the Bible truth, the spiritual food, in cooperation with the heavenly angels. This work now calls loudly for workmen of divine appointment. Omnipotence will then say to the mountains of difficulty, Be thou removed and cast into the sea.” Paulson Collection, 73, 74.

> „Keď sa muži, ktorí poznali a učili pravdu, odvracajú k ľudskému rozumu a klamným mysliam odmeriavajú svoj vlastný pokrm bájok, je najvyšší čas, aby tí, ktorí kedysi boli pracovníkmi v evanjelizačnom diele, no boli odvedení k vedeniu reštaurácií, obchodov s potravinami a iných obchodných odvetví práce, nastúpili do radu, usilovne študovali svoje Biblie a s Božím slovom v ruke rozdávali biblickú pravdu, duchovný pokrm, v spolupráci s nebeskými anjelmi. Toto dielo teraz naliehavo volá po pracovníkoch ustanovených Bohom. Všemohúcnosť potom povie vrchom ťažkostí: Uhni sa a vrhni sa do mora.“ Paulson Collection, 73, 74.

Elijah, John and Miller were and thus represent men that are called from the “more common” “vocations,” for “the men” who had formerly taught the truth ultimately “turn aside to human understanding, and mete out to deceived minds their own dish of fables.” The common men that are called will give “the sure application” of biblical prophecy as “God has given it.” Twice, in the passage Sister White identified “mountains” as “mountains of difficulty.” The work of these men included laying low “every mountain.” The work that is accomplished by the common men that were called from the plow of humble circumstances represents the work of identifying the correct biblical methodology in contrast with the dishes of human fables that is handed out by the theologians of the time.

Eliáš, Ján a Miller boli, a tak predstavujú, mužov, ktorí sú povolaní z „obyčajnejších“ „povolaní“, lebo „muži“, ktorí predtým učili pravdu, sa napokon „odvracajú k ľudskému chápaniu a klamným myslím predkladajú vlastný pokrm bájok“. Obyčajní muži, ktorí sú povolaní, podajú „isté uplatnenie“ biblického proroctva tak, „ako ho dal Boh“. Sestra Whiteová v danom úryvku dvakrát označila „vrchy“ za „vrchy ťažkostí“. Dielo týchto mužov zahŕňalo zníženie „každého vrchu“. Dielo, ktoré vykonávajú obyčajní muži povolaní od pluhu pokorných okolností, predstavuje dielo určenia správnej biblickej metodológie v protiklade k pokrmom ľudských bájok, ktoré rozdávajú teológovia danej doby.

> “The work of John the Baptist, and the work of those who in the last days go forth in the spirit and power of Elijah to arouse the people from their apathy, are in many respects the same. His work is a type of the work that must be done in this age. Christ is to come the second time to judge the world in righteousness. The messengers of God who bear the last message of warning to be given to the world, are to prepare the way for Christ’s second advent, as John prepared the way for his first advent. In this preparatory work, ‘every valley shall be exalted, and every mountain shall be made low; and the crooked shall be made straight, and the rough places plain’ for history is to be repeated, and once again ‘the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together; for the mouth of the Lord hath spoken it.’” Southern Watchman, March 21, 1905.

> „Dielo Jána Krstiteľa a dielo tých, ktorí v posledných dňoch vychádzajú v duchu a moci Eliáša, aby prebudili ľud z jeho ľahostajnosti, sú v mnohých ohľadoch totožné. Jeho dielo je predobrazom diela, ktoré musí byť vykonané v tomto veku. Kristus má prísť druhý raz, aby súdil svet v spravodlivosti. Boží poslovia, ktorí nesú posledné posolstvo výstrahy určené svetu, majú pripraviť cestu pre druhý Kristov príchod, tak ako Ján pripravil cestu pre jeho prvý príchod. V tomto prípravnom diele ‚každé údolie bude vyvýšené a každý vrch i pahorok znížený; čo je krivé, bude narovnané, a hrboľaté cesty sa stanú rovinou‘, lebo dejiny sa majú opakovať a ešte raz ‚zjaví sa sláva Hospodinova a uvidí ju každé telo spolu, lebo ústa Hospodinove hovorili.‘“ Southern Watchman, 21. marca 1905.

The characteristics of the three reformers which was identified by Isaiah are that every valley shall be exalted, every mountain made low, the crooked shall be made straight and the rough places made plain. The way of the Lord that is prepared by exalting the valleys, laying low the mountains and making the crooked straight and rough places plain is the old paths.

Charakteristiky troch reformátorov, ktoré označil Izaiáš, sú tieto: každé údolie bude vyzdvihnuté, každý vrch znížený, krivé bude narovnané a drsné miesta vyrovnané. Cesta Pánova, ktorá sa pripravuje vyzdvihovaním údolí, znižovaním vrchov a narovnávaním krivého i vyrovnávaním drsných miest, je dávnymi chodníkmi.

> The voice of him that crieth in the wilderness, Prepare ye the way of the Lord, make straight in the desert a highway for our God. Every valley shall be exalted, and every mountain and hill shall be made low: and the crooked shall be made straight, and the rough places plain: And the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together: for the mouth of the Lord hath spoken it. Isaiah 40:3–5.

> Hlas volajúceho na púšti: Pripravte cestu Hospodinovi, urovnajte na pustatine hradskú nášmu Bohu. Každé údolie bude vyvýšené a každý vrch i kopec znížený; čo je krivé, bude narovnané, a drsné miesta budú rovinou. A zjaví sa sláva Hospodinova a uvidí ju spolu každé telo, lebo ústa Hospodinove prehovorili. Izaiáš 40,3–5.

When the quibbling Jews asked John the Baptist if he was the Elijah to come, he answered that he was not, but he then identified himself with the passage from Isaiah.

Keď sa hašteriví Židia pýtali Jána Krstiteľa, či je tým Eliášom, ktorý má prísť, odpovedal, že nie je; potom sa však stotožnil s pasážou z Izaiáša.

> And this is the record of John, when the Jews sent priests and Levites from Jerusalem to ask him, Who art thou? And he confessed, and denied not; but confessed, I am not the Christ. And they asked him, What then? Art thou Elias? And he saith, I am not. Art thou that prophet? And he answered, No. Then said they unto him, Who art thou? that we may give an answer to them that sent us. What sayest thou of thyself? He said, I am the voice of one crying in the wilderness, Make straight the way of the Lord, as said the prophet Esaias. John 1:19–23.

> A toto je svedectvo Jána, keď Židia poslali z Jeruzalema kňazov a levitov, aby sa ho opýtali: Kto si ty? A vyznal a nezaprel, ale vyznal: Ja nie som Kristus. I spýtali sa ho: Čo teda? Si Eliáš? A on povedal: Nie som. Si ten prorok? A odpovedal: Nie. Vtedy mu povedali: Kto si, aby sme dali odpoveď tým, ktorí nás poslali? Čo hovoríš sám o sebe? Povedal: Ja som hlas volajúceho na púšti: Urovnajte cestu Pánovi, ako povedal prorok Izaiáš. Ján 1:19–23.

The preparation of the “way of the Lord” identifies the methodology that the angels guided Miller to understand and employ in order to prepare the biblical understanding of the “way” that men were to walk in. Every “mountain” was to be made low, for the mountains of biblical prophecy represents truths that at first glance are apparently too difficult to understand. To understand the glorious holy mountain of Daniel chapter eleven verse forty-five that the king of the north is attempting to conquer is understood by first identifying the literal glorious holy mountain in Jerusalem which prophetically defines the spiritual glorious holy mountain. To explain the mountain that is identified as Armageddon, which means mountain of Megiddo, one must go to literal Megiddo. The prophetic difficulties that are represented as difficult are removed when the principle that the beginning of a thing illustrates the end of a thing is employed.

Príprava „cesty Pánovej“ určuje metodológiu, ktorú anjeli viedli Millera pochopiť a používať, aby pripravil biblické porozumenie „cesty“, po ktorej mali ľudia kráčať. Každý „vrch“ mal byť znížený, lebo vrchy biblického proroctva predstavujú pravdy, ktoré sa na prvý pohľad zdajú byť príliš ťažké na pochopenie. Slávnostný svätý vrch z Daniela, kapitoly jedenástej, verša štyridsiateho piateho, ktorý sa kráľ severu pokúša dobyť, sa chápe najprv určením doslovného slávnostného svätého vrchu v Jeruzaleme, ktorý prorocky vymedzuje duchovný slávnostný svätý vrch. Aby bolo možné vysvetliť vrch označený ako Armagedon, čo znamená vrch Megidda, treba ísť k doslovnému Megiddu. Prorocké ťažkosti, ktoré sú predstavované ako ťažké, sa odstraňujú, keď sa uplatní zásada, že začiatok nejakej veci znázorňuje koniec tej istej veci.

The methodology represented by Isaiah and referenced by John and set forth by Miller exalts every valley. Whether it be the “valley of vision” in Isaiah twenty-two, the “valley of dead bones” in Ezekiel or the “valley of Jehoshaphat” in the book of Joel the methodology that is based upon the correct understanding of Christ’s character as represented as Palmoni the Wonderful Numberer in Millerite history, or as Alpha and Omega the wonderful linguist in our history is what exalts the prophetic truths that are represented in the “valleys” of God’s Word.

Metodológia, ktorú predstavuje Izaiáš, na ktorú odkazuje Ján a ktorú predkladá Miller, povyšuje každé údolie. Či už ide o „údolie videnia“ v dvadsiatej druhej kapitole Izaiáša, „údolie suchých kostí“ v Ezechielovi alebo „údolie Jozafata“ v knihe Joela, metodológia založená na správnom chápaní Kristovho charakteru, predstaveného ako Palmoni, Podivuhodný Počtár v milleritskej histórii, alebo ako Alfa a Omega, podivuhodný jazykovedec v našej histórii, je tým, čo povyšuje prorocké pravdy, ktoré sú predstavené v „údoliach“ Božieho slova.

The crooked things that are to be made straight and the rough places that are made plain represents the work of correcting the customs and traditions that are employed by a Laodicean priesthood to uphold their poisoned dishes of fables. The work of Elijah is specifically identified as representing the correct biblical methodology in opposition to the fables of the theologians and priests. That work is accomplished by “common men,” not by the educated priests and theologians. Within the prophetic characteristics of these three witnesses is also the simple fact that the Elijah to come will be a man.

Krivé veci, ktoré majú byť vyrovnané, a drsné miesta, ktoré sa stávajú rovinou, predstavujú dielo naprávania zvykov a tradícií, ktoré laodicejské kňazstvo používa na podopieranie svojich otrávených pokrmov bájok. Dielo Eliáša je výslovne označené za predstavovanie správnej biblickej metodológie v protiklade k bájkam teológov a kňazov. Toto dielo uskutočňujú „obyčajní ľudia“, nie vzdelaní kňazi a teológovia. V rámci prorockých charakteristík týchto troch svedkov je aj prostý fakt, že Eliáš, ktorý má prísť, bude muž.

That observation might seem unimportant, but as the theologians of Adventism seek to uphold their fables, they have taken a passage from Sister White where she speaks in the future tense about a man that would come in the spirit and power of Elijah and they add their own fable of explanation and insist that Sister White was speaking of herself.

Toto pozorovanie sa môže zdať nepodstatné, no keď sa teológovia adventizmu usilujú podoprieť svoje bájky, vzali si pasáž od sestry Whiteovej, v ktorej hovorí v budúcom čase o mužovi, ktorý príde v duchu a moci Eliáša, a pridali k nej vlastnú vymyslenú bájku ako vysvetlenie a trvajú na tom, že sestra Whiteová hovorila o sebe.

> “Prophecy must be fulfilled. The Lord says: ‘Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord.’ Somebody is to come in the spirit and power of Elijah, [See appendix.] and when he appears, men may say: ‘You are too earnest, you do not interpret the Scriptures in the proper way. Let me tell you how to teach your message.’

> „Proroctvo sa musí naplniť. Pán hovorí: ‚Hľa, pošlem vám proroka Eliáša pred príchodom veľkého a hrozného dňa Hospodinovho.‘ Niekto má prísť v duchu a moci Eliáša [pozri dodatok] a keď sa objaví, ľudia môžu povedať: ‚Ste príliš horlivý, nevykladáte Písmo správnym spôsobom. Dovoľte mi povedať vám, ako máte učiť svoje posolstvo.‘“

> “There are many who cannot distinguish between the work of God and that of man. I shall tell the truth as God gives it to me, and I say now, If you continue to find fault, to have a spirit of variance, you will never know the truth. Jesus said to His disciples, ‘I have yet many things to say unto you, but ye cannot bear them now.’ They were not in a condition to appreciate sacred and eternal things; but Jesus promised to send the Comforter, who would teach them all things, and bring all things to their remembrance, whatsoever He had said unto them.

> „Je mnoho takých, ktorí nedokážu rozlíšiť medzi Božím dielom a dielom človeka. Budem hovoriť pravdu tak, ako mi ju Boh dáva, a už teraz hovorím: Ak budete naďalej hľadať chyby a pestovať ducha svárlivosti, nikdy nepoznáte pravdu. Ježiš povedal svojim učeníkom: ‚Ešte vám mám mnoho čo povedať, ale teraz to nemôžete zniesť.‘ Neboli v stave oceniť sväté a večné veci; ale Ježiš sľúbil, že pošle Tešiteľa, ktorý ich naučí všetkému a pripomenie im všetko, čo im povedal.“

> “Brethren, we must not put our dependence in man. ‘Cease ye from man, whose breath is in his nostrils: for wherein is he to be accounted of?’ You must hang your helpless souls upon Jesus. It does not become us to drink from the fountain of the valley when there is a fountain in the mountain. Let us leave the lower streams; let us come to the higher springs. If there is a point of truth that you do not understand, upon which you do not agree, investigate, compare scripture with scripture, sink the shaft of truth down deep into the mine of God’s word. You must lay yourselves and your opinions on the altar of God, put away your preconceived ideas, and let the Spirit of heaven guide into all truth.” Testimonies to Ministers, 475, 476.

> „Bratia, nesmieme vkladať svoju závislosť do človeka. ‚Prestaňte s človekom, ktorého dych je v jeho nozdrách; lebo za čo má byť pokladaný?‘ Svoje bezmocné duše musíte zavesiť na Ježiša. Neprislúcha sa nám piť z prameňa v údolí, keď je prameň na vrchu. Opusťme nižšie toky; poďme k vyšším prameňom. Ak jestvuje nejaký bod pravdy, ktorému nerozumiete a v ktorom sa nezhodujete, skúmajte, porovnávajte Písmo s Písmom, spustite šachtu pravdy hlboko do bane Božieho slova. Musíte položiť seba i svoje názory na Boží oltár, odložiť svoje predpojaté predstavy a dovoliť Duchu neba, aby vás uviedol do každej pravdy.“ Testimonies to Ministers, 475, 476.

> “Somebody is to come in the spirit and power of Elijah: These words have been mistakenly applied by some to some individual who it was thought would appear with a prophetic message subsequent to Mrs. White’s life and work. The three paragraphs comprising this article titled ‘Let heaven Guide’ are only a small portion of a talk given by Ellen White in Battle Creek, Michigan, the morning of January 29, 1890. As this was published in the the Review and Herald of February 18, 1890, it carried the title of ‘How to meet a Controverted Point of Doctrine.’ Other excerpts drawn from this article and used largely to fill out certain pages of this volume, may be found on pages 23, 104, 111, 119, 158, 278, and 386. The article has been reproduced in its entirety in Selected Messages 1:406–416, with the portion comprising the excerpt entitled ‘Let Heaven Guide’ appearing on pages 412 and 413. When the article is read in its entirety it becomes apparent that Ellen White, in this statement made just a little more than a year after the Minneapolis Conference to a group in Battle Creek, was speaking of her own ministry. Some had grown critical of her work. Note that in the paragraph preceding that which appears in this volume on page 475, Ellen White states:

> „Niekto má prísť v duchu a moci Eliáša“: Tieto slová niektorí mylne vzťahovali na akéhosi jednotlivca, o ktorom sa predpokladalo, že sa objaví s prorockým posolstvom po živote a diele pani Whiteovej. Tri odseky tvoriace tento článok s názvom „Nech vedie nebo“ sú iba malou časťou príhovoru, ktorý Ellen Whiteová predniesla v Battle Creeku v Michigane ráno 29. januára 1890. Keďže to bolo uverejnené v Review and Herald z 18. februára 1890, nieslo to názov „Ako sa postaviť ku spornému bodu učenia“. Ďalšie úryvky prevzaté z tohto článku a použité do veľkej miery na doplnenie určitých strán tejto knihy možno nájsť na stranách 23, 104, 111, 119, 158, 278 a 386. Článok bol v plnom rozsahu znovu uverejnený v Selected Messages 1:406–416, pričom časť tvoriaca úryvok s názvom „Nech vedie nebo“ sa nachádza na stranách 412 a 413. Keď sa článok číta v celom rozsahu, je zrejmé, že Ellen Whiteová v tomto vyhlásení, urobenom len o niečo viac ako rok po Minneapoliskej konferencii skupine v Battle Creeku, hovorila o svojej vlastnej službe. Niektorí sa začali stavať kriticky k jej dielu. Všimnite si, že v odseku, ktorý predchádza tomu, čo sa v tomto zväzku nachádza na strane 475, Ellen Whiteová uvádza:“

> “‘We should come into a position where every difference will be melted away. If I think I have light, I shall do my duty in presenting it. Suppose I consulted others concerning the message the Lord would have me give to the people, the door might be closed so that the light might not reach the ones to whom God had sent it. When Jesus rode into Jerusalem, `the whole multitude of the disciples began to rejoice and praise God with a loud voice for all the mighty works that they had seen; saying, blessed be the King that cometh in the name of the Lord: peace in heaven, and glory in the highest. And some of the Pharisees from among the multitude said unto Him, master, rebuke thy disciples. And He answered and said unto them, I tell you that, if these should hold their peace, the stones would immediately cry out’ (Luke 19:37–40).

> „Mali by sme dospieť do takého stavu, v ktorom sa odstráni každý rozdiel. Ak sa domnievam, že mám svetlo, splním si svoju povinnosť a predložím ho. Keby som sa radil s inými o posolstve, ktoré mi chce Pán dať pre ľud, dvere by sa mohli zatvoriť, takže svetlo by sa nedostalo k tým, ku ktorým ho Boh poslal. Keď Ježiš vchádzal do Jeruzalema, ‚celý zástup učeníkov sa začal radovať a mocným hlasom chváliť Boha za všetky mocné skutky, ktoré videli; hovoriac: Požehnaný kráľ, ktorý prichádza v mene Pánovom; pokoj na nebi a sláva na výsostiach. A niektorí farizeji zo zástupu Mu povedali: Učiteľ, pokarhaj svojich učeníkov. A On im odpovedal a riekol: Hovorím vám, že ak títo budú mlčať, kamene budú ihneď volať‘ (Lukáš 19:37–40).“

> “‘The Jews tried to stop the proclamation of the message that had been predicted in the word of God.’

> „Židia sa usilovali zastaviť hlásanie posolstva, ktoré bolo predpovedané v Božom slove.“

> “Then she makes reference again to her own experience:

> „Potom sa znovu odvoláva na svoju vlastnú skúsenosť:“

> “‘Prophecy must be fulfilled. The Lord says, “Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord” (Malachi 4:5). Somebody is to come in the spirit and power of Elijah, and when he appears, men may say, “You are too earnest, you do not interpret the Scriptures in the proper way.”—Selected Messages, volume 1, 412.

> „Proroctvo sa musí naplniť. Pán hovorí: „Hľa, pošlem vám proroka Eliáša, skôr než príde veľký a hrozný deň Hospodinov“ (Malachiáš 4,5). Niekto má prísť v duchu a moci Eliáša, a keď sa objaví, ľudia môžu povedať: „Ste príliš horlivý, nevykladáte Písma správnym spôsobom.“ — Selected Messages, zväzok 1, 412.

> “That she was referring to her own experience is also made clear from the paragraph which follows, in which she declares:

> „Že sa odvolávala na svoju vlastnú skúsenosť, je zrejmé aj z nasledujúceho odseku, v ktorom vyhlasuje:“

> “‘I shall tell the truth as God gives it to me….’” Appendix to Testimonies to Ministers.

> „‚Budem hovoriť pravdu tak, ako mi ju dáva Boh….‘“ Dodatok k Testimonies to Ministers.

The fact that Ellen White had to address the fables of the theologians and leaders of her time period provides no evidence that she was identifying herself as the “man” that would come in the future in the spirit and power of Elijah. Where is any evidence of Ellen White’s many opponents within Adventism that attack the method of biblical application she employed? Where was she ever told “you do not interpret the Scriptures the proper way”? She clearly identifies that there would be a movement of people at the end of the world that would be empowered by the spirit and power of Elijah, and there is no legitimate way to suggest that she thought that movement of the loud cry of the third angel was happening at the time she prophesied of the future manifestation of the power of Elijah. The Laodicean Adventist theologians would have their flock believe that Sister White was “making reference” to “her own experience” as a fulfillment of the prophet Elijah that would be sent before the great and dreadful day of the Lord.

Skutočnosť, že Ellen Whiteová musela čeliť bájkam teológov a vodcov svojej doby, neposkytuje nijaký dôkaz, že sa stotožňovala s „mužom“, ktorý mal prísť v budúcnosti v duchu a moci Eliášovej. Kde je akýkoľvek dôkaz o tom, že mnohí odporcovia Ellen Whiteovej v adventizme napádali metódu biblickej aplikácie, ktorú používala? Kedy jej bolo vôbec povedané: „Písmo nevykladáte správnym spôsobom“? Jasne uvádza, že na konci sveta povstane hnutie ľudí, ktoré bude zmocnené duchom a mocou Eliášovou, a nejestvuje nijaký oprávnený spôsob, ako tvrdiť, že sa domnievala, že toto hnutie hlasného volania tretieho anjela prebiehalo už v čase, keď prorokovala o budúcom prejavení Eliášovej moci. Laodicejskí adventistickí teológovia by chceli, aby ich stádo verilo, že sestra Whiteová „narážala“ na „vlastnú skúsenosť“ ako na naplnenie proroka Eliáša, ktorý mal byť poslaný pred veľkým a strašným dňom Hospodinovým.

> Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord. Malachi 4:5.

> Hľa, pošlem vám proroka Eliáša pred príchodom veľkého a hrozného dňa Hospodinovho. Malachiáš 4,5.

One prophetic characteristic of Elijah as a symbol is that he presents a biblical methodology that opposes the fables of a priesthood that dishes out fables of customs and traditions. His work of preparing the way (this is the way, walk ye in it) is accomplished with the biblical methodology that opposes the teachings of a corrupted priesthood. And according to the three witnesses of Elijah, John the Baptist and Miller; accompanied with Sister White’s testimony of the then future appearing of Elijah, he will be a man, not a woman. When the methodology of Palmoni and Alpha and Omega is correctly understood, it is recognized not simply a set of biblical rules for interpreting the Scriptures, but as a transcript of Christ’s character, which is His glory.

Jednou z prorockých charakteristík Eliáša ako symbolu je, že predstavuje biblickú metodológiu, ktorá sa stavia proti bájkam kňazstva, rozdávajúceho bájky zvykov a tradícií. Jeho dielo prípravy cesty („toto je cesta, choďte po nej“) sa uskutočňuje biblickou metodológiou, ktorá odporuje učeniu skazeného kňazstva. A podľa troch svedkov — Eliáša, Jána Krstiteľa a Millera — sprevádzaných svedectvom sestry Whiteovej o vtedy budúcom zjavení Eliáša, bude to muž, nie žena. Keď je metodológia Palmoniho a Alfy a Omegy správne pochopená, je rozpoznaná nielen ako súbor biblických pravidiel na vykladanie Písma, ale ako odpis Kristovho charakteru, ktorým je Jeho sláva.

> And the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together: for the mouth of the Lord hath spoken it. Isaiah 40:5.

> A zjaví sa sláva Hospodinova a uvidí ju spolu každé telo; lebo ústa Hospodinove to povedali. Izaiáš 40:5.

Christ’s very character is represented by the methodology to be employed in understanding His Word, for He is the Word.

Samotný Kristov charakter je predstavený prostredníctvom metodológie, ktorá sa má uplatňovať pri chápaní Jeho Slova, lebo On je Slovo.

> “The law of God in the sanctuary in heaven is the great original, of which the precepts inscribed upon the tables of stone and recorded by Moses in the Pentateuch were an unerring transcript. Those who arrived at an understanding of this important point were thus led to see the sacred, unchanging character of the divine law. They saw, as never before, the force of the Saviour’s words: ‘Till heaven and earth pass, one jot or one tittle shall in no wise pass from the law.’ Matthew 5:18. The law of God, being a revelation of His will, a transcript of His character, must forever endure, ‘as a faithful witness in heaven.’ Not one command has been annulled; not a jot or tittle has been changed. Says the psalmist: ‘Forever, O Lord, Thy word is settled in heaven.’ ‘All His commandments are sure. They stand fast for ever and ever.’ Psalm 119:89; 111:7, 8.” The Great Controversy, 434.

> „Boží zákon vo svätyni v nebi je tým veľkým originálom, ktorého neomylným odpisom boli prikázania vpísané na kamenné dosky a zaznamenané Mojžišom v Pentateuchu. Tí, ktorí dospeli k pochopeniu tohto dôležitého bodu, boli takto privedení k tomu, aby uvideli svätý, nemenný charakter božského zákona. Uvideli, ako nikdy predtým, silu Spasiteľových slov: ‚Kým sa nepominie nebo a zem, nepominie ani jediné písmeno, ani jediná čiarka zo zákona.‘ Matúš 5:18. Boží zákon, ako zjavenie Jeho vôle, odpis Jeho charakteru, musí trvať naveky „ako verný svedok na nebi“. Ani jedno prikázanie nebolo zrušené; ani jediné písmeno čiarka neboli zmenené. Žalmista hovorí: ‚Naveky, ó Hospodine, Tvoje slovo je pevne ustanovené v nebi.‘ ‚Všetky Jeho prikázania sú spoľahlivé. Pevne stoja na veky vekov.‘ Žalm 119:89; 111:7, 8.“ Veľký spor, 434.

Just as the ten commandments are an unchangeable transcript of Christ’s character, so too are the rules of prophetic interpretation a transcript of His character.

Tak ako je Desatoro nezmeniteľným vyjadrením Kristovho charakteru, tak aj pravidlá prorockého výkladu sú vyjadrením Jeho charakteru.

> “We should know for ourselves what constitutes Christianity, what is truth, what is the faith that we have received, what are the Bible rules—the rules given us from the highest authority. There are many who believe without a reason on which to base their faith, without sufficient evidence as to the truth of the matter. If an idea is presented that harmonizes with their own preconceived opinions, they are all ready to accept it. They do not reason from cause to effect, their faith has no genuine foundation, and in the time of trial they will find that they have built upon the sand.

> Mali by sme sami vedieť, čo tvorí kresťanstvo, čo je pravda, čo je viera, ktorú sme prijali, aké sú biblické pravidlá — pravidlá, ktoré nám dal najvyšší Autorita. Mnohí veria bez dôvodu, o ktorý by mohli oprieť svoju vieru, bez dostatočného dôkazu o pravdivosti danej veci. Ak sa predloží myšlienka, ktorá je v súlade s ich vlastnými vopred utvorenými názormi, sú celkom pripravení ju prijať. Neuvažujú od príčiny k následku, ich viera nemá skutočný základ a v čase skúšky zistia, že stavali na piesku.

> “He who rests satisfied with his own present imperfect knowledge of the Scriptures, thinking this sufficient for his salvation, is resting in a fatal deception. There are many who are not thoroughly furnished with Scriptural arguments, that they may be able to discern error, and condemn all the tradition and superstition that has been palmed off as truth. Satan has introduced his own ideas into the worship of God, that he might corrupt the simplicity of the gospel of Christ. A large number who claim to believe the present truth, know not what constitutes the faith that was once delivered to the saints—Christ in you the hope of glory. They think they are defending the old landmarks, but they are lukewarm and indifferent. They know not what it is to weave into their experience and to possess the real virtue of love and faith. They are not close Bible students, but are lazy and inattentive. When differences of opinion arise upon the passages of Scripture, these who have not studied to a purpose and are not decided as to what they believe, fall away from the truth. We ought to impress upon all the necessity of inquiring diligently into divine truth, that they may know that they do know what is truth. Some claim much knowledge, and feel satisfied with their condition, when they have no more zeal for the work, no more ardent love for God, and for souls for whom Christ died, than if they had never known God. They do not read the Bible [in order] to appropriate the marrow and fatness to their own souls. They do not feel that it is the voice of God speaking to them. But, if we would understand the way of salvation, if we would see the beams of the Sun of righteousness, we must study the Scriptures for a purpose, for the promises and prophecies of the Bible shed clear beams of glory upon the divine plan of redemption, which grand truths are not clearly comprehended.” The 1888 Materials, 403.

> „Kto spočíva uspokojený vo svojom vlastnom terajšom nedokonalom poznaní Písma a myslí si, že mu to stačí na spasenie, spočíva v osudnom klame. Mnohí nie sú dôkladne vyzbrojení biblickými dôvodmi, aby boli schopní rozoznať blud a odsúdiť každú tradíciu a poveru, ktoré boli podvrhnuté ako pravda. Satan vniesol svoje vlastné myšlienky do uctievania Boha, aby narušil prostotu Kristovho evanjelia. Veľký počet tých, ktorí sa hlásia k viere v prítomnú pravdu, nevie, čo tvorí vieru, ktorá bola raz odovzdaná svätým — Kristus vo vás, nádej slávy. Myslia si, že obhajujú staré medzníky, no sú vlažní a ľahostajní. Nevedia, čo znamená votkať do svojej skúsenosti a vlastniť skutočnú moc lásky a viery. Nie sú usilovnými študentmi Biblie, ale sú leniví a nepozorní. Keď vzniknú rozdiely v názoroch na state Písma, títo, ktorí neštudovali cielene a nie sú rozhodnutí v tom, čomu veria, odpadajú od pravdy. Mali by sme na všetkých naliehavo pôsobiť, aby dôkladne skúmali božskú pravdu, aby vedeli, že naozaj vedia, čo je pravda. Niektorí si nárokujú veľké poznanie a cítia sa spokojní so svojím stavom, hoci nemajú väčšiu horlivosť pre dielo, ani vrúcnejšiu lásku k Bohu a k dušiam, za ktoré Kristus zomrel, než keby Boha nikdy nepoznali. Nečítajú Bibliu [s cieľom] privlastniť si jej miazgu a tuk pre svoje vlastné duše. Necítia, že je to Boží hlas, ktorý k nim hovorí. Ak však chceme porozumieť ceste spasenia, ak chceme vidieť lúče Slnka spravodlivosti, musíme študovať Písmo cieľavedome, lebo zasľúbenia a proroctvá Biblie vrhajú jasné lúče slávy na božský plán vykúpenia, ktoré veľké pravdy nie sú jasne pochopené.“ The 1888 Materials, 403.

To genuinely be a Christian means to be like Christ. The passage identifies that we “should know for ourselves what constitutes Christianity.” It says we “should know” “what is truth.” We “should know” “what is the faith that we have received.” We should know “what are the Bible rules—the rules given us from the highest authority.” To be Christlike requires knowing what the Bible rules are that were given us from the highest authority. Without those rules we cannot be Christlike, for the rules given by the highest authority are a transcript of His character.

Byť skutočne kresťanom znamená byť podobný Kristovi. Daný úryvok uvádza, že „by sme sami mali vedieť, čo tvorí kresťanstvo“. Hovorí, že „by sme mali vedieť“, „čo je pravda“. „Mali by sme vedieť“, „aká je viera, ktorú sme prijali“. Mali by sme vedieť, „aké sú biblické pravidlá — pravidlá, ktoré nám boli dané od najvyššej autority“. Byť podobný Kristovi si vyžaduje vedieť, aké sú biblické pravidlá, ktoré nám boli dané od najvyššej autority. Bez týchto pravidiel nemôžeme byť podobní Kristovi, lebo pravidlá dané najvyššou autoritou sú odtlačkom Jeho charakteru.

Another characteristic of Elijah is the work of preparing the way for the messenger of the covenant. Elijah represents the work that is accomplished during a history when a former chosen people are being passed by and a new chosen people are simultaneously being chosen. The history represents a purification process that produces a people who are represented as a pure offering, in contrast with the former impure chosen people.

Ďalšou charakteristikou Eliáša je dielo pripravovania cesty pre posla zmluvy. Eliáš predstavuje dielo, ktoré sa uskutočňuje v období dejín, keď je bývalý vyvolený ľud obchádzaný a súčasne je vyberaný nový vyvolený ľud. Tieto dejiny predstavujú proces očisťovania, ktorý vytvára ľud predstavený ako čistá obeť, na rozdiel od bývalého nečistého vyvoleného ľudu.

> Behold, I will send my messenger, and he shall prepare the way before me: and the Lord, whom ye seek, shall suddenly come to his temple, even the messenger of the covenant, whom ye delight in: behold, he shall come, saith the Lord of hosts. But who may abide the day of his coming? and who shall stand when he appeareth? for he is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Then shall the offering of Judah and Jerusalem be pleasant unto the Lord, as in the days of old, and as in former years. Malachi 3:1–4.

> Hľa, ja pošlem svojho posla, a pripraví cestu predo mnou; a Pán, ktorého hľadáte, náhle príde do svojho chrámu, a posol zmluvy, v ktorom máte záľubu; hľa, príde, hovorí Hospodin zástupov. Ale kto znesie deň jeho príchodu? A kto obstojí, keď sa zjaví? Lebo je ako oheň taviča a ako mydlo bieliča. A posadí sa ako tavič a čistič striebra; a očistí synov Léviho a prečistí ich ako zlato a striebro, aby prinášali Hospodinovi obetu v spravodlivosti. Potom bude obeť Júdu a Jeruzalema príjemná Hospodinovi ako za dávnych dní a ako v predošlých rokoch. Malachiáš 3:1–4.

John the Baptist prepared the way for Christ to suddenly come and cleanse His temple. The cleansing of the temple at the beginning and ending of Christ’s ministry was a fulfillment of Malachi chapter three. John was the messenger that prepared the way for the messenger of the covenant to purify the sons of Levi.

Ján Krstiteľ pripravil cestu, aby Kristus náhle prišiel a očistil svoj chrám. Očistenie chrámu na začiatku i na konci Kristovej služby bolo naplnením tretej kapitoly Malachiáša. Ján bol poslom, ktorý pripravil cestu pre Posla zmluvy, aby očistil Léviho synov.

> “In the cleansing of the temple, Jesus was announcing His mission as the Messiah, and entering upon His work. That temple, erected for the abode of the divine Presence, was designed to be an object lesson for Israel and for the world. From eternal ages it was God’s purpose that every created being, from the bright and holy seraph to man, should be a temple for the indwelling of the Creator. Because of sin, humanity ceased to be a temple for God. Darkened and defiled by evil, the heart of man no longer revealed the glory of the Divine One. But by the incarnation of the Son of God, the purpose of Heaven is fulfilled. God dwells in humanity, and through saving grace the heart of man becomes again His temple. God designed that the temple at Jerusalem should be a continual witness to the high destiny open to every soul. But the Jews had not understood the significance of the building they regarded with so much pride. They did not yield themselves as holy temples for the Divine Spirit. The courts of the temple at Jerusalem, filled with the tumult of unholy traffic, represented all too truly the temple of the heart, defiled by the presence of sensual passion and unholy thoughts. In cleansing the temple from the world’s buyers and sellers, Jesus announced His mission to cleanse the heart from the defilement of sin,—from the earthly desires, the selfish lusts, the evil habits, that corrupt the soul. ‘The Lord, whom ye seek, shall suddenly come to His temple, even the Messenger of the covenant, whom ye delight in: behold, He shall come, saith the Lord of hosts. But who may abide the day of His coming? and who shall stand when He appeareth? for He is like a refiner’s fire, and like fullers’ soap: and He shall sit as a refiner and purifier of silver: and He shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver.’ Malachi 3:1–3.” The Desire of Ages, 161.

> „Pri očistení chrámu Ježiš oznamoval svoje poslanie ako Mesiáš a vstupoval do svojho diela. Tento chrám, postavený za príbytok božskej Prítomnosti, mal byť názorným poučením pre Izrael i pre svet. Od večných vekov bolo Božím zámerom, aby každá stvorená bytosť, od žiarivého a svätého serafa až po človeka, bola chrámom pre prebývanie Stvoriteľa. Pre hriech ľudstvo prestalo byť chrámom pre Boha. Srdce človeka, zatemnené a poškvrnené zlom, už viac nezjavovalo slávu Božskej Bytosti. No vtelením Božieho Syna sa zámer nebies napĺňa. Boh prebýva v ľudstve a skrze spasiteľnú milosť sa srdce človeka opäť stáva Jeho chrámom. Boh určil, aby chrám v Jeruzaleme bol neprestajným svedectvom o vznešenom určení, ktoré je otvorené každej duši. Židia však nepochopili význam stavby, na ktorú hľadeli s takou pýchou. Nevydali sa ako sväté chrámy Božskému Duchu. Nádvoria jeruzalemského chrámu, naplnené vravou nesvätého obchodovania, až príliš verne predstavovali chrám srdca, poškvrnený prítomnosťou zmyselnej vášne a nesvätých myšlienok. Keď Ježiš očistil chrám od kupujúcich a predávajúcich tohto sveta, oznámil svoje poslanie očistiť srdce od poškvrny hriechu — od pozemských žiadostí, sebeckých žiadostivostí a zlých návykov, ktoré kazia dušu. ‚Pán, ktorého hľadáte, príde zrazu do svojho chrámu, a Posol zmluvy, po ktorom túžite; hľa, príde, hovorí Hospodin zástupov. Ale kto znesie deň jeho príchodu a kto obstojí, keď sa ukáže? Veď je ako oheň taviča a ako lúh bieličov. A posadí sa ako tavič a čistič striebra; očistí synov Léviho a prepáli ich ako zlato a striebro.‘ Malachiáš 3:1–3.“ Túžba vekov, 161.

John the Baptist was the messenger that prepared the way for Christ to suddenly come and cleanse His temple, and William Miller accomplished the same work of preparation for Christ to suddenly come to the Most Holy Place on October 22, 1844.

Ján Krstiteľ bol poslom, ktorý pripravil cestu, aby Kristus náhle prišiel a očistil svoj chrám, a William Miller vykonal to isté dielo prípravy na to, aby Kristus 22. októbra 1844 náhle prišiel do Najsvätejšieho miesta.

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 426.

> „Príchod Krista ako nášho veľkňaza do najsvätejšieho oddelenia na očistenie svätyne, predstavený v Danielovi 8,14; príchod Syna človeka k Pradávnemu, ako je podaný v Danielovi 7,13; a príchod Pána do Jeho chrámu, predpovedaný Malachiášom, sú opismi tej istej udalosti; a to je takisto znázornené príchodom ženícha na svadbu, opísaným Kristom v podobenstve o desiatich pannách v Matúšovi 25.“ Veľký spor, 426.

John and Miller typified the cleansing represented by Malachi that is now being accomplished in our current history.

Ján a Miller predobrazovali očistenie, ktoré predstavuje Malachiáš a ktoré sa teraz uskutočňuje v našich súčasných dejinách.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).

> „Prorok hovorí: ,Videl som iného anjela zostupovať z neba, ktorý mal veľkú moc; a zem sa rozžiarila jeho slávou. A zvolal mohutným hlasom: Padol, padol Babylon ten veľký a stal sa príbytkom démonov‘ (Zjavenie 18:1, 2). Toto je to isté posolstvo, ktoré bolo dané druhým anjelom. Babylon padol, ,pretože všetky národy napojil vínom hnevu svojho smilstva‘ (Zjavenie 14:8). Čo je to za víno?—Jej falošné učenia. Dala svetu falošnú sobotu namiesto soboty štvrtého prikázania a opakovala lož, ktorú satan najprv povedal Eve v Edene — prirodzenú nesmrteľnosť duše. Mnohé príbuzné bludy rozšírila ďaleko a široko, ,učiac ako náuky prikázania ľudí‘ (Matúš 15:9).“

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> „Keď Ježiš začal svoju verejnú službu, očistil chrám od jeho svätokrádežného znesvätenia. Medzi poslednými úkonmi Jeho služby bolo druhé očistenie chrámu. Tak aj v poslednom diele určenom na varovanie sveta zaznievajú k cirkvám dve odlišné výzvy. Posolstvo druhého anjela znie: ‚Padol, padol Babylon, to veľké mesto, pretože opojil všetky národy vínom hnevu svojho smilstva‘ (Zjavenie 14,8). A v mocnom volaní posolstva tretieho anjela je z neba počuť hlas, ktorý hovorí: ‚Vyjdite z neho, ľud môj, aby ste nemali účasť na jeho hriechoch a aby ste nedostali z jeho rán. Lebo jeho hriechy dosiahli až po nebo a Boh sa rozpamätal na jeho neprávosti‘ (Zjavenie 18,4. 5).“ Selected Messages, kniha 2, 118.

The two temple cleansings of Christ’s ministry, and the two temple cleansings of the Millerite history, were fulfillments of Malachi chapter three and point forward to the two temple cleansings that began on September 11, 2001 when the great buildings of New York City were thrown down by a touch of God, and the mighty angel of Revelation eighteen descended to lighten the earth with his glory. Among other things this disproves the dish of fables offered by Adventism’s Laodicean theologians who claim Ellen White was the Elijah prophet that would come before the great and dreadful day of the Lord. The temple cleansing that takes place when the angel of Revelation eighteen descends began eighty-six years after Ellen White was laid to rest.

Dve očistenia chrámu počas Kristovej služby a dve očistenia chrámu v dejinách milleritov boli naplnením tretej kapitoly Malachiáša a ukazujú vpred k dvom očisteniam chrámu, ktoré sa začali 11. septembra 2001, keď boli veľké budovy mesta New York zvrhnuté Božím dotykom a mocný anjel zo Zjavenia osemnásť zostúpil, aby osvietil zem svojou slávou. Okrem iného to vyvracia misu bájok predkladanú laodicejskými teológmi adventizmu, ktorí tvrdia, že Ellen Whiteová bola prorokom Eliášom, ktorý mal prísť pred veľkým a hrozným dňom Hospodinovým. Očistenie chrámu, ktoré nastáva, keď zostupuje anjel zo Zjavenia osemnásť, sa začalo osemdesiatšesť rokov po tom, čo bola Ellen Whiteová uložená na odpočinok.

John the Baptist and his disciples, Miller and the Millerites and Future for America represent the messengers that prepare the way for the messenger of the covenant to suddenly come to His temple and cleanse it from its sacrilegious profanation.

Ján Krstiteľ a jeho učeníci, Miller a milleriti a Future for America predstavujú poslov, ktorí pripravujú cestu pre Posla zmluvy, aby náhle prišiel do svojho chrámu a očistil ho od jeho svätokrádežného znesvätenia.

Elijah as a symbol represents a man. He represents a man called from the common walk of life and not a priestly theologian. His ministry presents the correct biblical methodology, which are the rules given by the highest authority. His ministry is in confrontation with the current Laodicean priesthood’s methodology of fables, customs and traditions. He prepares the way for a cleansing process that raises up a new chosen people from the remains of a chosen people that are passed by. The cleansing process is set within the context of happening suddenly.

Eliáš ako symbol predstavuje človeka. Predstavuje človeka povolaného z bežného spôsobu života, a nie kňazského teológa. Jeho služba predstavuje správnu biblickú metodológiu, ktorou sú pravidlá dané najvyššou autoritou. Jeho služba stojí v konfrontácii so súčasnou metodológiou laodicejského kňazstva, založenou na bájkach, zvykoch a tradíciách. Pripravuje cestu očistnému procesu, ktorý pozdvihuje nový vyvolený ľud zo zvyšku vyvoleného ľudu, ktorý je obídený. Očistný proces je zasadený do rámca náhleho diania.

Elijah also represents a ministry and a work that God specifically establishes and identifies as the exclusive ministry of God.

Eliáš takisto predstavuje službu a dielo, ktoré Boh osobitne ustanovuje a označuje ako výlučnú Božiu službu.

We will demonstrate this in the history of the Millerites in the next article.

Toto preukážeme na dejinách milleritov v nasledujúcom článku.

> And it came to pass at the time of the offering of the evening sacrifice, that Elijah the prophet came near, and said, Lord God of Abraham, Isaac, and of Israel, let it be known this day that thou art God in Israel, and that I am thy servant, and that I have done all these things at thy word. 1 Kings 18:36.

> A stalo sa v čase obetovania večernej obete, že prorok Eliáš pristúpil a povedal: Hospodine, Bože Abraháma, Izáka a Izraela, nech je dnes známe, že ty si Bohom v Izraeli a že ja som tvoj služobník a že všetky tieto veci som vykonal podľa tvojho slova. 1 Kráľov 18:36.

Back to Articles