Article

# The Book of Daniel - Number Eight

Kniha Daniel — číslo osem

A Process

Proces

Author

Jeff Pippenger

Published

December 3, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

> In the third year of the reign of Jehoiakim king of Judah came Nebuchadnezzar king of Babylon unto Jerusalem, and besieged it. And the Lord gave Jehoiakim king of Judah into his hand, with part of the vessels of the house of God: which he carried into the land of Shinar to the house of his god; and he brought the vessels into the treasure house of his god. Daniel 1:1, 2.

> V treťom roku kraľovania Jojakíma, judského kráľa, prišiel Nabuchodonozor, babylonský kráľ, k Jeruzalemu a obľahol ho. A Pán vydal Jojakíma, judského kráľa, do jeho ruky i časť nádob domu Božieho; tie odniesol do krajiny Šineár, do domu svojho boha, a nádoby priniesol do pokladnice svojho boha. Daniel 1, 1. 2.

The books of Daniel and Revelation are the same book, and the same prophetic lines that are represented in the book of Daniel are taken up in the book of Revelation. The Revelation of Jesus Christ, represents the final prophetic message that is unsealed just before the close of probation.

Knihy Daniel a Zjavenie sú tou istou knihou a tie isté prorocké línie, ktoré sú predstavené v knihe Daniel, sú prevzaté v knihe Zjavenie. Zjavenie Ježiša Krista predstavuje posledné prorocké posolstvo, ktoré je odpečatené tesne pred ukončením času milosti.

Truths which in the past have been correctly understood from the book of Revelation but have been sealed up by custom and tradition, are still truth, and today they are being unsealed again by the Lion of the tribe of Judah, and those truths are now revealing their perfect fulfillment.

Pravdy, ktoré boli v minulosti správne pochopené z knihy Zjavenia, no boli zapečatené zvykom a tradíciou, sú stále pravdou, a dnes ich Lev z kmeňa Júdu znovu odpečaťuje a tieto pravdy teraz zjavujú svoje dokonalé naplnenie.

Truths which in the past have been correctly understood from the book of Daniel but have been sealed up by custom and tradition, are still truth, and today they are being unsealed again by the Lion of the tribe of Judah, and those truths are now revealing their perfect fulfillment.

Pravdy, ktoré boli v minulosti správne pochopené z knihy Daniel, no boli zapečatené zvykom a tradíciou, sú stále pravdou, a dnes ich Lev z kmeňa Júdovho opäť odpečaťuje a tieto pravdy teraz zjavujú svoje dokonalé naplnenie.

Daniel is simply the first of the two books that represent the Revelation of Jesus Christ.

Daniel je jednoducho prvou z dvoch kníh, ktoré predstavujú Zjavenie Ježiša Krista.

Jehoiakim is a symbol of the empowerment of the first message in a reform movement. He is also a symbol of the covenant, for the change of a name prophetically identifies the beginning of a covenant relationship. The covenant relationship that God enters into with a people who had formerly not been God’s covenant people, begins at the empowerment of the first message.

Jójakím je symbolom zmocnenia prvého posolstva v reformnom hnutí. Je tiež symbolom zmluvy, lebo zmena mena prorocky označuje začiatok zmluvného vzťahu. Zmluvný vzťah, do ktorého Boh vstupuje s ľudom, ktorý predtým nebol Božím zmluvným ľudom, sa začína pri zmocnení prvého posolstva.

> Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. 1 Peter 2:10.

> Ktorí ste kedysi neboli ľudom, ale teraz ste ľud Boží; ktorí ste nedosiahli milosrdenstvo, ale teraz ste dosiahli milosrdenstvo. 1. Petra 2,10.

The symbol of a name being changed representing a covenant relationship is established by Abram’s name being changed to Abraham, Sarai’s name to Sarah, Jacob’s name to Israel and Saul to Paul. There are other witnesses to the symbol, but in chapter one of Daniel, Daniel’s name is changed to Belteshazzar, and Hananiah’s name is changed to Shadrach, Mishael’s to Meshach, and Azariah’s to Abednego.

Symbol zmeny mena ako vyjadrenia zmluvného vzťahu je ustanovený tým, že Abramovo meno bolo zmenené na Abrahám, Sarajino meno na Sáru, Jákobovo meno na Izrael a Saulovo na Pavla. Jestvujú aj iné svedectvá o tomto symbole, ale v prvej kapitole Daniela je Danielovo meno zmenené na Baltazára, Chananjovo na Šadraka, Mišaelovo na Méšacha a Azarjovo na Abednega.

When the Lord enters into a covenant relationship with a people, he is simultaneously passing by a former covenant people. Jehoiakim represents the covenant people who are being passed by and Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah represent the covenant people that are then being chosen. When people enter into a covenant relationship, they are then tested as to whether they will uphold the terms of the covenant. The test is represented by the act of eating.

Keď Pán vstupuje do zmluvného vzťahu s nejakým ľudom, zároveň míňa niekdajší zmluvný ľud. Jehojakím predstavuje zmluvný ľud, ktorý je míňaný, a Daniel, Chananjah, Mišael a Azarjah predstavujú zmluvný ľud, ktorý je potom vyvolený. Keď ľudia vstupujú do zmluvného vzťahu, sú potom skúšaní, či budú zachovávať podmienky zmluvy. Táto skúška je znázornená úkonom jedenia.

Adam and Eve failed the test with the act of eating, and when God first entered into a covenant with a chosen people, he began the relationship by testing them with manna. Ancient Israel ultimately failed that test, but in doing so they provided the first reference and first witness to the fact that a covenant test is not a singular test, but it is a testing process. By the tenth test, they were assigned to die in the wilderness over the next forty years. God then entered into covenant with Joshua and Caleb, thus providing witness that when the Lord enters into covenant with a chosen people, He is also passing by a former covenant people. At the end of ancient Israel, which was also the beginning of spiritual Israel, the last testing process for ancient Israel was the first testing process for spiritual Israel, and it was represented as the Bread of Heaven. It had been typified by the manna in the first covenant testing process.

Adam a Eva neobstáli v skúške skutkom jedenia, a keď Boh po prvý raz vstúpil do zmluvy s vyvoleným ľudom, začal tento vzťah tým, že ich skúšal mannou. Staroveký Izrael napokon v tej skúške zlyhal, no tým poskytol prvý odkaz i prvé svedectvo o tom, že zmluvná skúška nie je jednorazovou skúškou, ale procesom skúšania. Pri desiatej skúške im bolo určené zomrieť na púšti počas nasledujúcich štyridsiatich rokov. Boh potom vstúpil do zmluvy s Jozuom a Kálebom, čím poskytol svedectvo o tom, že keď Pán vstupuje do zmluvy s vyvoleným ľudom, zároveň míňa niekdajší zmluvný ľud. Na konci starovekého Izraela, ktorý bol zároveň začiatkom duchovného Izraela, bol posledný proces skúšania pre staroveký Izrael prvým procesom skúšania pre duchovný Izrael a bol znázornený ako Chlieb z neba. Bol predobrazený mannou v prvom procese skúšania zmluvy.

In that testing process, which was both the first and the last testing process, Jesus identified the test of heavenly Bread when he said that those who are his covenant people must eat his flesh and drink his blood. He lost more disciples at that presentation than any other time in his ministry. That controversy in his ministry was the high point of the illustration of the covenant testing process, and Sister White comments at length upon the event in the Desire of Ages, where the title of the chapter is “The Crisis in Galilee”. The name Galilee means “a hinge,” or “a turning point,” and in the chapter, she outlines why the disciples turned away from him. They refused to apply his testimony of the requirement of eating his flesh and drinking his blood with the proper prophetic methodology. She identified that they held to customs and traditions of prophetic concepts that Satan had inculcated into ancient Israel’s biblical understanding. Those misunderstandings provided them with, what they thought, was an excuse to apply his words literally, instead of spiritually. She also points out that when those who “turned” away from Jesus (Galilee) who are identified in the sixth chapter of John (John 6:66), they walked with him no more forever.

V tom procese skúšky, ktorý bol zároveň prvým i posledným procesom skúšky, Ježiš označil skúšku nebeského Chleba, keď povedal, že tí, ktorí sú jeho zmluvným ľudom, musia jesť jeho telo a piť jeho krv. Pri tomto predložení stratil viac učeníkov než v ktoromkoľvek inom čase svojej služby. Táto polemika v jeho službe bola vrcholným bodom znázornenia procesu skúšky zmluvy a sestra Whiteová túto udalosť podrobne komentuje v diele Túžba vekov, kde názov kapitoly znie „Kríza v Galilei“. Meno Galilea znamená „záves“ alebo „bod obratu“ a v tejto kapitole objasňuje, prečo sa učeníci od neho odvrátili. Odmietli uplatniť jeho svedectvo o požiadavke jesť jeho telo a piť jeho krv správnou prorockou metodológiou. Ukázala, že sa pridŕžali zvykov a tradícií prorockých konceptov, ktoré satan vštepil do biblického chápania starovekého Izraela. Tieto nedorozumenia im poskytli to, čo podľa svojho presvedčenia považovali za ospravedlnenie, aby jeho slová uplatnili doslovne, a nie duchovne. Poukazuje tiež na to, že keď sa tí, ktorí sa od Ježiša „odvrátili“ (Galilea) a ktorí sú označení v šiestej kapitole Jánovho evanjelia (Ján 6,66), od neho odvrátili, už s ním viac nechodili navždy.

With the first as with the last covenant testing process of ancient Israel, we find that when God enters into a covenant relationship with a chosen people, He is simultaneously passing by the former covenant people. We also find that he tests those people, not with a singular test, but with a process of testing. We also see that the testing process is represented by something that is to be eaten. We also find that the food represents the Word of God, and that the test involves a choice between two types of food to eat. Do we eat of every tree that God has said we can eat of, or do we eat from the tree which we have been forbidden to eat? We also find that the choice of what to eat includes the test of how we eat the food offered.

Pri prvom, tak ako aj pri poslednom zmluvnom procese skúšky starovekého Izraela, nachádzame, že keď Boh vstupuje do zmluvného vzťahu s vyvoleným ľudom, zároveň obchádza niekdajší zmluvný ľud. Taktiež zisťujeme, že tento ľud skúša nie jednou jedinou skúškou, ale procesom skúšania. Vidíme tiež, že proces skúšania je znázornený niečím, čo sa má jesť. Taktiež nachádzame, že pokrm predstavuje Božie slovo a že skúška zahŕňa voľbu medzi dvoma druhmi pokrmu, ktoré sa majú jesť. Jeme z každého stromu, o ktorom Boh povedal, že z neho smieme jesť, alebo jeme zo stromu, z ktorého nám bolo zakázané jesť? Taktiež nachádzame, že voľba toho, čo jesť, zahŕňa aj skúšku toho, ako jeme ponúkaný pokrm.

At the end of spiritual Israel, in the time of the Millerite movement, the first message was empowered on August 11, 1840. Jehoiakim there represents the Protestants that are then being carried into Babylon to become her daughters. They were confronted with a test when the angel of Revelation ten descended and had a little book open in his hand. Just as Jehoiakim rebelled against Nebuchadnezzar’s demands, and was thereafter led into captivity, the Protestants refused to eat the food in the angel’s hand, based upon the traditions and customs they brought with them out of the Dark Ages.

Na konci duchovného Izraela, v čase milleritského hnutia, bolo prvé posolstvo posilnené 11. augusta 1840. Jójakím tu predstavuje protestantov, ktorí sú v tom čase odvádzaní do Babylona, aby sa stali jej dcérami. Boli postavení pred skúšku, keď zostúpil anjel zo Zjavenia desať a v ruke mal otvorenú malú knihu. Tak ako sa Jójakím vzoprel požiadavkám Nabuchodonozora a potom bol odvedený do zajatia, aj protestanti odmietli jesť pokrm v anjelovej ruke na základe tradícií a zvykov, ktoré si so sebou priniesli z temného stredoveku.

By the spring of 1844, the testing process had reached a “turning point” for Jehoiakim and the Protestants, and just as in the first testing process for spiritual Israel, they “turned” and walked no more with Jesus. In that history Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah represent the Millerites, who chose to eat the little book which was sweet in their mouth, but became bitter in their stomach.

Na jar roku 1844 dospel proces skúšky pre Jehojakíma a protestantov k „bodu obratu“ a práve tak ako v prvom procese skúšky duchovného Izraela sa „odvrátili“ a viac už s Ježišom nechodili. V tejto dejinnej línii Daniel, Chananjah, Mišael a Azarjah predstavujú mileritov, ktorí sa rozhodli zjesť malú knižku, ktorá bola sladká v ich ústach, ale zhorkla im v žalúdku.

If we include Adam and Eve, we have four classic witnesses that the test is represented by the act of eating. We have several prophetic witnesses, that all have the signature of the first and the last. The witness of the test of manna is a first witness, and the test of the Bread of Heaven is both a first test for spiritual Israel, while also being the last witness for ancient Israel. The test of the little book is both the first and the last. It is the end of spiritual Israel’s wandering as the church in the wilderness, and it is the first of those who were chosen to be the final denominated people of God. The Millerites were the beginning of God’s denominated people, which were to be identified as the true horn of Protestantism. There are several witnesses to the testing process that begins when the first message is empowered.

Ak zahrnieme Adama a Evu, máme štyroch klasických svedkov toho, že skúška je znázornená úkonom jedenia. Máme niekoľko prorockých svedkov, ktorí všetci nesú pečať prvého a posledného. Svedectvo o skúške mannou je prvým svedkom a skúška Chleba z neba je zároveň prvou skúškou pre duchovný Izrael, a zároveň aj posledným svedkom pre staroveký Izrael. Skúška malej knižky je zároveň prvá i posledná. Je to koniec putovania duchovného Izraela ako cirkvi na púšti a je to prvý z tých, ktorí boli vyvolení, aby boli konečným denominovaným ľudom Božím. Milleriti boli počiatkom Božieho denominovaného ľudu, ktorý mal byť označený za pravý roh protestantizmu. Existuje niekoľko svedkov procesu skúšania, ktorý sa začína, keď je prvé posolstvo zmocnené.

In those processes of testing there arrives a “turning point”, where nearly all of the disciples turn away. At Joshua and Caleb’s testimony all Israel turned away and sought to return to Egypt. At the church in Galilee, the majority of disciples turned away. Because Jesus is the Alpha and Omega, the “turning point” that is represented at the end of the testing process is also illustrated at the beginning of the testing process. When the manna was first provided for ancient Israel, there were those that immediately turned away from the instructions. At Christ’s baptism He turned away and went into the wilderness. Sister White uses the symbol of a turning point in a very informative fashion.

V týchto procesoch skúšania prichádza „bod obratu“, v ktorom sa takmer všetci učeníci odvrátia. Pri svedectve Jozuu a Káleba sa celý Izrael odvrátil a usiloval sa vrátiť do Egypta. V cirkvi v Galilei sa väčšina učeníkov odvrátila. Pretože Ježiš je Alfa a Omega, „bod obratu“, ktorý je predstavený na konci procesu skúšania, je znázornený aj na začiatku procesu skúšania. Keď bola manna po prvý raz poskytnutá starovekému Izraelu, boli takí, ktorí sa od pokynov okamžite odvrátili. Pri Kristovom krste sa odvrátil a odišiel na púšť. Sestra Whiteová používa symbol bodu obratu veľmi poučným spôsobom.

> “There are periods which are turning points in the history of nations and of the church. In the providence of God, when these different crises arrive, the light for that time is given. If it is received, there is spiritual progress; if it is rejected, spiritual declension and shipwreck follow. The Lord in His word has opened up the aggressive work of the gospel as it has been carried on in the past, and will be in the future, even to the closing conflict, when Satanic agencies will make their last wonderful movement. From that word we understand that the forces are now at work that will usher in the last great conflict between good and evil—between Satan, the prince of darkness, and Christ, the Prince of life. But the coming triumph for the men who love and fear God is as sure as that His throne is established in the heavens.” Bible Echo, August 26, 1895.

> „Sú obdobia, ktoré sú zlomovými bodmi v dejinách národov i cirkvi. V Božej prozreteľnosti, keď nastanú tieto rozličné krízy, je dané svetlo pre daný čas. Ak je prijaté, nasleduje duchovný pokrok; ak je odmietnuté, nasleduje duchovný úpadok a stroskotanie. Pán vo svojom slove odhalil útočné dielo evanjelia tak, ako sa uskutočňovalo v minulosti a ako sa bude uskutočňovať v budúcnosti, až po záverečný konflikt, keď satanské mocnosti vykonajú svoj posledný podivuhodný pohyb. Z tohto slova chápeme, že už teraz pôsobia sily, ktoré uvedú posledný veľký konflikt medzi dobrom a zlom — medzi satanom, kniežaťom temnosti, a Kristom, Kniežaťom života. No prichádzajúce víťazstvo pre mužov, ktorí milujú Boha a boja sa Ho, je také isté, ako je Jeho trón upevnený na nebesiach.“ Bible Echo, 26. augusta 1895.

When the manna was first given to ancient Israel, the light for that history was given. At Christ’s baptism the light for that history was given. On August 11, 1840 the light for that history was given. Each of those turning points mark the beginning of a testing process that ultimately ends at another turning point, when the former covenant people turn away and walk with Christ no more.

Keď bola manna prvýkrát daná starovekému Izraelu, bolo dané svetlo pre tieto dejiny. Pri Kristovom krste bolo dané svetlo pre tieto dejiny. Dňa 11. augusta 1840 bolo dané svetlo pre tieto dejiny. Každý z týchto zlomových bodov označuje začiatok skúšobného procesu, ktorý sa napokon končí pri ďalšom zlomovom bode, keď sa niekdajší zmluvný ľud odvracia a už viac nechodí s Kristom.

Because these various testing processes represent both a testing process for the former covenant people and also for the new covenant people, there are two conclusions of the testing process. The conclusion of the testing process, and therefore the final turning point for the Protestants in the Millerite history, was the spring of 1844. The conclusion of the testing process (in the Fall of 1844), or turning point for the Millerites themselves, came after the turning point for the former people of God.

Pretože tieto rozličné procesy skúšky predstavujú jednak proces skúšky pre ľud bývalej zmluvy, ako aj pre ľud novej zmluvy, existujú dva závery procesu skúšky. Záver procesu skúšky, a teda konečný bod obratu pre protestantov v milleritskej histórii, nastal na jar roku 1844. Záver procesu skúšky (na jeseň roku 1844), čiže bod obratu pre samých milleritov, prišiel po bode obratu pre bývalý Boží ľud.

In the history of Christ, the testing process is identified by his twice cleansing the temple, once at the beginning of his ministry, and then again at the ending of his ministry.

V dejinách Krista sa proces skúšky označuje tým, že dvakrát očistil chrám: raz na začiatku svojej služby a potom opäť na konci svojej služby.

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> „Keď Ježiš začal svoju verejnú službu, očistil chrám od jeho svätokrádežného znesvätenia. Medzi poslednými činmi Jeho služby bolo druhé očistenie chrámu. Tak aj v poslednom diele varovania sveta zaznievajú k cirkvám dve odlišné výzvy. Posolstvo druhého anjela znie: ‚Padol, padol Babylon, to veľké mesto, lebo všetky národy napojil vínom hnevu svojho smilstva‘ (Zjavenie 14,8). A v mocnom volaní posolstva tretieho anjela je počuť hlas z neba, ktorý hovorí: ‚Vyjdite z nej, ľud môj, aby ste sa nestali účastnými jej hriechov a aby ste nedostali z jej rán. Lebo jej hriechy dosiahli až po nebo a Boh sa rozpamätal na jej neprávosti‘ (Zjavenie 18,4. 5).“ Selected Messages, kniha 2, 118.

The testing process of the two temple cleansings of Christ is aligned with Malachi chapter three, in the writings of the Spirit of Prophecy.

Proces skúšky dvoch očistení chrámu Kristom je v spisoch Ducha proroctva uvedený do súladu s treťou kapitolou Malachiáša.

> “In cleansing the temple from the world’s buyers and sellers, Jesus announced His mission to cleanse the heart from the defilement of sin,—from the earthly desires, the selfish lusts, the evil habits, that corrupt the soul. Malachi 3:1–3 quoted.” The Desire of Ages, 161.

> „Keď Ježiš očistil chrám od kupujúcich a predávajúcich tohto sveta, oznámil svoje poslanie očistiť srdce od poškvrny hriechu — od pozemských žiadostí, sebeckých žiadostí, zlých návykov, ktoré kazia dušu. Citované Malachiáš 3,1–3.“ Túžba vekov, 161.

The cleansing of God’s people represents the testing process that is repeatedly identified with several lines of prophecy. Every reference, beginning with Adam and Eve unto the Millerite history represents the cleansing of the one hundred and forty-four thousand.

Očisťovanie Božieho ľudu predstavuje proces skúšky, ktorý je opakovane stotožňovaný s viacerými líniami proroctva. Každý odkaz, počnúc Adamom a Evou až po dejiny mileritov, predstavuje očisťovanie stoštyridsaťštyritisíc.

> “In the last days of this earth’s history, God’s covenant with his commandment-keeping people is to be renewed.” Review and Herald, February 26, 1914.

> „V posledných dňoch dejín tejto zeme má byť Božia zmluva s jeho ľudom zachovávajúcim jeho prikázania obnovená.“ Review and Herald, 26. februára 1914.

The cleansing process of the one hundred and forty-four thousand is the first reference in the book of Daniel, which is the first book of the two books that together represent the Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before human probation closes. The cleansing process of the one hundred and forty-four thousand is also represented as the sealing process. When the first message of the cleansing, sealing process of the one hundred and forty-four thousand began on September 11, 2001, it was a turning point for the church and for the world. In Revelation chapter eighteen, the angel that lightens the world with his glory then arrived. Yet in Revelation eighteen, the angel is not represented as having anything to eat in his hand—but it is there. The little book is there. It can be easily recognized by those who choose to eat the methodology represented as “line upon line,” by the prophet Isaiah.

Proces očisťovania sto štyridsiatich štyroch tisíc je prvým odkazom v knihe Daniel, ktorá je prvou knihou z dvoch kníh, ktoré spolu predstavujú Zjavenie Ježiša Krista, odpečatené tesne pred uzavretím času milosti pre ľudstvo. Proces očisťovania sto štyridsiatich štyroch tisíc je zároveň predstavený ako proces pečatenia. Keď sa 11. septembra 2001 začalo prvé posolstvo procesu očisťovania a pečatenia sto štyridsiatich štyroch tisíc, bol to bod obratu pre cirkev i pre svet. V osemnástej kapitole Zjavenia potom prišiel anjel, ktorý osvecuje svet svojou slávou. V Zjavení osemnásť však anjel nie je predstavený tak, že by mal vo svojej ruke niečo na jedenie — ale je to tam. Malá knižka je tam. Tí, ktorí sa rozhodnú jesť metodológiu, ktorú prorok Izaiáš predstavuje ako „riadok za riadkom“, ju môžu ľahko rozpoznať.

By laying “line upon line” we understand that when Christ descended on September 11, 2001, he also had a “little book” which had been represented as “manna”, the “bread of heaven” and the “little book”. But on September 11, 2001, the former chosen people, represented by Jehoiakim, chose to hold to the customs and traditions of Adventism, and then began their march into the captivity of Babylon which will be complete at the Sunday law.

Z kladenia „riadku na riadok“ chápeme, že keď Kristus zostúpil 11. septembra 2001, mal pri sebe aj „malú knižku“, ktorá bola predstavená ako „manna“, „chlieb z neba“ a „malá knižka“. No 11. septembra 2001 si bývalý vyvolený ľud, predstavovaný Jojakímom, zvolil, že sa bude pridŕžať zvykov a tradícií adventizmu, a potom začal svoj pochod do babylonského zajatia, ktoré bude dovŕšené pri nedeľnom zákone.

> “Now comes the word that I have declared that New York is to be swept away by a tidal wave? This I have never said. I have said, as I looked at the great buildings going up there, story after story, ‘What terrible scenes will take place when the Lord shall arise to shake terribly the earth! Then the words of Revelation 18:1–3 will be fulfilled.’ The whole of the eighteenth chapter of Revelation is a warning of what is coming on the earth. But I have no light in particular in regard to what is coming on New York, only that I know that one day the great buildings there will be thrown down by the turning and overturning of God’s power. From the light given me, I know that destruction is in the world. One word from the Lord, one touch of his mighty power, and these massive structures will fall. Scenes will take place the fearfulness of which we cannot imagine.” Review and Herald, July 5, 1906.

> „Odkiaľ pochádza tvrdenie, ktoré som vraj vyslovila, že New York má byť zmietnutý prívalovou vlnou? To som nikdy nepovedala. Povedala som, keď som sa pozerala na veľké budovy, ktoré tam vyrastali, poschodie za poschodím: ,Aké hrozné výjavy nastanú, keď Pán povstane, aby strašne zatriasol zemou! Vtedy sa naplnia slová zo Zjavenia 18,1–3.‘ Celá osemnásta kapitola Zjavenia je výstrahou pred tým, čo príde na zem. Nemám však nijaké osobitné svetlo, pokiaľ ide o to, čo príde na New York; viem len to, že jedného dňa budú tamojšie veľké budovy zrútené obrátením a prevrátením Božej moci. Zo svetla, ktoré mi bolo dané, viem, že vo svete je skaza. Jediné slovo od Pána, jediný dotyk jeho mocnej sily, a tieto mohutné stavby padnú. Nastanú výjavy, ktorých hrôzostrašnosť si nevieme predstaviť.“ Review and Herald, 5. júla 1906.

When the “great buildings” of “New York” were “thrown down by the turning and overturning of God’s power,” on September 11, 2001, the light of the angel of Revelation eighteen filled the whole earth, for a turning point had come in the history of the earth beast of Revelation thirteen.

Keď boli „veľké budovy“ „New Yorku“ „zvrhnuté obrátením a prevrátením Božej moci“ 11. septembra 2001, svetlo anjela zo Zjavenia osemnástej kapitoly naplnilo celú zem, lebo v dejinách zemského šelmy zo Zjavenia trinástej kapitoly nastal zlomový bod.

> “There are periods which are turning points in the history of nations and of the church. In the providence of God, when these different crises arrive, the light for that time is given. If it is received, there is spiritual progress; if it is rejected, spiritual declension and shipwreck follow.” Bible Echo, August 26, 1895.

> „Sú obdobia, ktoré predstavujú zlomové body v dejinách národov i cirkvi. V Božej prozreteľnosti, keď prichádzajú tieto rozličné krízy, je dané svetlo pre ten čas. Ak je prijaté, nasleduje duchovný pokrok; ak je odmietnuté, nasleduje duchovný úpadok a stroskotanie.“ Bible Echo, 26. august 1895.

When the light of the angel of Revelation eighteen arrived on September 11, 2001, those who received the light progressed spiritually and those who rejected the light declined spiritually, and began their rebellious journey onward to their final turning point of the Sunday law, where they forever make shipwreck of their profession as the messengers of the third angel. Those in Galilee that turned away and walked no more with Christ in John 6:66, were turning away from the light that had first arrived at his baptism, which is where the first message of that testing history was empowered. In Daniel chapter one, two classes of worshippers are illustrated in the history when the first message is empowered. Jehoiakim represents those that make shipwreck of faith, and Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah represent the faithful.

Keď 11. septembra 2001 prišlo svetlo anjela zo Zjavenia osemnástej kapitoly, tí, ktorí toto svetlo prijali, duchovne napredovali, a tí, ktorí svetlo odmietli, duchovne upadli a začali svoju vzbúrenskú cestu ďalej k svojmu poslednému bodu obratu, k nedeľnému zákonu, kde navždy stroskotávajú vo svojom vyznaní ako poslovia tretieho anjela. Tí v Galilei, ktorí sa odvrátili a viac nechodili s Kristom podľa Ján 6,66, sa odvracali od svetla, ktoré prvý raz prišlo pri jeho krste, kde bolo posilnené prvé posolstvo dejín tej skúšky. V prvej kapitole Daniela sú v dejinách, keď je prvé posolstvo posilnené, znázornené dve triedy uctievačov. Jehojakim predstavuje tých, ktorí stroskotávajú vo viere, a Daniel, Chananja, Mišael a Azarja predstavujú verných.

> In the third year of the reign of Jehoiakim king of Judah came Nebuchadnezzar king of Babylon unto Jerusalem, and besieged it. And the Lord gave Jehoiakim king of Judah into his hand, with part of the vessels of the house of God: which he carried into the land of Shinar to the house of his god; and he brought the vessels into the treasure house of his god. And the king spake unto Ashpenaz the master of his eunuchs, that he should bring certain of the children of Israel, and of the king’s seed, and of the princes; Children in whom was no blemish, but well favoured, and skilful in all wisdom, and cunning in knowledge, and understanding science, and such as had ability in them to stand in the king’s palace, and whom they might teach the learning and the tongue of the Chaldeans. And the king appointed them a daily provision of the king’s meat, and of the wine which he drank: so nourishing them three years, that at the end thereof they might stand before the king. Now among these were of the children of Judah, Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: Unto whom the prince of the eunuchs gave names: for he gave unto Daniel the name of Belteshazzar; and to Hananiah, of Shadrach; and to Mishael, of Meshach; and to Azariah, of Abednego. But Daniel purposed in his heart that he would not defile himself with the portion of the king’s meat, nor with the wine which he drank: therefore he requested of the prince of the eunuchs that he might not defile himself. Daniel 1:1-8.

> V treťom roku kraľovania Jojakima, judského kráľa, prišiel Nebukadnesar, babylonský kráľ, do Jeruzalema a obľahol ho. A Pán vydal Jojakima, judského kráľa, do jeho ruky i časť nádob z domu Božieho; tie odniesol do krajiny Šineár, do domu svojho boha, a nádoby priniesol do pokladnice svojho boha. Potom kráľ povedal Ašpenázovi, predstavenému svojich komorníkov, aby priviedol niektorých zo synov Izraelových, z kráľovského rodu i zo šľachty, mládencov, na ktorých nebolo nijakej vady, ale boli pekného vzhľadu, zbehlých vo všetkej múdrosti, znalých poznania, chápavých vedy, a takých, v ktorých bola schopnosť stáť v kráľovskom paláci, a aby ich vyučili písmu a jazyku Chaldejcov. A kráľ im určil každodenný prídel z kráľovských pokrmov a z vína, ktoré sám pil, aby ich tak živili tri roky, a po ich uplynutí aby stáli pred kráľom. Medzi nimi boli zo synov Júdových Daniel, Chananiáš, Míšael a Azariáš. A predstavený komorníkov im dal mená: Danielovi dal meno Baltazár, Chananiášovi Sadrach, Míšaelovi Méšach a Azariášovi Abédnégo. Daniel si však zaumienil vo svojom srdci, že sa nepoškvrní z kráľovských pokrmov ani vínom, ktoré kráľ pil; preto prosil predstaveného komorníkov, aby sa nemusel poškvrniť. Daniel 1:1–8.

Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah were the children of Judah. They were made into eunuchs, thus representing the final generation of Adventism. Nebuchadnezzar, as many ancient kings, had the four Judean youths castrated, to remove any concerns the king might have when they served as slaves and interacted with the king’s wives and concubines.

Daniel, Chananja, Mišael a Azarja boli judskí synovia. Boli urobení eunuchmi, a tak predstavujú poslednú generáciu adventizmu. Nabuchodonozor dal, ako mnohí starovekí králi, štyroch judských mládencov vykastrovať, aby odstránil akékoľvek obavy, ktoré mohol mať kráľ, keď mu slúžili ako otroci a prichádzali do styku s kráľovými manželkami a konkubínami.

Symbolically it represents the final generation of Adventism, for there would be no more line of Judah after these four. Four is a symbol of worldwide, and thus represents the final generation of Seventh-day Adventists around the world who recognize September 11, 2001, as a fulfillment of God’s prophetic Word.

Symbolicky predstavuje poslednú generáciu adventizmu, lebo po týchto štyroch už nebude žiadna ďalšia línia Júdu. Štyri sú symbolom celosvetovosti, a preto to predstavuje poslednú generáciu adventistov siedmeho dňa na celom svete, ktorí uznávajú 11. september 2001 ako naplnenie Božieho prorockého slova.

Those Seventh-day Adventists are the subject of God’s prophetic Word, for they are those called to be the one hundred and forty-four thousand. Yet their prophetic heritage began with the rebellion of their fathers, in 1863. That initial rebellion is almost impossible to recognize for it has been covered by the traditions and customs of four generations of escalating rebellion. Though difficult to recognize it must be seen and acknowledged, as Daniel ultimately does in Daniel chapter nine. He did so by recognizing the truth located in God’s prophetic Word.

Tí adventisti siedmeho dňa sú predmetom Božieho prorockého Slova, lebo sú tými, ktorí sú povolaní byť stoštyridsaťštyritisíc. Ich prorocké dedičstvo sa však začalo vzburou ich otcov v roku 1863. Túto počiatočnú vzburu je takmer nemožné rozpoznať, pretože ju zakryli tradície a obyčaje štyroch generácií stupňujúcej sa vzbury. Hoci je ťažké ju rozpoznať, musí byť videná a uznaná, ako to napokon robí Daniel v deviatej kapitole knihy Daniel. Urobil tak tým, že rozpoznal pravdu nachádzajúcu sa v Božom prorockom Slove.

The rebellion that Daniel and the three worthies directly descended from, was their father’s refusal to remain separate from the heathen influences that surrounded them. In 1863, Laodicean Adventism returned to the biblical methodology of apostate Protestantism and Catholicism, to uphold their rejection of Miller’s identification of the “seven times” of Leviticus twenty-six. That rebellion for Daniel and the three worthies was represented by king Hezekiah.

Vzburou, z ktorej Daniel a traja mládenci priamo vzišli, bolo odmietnutie ich otca zostať oddelený od pohanských vplyvov, ktoré ich obklopovali. V roku 1863 sa laodicejský adventizmus vrátil k biblickej metodológii odpadlíckeho protestantizmu a katolicizmu, aby podoprel svoje odmietnutie Millerovho stotožnenia „sedemnásobku“ z Levitikus dvadsaťšesť. Túto vzburu v prípade Daniela a troch mládencov predstavoval kráľ Ezechiáš.

King Hezekiah pled with the Lord not to die, and his prayer was answered when the Lord gave him another 15 years. In doing so, he then fathered Manasseh, one of the most wicked kings of Judah, but also the king that marks the beginning of the progressive seven-step conquering and enslavement of Judah. In 1856, the True Witness came to knock on Laodicean Adventism’s door, but they chose to live and not die to self. By 1863, they had rebuilt “Jericho” and started the escalating rebellion that ultimately prevented them from recognizing September 11, 2001 as the beginning of their three-step journey into the slavery of spiritual Babylon that ends at the Sunday law.

Kráľ Ezechiáš úpenlivo prosil Hospodina, aby nezomrel, a jeho modlitba bola vyslyšaná, keď mu Hospodin pridal ďalších 15 rokov. Tým potom splodil Menaššeho, jedného z najbezbožnejších judských kráľov, ale aj kráľa, ktorý označuje začiatok postupného sedemstupňového dobývania a zotročovania Judska. V roku 1856 prišiel Pravý Svedok zaklopať na dvere laodicejského adventizmu, no oni sa rozhodli žiť a nezomrieť sebe. Do roku 1863 znovu vystavali „Jericho“ a začali stupňujúcu sa vzburu, ktorá im napokon zabránila rozpoznať 11. september 2001 ako začiatok ich trojstupňovej cesty do otroctva duchovného Babylona, ktorá sa končí nedeľným zákonom.

For king Hezekiah, 1863 came when his prayer to live was granted. The Lord provided a sign that his prayer had been accepted. God confirmed the prayer by moving the sun, and the Babylonians saw the activity of God in the heavens, though they knew not what it meant. The Babylonians then came to Jerusalem to find out about the God who had the power to control the sun. Instead of glorifying the God of Heaven, king Hezekiah, instead of dying to self, chose to glorify his temple and city instead of the God who had chosen to place His name in that temple and city.

Pre kráľa Ezechiáša prišiel rok 1863 vtedy, keď bola vyslyšaná jeho modlitba za život. Pán dal znamenie, že jeho modlitba bola prijatá. Boh potvrdil túto modlitbu tým, že pohol slnkom, a Babylončania videli Božie pôsobenie na nebesiach, hoci nevedeli, čo to znamená. Babylončania potom prišli do Jeruzalema, aby sa dozvedeli o Bohu, ktorý mal moc ovládať slnko. Namiesto toho, aby oslavoval Boha nebies, kráľ Ezechiáš, namiesto toho, aby zomrel sebe, sa rozhodol oslavovať svoj chrám a svoje mesto namiesto Boha, ktorý si zvolil položiť svoje meno do toho chrámu a mesta.

That rebellion brought the prophecy that children from his blood line would become slaves and eunuchs in Babylon. Those children were Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah, and represent the spiritual final generation of those Seventh-day Adventists that recognize September 11, 2001 as a turning point in the history of the nations of the world and of the church, when the light is given that is to test and seal the one hundred and forty-four thousand.

Tá vzbura priniesla proroctvo, že deti z jeho pokrvnej línie sa stanú otrokmi a eunuchmi v Babylone. Tými deťmi boli Daniel, Chananja, Míšael a Azarja a predstavujú duchovnú poslednú generáciu tých adventistov siedmeho dňa, ktorí uznávajú 11. september 2001 za bod obratu v dejinách národov sveta i cirkvi, keď je dané svetlo, ktoré má skúšať a spečatiť sto štyridsaťštyri tisíc.

> In those days was Hezekiah sick unto death. And the prophet Isaiah the son of Amoz came to him, and said unto him, Thus saith the Lord, Set thine house in order; for thou shalt die, and not live. Then he turned his face to the wall, and prayed unto the Lord, saying, I beseech thee, O Lord, remember now how I have walked before thee in truth and with a perfect heart, and have done that which is good in thy sight. And Hezekiah wept sore. And it came to pass, afore Isaiah was gone out into the middle court, that the word of the Lord came to him, saying, Turn again, and tell Hezekiah the captain of my people, Thus saith the Lord, the God of David thy father, I have heard thy prayer, I have seen thy tears: behold, I will heal thee: on the third day thou shalt go up unto the house of the Lord. And I will add unto thy days fifteen years; and I will deliver thee and this city out of the hand of the king of Assyria; and I will defend this city for mine own sake, and for my servant David’s sake. And Isaiah said, Take a lump of figs. And they took and laid it on the boil, and he recovered. And Hezekiah said unto Isaiah, What shall be the sign that the Lord will heal me, and that I shall go up into the house of the Lord the third day? And Isaiah said, This sign shalt thou have of the Lord, that the Lord will do the thing that he hath spoken: shall the shadow go forward ten degrees, or go back ten degrees? And Hezekiah answered, It is a light thing for the shadow to go down ten degrees: nay, but let the shadow return backward ten degrees. And Isaiah the prophet cried unto the Lord: and he brought the shadow ten degrees backward, by which it had gone down in the dial of Ahaz. At that time Berodachbaladan, the son of Baladan, king of Babylon, sent letters and a present unto Hezekiah: for he had heard that Hezekiah had been sick. And Hezekiah hearkened unto them, and shewed them all the house of his precious things, the silver, and the gold, and the spices, and the precious ointment, and all the house of his armour, and all that was found in his treasures: there was nothing in his house, nor in all his dominion, that Hezekiah shewed them not. Then came Isaiah the prophet unto king Hezekiah, and said unto him, What said these men? and from whence came they unto thee? And Hezekiah said, They are come from a far country, even from Babylon. And he said, What have they seen in thine house? And Hezekiah answered, All the things that are in mine house have they seen: there is nothing among my treasures that I have not shewed them. And Isaiah said unto Hezekiah, Hear the word of the Lord. Behold, the days come, that all that is in thine house, and that which thy fathers have laid up in store unto this day, shall be carried into Babylon: nothing shall be left, saith the Lord. And of thy sons that shall issue from thee, which thou shalt beget, shall they take away; and they shall be eunuchs in the palace of the king of Babylon. Then said Hezekiah unto Isaiah, Good is the word of the Lord which thou hast spoken. And he said, Is it not good, if peace and truth be in my days? And the rest of the acts of Hezekiah, and all his might, and how he made a pool, and a conduit, and brought water into the city, are they not written in the book of the chronicles of the kings of Judah? And Hezekiah slept with his fathers: and Manasseh his son reigned in his stead. 2 Kings 20:1–21.

> V tých dňoch Ezechiáš ochorel na smrť. A prišiel k nemu prorok Izaiáš, syn Ámozov, a povedal mu: Takto hovorí Hospodin: Usporiadaj svoj dom, lebo zomrieš a nebudeš žiť. Vtedy sa obrátil tvárou k stene a modlil sa k Hospodinovi, hovoriac: Ach, Hospodine, rozpomeň sa teraz, prosím, ako som chodil pred tebou v pravde a s dokonalým srdcom a konal som, čo je dobré v tvojich očiach. A Ezechiáš sa veľmi rozplakal. A stalo sa, prv ako Izaiáš vyšiel do prostredného nádvoria, že k nemu zaznelo slovo Hospodinovo: Vráť sa a povedz Ezechiášovi, kniežaťu môjho ľudu: Takto hovorí Hospodin, Boh Dávida, tvojho otca: Počul som tvoju modlitbu, videl som tvoje slzy; hľa, uzdravím ťa; tretieho dňa vystúpiš do domu Hospodinovho. A pridám k tvojim dňom pätnásť rokov a vyslobodím teba i toto mesto z ruky asýrskeho kráľa; a budem brániť toto mesto pre seba a pre svojho služobníka Dávida. A Izaiáš povedal: Vezmite kus figovej placky. A vzali ju a priložili na vred, a uzdravil sa. A Ezechiáš povedal Izaiášovi: Aké bude znamenie, že ma Hospodin uzdraví a že tretieho dňa vystúpim do domu Hospodinovho? A Izaiáš povedal: Toto budeš mať za znamenie od Hospodina, že Hospodin vykoná slovo, ktoré povedal: Má tieň postúpiť o desať stupňov dopredu, či sa vrátiť o desať stupňov späť? A Ezechiáš odpovedal: Ľahká vec je pre tieň zostúpiť o desať stupňov; nie, nech sa tieň vráti o desať stupňov späť. A prorok Izaiáš volal k Hospodinovi, a on priviedol tieň späť o desať stupňov, po ktorých bol zostúpil na Achazových hodinách. V tom čase poslal Beródak-Baladán, syn Baladánov, babylonský kráľ, listy a dar Ezechiášovi, lebo počul, že Ezechiáš bol chorý. A Ezechiáš ich prijal a ukázal im celý dom svojich drahocenností, striebro, zlato, voňavé veci, vzácny olej, celý dom svojej výzbroje a všetko, čo sa našlo v jeho pokladoch; nebolo ničoho v jeho dome ani v celom jeho panstve, čo by im Ezechiáš neukázal. Vtedy prišiel prorok Izaiáš ku kráľovi Ezechiášovi a povedal mu: Čo hovorili títo muži a odkiaľ k tebe prišli? A Ezechiáš povedal: Prišli ku mne z ďalekej krajiny, z Babylonu. A on povedal: Čo videli v tvojom dome? A Ezechiáš odpovedal: Videli všetko, čo je v mojom dome; niet ničoho v mojich pokladoch, čo by som im neukázal. A Izaiáš povedal Ezechiášovi: Počuj slovo Hospodinovo. Hľa, prídu dni, keď všetko, čo je v tvojom dome a čo tvoji otcovia zhromažďovali až do dnešného dňa, bude odnesené do Babylonu; nič nezostane, hovorí Hospodin. A z tvojich synov, ktorí vyjdú z teba, ktorých splodíš, vezmú, a budú komorníkmi v paláci babylonského kráľa. Vtedy povedal Ezechiáš Izaiášovi: Dobré je slovo Hospodinovo, ktoré si hovoril. A povedal: Či nie je dobré, ak bude za mojich dní pokoj a pravda? A ostatné skutky Ezechiášove a všetka jeho moc, i ako urobil rybník a vodovod a priviedol vodu do mesta, či nie sú zapísané v knihe Letopisov judských kráľov? A Ezechiáš zosnul so svojimi otcami a namiesto neho kraľoval jeho syn Menašše. 2. Kráľov 20:1–21.

The next verse says:

Nasledujúci verš hovorí:

> Manasseh was twelve years old when he began to reign, and reigned fifty and five years in Jerusalem. And his mother’s name was Hephzibah. 2 Kings 21:1.

> Menaše mal dvanásť rokov, keď začal kraľovať, a kraľoval päťdesiatpäť rokov v Jeruzaleme. A meno jeho matky bolo Chefciba. 2. Kráľov 21,1.

What would have been the result if king Hezekiah had accepted the Lord’s will, and simply got his house in order and died? He was given fifteen extra years, and three years later wicked Manasseh was born. What would have happened in 1856, if Adventism had accepted the transition from Philadelphia unto Laodicea and got their house in order and left the foundational truths of William Miller intact? I suppose we will never know the answer to that question, but what we do know is that “Daniel purposed in his heart that he would not defile himself with the portion of the king’s meat, nor with the wine which he drank.”

Aký by bol výsledok, keby kráľ Ezechiáš prijal Pánovu vôľu, jednoducho dal svoj dom do poriadku a zomrel? Bolo mu pridaných pätnásť rokov a o tri roky neskôr sa narodil bezbožný Menaše. Čo by sa bolo stalo v roku 1856, keby adventizmus prijal prechod z Filadelfie do Laodicey, dal svoj dom do poriadku a ponechal základné pravdy Williama Millera neporušené? Predpokladám, že odpoveď na túto otázku sa nikdy nedozvieme, ale vieme toto: „Daniel si zaumienil vo svojom srdci, že sa nepoškvrní pokrmom z kráľovho stola ani vínom, ktoré on pil.“

We will continue Daniel chapter one in the next article.

V ďalšom článku budeme pokračovať v prvej kapitole Daniela.

Back to Articles