Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Forty-Nine

Kniha Daniel – stoštyridsiata deviata

The Mystery of God Revealed: Uniting Divinity and Humanity

Tajomstvo Boha zjavené: zjednotenie božstva a ľudstva

Author

Jeff Pippenger

Published

March 21, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We have been considering the history represented in verse forty of Daniel chapter eleven. We are now addressing the internal line of history within the verse which represents the history of the Protestant horn of the earth beast. We are employing the joining of Ezekiel’s two sticks in chapter thirty-seven as the point of reference to identify the mystery of God, by Christ in joining His divinity with humanity when the third angel arrives. Line upon line, the message of the mystery of God that John identified as finishing during the sounding of the seventh trumpet, was specifically sent to Laodicea by the apostle Paul. Ezekiel, John and Paul’s testimony aligns with the same mystery of God that was represented in the message of Jones and Waggoner in 1888, which was the message to Laodicea.

Uvažovali sme o dejinách predstavených vo verši štyridsať jedenástej kapitoly Daniela. Teraz sa zaoberáme vnútornou líniou dejín v rámci tohto verša, ktorá predstavuje dejiny protestantského rohu zemskej šelmy. Ako referenčný bod používame spojenie dvoch palíc Ezechiela v tridsiatej siedmej kapitole, aby sme určili tajomstvo Božie, keď Kristus pri príchode tretieho anjela spája svoje božstvo s ľudstvom. Riadok na riadok, posolstvo tajomstva Božieho, o ktorom Ján uviedol, že sa dokončí počas znenia siedmej trúby, bolo osobitne poslané do Laodicey prostredníctvom apoštola Pavla. Svedectvo Ezechiela, Jána a Pavla sa zhoduje v tom istom tajomstve Božom, ktoré bolo predstavené v posolstve Jonesa a Waggonera v roku 1888, a to bolo posolstvo pre Laodiceu.

> For I would that ye knew what great conflict I have for you, and for them at Laodicea, and for as many as have not seen my face in the flesh; That their hearts might be comforted, being knit together in love, and unto all riches of the full assurance of understanding, to the acknowledgment of the mystery of God, and of the Father, and of Christ; In whom are hid all the treasures of wisdom and knowledge. Colossians 2:1–3.

> Lebo chcem, aby ste vedeli, aký veľký zápas mám pre vás i pre tých v Laodicei, i pre všetkých, ktorí nevideli moju tvár v tele; aby boli ich srdcia potešené, zjednotené v láske a aby dospeli ku všetkému bohatstvu plnej istoty porozumenia, k poznaniu tajomstva Boha a Otca i Krista, v ktorom sú skryté všetky poklady múdrosti a poznania. Kolosanom 2:1–3.

The work of atonement, of joining the two sticks of divinity and humanity began when the third angel arrived, but Paul is addressing the final and perfect fulfillment of the joining of the two sticks which is the mystery of God. He therefore identifies the message as the message to Laodicea that first arrived in 1856, and then was repeated in 1888, and then found its perfect fulfillment on September 11, 2001. Paul identifies the temple in a twofold nature, when he presented the mystery of God, which was to be finished in the sounding of the seventh trumpet. He divides that mystery into a head and a body.

Dielo zmierenia, spojenia dvoch palíc božstva a ľudstva, sa začalo, keď prišiel tretí anjel, no Pavol sa zaoberá konečným a dokonalým naplnením spojenia dvoch palíc, ktoré je tajomstvom Božím. Preto toto posolstvo označuje ako posolstvo do Laodicey, ktoré najprv prišlo v roku 1856, potom bolo zopakované v roku 1888 a napokon našlo svoje dokonalé naplnenie 11. septembra 2001. Pavol označuje chrám v dvojitej prirodzenosti, keď predstavil tajomstvo Božie, ktoré malo byť dokonané pri trúbení siedmej trúby. Toto tajomstvo rozdeľuje na hlavu a telo.

> And he is the head of the body, the church: who is the beginning, the firstborn from the dead; that in all things he might have the preeminence. For it pleased the Father that in him should all fulness dwell; And, having made peace through the blood of his cross, by him to reconcile all things unto himself; by him, I say, whether they be things in earth, or things in heaven. And you, that were sometime alienated and enemies in your mind by wicked works, yet now hath he reconciled In the body of his flesh through death, to present you holy and unblameable and unreproveable in his sight: If ye continue in the faith grounded and settled, and be not moved away from the hope of the gospel, which ye have heard, and which was preached to every creature which is under heaven; whereof I Paul am made a minister; Who now rejoice in my sufferings for you, and fill up that which is behind of the afflictions of Christ in my flesh for his body’s sake, which is the church: Whereof I am made a minister, according to the dispensation of God which is given to me for you, to fulfil the word of God. Colossians 1:18–25.

> A on je hlavou tela, cirkvi; on je počiatok, prvorodený z mŕtvych, aby mal vo všetkom prvenstvo. Lebo sa zaľúbilo Otcovi, aby v ňom prebývala všetka plnosť; a aby skrze neho, keď učinil pokoj krvou svojho kríža, zmieril všetko so sebou, skrze neho, hovorím, či už to, čo je na zemi, alebo to, čo je v nebesiach. Aj vás, ktorí ste kedysi boli odcudzení a nepriateľmi vo svojej mysli pre zlé skutky, teraz zmieril v tele jeho mäsa skrze smrť, aby vás postavil pred seba svätých, bez úhony a bez obvinenia, ak zotrváte vo viere, pevne založení a stáli, a nedáte sa odvrátiť od nádeje evanjelia, ktoré ste počuli a ktoré bolo zvestované každému stvoreniu pod nebom, ktorého služobníkom som sa ja, Pavol, stal; ktorý sa teraz radujem vo svojich utrpeniach za vás a dopĺňam vo svojom tele to, čo ešte zostáva zo súžení Kristových pre jeho telo, ktorým je cirkev; ktorej služobníkom som sa stal podľa správcovstva Božieho, ktoré mi bolo dané pre vás, aby som naplnil slovo Božie. Kolosanom 1:18–25.

Christ is the head, which is to have preeminence in all things, and His church is the body. Together the head and the body represent the combination of divinity with humanity, and another important fact is also identified. The relation of the head and the body, is that the head is to have the preeminence over the body. With mankind, who were created in God’s image, the higher powers (the head), are to have rulership over the lower powers (the body.) Together they form one being, or in the terminology of the temple which John was to measure, they represent the holy place (humanity, the body), and the Most Holy Place (divinity, the head). How these two are joined together into “one stick”, or one body is the work of “at-One-ment.” Paul continues:

Kristus je hlavou, ktorá má mať vo všetkom prvenstvo, a Jeho cirkev je telom. Spolu hlava a telo predstavujú spojenie božstva s ľudstvom a zároveň sa tu označuje aj ďalšia dôležitá skutočnosť. Vzťah hlavy a tela spočíva v tom, že hlava má mať prvenstvo nad telom. U ľudstva, ktoré bolo stvorené na Boží obraz, majú vyššie sily (hlava) panovať nad nižšími silami (telom). Spolu tvoria jednu bytosť, alebo v terminológii chrámu, ktorý mal Ján odmerať, predstavujú sväté miesto (ľudstvo, telo) a miesto najsvätejšie (božstvo, hlava). To, ako sú tieto dve časti spojené do „jednej palice“ alebo jedného tela, je dielom „zmierenia“. Pavol pokračuje:

> Whereof I am made a minister, according to the dispensation of God which is given to me for you, to fulfil the word of God; Even the mystery which hath been hid from ages and from generations, but now is made manifest to his saints: To whom God would make known what is the riches of the glory of this mystery among the Gentiles; which is Christ in you, the hope of glory: Whom we preach, warning every man, and teaching every man in all wisdom; that we may present every man perfect in Christ Jesus: Whereunto I also labour, striving according to his working, which worketh in me mightily. Colossians 1:25–29.

> Ktorej služobníkom som sa stal podľa správcovstva Božieho, ktoré mi bolo dané pre vás, aby som naplnil slovo Božie; totiž tajomstvo, ktoré bolo skryté od vekov a od pokolení, ale teraz je zjavené jeho svätým; ktorým Boh chcel oznámiť, aké je bohatstvo slávy tohto tajomstva medzi pohanmi: ktorým je Kristus vo vás, nádej slávy; ktorého zvestujeme, napomínajúc každého človeka a učiac každého človeka vo všetkej múdrosti, aby sme postavili každého človeka dokonalého v Kristovi Ježišovi. O to sa aj namáham, zápasiac podľa jeho pôsobenia, ktoré vo mne mocne pôsobí. Kolosanom 1:25–29.

The perfection of the one hundred and forty-four thousand, which presents “every man perfect in Christ” is the “mystery of God,” which is the combination of divinity with humanity, or as Paul states it, is “Christ in” humanity “the hope of glory.” In the days of the sounding of the Seventh Trumpet that mystery is accomplished. When Ezekiel identifies that joining, he employs two sticks, one for the northern kingdom and one for the southern kingdom to identify the symbolic link, which represents the temple by the number “forty-six.” The stick of the symbolic link of “forty-six,” is to be joined with the symbolic link of “two hundred and twenty.”

Dokonalosť sto štyridsaťštyritisíc, ktorá predstavuje „každého človeka dokonalého v Kristovi“, je „tajomstvom Božím“, ktorým je spojenie božstva s ľudstvom, alebo, ako to vyjadruje Pavol, je to „Kristus v“ ľudstve, „nádej slávy“. V dňoch zaznievania siedmej trúby sa toto tajomstvo dokonáva. Keď Ezechiel označuje toto spojenie, používa dve palice, jednu pre severné kráľovstvo a jednu pre južné kráľovstvo, aby označil symbolické spojenie, ktoré predstavuje chrám číslom „štyridsaťšesť“. Palica symbolického spojenia „štyridsaťšesť“ má byť spojená so symbolickým spojením „dvestodvadsať“.

Two hundred and twenty is the symbol of divinity combined with humanity. From the publishing of the King James Bible in 1611, unto the first presentation of Miller’s message in 1831 and thereafter the publishing of the message in 1833 in the Vermont Telegraph, is two hundred and twenty years. Miller’s message was the formalization of the increase of knowledge that was derived from the Bible, when the book of Daniel was unsealed in 1798. At the beginning date of 1611, there was a divine document published and at the ending date of 1831 there was a human publication based upon the divine truth that was unsealed in 1798.

Dvestodvadsať je symbolom božstva spojeného s ľudstvom. Od vydania Biblie kráľa Jakuba v roku 1611 až po prvé predstavenie Millerovho posolstva v roku 1831 a následne po uverejnenie tohto posolstva v roku 1833 vo Vermont Telegraph uplynulo dvestodvadsať rokov. Millerovo posolstvo bolo formalizáciou vzrastu poznania, ktoré bolo odvodené z Biblie, keď bola kniha Daniel v roku 1798 odpečatená. Na počiatočnom dátume roku 1611 bol vydaný božský dokument a na konečnom dátume roku 1831 vznikla ľudská publikácia založená na božskej pravde, ktorá bola v roku 1798 odpečatená.

Those three dates represent not only two hundred and twenty years, but also the structure of the Hebrew word “Truth”, which is created by combining the first, thirteenth and last letters of the Hebrew alphabet to create the word “Truth.” A divine publication at the beginning and a human publication at the ending, and 1798 represents an increase of knowledge which would manifest a class of wicked persons who rejected that knowledge, and thus represented the thirteenth letter, which is a symbol of rebellion. That link of two hundred and twenty years was established in the movement of the first angel, and the movement of the third angel provides a second witness.

Tieto tri dátumy nepredstavujú iba dvestodvadsať rokov, ale aj štruktúru hebrejského slova „Pravda“, ktoré vzniká spojením prvého, trinásteho a posledného písmena hebrejskej abecedy do slova „Pravda“. Božské vydanie na začiatku a ľudské vydanie na konci, a rok 1798 predstavuje rozmnoženie poznania, ktoré malo zjaviť triedu bezbožných osôb, ktoré toto poznanie zavrhli, a tak predstavovali trináste písmeno, ktoré je symbolom vzbury. Toto spojenie dvestodvadsiatich rokov bolo ustanovené v hnutí prvého anjela a hnutie tretieho anjela poskytuje druhého svedka.

In 1776, the divine document, the Declaration of Independence, was published and two hundred and twenty years later, in 1996, a human document The Time of the End magazine was published. The human document was derived from the increase of knowledge that was produced at the time of the end in 1989, which, as with 1798, produced a rebellion to the divine message represented by the Declaration of Independence. The increase of knowledge in 1996, identified the future for America as it loses the freedom and independence it had declared in 1776 at the soon coming Sunday law. This provides a second witness that the number two hundred and twenty represents the combination of divinity with humanity, and that second witness was set forth with the signature of “Truth,” and was represented by a first witness in the history of the first angel (the first), and the second witness in the history of the third angel (the last).

V roku 1776 bol zverejnený božský dokument, Vyhlásenie nezávislosti, a o dvestodvadsať rokov neskôr, v roku 1996, bol zverejnený ľudský dokument, časopis The Time of the End. Tento ľudský dokument vzišiel z rozmnoženia poznania, ktoré bolo prinesené v čase konca v roku 1989 a ktoré, podobne ako v roku 1798, vyvolalo vzburu proti božskému posolstvu predstavenému Vyhlásením nezávislosti. Rozmnoženie poznania v roku 1996 určilo budúcnosť Ameriky, keď pri čoskoro prichádzajúcom nedeľnom zákone stratí slobodu a nezávislosť, ktoré vyhlásila v roku 1776. To poskytuje druhé svedectvo, že číslo dvestodvadsať predstavuje spojenie božstva s ľudstvom, a toto druhé svedectvo bolo predložené s podpisom „Truth“ a bolo znázornené prvým svedectvom v dejinách prvého anjela (prvého) a druhým svedectvom v dejinách tretieho anjela (posledného).

1776 also marked the beginning of a period that preceded the actual beginning of the earth beast as the sixth kingdom of Bible prophecy. In that preparation period the signature of truth was once again identified by 1776, marking the beginning of the United States, and 1798 marking the beginning of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy. In the middle of that beginning and ending history, 1789 marked the center letter as thirteen colonies ratified the Constitution. Each of the three dates represent the “speaking” of the United States; with the Declaration of Independence in 1776, the Constitution in 1789, and the Alien and Sedition Acts in 1798. That history represents twenty-two years, which is a tithe or a tenth of two hundred and twenty, so it also represents a symbol of the combination of Divinity with humanity.

Rok 1776 zároveň označil začiatok obdobia, ktoré predchádzalo skutočnému vzniku zemského zvieraťa ako šiesteho kráľovstva biblického proroctva. V tomto prípravnom období bol podpis pravdy opäť určený rokom 1776, ktorý označoval začiatok Spojených štátov, a rokom 1798, ktorý označoval začiatok Spojených štátov ako šiesteho kráľovstva biblického proroctva. Uprostred tejto histórie začiatku a konca označil rok 1789 stredové písmeno, keď trinásť kolónií ratifikovalo Ústavu. Každý z týchto troch dátumov predstavuje „hovorenie“ Spojených štátov: Deklaráciou nezávislosti v roku 1776, Ústavou v roku 1789 a zákonmi Alien and Sedition Acts v roku 1798. Táto história predstavuje dvadsaťdva rokov, čo je desiatok alebo desatina z dvestodvadsiatich, a preto zároveň predstavuje symbol spojenia Božstva s ľudstvom.

Its representation is of the history of the earth beast who is portrayed as beginning as a lamb (divinity), and ending as a dragon (humanity). 1776 begins with the Declaration of Independence marking divinity and the Alien and Sedition Acts represent humanity, and in those twenty-two years that preceded the beginning of the earth beast’s reign as the sixth kingdom of Bible prophecy, the transition from the lamb to the dragon is typified.

Jeho znázornenie predstavuje dejiny zemskej šelmy, ktorá je opísaná tak, že začína ako baránok (božstvo) a končí ako drak (človečenstvo). Rok 1776 sa začína Vyhlásením nezávislosti, ktoré označuje božstvo, a Zákony o cudzincoch a poburovaní predstavujú človečenstvo; v tých dvadsiatich dvoch rokoch, ktoré predchádzali začiatku vlády zemskej šelmy ako šiesteho kráľovstva biblického proroctva, je predobrazne zobrazený prechod od baránka k drakovi.

The beginning of the twenty-five hundred and twenty years of judgment against the southern kingdom of Judah, is connected with the beginning of the twenty-three hundred years of Daniel chapter eight, verse fourteen. The trampling down of the sanctuary and host in Judah began in 677 BC, and the twenty-three hundred year prophecy began two hundred and twenty years later in 457 BC. The stick of the southern kingdom of Judah is linked with the symbol of forty-six to the northern kingdom, and also linked to the twenty-three hundred years by the link of two-hundred and twenty.

Začiatok dvetisícpäťstodvadsiatich rokov súdu nad južným kráľovstvom Judom je spojený so začiatkom dvetisíctristo rokov z Daniela, ôsmej kapitoly, štrnásteho verša. Pošliapavanie svätyne a zástupu v Judsku sa začalo v roku 677 pred Kr. a proroctvo o dvetisíctristo rokoch sa začalo o dvestodvadsať rokov neskôr, v roku 457 pred Kr. Palica južného kráľovstva Judu je spojená so symbolom štyridsaťšesť so severným kráľovstvom a takisto je spojená s dvetisíctristo rokmi prostredníctvom spojenia dvestodvadsať.

Paul claimed to be the minister of the dispensation of God, and then defined the dispensation he was a minister of as the mystery of God, which is Christ in you the hope of glory. He further addresses this truth when writing to Timothy.

Pavol tvrdil, že je služobníkom Božieho ustanovenia, a potom ustanovenie, ktorého bol služobníkom, vymedzil ako Božie tajomstvo, ktorým je Kristus vo vás, nádej slávy. Tejto pravde sa ďalej venuje, keď píše Timotejovi.

> And without controversy great is the mystery of godliness: God was manifest in the flesh, justified in the Spirit, seen of angels, preached unto the Gentiles, believed on in the world, received up into glory. 1 Timothy 3:16.

> A bezpochyby veľké je tajomstvo pobožnosti: Boh sa zjavil v tele, bol ospravedlnený v Duchu, ukázal sa anjelom, bol zvestovaný pohanom, bolo v neho uverené vo svete, bol vzatý hore do slávy. 1 Timotejovi 3:16.

Paul here says that the mystery of godliness is God manifest in the flesh. God is the Head, and the flesh is the body. The mystery of godliness is Christ in the believer, it is the joining of divinity with humanity. Paul also uses the metaphor of marriage as did Hosea.

Pavol tu hovorí, že tajomstvom pobožnosti je Boh zjavený v tele. Boh je Hlava a telo je telom. Tajomstvom pobožnosti je Kristus vo veriacom; je to spojenie božstva s ľudstvom. Pavol tiež používa metaforu manželstva, tak ako ju použil Ozeáš.

> For we are members of his body, of his flesh, and of his bones. For this cause shall a man leave his father and mother, and shall be joined unto his wife, and they two shall be one flesh. This is a great mystery: but I speak concerning Christ and the church. Ephesians 5:30–32.

> Lebo sme údmi jeho tela, z jeho mäsa a z jeho kostí. Preto opustí muž svojho otca i matku a pripojí sa k svojej manželke, a tí dvaja budú jedno telo. Toto tajomstvo je veľké; ja však hovorím o Kristovi a cirkvi. Efezanom 5:30–32.

In chapter thirty-seven, when Ezekiel identifies the covenant of the last days, which is the renewed covenant with those identified as the one hundred and forty-four thousand, he provides an illustration of the joining of two sticks. Those two sticks, line upon line, include Hosea and Paul’s marriage metaphor. When they were joined together, they were to be no more two nations, but one nation, forever.

V tridsiatej siedmej kapitole, keď Ezechiel určuje zmluvu posledných dní, ktorá je obnovenou zmluvou s tými, ktorí sú označení ako sto štyridsaťštyri tisíc, podáva obraz spojenia dvoch palíc. Tieto dve palice, riadok za riadkom, zahŕňajú Ozeáša a Pavlovu manželskú metaforu. Keď boli spojené dohromady, nemali už byť viac dvoma národmi, ale jedným národom, navždy.

> And I will make them one nation in the land upon the mountains of Israel; and one king shall be king to them all: and they shall be no more two nations, neither shall they be divided into two kingdoms any more at all: Neither shall they defile themselves any more with their idols, nor with their detestable things, nor with any of their transgressions: but I will save them out of all their dwelling places, wherein they have sinned, and will cleanse them: so shall they be my people, and I will be their God. Ezekiel 37:22, 23.

> A učiním z nich jeden národ v krajine na vrchoch Izraela; a jeden kráľ bude kráľom nad nimi všetkými; a už viac nebudú dvoma národmi ani sa už viac vôbec nebudú deliť na dve kráľovstvá. Ani sa už viac nebudú poškvrňovať svojimi modlami, ani svojimi ohavnosťami, ani nijakými svojimi priestupkami; ale zachránim ich zo všetkých ich príbytkov, v ktorých hrešili, a očistím ich; a budú mojím ľudom a ja budem ich Bohom. Ezechiel 37:22, 23.

The joining together of Ezekiel identifies when they are no more divided, nor do they sin any longer, when they are cleansed, and when God is their only God, and they have only one king. On October 22, the Messenger of the Covenant suddenly came to the temple to “cleanse” His people. He came to receive a kingdom, whose people according to Peter were then to be a kingdom of priests and kings. On that date the bridegroom also came to the marriage, which is the mystery Paul and Hosea identify, which represents the combination of divinity with humanity. John identifies that the mystery, which Paul identifies as “Christ in you, the hope of glory,” would be finished in the days of the sounding of the seventh angel.

Spojenie podľa Ezechiela označuje čas, keď už nie sú viac rozdelení, ani už viac nehrešia, keď sú očistení a keď je Boh ich jediným Bohom a majú iba jedného kráľa. Dňa 22. októbra Posol zmluvy náhle prišiel do chrámu, aby „očistil“ svoj ľud. Prišiel prijať kráľovstvo, ktorého ľud mal byť podľa Petra vtedy kráľovstvom kňazov a kráľov. V ten dátum prišiel ženích aj na svadbu, čo je tajomstvo, ktoré označujú Pavol a Ozeáš a ktoré predstavuje spojenie božstva s ľudstvom. Ján uvádza, že tajomstvo, ktoré Pavol označuje ako „Kristus vo vás, nádej slávy“, bude dokonané v dňoch zaznievania siedmeho anjela.

> But in the days of the voice of the seventh angel, when he shall begin to sound, the mystery of God should be finished, as he hath declared to his servants the prophets. Revelation 10:7.

> Ale vo dňoch hlasu siedmeho anjela, keď začne trúbiť, dokoná sa tajomstvo Božie, ako to oznámil svojim služobníkom, prorokom. Zjavenie 10:7.

The seventh angel is the third woe, which arrived on September 11, 2001. The seventh angel began to sound when the third angel arrived in the history of 1844, and onward, but the rebellion of 1863 prevented the work from being finished. The third angel arrived and the seventh trumpet began to sound again on September 11, 2001, and this time the “mystery of God” is to be “finished.” That “mystery” is the combination of divinity with humanity, which produces the one hundred and forty-four thousand, who then become God’s ensign and army. For this reason, chapter thirty-seven of Ezekiel, begins with Ezekiel being taken to a valley of dead dry bones. Those bones represent Laodicean Adventism on September 11, 2001, and for this reason Paul addresses his gospel of the mystery of God to the Laodiceans.

Siedmy anjel je tretie beda, ktoré prišlo 11. septembra 2001. Siedmy anjel začal trúbiť, keď v dejinách roku 1844 prišlo tretie anjelské posolstvo, a odvtedy ďalej, avšak vzbura roku 1863 zabránila tomu, aby bolo dielo dokončené. Tretie anjelské posolstvo prišlo a siedma trúba začala znovu znieť 11. septembra 2001, a tentoraz má byť „tajomstvo Božie“ „dokonané“. Tým „tajomstvom“ je spojenie božstva s ľudstvom, ktoré vytvára stoštyridsaťštyritisíc, ktorí sa potom stávajú Božou zástavou a vojskom. Z tohto dôvodu sa tridsiata siedma kapitola Ezechiela začína tým, že Ezechiel je vzatý do údolia mŕtvych suchých kostí. Tieto kosti predstavujú laodicejský adventizmus 11. septembra 2001, a z tohto dôvodu Pavol adresuje svoje evanjelium o tajomstve Božom Laodicejčanom.

> For I would that ye knew what great conflict I have for you, and for them at Laodicea, and for as many as have not seen my face in the flesh; That their hearts might be comforted, being knit together in love, and unto all riches of the full assurance of understanding, to the acknowledgment of the mystery of God, and of the Father, and of Christ; In whom are hid all the treasures of wisdom and knowledge. Colossians 2:1–3.

> Lebo chcem, aby ste vedeli, aký veľký zápas mám pre vás i pre tých v Laodicei, i pre všetkých, ktorí nevideli moju tvár v tele; aby ich srdcia boli potešené, spojení súc v láske, a to ku všetkému bohatstvu plnej istoty porozumenia, k poznaniu tajomstva Boha i Otca, i Krista; v ktorom sú skryté všetky poklady múdrosti a známosti. Kolosanom 2:1–3.

This is also the description Sister White associates with the dead dry bones of Ezekiel.

To je tiež opis, ktorý sestra Whiteová spája s mŕtvymi suchými kosťami z Ezechiela.

> “But not only does this simile of the dry bones apply to the world, but also to those who have been blessed with great light; for they also are like the skeletons of the valley. They have the form of men, the framework of the body; but they have not spiritual life. But the parable does not leave the dry bones merely knit together into the forms of men; for it is not enough that there is symmetry of limb and feature. The breath of life must vivify the bodies, that they may stand upright, and spring into activity. These bones represent the house of Israel, the church of God, and the hope of the church is the vivifying influence of the Holy Spirit. The Lord must breathe upon the dry bones, that they may live.

> „No toto prirovnanie o suchých kostiach sa nevzťahuje len na svet, ale aj na tých, ktorým bolo požehnané veľké svetlo; lebo aj oni sú ako kostry údolia. Majú podobu ľudí, stavbu tela; ale nemajú duchovný život. Podobenstvo však nenecháva suché kosti iba pospájané do podoby ľudí; lebo nestačí, aby tu bola súmernosť údov a čŕt. Dych života musí oživiť telá, aby sa mohli postaviť vzpriamene a prejsť do činnosti. Tieto kosti predstavujú dom Izraelov, cirkev Božiu, a nádejou cirkvi je oživujúci vplyv Ducha Svätého. Pán musí vdýchnuť do suchých kostí, aby ožili.

> “The Spirit of God, with its vivifying power, must be in every human agent, that every spiritual muscle and sinew may be in exercise. Without the Holy Spirit, without the breath of God, there is torpidity of conscience, loss of spiritual life. Many who are without spiritual life have their names on the church records, but they are not written in the Lamb’s book of life. They may be joined to the church, but they are not united to the Lord. They may be diligent in the performance of a certain set of duties, and may be regarded as living men; but many are among those who have ‘a name that thou livest, and art dead.’

> „Duch Boží so svojou oživujúcou mocou musí byť v každom ľudskom nástroji, aby sa uvádzal do činnosti každý duchovný sval a šľacha. Bez Ducha Svätého, bez dychu Božieho, nastáva otupenosť svedomia a strata duchovného života. Mnohí, ktorí sú bez duchovného života, majú svoje mená v cirkevných záznamoch, ale nie sú zapísaní v Baránkovej knihe života. Môžu byť pripojení k cirkvi, ale nie sú zjednotení s Pánom. Môžu byť usilovní vo vykonávaní určitého súboru povinností a môžu byť pokladaní za živých ľudí; no mnohí patria medzi tých, ktorí ‚majú meno, že žijú, ale sú mŕtvi‘.“

> “Unless there is genuine conversion of the soul to God; unless the vital breath of God quickens the soul to spiritual life; unless the professors of truth are actuated by heaven-born principle, they are not born of the incorruptible seed which liveth and abideth forever. Unless they trust in the righteousness of Christ as their only security; unless they copy His character, labor in His spirit, they are naked, they have not on the robe of His righteousness. The dead are often made to pass for the living; for those who are working out what they term salvation after their own ideas, have not God working in them to will and to do of His good pleasure.

> „Ak nedôjde k skutočnému obráteniu duše k Bohu; ak životodarný dych Boží neoživí dušu k duchovnému životu; ak tých, ktorí vyznávajú pravdu, nepohýna zásada zrodená z neba, potom sa nenarodili z neporušiteľného semena, ktoré žije a zostáva naveky. Ak nedôverujú spravodlivosti Kristovej ako svojej jedinej istote; ak nenapodobňujú Jeho charakter a nepracujú v Jeho duchu, sú nahí, nemajú na sebe rúcho Jeho spravodlivosti. Mŕtvi sú často vydávaní za živých; lebo tí, ktorí uskutočňujú to, čo podľa svojich vlastných predstáv nazývajú spasením, nemajú v sebe Boha, ktorý v nich pôsobí chcenie i činenie podľa svojej dobrej vôle.“

> “This class is well represented by the valley of dry bones Ezekiel saw in vision.” Review and Herald, January 17, 1893.

> „Túto triedu výstižne predstavuje údolie suchých kostí, ktoré Ezechiel videl vo videní.“ Review and Herald, 17. januára 1893.

The Laodicean message was first presented to Adventism in 1856, the very year the Lord opened up the advancing light of the “seven times” of Leviticus chapter twenty-six. The message of 1856, consisting of an internal message calling for repentance, and an external message of prophecy, was rejected in 1863. The Laodicean message of the mystery of “Christ in you, the hope of glory”, was repeated in 1888 by Elders Jones and Waggoner, and that message was also identified as the message to Laodicea by Sister White.

Laodicejské posolstvo bolo adventizmu prvýkrát predložené v roku 1856, práve v tom roku, keď Pán otvoril napredujúce svetlo o „siedmich časoch“ z dvadsiatej šiestej kapitoly Levitika. Posolstvo roku 1856, pozostávajúce z vnútorného posolstva vyzývajúceho k pokániu a z vonkajšieho posolstva proroctva, bolo v roku 1863 odmietnuté. Laodicejské posolstvo tajomstva „Kristus vo vás, nádej slávy“ bolo v roku 1888 zopakované staršími Jonesom a Waggonerom a toto posolstvo bolo sestrou Whiteovou tiež označené za posolstvo pre Laodiceu.

Line upon line, Ezekiel chapter thirty-seven begins with Ezekiel being spiritually conveyed to September 11, 2001, where he is given a view of Laodicean Adventism, who are dead in sins and trespasses. He is told to give two distinct prophetic messages. The first produces a joining together, but the bodies are still dead. The second prophecy calls for the message of the “four winds” to breathe life into the bones. The message of the four winds is the sealing message of the one hundred and forty-four thousand which identifies four angels holding the four winds. Sister White identifies those four winds as an “angry horse”, seeking to break loose, for it is being restrained. The angry horse of Islam is seeking to break loose and bring death and destruction in its path, as it did on September 11, 2001, and it will be released again at the soon coming Sunday law.

Verš po verši sa tridsiata siedma kapitola Ezechiela začína tým, že Ezechiel je v duchu prenesený na 11. september 2001, kde dostáva pohľad na laodicejský adventizmus, ktorý je mŕtvy v hriechoch a previneniach. Je mu povedané, aby odovzdal dve odlišné prorocké posolstvá. Prvé spôsobí spojenie dohromady, avšak telá sú stále mŕtve. Druhé proroctvo vyzýva, aby posolstvo „štyroch vetrov“ vdýchlo kostiam život. Posolstvo štyroch vetrov je zapečaťujúcim posolstvom stoštyridsaťštyritisíc, ktoré označuje štyroch anjelov zadržiavajúcich štyri vetry. Sestra Whiteová tieto štyri vetry označuje ako „rozhnevaného koňa“, ktorý sa usiluje vytrhnúť, lebo je zadržiavaný. Rozhnevaný kôň islamu sa usiluje vytrhnúť a priniesť na svojej ceste smrť a skazu, ako to urobil 11. septembra 2001, a bude opäť uvoľnený pri čoskoro prichádzajúcom nedeľnom zákone.

That message brings the dead bodies into a unified army that is standing upon its feet. That unified army is brought to its feet in response to the message of the seventh angel, for in the days of the sounding of the seventh angel, the mystery of the one hundred and forty-four thousand’s marriage with Christ will be accomplished.

Toto posolstvo privádza mŕtve telá do zjednoteného vojska, ktoré stojí na svojich nohách. Toto zjednotené vojsko je postavené na nohy ako odpoveď na posolstvo siedmeho anjela, lebo vo dňoch hlasu siedmeho anjela bude dovŕšené tajomstvo manželstva stoštyridsaťštyritisícov s Kristom.

Then Ezekiel is shown the joining of two sticks that become one nation. Those two sticks are the northern kingdom of Israel, and the southern kingdom of Judah, which are joined together as one nation at the conclusion of their mutual scattering periods of twenty-five hundred and twenty years. Their mutual conclusion produces a spiritual temple, represented by the forty-six years at the beginning and at the ending of the mutual scattering times.

Potom je Ezechielovi ukázané spojenie dvoch palíc, ktoré sa stanú jedným národom. Tieto dve palice predstavujú severné kráľovstvo Izraela a južné kráľovstvo Júdu, ktoré sú spojené ako jeden národ na záver ich vzájomných období rozptýlenia v trvaní dvetisícpäťsto dvadsať rokov. Ich spoločné zavŕšenie vytvára duchovný chrám, znázornený štyridsiatimi šiestimi rokmi na začiatku i na konci vzájomných čias rozptýlenia.

We will continue this study in the next article.

V ďalšom článku budeme pokračovať v tomto štúdiu.

> “‘And they rose early in the morning, and went forth into the wilderness of Tekoa: and as they went forth, Jehoshaphat stood and said, Hear me, O Judah, and ye inhabitants of Jerusalem; Believe in the Lord your God, so shall ye be established; believe his prophets, so shall ye prosper. 2 Chronicles 20:20.’

> „A vstali zavčas ráno a vyšli na púšť Tekoa; a keď vychádzali, Jozafat sa postavil a povedal: Počujte ma, Júda a obyvatelia Jeruzalema; verte v Hospodina, svojho Boha, a obstojíte; verte jeho prorokom, a budete mať úspech. 2 Kroník 20:20.“

> ““Believe in the Lord your God, so shall ye be established; believe his prophets, so shall ye prosper.’

> „Verte v Hospodina, svojho Boha, a obstojíte; verte jeho prorokom, a budete mať úspech.“

> “Isaiah 8:20. ‘To the law and to the testimony; if they speak not according to this word, it is because there is no light in them.’

> „Izaiáš 8,20. ‚K zákonu a svedectvu! Ak nehovoria podľa tohto slova, niet v nich svetla.‘“

> “Two texts are here set before God’s people: two conditions for success. The law spoken by Jehovah himself, and the spirit of prophecy, are the two sources of wisdom to guide His people in every experience. Deuteronomy 4:6. ‘This is your wisdom and your understanding in the sight of the nations, who shall say, Surely this great nation is a wise and understanding people.’

> „Pred Boží ľud sú tu postavené dva texty: dve podmienky úspechu. Zákon vyslovený samotným Jehovom a duch proroctva sú dvoma zdrojmi múdrosti, ktoré majú viesť Jeho ľud v každej skúsenosti. Deuteronómium 4,6. ‚To je vaša múdrosť a vaše porozumenie v očiach národov, ktoré povedia: Naozaj, tento veľký národ je múdry a rozumný ľud.‘“

> “The law of God and the Spirit of Prophecy go hand in hand to guide and counsel the church, and whenever the church has recognized this by obeying His law, the spirit of prophecy has been sent to guide her in the way of truth.

> „Boží zákon a Duch proroctví kráčejí ruku v ruce, aby vedly a radily církvi, a kdykoli to církev uznala tím, že poslouchala Jeho zákon, byl seslán Duch proroctví, aby ji vedl cestou pravdy.

> “Revelation 12:17. ‘And the dragon was wroth with the woman, and went to make war with the remnant of her seed, which keep the commandments of God, and have the testimony of Jesus Christ.’ This prophecy points out clearly that the remnant church will acknowledge God in His law and will have the prophetic gift. Obedience to the law of God, and the spirit of prophecy has always distinguished the true people of God, and the test is usually given on present manifestations.

> „Zjavenie 12,17. ‚A drak sa rozhneval na ženu a odišiel bojovať s ostatkami jej semena, ktoré zachovávajú Božie prikázania a majú svedectvo Ježiša Krista.‘ Toto proroctvo jasne poukazuje na to, že cirkev ostatku bude uznávať Boha v Jeho zákone a bude mať prorocký dar. Poslušnosť voči Božiemu zákonu a duch proroctva vždy odlišovali pravý Boží ľud a skúška sa zvyčajne dáva na základe prítomných prejavov.“

> “In Jeremiah’s day the people had no question about the message of Moses, Elijah, or Elisha, but they did question and put aside the message sent of God to Jeremiah until its force and power was wasted and there was no remedy but for God to carry them away into captivity.

> „V Jeremiášových dňoch ľud nepochyboval o posolstve Mojžiša, Eliáša ani Elizea, ale spochybňoval a odkladal bokom posolstvo, ktoré Boh poslal prostredníctvom Jeremiáša, až kým sa jeho sila a moc nevyčerpali a nezostalo už nijaké iné východisko, len aby ich Boh odviedol do zajatia.

> “Likewise in the days of Christ the people had learned that Jeremiah’s message was true, and they persuaded themselves to believe that if they had lived in the days of their fathers they would have accepted his message, but at the same time they were rejecting Christ’s message, of whom all the prophets had written.

> „Podobne aj v dňoch Krista sa ľud naučil, že Jeremiášovo posolstvo bolo pravdivé, a presvedčili sami seba, aby verili, že keby boli žili za dní svojich otcov, boli by prijali jeho posolstvo; no zároveň zavrhovali posolstvo Kristovo, o ktorom písali všetci proroci.״

> “As the third angel’s message arose in the world, which is to reveal the law of God to the church in its fullness and power, the prophetic gift was also immediately restored. This gift has acted a very prominent part in the development and carrying forward of this message.

> „Keď vo svete povstalo posolstvo tretieho anjela, ktoré má cirkvi zjaviť Boží zákon v jeho plnosti a moci, prorocký dar bol takisto ihneď obnovený. Tento dar zohral veľmi významnú úlohu v rozvoji a ďalšom napredovaní tohto posolstva.

> “As differences of opinion have arisen in reference to interpretations of Scriptures and methods of labor, calculated to unsettle the faith of believers in the message and lead to disunion in the work, the spirit of prophecy has always thrown light on the situation. It has always brought union of thought and harmony of action to the body of believers. In every crisis that has arisen in the development of the message and the growth of the work, those who have stood firmly by the law of God and the light of the Spirit of prophecy have triumphed and the work has prospered in their hands.” Loma Linda Messages, 34.

> „Keď vznikli rozdiely v názoroch, pokiaľ ide o výklad Písma a metódy práce, spôsobilé narušiť vieru veriacich v posolstvo a viesť k nejednote v diele, duch proroctva vždy vniesol svetlo do danej situácie. Vždy prinášal jednotu zmýšľania a súlad v konaní do spoločenstva veriacich. V každej kríze, ktorá vznikla pri rozvíjaní posolstva a raste diela, tí, ktorí pevne stáli pri Božom zákone a svetle Ducha proroctva, zvíťazili a dielu sa v ich rukách darilo.“ Loma Linda Messages, 34.

Back to Articles