Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred

Kniha Daniel — číslo sto

The Ongoing Struggle for Justification by Faith: A Historical Analysis of Apostasy in Protestantism

Pretrvávajúci zápas o ospravedlnenie vierou: historická analýza odpadnutia v protestantizme

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The message brought by Elders Jones and Waggoner in the rebellion of 1888, was the message of justification by faith in verity. Apostate Protestantism argues that the justification provided by Christ’s death on the cross covers a man in his sins, but that His blood does not actually remove his sins. This false doctrine places the removal of sin at the Second Coming, when sinners are then magically transformed. Apostate Protestantism and officially since 1957, Laodicean Adventism, claim that Christ is exclusively our Substitute, but not our Example. A year before 1888, Sister White penned the following.

Posolstvo, ktoré priniesli starší Jones a Waggoner v čase odboja roku 1888, bolo posolstvom ospravedlnenia z viery v pravde. Odpadlé protestantstvo tvrdí, že ospravedlnenie zabezpečené Kristovou smrťou na kríži človeka prikrýva v jeho hriechoch, no že Jeho krv jeho hriechy v skutočnosti neodstraňuje. Toto falošné učenie kladie odstránenie hriechu na Druhý príchod, keď budú hriešnici potom magicky premenení. Odpadlé protestantstvo a oficiálne od roku 1957 aj laodicejský adventizmus tvrdia, že Kristus je výlučne naším Zástupcom, ale nie naším Príkladom. Rok pred rokom 1888 napísala sestra Whiteová toto.

> “‘A new heart will I give you and a new spirit will I put within you.’ I believe with all my heart that the Spirit of God is being withdrawn from the world, and those who have had great light and opportunities and have not improved them, will be the first to be left. They have grieved away the Spirit of God. The present activity of Satan in working upon hearts, and upon churches and nations should startle every student of prophecy. The end is near. Let our churches arise. Let the converting power of God be experienced in the heart of the individual members, and then we shall see the deep moving of the Spirit of God. Mere forgiveness of sin is not the sole result of the death of Jesus. He made the infinite sacrifice not only that sin might be removed, but that human nature might be restored, rebeautified, reconstructed from its ruins, and made fit for the presence of God….

> „A dám vám nové srdce a vložím do vás nového ducha.“ Verím celým svojím srdcom, že Duch Boží sa zo sveta odníma, a tí, ktorí mali veľké svetlo a príležitosti a nevyužili ich, budú prví ponechaní napospas. Zarmútili Ducha Božieho, až ich opustil. Súčasná činnosť satana, ktorou pôsobí na srdcia, na cirkvi i na národy, by mala znepokojovať každého študenta proroctiev. Koniec je blízko. Nech naše zbory povstanú. Nech sa v srdci jednotlivých členov prejaví obrátiaca moc Božia, a potom uvidíme hlboké pôsobenie Ducha Božieho. Samotné odpustenie hriechu nie je jediným výsledkom Ježišovej smrti. Priniesol nekonečnú obeť nielen preto, aby bol hriech odstránený, ale aj preto, aby ľudská prirodzenosť bola obnovená, znovu skrášlená, znovuvybudovaná zo svojich trosiek a učinená spôsobilou pre Božiu prítomnosť….

> “Christ is the ladder which Jacob saw whose base rested on the earth and whose topmost round reached the highest heavens. This shows the appointed method of salvation. We are to climb round after round of this ladder. If any one of us shall finally be saved, it will be by clinging to Jesus as to the rounds of a ladder. Christ is made unto the believer wisdom and righteousness, sanctification, and redemption….

> „Kristus je ten rebrík, ktorý Jákob videl, ktorého základ spočíval na zemi a ktorého najvyšší priečok siahal až do najvyšších nebies. To ukazuje ustanovený spôsob spasenia. Máme vystupovať po tomto rebríku priečok za priečkom. Ak má byť niektorý z nás napokon spasený, bude to tým, že sa bude pridŕžať Ježiša ako priečkov rebríka. Kristus sa pre veriaceho stal múdrosťou a spravodlivosťou, posvätením a vykúpením….“

> “There will be some terrible falls by those who think they stand firm because they have the truth; but they have it not as it is in Jesus. A moment’s carelessness may plunge a soul into irretrievable ruin. One sin leads to the second, and the second prepares the way for a third and so on. We must as faithful messengers of God, plead with Him constantly to be kept by his power. If we swerve a single inch from duty we are in danger of following on in a course of sin that ends in perdition. There is hope for every one of us, but only in one way—by fastening ourselves to Christ, and exerting every energy to attain to the perfection of his character.

> „Tí, ktorí sa domnievajú, že stoja pevne, pretože majú pravdu, utrpia niektoré strašné pády; no nemajú ju tak, ako je v Ježišovi. Okamih nedbanlivosti môže uvrhnúť dušu do nenapraviteľnej skazy. Jeden hriech vedie k druhému a druhý pripravuje cestu pre tretí, a tak ďalej. Ako verní poslovia Boží musíme Ho neustále prosiť, aby sme boli zachovaní Jeho mocou. Ak sa odchýlime od povinnosti čo len o jediný palec, hrozí nám nebezpečenstvo, že budeme pokračovať na ceste hriechu, ktorá končí zatratením. Pre každého z nás je nádej, ale len jedným spôsobom — tým, že sa pevne pripútame ku Kristovi a vynaložíme všetku silu na dosiahnutie dokonalosti Jeho charakteru.“

> “This goody-goody religion that makes light of sin and that is forever dwelling upon the love of God to the sinner, encourages the sinner to believe that God will save him while he continues in sin and he knows it to be sin. This is the way that many are doing who profess to believe present truth. The truth is kept apart from their life, and that is the reason it has no more power to convict and convert the soul. There must be a straining of every nerve and spirit and muscle to leave the world, its customs, its practices, and its fashions….

> „Toto presladené náboženstvo, ktoré zľahčuje hriech a ktoré sa neustále zaoberá Božou láskou k hriešnikovi, povzbudzuje hriešnika veriť, že ho Boh zachráni, zatiaľ čo on naďalej zotrváva v hriechu a vie, že je to hriech. Takto konajú mnohí, ktorí vyznávajú, že veria prítomnej pravde. Pravda je oddelená od ich života, a to je dôvod, prečo už nemá väčšiu moc usvedčiť a obrátiť dušu. Je nevyhnutné napnúť každý nerv, ducha i sval, aby človek opustil svet, jeho obyčaje, jeho praktiky a jeho módy....“

> “If you put away sin and exercise living faith, the riches of heaven’s blessings will be yours.” Selected Messages, book 3, 155.

> „Ak odložíte hriech a budete prejavovať živú vieru, bohatstvo nebeských požehnaní bude vaše.“ Selected Messages, kniha 3, s. 155.

The false “goody-goody religion” of apostate Protestantism was established as an official doctrine at the outset of the fourth generation of Adventism in 1957. It presented a definition of justification that “encourages the sinner to believe that God will save him while he continues in sin.” The cross, teaches that “forgiveness of sin is not the sole result of the death of Jesus,” for “He made the infinite sacrifice not only that sin might be removed, but that human nature might be restored, rebeautified, reconstructed from its ruins, and made fit for the presence of God.”

Falošné „dobrácke náboženstvo“ odpadlíckeho protestantizmu bolo ustanovené ako oficiálna náuka na začiatku štvrtej generácie adventizmu v roku 1957. Predložilo definíciu ospravedlnenia, ktorá „povzbudzuje hriešnika veriť, že Boh ho spasí, kým ďalej zotrváva v hriechu“. Kríž učí, že „odpustenie hriechu nie je jediným výsledkom Ježišovej smrti“, lebo „On priniesol nekonečnú obeť nielen preto, aby mohol byť hriech odstránený, ale aby ľudská prirodzenosť mohla byť obnovená, znovu skrášlená, zrekonštruovaná z trosiek a učinená spôsobilou pre Božiu prítomnosť.“

The rebellion of 1957, demonstrates that the seed of the rebellion that was planted in 1863, and that then sprouted in 1888, and which was thereafter watered by the counterfeit message represented by the book published in 1919 (The Doctrine of Christ), had ultimately brought forth the fruit of an open pronouncement that the original “faith of the just” represented by Habakkuk’s two tables, was now removed and replaced with the corrupted definition of “justification by faith” that exists in apostate Protestantism. The disobedient prophet from Judah, had returned to the assembly of mockers and eaten with the lying prophet of Bethel.

Vzpoura roku 1957 dokazuje, že sémě vzpoury, které bylo zaseto roku 1863, které pak vzešlo roku 1888 a které bylo následně zaléváno padělaným poselstvím představovaným knihou vydanou roku 1919 (The Doctrine of Christ), nakonec přineslo ovoce v podobě otevřeného prohlášení, že původní „víra spravedlivého“, znázorněná dvěma tabulemi Abakukovými, byla nyní odstraněna a nahrazena zkaženou definicí „ospravedlnění z víry“, která existuje v odpadlém protestantismu. Neposlušný prorok z Judy se navrátil do shromáždění posměvačů a jedl s lživým prorokem z Bételu.

The message to the Laodicean church which was first presented to the movement of the Millerites in 1856, and then again to the Laodicean church in 1888, was rejected every step of the way. That message of Jones and Waggoner, which according to Sister White was both the message to Laodicea, and the message of justification by faith, was rejected, under the premise that the rebels who were rejecting it, were actually defending the old landmarks! The landmarks they were defending was a foundation of their own human construction, that is built upon sand.

Posolstvo laodicejskému cirkevnému zboru, ktoré bolo najprv predložené hnutiu mileritov v roku 1856 a potom znovu laodicejskému zboru v roku 1888, bolo na každom kroku odmietnuté. Toto posolstvo Jonesa a Waggonera, ktoré podľa sestry Whiteovej bolo zároveň posolstvom pre Laodiceu i posolstvom o ospravedlnení vierou, bolo odmietnuté pod zámienkou, že buriči, ktorí ho odmietali, v skutočnosti obhajujú staré medzníky! Medzníky, ktoré obhajovali, však boli základom ich vlastnej ľudskej konštrukcie, vystavanej na piesku.

The message of “justification by faith” that was presented by Jones and Waggoner in 1888, included the fact of the true gospel, which identifies that those who are justified, are also sanctified. It emphasized that to be justified was to “actually” be made holy, not simply to be legally “proclaimed” as holy. The message of Jones and Waggoner, which Sister White identified she had been presenting for years before the rebellion of 1888, identifies that when justification is imputed, sanctification is simultaneously imparted.

Posolstvo o „ospravedlnení vierou“, ktoré Jones a Waggoner predložili v roku 1888, zahŕňalo skutočnosť pravého evanjelia, ktorá ukazuje, že tí, ktorí sú ospravedlnení, sú zároveň aj posvätení. Zdôrazňovalo, že byť ospravedlnený znamená byť „skutočne“ učinený svätým, nielen právne „vyhlásený“ za svätého. Posolstvo Jonesa a Waggonera, o ktorom sestra Whiteová uviedla, že ho predkladala už roky pred vzburou roku 1888, ukazuje, že keď je ospravedlnenie pripočítané, posvätenie je súčasne udelené.

It cannot be otherwise, for both justification and sanctification are accomplished by the presence of the Holy Spirit in the believer. Justification and sanctification are simply two words that describe two elements of one work that is accomplished within the believer by the presence of the Holy Spirit.

Nemôže to byť inak, lebo ospravedlnenie i posvätenie sa uskutočňujú prítomnosťou Ducha Svätého vo veriacom. Ospravedlnenie a posvätenie sú jednoducho dva výrazy, ktoré opisujú dva prvky jedného diela, ktoré sa vo veriacom uskutočňuje prítomnosťou Ducha Svätého.

It was the very message of Moses that Korah’s rebels rejected, that was again rejected in 1856, then again in 1888, and then publicly enshrined as the salvation theology of Laodicean Adventism in 1957. The continuous rebellion wearied God, for the people said, “Everyone that doeth evil is good in the sight of the Lord, and he delighteth in them; or, Where is the God of judgment?”

Bolo to práve posolstvo Mojžiša, ktoré Korachovi vzbúrenci odmietli, ktoré bolo znovu odmietnuté v roku 1856, potom opäť v roku 1888, a napokon bolo v roku 1957 verejne zakotvené ako teológia spasenia laodicejského adventizmu. Táto nepretržitá vzbura unavila Boha, lebo ľud hovoril: „Každý, kto pácha zlo, je dobrý v očiach Hospodina, a On má v nich záľubu; alebo: Kde je Boh súdu?“

They said “those that are sinning are justified by Christ’s blood, and God delights in them, even though they continue to sin.” This is the spiritual deception that is represented by the message to Laodicea (a people judged), for in spite of the fact that Christ identifies the Laodiceans as “wretched, and miserable, and poor, and blind, and naked,” they believe that they are “rich, and increased with goods, and have need of nothing.” And in that condition, they are actually on the verge of being spewed out of the mouth of the Lord.

Hovorili: „Tí, čo hrešia, sú ospravedlnení Kristovou krvou a Boh má v nich zaľúbenie, hoci naďalej hrešia.“ Toto je duchovný klam, ktorý je znázornený posolstvom Laodicei (ľud súdený), lebo napriek tomu, že Kristus označuje Laodicejčanov za „biednych, úbohých, chudobných, slepých a nahých“, oni sa domnievajú, že sú „bohatí, zbohatli a nič nepotrebujú“. A v tomto stave sú v skutočnosti na pokraji toho, aby boli vypľutí z úst Pána.

The faithful of Millerite history who had persevered through the experience of the first disappointment in 1844, as represented by Jeremiah in chapter fifteen, verse fifteen through twenty-one, as the faithful builders of the temple, who had been promised that if they would not return to the “assembly of mockers,” that they would become God’s “mouth,” did return to “the assembly of mockers” (represented by the lying prophet of Bethel), and transitioned into Laodiceans, on the verge of being spewed out of God’s mouth, and they know it not.

Verní z dejín milleritov, ktorí vytrvali cez skúsenosť prvého sklamania v roku 1844, ako ich predstavuje Jeremiáš v pätnástej kapitole, vo veršoch pätnásť až dvadsaťjeden, ako verní stavitelia chrámu, ktorým bolo prisľúbené, že ak sa nevrátia do „zhromaždenia posmievačov“, stanú sa Božími „ústami“, sa predsa len vrátili do „zhromaždenia posmievačov“ (predstavovaného lživým prorokom z Bétela) a prešli do stavu Laodicejských, stojac na pokraji toho, aby boli vypľutí z Božích úst, a nevedia o tom.

The condition of Laodicean Adventism on September 11, 2001, was typified by the condition of the Protestants on August 11, 1840. Those two histories were typified by the quibbling Jews, when the Holy Spirit descended at the baptism of Christ. In each of the three histories a former chosen people were, and are in the process now, of being passed by. The Messenger of the Covenant in the time of John the Baptist, was to enter into covenant with those whom Peter identified as a “chosen generation.”

Stav laodicejského adventizmu 11. septembra 2001 bol predobrazne znázornený stavom protestantov 11. augusta 1840. Tieto dve dejiny boli predobrazne zobrazené hašterivými Židmi, keď pri Kristovom krste zostúpil Duch Svätý. V každej z týchto troch dejinných etáp bol bývalý vyvolený ľud obídený a aj teraz je v procese obchádzania. Posol zmluvy v čase Jána Krstiteľa mal vstúpiť do zmluvy s tými, ktorých Peter označil za „vyvolený rod“.

> But ye are a chosen generation, a royal priesthood, an holy nation, a peculiar people; that ye should show forth the praises of him who hath called you out of darkness into his marvellous light: Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. 1 Peter 2:9, 10.

> Ale vy ste vyvolený rod, kráľovské kňazstvo, svätý národ, ľud určený na zvláštne vlastníctvo, aby ste zvestovali cnosti toho, ktorý vás povolal z tmy do svojho predivného svetla; ktorí ste kedysi neboli ľudom, ale teraz ste ľudom Božím; ktorí ste nedosiahli milosrdenstvo, ale teraz ste dosiahli milosrdenstvo. 1 Peter 2:9, 10.

Peter was identifying the new chosen people of his period, which then was the Christian church. They had been selected as a “chosen generation,” during a period when Christ and John the Baptist both identified the former chosen people, as a generation of vipers.

Peter označoval nový vyvolený ľud svojej doby, ktorým vtedy bola kresťanská cirkev. Boli vyvolení ako „vyvolený rod“ v období, keď Kristus i Ján Krstiteľ obaja označili niekdajší vyvolený ľud za pokolenie vreteníc.

> O generation of vipers, how can ye, being evil, speak good things? for out of the abundance of the heart the mouth speaketh. Matthew 12:34.

> Hadie plemä zmijí, ako môžete hovoriť dobré veci, keď ste zlí? Lebo z hojnosti srdca hovoria ústa. Matúš 12,34.

The generation that is passed by, is a “generation of vipers,” which is a symbol of Satan—the reptile of Bible prophecy. The generation that is passed by had filled up their cup of probationary time, and through four generations they had settled into the character of the viper. They had developed the forehead of a whore. This is why the twenty-five ancient men in Ezekiel chapter eight, are willing to bow to the sun. They had formed the character of the papacy.

Pokolenie, ktoré je pominuté, je „pokolenie vreteníc“, čo je symbol Satana — plaza biblického proroctva. Pokolenie, ktoré je pominuté, naplnilo svoj kalich času milosti a v priebehu štyroch pokolení sa ustálilo v povahe vretenice. Vyvinulo si čelo neviestky. Preto je dvadsaťpäť starších mužov v ôsmej kapitole Ezechiela ochotných klaňať sa slnku. Sformovali charakter pápežstva.

> “The third angel’s message has been sent forth to the world, warning men against receiving the mark of the beast or of his image in their foreheads or in their hands. To receive this mark means to come to the same decision as the beast has done, and to advocate the same ideas, in direct opposition to the Word of God.” Review and Herald, July 13, 1897.

> „Posolstvo tretieho anjela bolo vyslané svetu a varuje ľudí pred tým, aby prijali znak šelmy alebo jej obrazu na svoje čelá alebo na svoje ruky. Prijať tento znak znamená dospieť k tomu istému rozhodnutiu, aké urobila šelma, a zastávať tie isté myšlienky v priamom protiklade k Božiemu slovu.“ Review and Herald, 13. júla 1897.

The mark of the beast, is the mark of the man of sin, who is the pope of Rome and the earthly representative of Satan. To come to the same mind as the beast, is to come to the same mind as Satan, who is symbolized as a viper.

Znamenie šelmy je znamením človeka hriechu, ktorým je rímsky pápež a pozemský predstaviteľ satana. Prísť k tomu istému zmýšľaniu ako šelma znamená prísť k tomu istému zmýšľaniu ako satan, ktorý je symbolicky znázornený ako zmija.

> “To secure worldly gains and honors, the church was led to seek the favor and support of the great men of earth; and having thus rejected Christ, she was induced to yield allegiance to the representative of Satan—the bishop of Rome.” The Great Controversy, 50.

> „Aby si zabezpečila svetské zisky a pocty, cirkev bola vedená k tomu, aby hľadala priazeň a podporu veľkých mužov tejto zeme; a keď takto zavrhla Krista, bola privedená k tomu, aby vzdala poslušnosť zástupcovi satana — rímskemu biskupovi.“ The Great Controversy, 50.

In the last generation of a former chosen people, their character reflects the character of Satan. The “chosen generation” who in times past, were not the people of God, are chosen through a process of testing, purging and purification. Those that pass the testing process are chosen to be in a covenant relationship with God. The Lord entered into covenant with the Christian church, then again with Millerite Adventism, and He does so again with the one hundred and forty-four thousand.

V poslednej generácii niekdajšieho vyvoleného ľudu ich charakter odráža charakter satana. „Vyvolený rod“, ktorý kedysi nebol Božím ľudom, je vyvolený prostredníctvom procesu skúšania, očisťovania a prečisťovania. Tí, ktorí prejdú procesom skúšky, sú vyvolení, aby boli v zmluvnom vzťahu s Bohom. Pán vstúpil do zmluvy s kresťanskou cirkvou, potom znovu s milleritským adventizmom, a robí tak opäť so sto štyridsiatimi štyrmi tisícmi.

When the Lord enters into covenant with the newly chosen people of God (who in times past were not the people of God), He comes to them as the Messenger of the Covenant. In each of the three histories that fulfill Malachi chapter three, there is a messenger who prepares the way for the Messenger of the Covenant. The first messenger was John the Baptist, who typified the second and third messenger. The second messenger was William Miller. Together the prophetic characteristics of John the Baptist and William Miller establish the characteristics of the messenger who prepares the way for the Messenger of the Covenant to come and enter into covenant with the one hundred and forty-four thousand.

Keď Pán vstupuje do zmluvy s novo vyvoleným Božím ľudom (ktorý kedysi nebol Božím ľudom), prichádza k nim ako Posol zmluvy. V každom z troch dejinných naplnení tretej kapitoly Malachiáša je posol, ktorý pripravuje cestu Poslovi zmluvy. Prvým poslom bol Ján Krstiteľ, ktorý bol predobrazom druhého a tretieho posla. Druhým poslom bol William Miller. Prorocké charakteristiky Jána Krstiteľa a Williama Millera spoločne určujú charakteristiky posla, ktorý pripravuje cestu Poslovi zmluvy, aby prišiel a vstúpil do zmluvy so sto štyridsiatimi štyrmi tisícmi.

The three messengers that prepare the way for Christ, who is the Messenger of the Covenant, to suddenly come to His temple, illustrate a work that is accomplished in the time of the investigative judgment, which concludes at the executive judgment.

Traja poslovia, ktorí pripravujú cestu pre Krista, Posla zmluvy, aby náhle prišiel do svojho chrámu, znázorňujú dielo, ktoré sa uskutočňuje v čase vyšetrujúceho súdu a ktoré sa završuje výkonným súdom.

> “In the last days of this earth’s history, God’s covenant with his commandment-keeping people is to be renewed. ‘In that day I will make a covenant for them with the beasts of the field, and with the fowls of heaven, and with the creeping things of the ground: and I will break the bow and the sword and the battle out of the earth, and I will make them to lie down safely. And I will betroth thee unto me forever; yea, I will betroth thee unto me in righteousness, and in judgment, and in loving-kindness, and in mercies. I will even betroth thee unto me in faithfulness; and thou shalt know the Lord.’

> „V posledných dňoch dejín tejto zeme má byť Božia zmluva s jeho ľudom, ktorý zachováva jeho prikázania, obnovená. ‚V ten deň uzavriem pre nich zmluvu s poľnou zverou, s nebeským vtáctvom i s plazmi zeme; a zlomím luk i meč a vojnu odstránim zo zeme a dám im bezpečne odpočívať. A zasnúbim si ťa so sebou naveky; áno, zasnúbim si ťa so sebou v spravodlivosti a práve, v láskavej dobrote a milosrdenstve. Zasnúbim si ťa so sebou vo vernosti a poznáš Hospodina.‘“

> “‘And it shall come to pass in that day, I will hear, saith the Lord, I will hear the heavens, and they shall hear the earth; and the earth shall hear the corn, and the wine, and the oil; and they shall hear Jezreel. And I will sow her unto me in the earth; and I will have mercy upon her that had not obtained mercy; and I will say to them which were not my people, Thou art my people; and they shall say, Thou art my God.’ Hosea 2:14–23.

> „A stane sa v ten deň: vypočujem, hovorí Hospodin, vypočujem nebesá, a ony vypočujú zem; a zem vypočuje obilie, i víno, i olej; a ony vypočujú Jezreel. A zasejem si ju v zemi; a zmilujem sa nad tou, ktorá nedosiahla milosrdenstva; a poviem tým, ktorí neboli mojím ľudom: Ty si môj ľud; a oni povedia: Ty si môj Boh.“ Ozeáš 2:14–23.

> “‘In that day, . . . the remnant of Israel, and such as are escaped of the house of Jacob, . . . shall stay upon the Lord, the Holy One of Israel, in truth.’ Isaiah 10:20. From ‘every nation, and kindred, and tongue, and people’ there will be those who will gladly respond to the message, ‘Fear God, and give glory to him; for the hour of his judgment is come.’ They will turn from every idol that binds them to this earth, and will ‘worship him at that made heaven, and earth, and the sea, and the fountains of waters.’ They will free themselves from every entanglement, and will stand before the world as monuments of God’s mercy. Obedient to every divine requirement, they will be recognized by angels and by men as those that ‘keep the commandments of God, and the faith of Jesus.’ Revelation 14:6–7, 12.

> „‚V ten deň... zvyšok Izraela a tí, čo unikli z domu Jákobovho,... budú sa opierať o Hospodina, Svätého Izraelovho, v pravde.‘ Izaiáš 10:20. Z ‚každého národa, pokolenia, jazyka i ľudu‘ budú takí, ktorí ochotne odpovedia na posolstvo: ‚Bojte sa Boha a vzdajte mu slávu, lebo prišla hodina jeho súdu.‘ Odvrátia sa od každej modly, ktorá ich pripútava k tejto zemi, a budú ‚sa klaňať tomu, ktorý učinil nebo i zem, more i pramene vôd‘. Oslobodia sa od každého zapletenia a budú stáť pred svetom ako pamätníky Božieho milosrdenstva. Poslušní každej božskej požiadavke budú anjelmi i ľuďmi rozpoznaní ako tí, ktorí ‚zachovávajú Božie prikázania a vieru Ježišovu.‘ Zjavenie 14:6–7, 12.“

> “‘Behold, the days come, saith the Lord, that the plowman shall overtake the reaper, and the treader of grapes him that soweth seed; and the mountains shall drop sweet wine, and all the hills shall melt. And I will bring again [reverse] the captivity of my people of Israel, and they shall build the waste cities, and inhabit them; and they shall plant vineyards, and drink the wine thereof; they shall also make gardens, and eat the fruit of them. And I will plant them upon their land, and they shall no more be pulled up out of their land which I have given them, saith the Lord thy God. Amos 9:13–15.’” Review and Herald, February 26, 1914.

> „Hľa, prichádzajú dni, hovorí Hospodin, keď oráč dostihne ženca a ten, čo šliape hrozno, toho, čo seje semeno; vrchy budú kvapkať sladkým vínom a všetky pahorky sa budú rozplývať. A privediem späť [obrátiť] zajatie svojho ľudu Izraela, a vystavajú spustošené mestá a budú v nich bývať; vysadia vinice a budú piť ich víno; založia aj záhrady a budú jesť ich ovocie. A zasadím ich do ich krajiny a už viac nebudú vytrhnutí zo svojej krajiny, ktorú som im dal, hovorí Hospodin, tvoj Boh. Ámos 9:13–15.‘“ Review and Herald, 26. februára 1914.

Malachi chapter three, was fulfilled in the time of Christ, and in the time of the Millerites, and those two histories identify its fulfillment in the last days. Sister White aligns the fulfillment of Malachi chapter three, with Christ’s work of cleansing the temple.

Tretia kapitola Malachiáša sa naplnila v čase Krista a v čase milleritov a tieto dve dejiny určujú jej naplnenie v posledných dňoch. Sestra Whiteová dáva naplnenie tretej kapitoly Malachiáša do súladu s Kristovým dielom očisťovania chrámu.

> “In cleansing the temple from the world’s buyers and sellers, Jesus announced His mission to cleanse the heart from the defilement of sin,—from the earthly desires, the selfish lusts, the evil habits, that corrupt the soul. Malachi 3:1–3 quoted.” The Desire of Ages, 161.

> „Keď Ježiš očisťoval chrám od kupujúcich a predávajúcich tohto sveta, oznámil svoje poslanie očistiť srdce od poškvrny hriechu — od pozemských túžob, sebeckých žiadostí, zlých návykov, ktoré kazia dušu. Citované Malachiáš 3,1–3.“ Túžba vekov, 161.

The cleansing of the temple by Christ represented His work of cleansing the heart of the repentant sinner. In His ministry among men, He twice cleansed the earthly temple.

Kristovo očistenie chrámu predstavovalo Jeho dielo očisťovania srdca kajúceho hriešnika. Počas svojej služby medzi ľuďmi dvakrát očistil pozemský chrám.

> “The prophet says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory. And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils’ (Revelation 18:1, 2). This is the same message that was given by the second angel. Babylon is fallen, ‘because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). What is that wine?—Her false doctrines. She has given to the world a false sabbath instead of the Sabbath of the fourth commandment, and has repeated the falsehood that Satan first told Eve in Eden—the natural immortality of the soul. Many kindred errors she has spread far and wide, ‘teaching for doctrines the commandments of men’ (Matthew 15:9).

> „Prorok hovorí: ‚Videl som zostupovať z neba iného anjela, ktorý mal veľkú moc; a zem bola osvietená jeho slávou. I zvolal mocne silným hlasom a povedal: Padol, padol Babylon veľký a stal sa príbytkom démonov‘ (Zjavenie 18,1.2). Toto je to isté posolstvo, ktoré bolo dané druhým anjelom. Babylon padol, ‚pretože napojil všetky národy vínom hnevu svojho smilstva‘ (Zjavenie 14,8). Čo je to za víno? — Jeho falošné učenia. Dal svetu falošnú sobotu namiesto soboty štvrtého prikázania a zopakoval lož, ktorú satan najprv povedal Eve v Edene — prirodzenú nesmrteľnosť duše. Mnohé príbuzné bludy rozšíril široko-ďaleko, ‚učiac náuky, ktoré sú prikázaniami ľudí‘ (Matúš 15,9).“

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> „Keď Ježiš začal svoju verejnú službu, očistil chrám od jeho svätokrádežného znesvätenia. Medzi poslednými činmi Jeho služby bolo druhé očistenie chrámu. Tak aj v záverečnom diele varovania sveta zaznievajú k cirkvám dve odlišné výzvy. Posolstvo druhého anjela znie: ‚Padol, padol Babylon, to veľké mesto, pretože napájal všetky národy vínom hnevu svojho smilstva‘ (Zjavenie 14,8). A v mocnom volaní posolstva tretieho anjela je počuť hlas z neba, ktorý hovorí: ‚Vyjdite z neho, ľud môj, aby ste neboli účastní jeho hriechov a aby ste neprijali z jeho rán. Lebo jeho hriechy dosiahli až po nebo a Boh sa rozpamätal na jeho neprávosti‘ (Zjavenie 18,4.5).“ Selected Messages, kniha 2, 118.

In the fulfillment of Malachi chapter three, John the Baptist was the messenger who prepared for Jesus, as the Messenger of the Covenant, to suddenly come to His temple and twice cleanse it. In His ministry of three and a half years, He cleansed the temple at the beginning and ending of His ministry, thus identifying that the cleansing work has a beginning that represents the ending. Jesus always illustrates the ending with the beginning, and in agreement with His work as Alpha and Omega the three and a half years began and ended with a temple cleansing.

Pri naplnení tretej kapitoly Malachiáša bol Ján Krstiteľ poslom, ktorý pripravil cestu pre Ježiša, aby ako Posol zmluvy náhle prišiel do svojho chrámu a dvakrát ho očistil. Počas svojej trojapolročnej služby očistil chrám na začiatku i na konci svojej služby, čím ukázal, že dielo očisťovania má začiatok, ktorý predstavuje koniec. Ježiš vždy znázorňuje koniec začiatkom a v súlade so svojím dielom ako Alfa a Omega sa trojapolročné obdobie začalo i skončilo očistením chrámu.

At the conclusion of the three and a half years, He shed the blood that confirmed the covenant that fulfilled the prediction of Daniel chapter nine that He would confirm the covenant with many for one week, in the midst of which He would be cut off.

Na konci troch a pol roka prelial krv, ktorá potvrdila zmluvu a naplnila predpoveď z deviatej kapitoly Daniela, že potvrdí zmluvu s mnohými na jeden týždeň, uprostred ktorého bude odrezaný.

> And after threescore and two weeks shall Messiah be cut off, but not for himself: and the people of the prince that shall come shall destroy the city and the sanctuary; and the end thereof shall be with a flood, and unto the end of the war desolations are determined. And he shall confirm the covenant with many for one week: and in the midst of the week he shall cause the sacrifice and the oblation to cease, and for the overspreading of abominations he shall make it desolate, even until the consummation, and that determined shall be poured upon the desolate. Daniel 9:26, 27.

> A po šesťdesiatich a dvoch týždňoch bude pomazaný vyťatý, ale nie pre seba; a ľud kniežaťa, ktoré príde, zničí mesto i svätyňu; a jeho koniec bude so záplavou, a až do konca vojny sú určené spustošenia. A s mnohými potvrdí zmluvu na jeden týždeň; a v polovici týždňa spôsobí, aby prestala obeť i obetný dar, a pre rozšírenie sa ohavností ho učiní spustošeným, a to až do dovŕšenia, a to, čo je určené, bude vyliate na spustošené. Daniel 9:26, 27.

We will continue this study in the next article.

V tejto štúdii budeme pokračovať v nasledujúcom článku.

> “Page after page might be written in regard to these things. Whole conferences are becoming leavened with the same perverted principles. ‘For the rich men thereof are full of violence, and the inhabitants thereof have spoken lies, and their tongue is deceitful in their mouth.’ The Lord will work to purify his church. I tell you in truth, the Lord is about to turn and overturn in the institutions called by his name.

> „Stranu za stranou by bolo možné napísať o týchto veciach. Celé zhromaždenia sa presycujú tými istými prevrátenými zásadami. ,Lebo jeho boháči sú plní násilia a jeho obyvatelia hovoria lži, a ich jazyk je v ich ústach klamný.‘ Pán bude pôsobiť na očistenie svojej cirkvi. Hovorím vám v pravde, Pán sa chystá obrátiť a prevrátiť v ustanovizniach nazývaných jeho menom.“

> “Just how soon this refining process will begin, I cannot say, but it will not be long deferred. He whose fan is in his hand will cleanse his temple of its moral defilement. He will thoroughly purge his floor. God has a controversy with all who practice the least injustice; for in so doing they reject the authority of God, and imperil their interest in the atonement, the redemption which Christ has undertaken for every son and daughter of Adam. Will it pay to take a course abhorrent to God? Will it pay to put upon your censers strange fire to offer before God, and say it makes no difference?

> „Ako skoro sa tento proces prečisťovania začne, nemôžem povedať, ale nebude dlho odkladaný. Ten, ktorého vejačka je v jeho ruke, očistí svoj chrám od jeho mravnej poškvrny. Dôkladne prečistí svoje humno. Boh má spor so všetkými, ktorí páchajú čo len najmenšiu nespravodlivosť; lebo tým zavrhujú Božiu autoritu a ohrozujú svoj podiel na zmierení, na vykúpení, ktoré Kristus podstúpil pre každého syna a dcéru Adama. Vyplatí sa ísť cestou, ktorá je Bohu odporná? Vyplatí sa prinášať do svojich kadidelníc cudzí oheň, aby ste ho obetovali pred Bohom, a hovoriť, že na tom nezáleží?“

> “It has not been after God’s order to center so much in Battle Creek. The state of things now exists that was presented before me as a warning. I am sick at heart at the representation. The Lord gave warnings to prevent this demoralizing condition of things, but they have not been heeded. ‘Ye are the salt of the earth: but if the salt have lost his savor, wherewith shall it be salted? It is thenceforth good for nothing, but to be cast out, and to be trodden under foot of men.’

> „Nebol to Boží poriadok sústreďovať tak mnoho do Battle Creeku. Terajší stav vecí je tým, čo mi bolo predstavené ako varovanie. Pri tomto zobrazení ma zviera pri srdci. Pán dával varovania, aby zabránil tomuto demoralizujúcemu stavu vecí, ale neboli vzaté na vedomie. ‚Vy ste soľ zeme; ak však soľ stratí svoju chuť, čím bude osolená? Na nič sa viac nehodí, len aby bola vyhodená a ľudia ju pošliapali.‘“

> “I appeal to my brethren to wake up. Unless a change takes place speedily, I must give the facts to the people; for this state of things must change; unconverted men must no longer be managers and directors in so important and sacred work. With David we are forced to say, ‘It is time for thee, Lord, to work: for they have made void thy law.’” Special Testimonies, 30, 31.

> „Naliehavo vyzývam svojich bratov, aby sa prebudili. Ak nenastane rýchla zmena, budem musieť predložiť ľudu skutočnosti; lebo tento stav vecí sa musí zmeniť; neobrátení muži už viac nesmú byť správcami a vedúcimi v takom významnom a posvätnom diele. S Dávidom sme prinútení povedať: ‚Je čas, Hospodine, aby si konal; lebo zrušili tvoj zákon.‘“ Special Testimonies, 30, 31.

Back to Articles