Article

# The Book of Daniel - Number One

Kniha Daniel – číslo jeden

The Ulai and Hiddekel

Ulaj a Hidekel

Author

Jeff Pippenger

Published

November 21, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

> “Ministers and people declared that the prophecies of Daniel and the Revelation were incomprehensible mysteries. But Christ directed his disciples to the words of the prophet Daniel concerning events to take place in their time, and said, ‘Whoso readeth, let him understand.’ Matthew 24:15. And the assertion that the Revelation is a mystery, not to be understood, is contradicted by the very title of the book: ‘The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to show unto his servants things which must shortly come to pass. . . . Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein; for the time is at hand.’ Revelation 1:1–3.

> „Kazatelia i ľud vyhlasovali, že proroctvá Daniela a Zjavenia sú nepochopiteľné tajomstvá. Kristus však upriamil svojich učeníkov na slová proroka Daniela o udalostiach, ktoré sa mali odohrať v ich dobe, a povedal: ,Kto číta, nech rozumie.‘ Matúš 24:15. A tvrdeniu, že Zjavenie je tajomstvom, ktorému nemožno porozumieť, protirečí už samotný názov knihy: ,Zjavenie Ježiša Krista, ktoré mu dal Boh, aby ukázal svojim služobníkom, čo sa má onedlho stať.... Blahoslavený je ten, kto číta, aj tí, ktorí počúvajú slová tohto proroctva a zachovávajú, čo je v ňom napísané, lebo čas je blízko.‘ Zjavenie 1:1–3.

> “Says the prophet: ‘Blessed is he that readeth’—there are those who will not read; the blessing is not for them. ‘And they that hear’—there are some, also, who refuse to hear anything concerning the prophecies; the blessing is not for this class. ‘And keep those things which are written therein’—many refuse to heed the warnings and instructions contained in the Revelation. None of these can claim the blessing promised. All who ridicule the subjects of the prophecy, and mock at the symbols here solemnly given, all who refuse to reform their lives, and prepare for the coming of the Son of man, will be unblest.

> „Prorok hovorí: ‚Blahoslavený, kto číta‘ — sú takí, ktorí nebudú čítať; požehnanie nie je pre nich. ‚A tí, ktorí počúvajú‘ — sú aj takí, ktorí odmietajú počúvať čokoľvek o proroctvách; požehnanie nie je pre túto skupinu. ‚A zachovávajú, čo je v nej napísané‘ — mnohí odmietajú dbať na výstrahy a pokyny obsiahnuté v Zjavení. Nikto z nich si nemôže nárokovať zasľúbené požehnanie. Všetci, ktorí zosmiešňujú predmety proroctva a posmievajú sa symbolom, ktoré sú tu slávnostne podané, všetci, ktorí sa odmietajú napraviť vo svojom živote a pripraviť sa na príchod Syna človeka, zostanú bez požehnania.

> “In view of the testimony of Inspiration, how dare men teach that the Revelation is a mystery, beyond the reach of human understanding? It is a mystery revealed, a book opened. The study of the Revelation directs the mind to the prophecies of Daniel, and both present most important instruction, given of God to men, concerning events to take place at the close of this world’s history.” The Great Controversy, 340.

> „Ako sa ľudia vo svetle svedectva Inšpirácie opovažujú učiť, že Zjavenie je tajomstvom, presahujúcim dosah ľudského chápania? Je to zjavené tajomstvo, otvorená kniha. Štúdium Zjavenia usmerňuje myseľ k proroctvám Daniela a obe prinášajú nanajvýš dôležité poučenie, ktoré Boh dal ľuďom o udalostiach, ktoré sa majú odohrať na sklonku dejín tohto sveta.“ The Great Controversy, 340.

The “study of the Revelation directs the mind to the prophecies of Daniel.” Some persons only see prophecy within the book of Daniel. But Daniel presents two lines of truth and the truth that represent his prophecies are the last six chapters of his book. The first six chapters present illustrated prophecy, that, by and large, are still unrecognized. Before we consider the first six chapters of Daniel, we will explain why there is actually only two prophecies represented in the last six chapters of Daniel. Sister White points out the two prophecies by referring to the two great rivers of Shinar. When we accept the symbolism she sets forth we find the key to see two, and only two prophecies in the last six chapters of Daniel.

„Štúdium Zjavenia upriamuje myseľ na proroctvá Daniela.“ Niektorí ľudia vidia proroctvo iba v knihe Daniel. Daniel však predkladá dve línie pravdy a pravdou, ktorá predstavuje jeho proroctvá, je posledných šesť kapitol jeho knihy. Prvých šesť kapitol predstavuje znázornené proroctvo, ktoré vo všeobecnosti ešte stále nie je rozpoznané. Skôr než budeme uvažovať o prvých šiestich kapitolách Daniela, vysvetlíme, prečo sú v posledných šiestich kapitolách Daniela v skutočnosti predstavené iba dve proroctvá. Sestra Whiteová poukazuje na tieto dve proroctvá tým, že odkazuje na dve veľké rieky Šineáru. Keď prijmeme symboliku, ktorú predkladá, nájdeme kľúč k tomu, aby sme v posledných šiestich kapitolách Daniela videli dve, a iba dve, proroctvá.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.” Testimonies to Ministers, 112.

> „Svetlo, ktoré Daniel prijal od Boha, bolo dané osobitne pre tieto posledné dni. Videnia, ktoré videl pri brehoch Ulaja a Chiddekelu, veľkých riek Šineáru, sa teraz napĺňajú a všetky predpovedané udalosti sa čoskoro uskutočnia.“ Testimonies to Ministers, 112.

The vision of chapter eight was given by the Ulai river.

Videnie ôsmej kapitoly bolo dané pri rieke Ulai.

> In the third year of the reign of king Belshazzar a vision appeared unto me, even unto me Daniel, after that which appeared unto me at the first. And I saw in a vision; and it came to pass, when I saw, that I was at Shushan in the palace, which is in the province of Elam; and I saw in a vision, and I was by the river of Ulai. Daniel 8:1, 2.

> V treťom roku kraľovania kráľa Belšaccara sa mne, Danielovi, ukázalo videnie po tom, čo sa mi ukázalo na počiatku. A videl som vo videní; a stalo sa, keď som videl, že som bol v Šušane, v paláci, ktorý je v krajine Élám; a videl som vo videní, že som bol pri rieke Ulai. Daniel 8:1, 2.

When we took the paragraph from Testimonies to Ministers, where Sister White referenced “the Ulai and Hiddekel” and called them “the great rivers of Shinar” we were dissecting that paragraph from one of the most important commentaries on the study of the books of Daniel and Revelation in Sister White’s writings. In the passage she states, “There is need of a much closer study of the word of God; especially should Daniel and the Revelation have attention as never before in the history of our work.”

Keď sme vzali odsek zo svedectiev pre kazateľov, v ktorom sestra Whiteová spomenula „Ulaj a Hiddekel“ a nazvala ich „veľkými riekami Šineáru“, rozoberali sme tento odsek z jedného z najdôležitejších komentárov k štúdiu kníh Daniel a Zjavenie v spisoch sestry Whiteovej. V danej pasáži uvádza: „Je potrebné omnoho dôkladnejšie štúdium Božieho slova; osobitne Danielovi a Zjaveniu by sa mala venovať pozornosť ako nikdy predtým v dejinách nášho diela.“

If we closely study the first two verses we just cited from Daniel chapter eight they provide two internal witnesses to a fact that is often overlooked. Daniel says “in the third year of” Belshazzar “a vision appeared unto me.” Then he adds, “after that which appeared to me at the first.” This verse can be understood two ways, and either way produces the identical conclusion.

Ak budeme pozorne skúmať prvé dva verše, ktoré sme práve citovali z ôsmej kapitoly Daniela, poskytujú dve vnútorné svedectvá o skutočnosti, ktorá sa často prehliada. Daniel hovorí: „V treťom roku“ Belšaccara „ukázalo sa mi videnie.“ Potom dodáva: „po tom, ktoré sa mi ukázalo na počiatku.“ Tento verš možno chápať dvojako a každý z týchto spôsobov vedie k rovnakému záveru.

The angel Gabriel was the one that brought prophetic light to Daniel, as he did with all the prophets, for he had replaced Satan as the heavenly light bearer. This means that every prophetic rule that is located in the Scriptures was guided by Gabriel. Whether Daniel understood it or not, in verse one of chapter eight, not only is he identifying an important prophetic observation, but he provides two witnesses of the important prophetic observation in the verse. What Daniel recorded in verse one, is that he had received a vision previous to the vision he received by the Ulai river. The vision by the Ulai river came in Belshazzar’s third year. The vision, before the vision by the Ulai river, came in the first year of Belshazzar.

Anjel Gabriel bol tým, kto Danielovi priniesol prorocké svetlo, tak ako to činil so všetkými prorokmi, lebo nahradil satana ako nebeského nositeľa svetla. To znamená, že každé prorocké pravidlo, ktoré sa nachádza v Písmach, bolo vedené Gabrielom. Či tomu Daniel rozumel alebo nie, v prvom verši ôsmej kapitoly nielenže označuje dôležité prorocké pozorovanie, ale v tom verši podáva aj dvoch svedkov tohto dôležitého prorockého pozorovania. To, čo Daniel zaznamenal v prvom verši, je, že dostal videnie pred videním, ktoré prijal pri rieke Ulai. Videnie pri rieke Ulai prišlo v treťom roku Belšaccara. Videnie pred videním pri rieke Ulai prišlo v prvom roku Belšaccara.

> In the first year of Belshazzar king of Babylon Daniel had a dream and visions of his head upon his bed: then he wrote the dream, and told the sum of the matters. Daniel 7:1.

> V prvom roku vlády Belšaccara, babylonského kráľa, mal Daniel sen a videnia vo svojej hlave na svojom lôžku; potom sen zapísal a vyrozprával podstatu veci. Daniel 7:1.

In verse one of chapter eight, Daniel is identifying that he also had a vision in the first year of Belshazzar, because he says, “after that which appeared to me at the first.” Did the Ulai vision appear after the vision of Belshazzar’s first year, or did the vision appear after the first of the two parallel visions? Either answer is correct. The vision of the Ulai river is the same vision as the vision of chapter seven. Gabriel is employing the prophetic principle of “repeat and enlarge,” and simultaneously the rule that upon the testimony of two establishes a thing. Both visions address the kingdoms of Bible prophecy.

V prvom verši ôsmej kapitoly Daniel uvádza, že mal v prvom roku Balsazára aj videnie, pretože hovorí: „po tom, čo sa mi ukázalo na počiatku.“ Zjavilo sa videnie pri Ulaji po videní z prvého roku Balsazára, alebo sa zjavilo po prvom z dvoch paralelných videní? Obe odpovede sú správne. Videnie rieky Ulaj je tým istým videním ako videnie siedmej kapitoly. Gabriel uplatňuje prorockú zásadu „opakovať a rozširovať“ a súčasne pravidlo, že na svedectve dvoch sa vec potvrdzuje. Obe videnia sa zaoberajú kráľovstvami biblického proroctva.

The vision of chapter seven, portrays those kingdoms as beasts of prey, thus emphasizing and presenting them in the setting of their civil power. The vision of chapter eight, portrays those same kingdoms with symbols from God’s sanctuary service, though each of the symbols of the sanctuary service are purposely corrupted, in order to represent a counterfeit worship. Daniel eight, portrays the same kingdoms as the vision of chapter seven, but it places the kingdoms in their religious setting.

Videnie siedmej kapitoly zobrazuje tieto kráľovstvá ako dravé šelmy, čím ich zdôrazňuje a predstavuje v rámci ich občianskej moci. Videnie ôsmej kapitoly zobrazuje tie isté kráľovstvá prostredníctvom symbolov z Božej svätyňovej služby, hoci každý zo symbolov svätyňovej služby je zámerne porušený, aby predstavoval falošné uctievanie. Ôsma kapitola Daniela zobrazuje tie isté kráľovstvá ako videnie siedmej kapitoly, no umiestňuje tieto kráľovstvá do ich náboženského rámca.

The Ulai vision of Daniel chapter eight repeats and enlarges the vision of chapter seven. Chapter seven identifies the civil aspect of the kingdoms of Bible prophecy, and chapter eight identifies the religious aspect of the kingdoms of Bible prophecy. When this is recognized, it can then be understood that chapters seven and eight are the same vision. Chapter nine is where Gabriel comes to give the explanation of the element of time in the vision of chapter eight. Therefore, the vision of the Ulai represents chapters seven, eight and nine of the book of Daniel. The river Hiddekel is then introduced in chapter ten.

Videnie pri Ulai v ôsmej kapitole Daniela opakuje a rozširuje videnie zo siedmej kapitoly. Siedma kapitola identifikuje občiansky aspekt kráľovstiev biblického proroctva a ôsma kapitola identifikuje náboženský aspekt kráľovstiev biblického proroctva. Keď sa to rozpozná, možno potom pochopiť, že siedma a ôsma kapitola sú tým istým videním. Deviata kapitola je miestom, kde prichádza Gabriel, aby podal vysvetlenie časového prvku vo videní z ôsmej kapitoly. Preto videnie pri Ulai predstavuje siedmu, ôsmu a deviatu kapitolu knihy Daniel. Rieka Hiddekel je potom uvedená v desiatej kapitole.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. In those days I Daniel was mourning three full weeks. I ate no pleasant bread, neither came flesh nor wine in my mouth, neither did I anoint myself at all, till three whole weeks were fulfilled. And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel. Daniel 10:1–4.

> V treťom roku Cýra, kráľa Perzie, bolo Danielovi, ktorého meno sa volalo Baltazár, zjavené slovo; a to slovo bolo pravdivé, ale určený čas bol dlhý. A porozumel slovu a mal porozumenie videniu. V tých dňoch som ja, Daniel, smútil celé tri týždne. Nejedol som nijaký lahodný chlieb, ani mäso, ani víno nevošlo do mojich úst, ani som sa vôbec nepomazal, až kým sa nenaplnili celé tri týždne. A dvadsiateho štvrtého dňa prvého mesiaca, keď som bol pri brehu veľkej rieky, ktorá je Hidekel. Daniel 10:1–4.

The vision of the Hiddekel river introduces the prophetic history of the king of the north. It begins with the breakup of Alexander the Great’s kingdom, identifies the ebb and flow of the following history where ultimately the only two antagonists left from the disintegration of Alexander the Great’s former kingdom is a literal southern king versus a literal northern king. Ultimately it arrives at the history of the papacy, who then becomes the spiritual king of the north, who at the end of chapter eleven, comes to his end, Michael stands up and human probation closes. The simple overview is that the Ulai river vision is the internal vision of God’s sanctuary and host, and the Hiddekel river is the external vision of the enemy of God and His people during the same history. It is employing the same principle that is found in Revelation’s seven churches and seven seals.

Videnie rieky Hiddekel uvádza prorocké dejiny kráľa severu. Začína sa rozpadom ríše Alexandra Veľkého, identifikuje striedanie vzostupov a ústupov nasledujúcich dejín, v ktorých napokon ako jediní dvaja protivníci, ktorí zostali po rozklade niekdajšieho kráľovstva Alexandra Veľkého, stoja doslovný kráľ juhu proti doslovnému kráľovi severu. Napokon dospieva k dejinám pápežstva, ktoré sa potom stáva duchovným kráľom severu a ktoré na konci jedenástej kapitoly prichádza k svojmu koncu, Michael povstáva a ľudská doba skúšky sa uzatvára. Jednoduchý prehľad je taký, že videnie rieky Ulai je vnútorným videním Božej svätyne a zástupu, zatiaľ čo rieka Hiddekel je vonkajším videním nepriateľa Boha a Jeho ľudu počas tých istých dejín. Uplatňuje sa tu ten istý princíp, aký sa nachádza v siedmich cirkvách a siedmich pečatiach v Zjavení.

> “Many ministers make no effort to explain Revelation. They call it an unprofitable book to study. They regard it as a sealed book, because it contains the record of figures and symbols. But the very name that has been given it, ‘Revelation,’ is a denial of this supposition. Revelation is a sealed book, but it is also an opened book. It records marvelous events that are to take place in the last days of this earth’s history. The teachings of this book are definite, not mystical and unintelligible. In it the same line of prophecy is taken up as in Daniel. Some prophecies God has repeated, thus showing that importance must be given to them. The Lord does not repeat things that are of no great consequence.” Manuscript Releases, volume 8, 413.

> „Mnohí kazatelia sa nijako neusilujú vysvetliť Zjavenie. Nazývajú ho knihou, ktorú nie je užitočné študovať. Pokladajú ju za zapečatenú knihu, pretože obsahuje záznam obrazov a symbolov. Ale už samotný názov, ktorý jej bol daný, „Zjavenie“, popiera tento predpoklad. Zjavenie je zapečatená kniha, ale je aj otvorená kniha. Zaznamenáva podivuhodné udalosti, ktoré sa majú odohrať v posledných dňoch dejín tejto zeme. Učenia tejto knihy sú určité, nie mystické a nezrozumiteľné. V nej sa pokračuje v tej istej línii proroctva ako v Danielovi. Niektoré proroctvá Boh zopakoval, a tak ukázal, že im treba prikladať dôležitosť. Pán neopakuje veci, ktoré nemajú veľký význam.“ Manuscript Releases, zväzok 8, 413.

The same internal and external history that is represented in the book of Daniel is taken up in the book of Revelation. Aside from the prophetic light that is produced from these two visions, there is also a confirmation of the methodology of biblical interpretation that was adopted by William Miller, and thereafter by Future for America. Correctly considered, the book of Daniel, as well as the book of Revelation, are absolute gold mines for confirmation of the principles of prophetic interpretation that the Bible identifies within itself.

Tá istá vnútorná i vonkajšia história, ktorá je znázornená v knihe Daniel, prevzatá aj v knihe Zjavenie. Okrem prorockého svetla, ktoré vychádza z týchto dvoch videní, je tu aj potvrdenie metodológie biblického výkladu, ktorú prijal William Miller a následne aj Future for America. Ak sú správne chápané, kniha Daniel, rovnako ako kniha Zjavenie, sú absolútnymi zlatými baňami na potvrdenie zásad prorockého výkladu, ktoré Biblia sama v sebe označuje.

The Ulai being the internal theme and the Hiddekel being the external, also represent the two prophecies that were to be unsealed at the “time of the end.” The Ulai was unsealed at the “time of the end” in 1798, and the Hiddekel was unsealed at the “time of the end” in 1989, when, as described in Daniel eleven, verse forty, the countries representing the former Soviet Union were swept away by the papacy and the United States.

Ulai ako vnútorná téma a Hiddekel ako vonkajšia takisto predstavujú dve proroctvá, ktoré mali byť odpečatené v „čase konca“. Ulai bol odpečatený v „čase konca“ v roku 1798 a Hiddekel bol odpečatený v „čase konca“ v roku 1989, keď, ako je opísané v Danielovi 11, verši 40, krajiny predstavujúce bývalý Sovietsky zväz boli zmietnuté pápežstvom a Spojenými štátmi.

When these facts are recognized, it can then also be recognized that the two visions are actually one vision, the same as the prophetic history of the seven churches and the seven seals represent the same prophetic history. The two visions then become the avenue that the Lord used in the past movement of the first angel, and what the Lord will use in the current and future movement of the third angel, to produce a testing process as set forth in Daniel chapter twelve, verses nine and ten.

Keď sa tieto skutočnosti uznajú, potom možno tiež rozpoznať, že tieto dve videnia sú v skutočnosti jedným videním, tak ako prorocké dejiny siedmich cirkví a siedmich pečatí predstavujú tie isté prorocké dejiny. Tieto dve videnia sa potom stávajú prostriedkom, ktorý Pán použil v minulom hnutí prvého anjela a ktorý Pán použije v súčasnom i budúcom hnutí tretieho anjela, aby vyvolal proces skúšky, ako je predložený v dvanástej kapitole Daniela, vo veršoch deväť a desať.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> A on povedal: Choď svojou cestou, Daniel, lebo tieto slová sú zavreté a zapečatené až do času konca. Mnohí budú očistení, vybielení a skúšaní; bezbožní však budú páchať bezbožnosť, a nikto z bezbožných neporozumie; múdri však porozumejú. Daniel 12:9, 10.

As an example of the unsealing of the Hiddekel in 1989, consider what inspiration has said.

Ako príklad odpečatenia Hiddekelu v roku 1989 uvážte, čo povedala inšpirácia.

> “In the Revelation all the books of the Bible meet and end. Here is the complement of the book of Daniel. One is a prophecy; the other a revelation. The book that was sealed is not the Revelation, but that portion of the prophecy of Daniel relating to the last days. The angel commanded, ‘But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end.’ Daniel 12:4.” Acts of the Apostles, 585.

> „V Zjavení sa stretávajú a završujú všetky knihy Biblie. Tu je doplnok ku knihe Daniel. Jedno je proroctvom; druhé zjavením. Kniha, ktorá bola zapečatená, nie je Zjavenie, ale tá časť Danielovho proroctva, ktorá sa vzťahuje na posledné dni. Anjel prikázal: ‚Ale ty, Daniel, zavri tieto slová a zapečať knihu až do času konca.‘ Daniel 12:4.“ Skutky apoštolov, 585.

Both the Ulai and Hiddekel relate to the last days, but Adventism has only been willing to acknowledge that 1798 was Daniel’s “time of the end,” when his book was to be unsealed. Yet the portion of the prophecy “relating to the last days” is more accurately the last six verses of Daniel chapter eleven, for those verses conclude with Michael standing up when human probation closes.

Ulaj aj Hidekel sa oba vzťahujú na posledné dni, no adventizmus bol ochotný uznať iba to, že rok 1798 bol Danielovým „časom konca“, keď mala byť jeho kniha odpečatená. Časť proroctva „vzťahujúca sa na posledné dni“ je však presnejšie posledných šesť veršov jedenástej kapitoly knihy Daniel, lebo tieto verše vrcholia tým, že Michael povstáva, keď sa končí čas milosti pre ľudstvo.

The vision of the judgment, as identified in Daniel chapters seven, eight and nine, was sealed up until the “time of the end” in 1798. The light (which the Ulai vision that was unsealed produced) was the announcement of the opening of the investigative judgment, not the close of judgment. The light that was unsealed with the Hiddekel vision, identifies the close of the investigative judgment, and it is also the passage in Daniel that contains “the portion of the prophecy relating to the last days.”

Videnie súdu, ako je označené v siedmej, ôsmej a deviatej kapitole Daniela, bolo zapečatené až do „času konca“ v roku 1798. Svetlo (ktoré prinieslo odpečatené videnie pri Ulai) bolo ohlásením otvorenia vyšetrujúceho súdu, nie ukončenia súdu. Svetlo, ktoré bolo odpečatené s videním pri Hiddekeli, označuje ukončenie vyšetrujúceho súdu a je to zároveň ten úsek v Danielovi, ktorý obsahuje „časť proroctva vzťahujúcu sa na posledné dni“.

The unsealing in 1798 announced the opening of the investigative judgment. The unsealing in 1989 announced the near-approaching close of the investigative judgment. The signature of Alpha and Omega is easily seen in the book of Daniel, but only if you know what it is, and are willing to look for it.

Odzatenie pečate v roku 1798 oznámilo otvorenie vyšetrujúceho súdu. Odzatenie pečate v roku 1989 oznámilo blížiace sa ukončenie vyšetrujúceho súdu. Podpis Alfy a Omegy je v knihe Daniel ľahko rozpoznateľný, ale len vtedy, ak viete, čo je, a ste ochotní ho hľadať.

When probation closes in Daniel chapter eleven, verse forty-five, the signature of Alpha and Omega is recorded. The beginning of Daniel illustrates exactly where it ends. It begins with a literal war between literal Babylon and literal Israel, and literal Babylon is victorious.

Keď sa v jedenástej kapitole Daniela, vo verši štyridsaťpäť, skončí doba skúšky, je zaznamenaný podpis Alfy a Omegy. Začiatok Daniela presne znázorňuje, kde sa končí. Začína sa doslovnou vojnou medzi doslovným Babylonom a doslovným Izraelom a doslovný Babylon víťazí.

> In the third year of the reign of Jehoiakim king of Judah came Nebuchadnezzar king of Babylon unto Jerusalem, and besieged it. And the Lord gave Jehoiakim king of Judah into his hand, with part of the vessels of the house of God: which he carried into the land of Shinar to the house of his god; and he brought the vessels into the treasure house of his god. Daniel 1:1, 2.

> V treťom roku kraľovania Jojakíma, judského kráľa, prišiel Nebukadnesar, babylonský kráľ, k Jeruzalemu a obľahol ho. A Pán vydal Jojakíma, judského kráľa, do jeho ruky i s časťou nádob domu Božieho; tie odniesol do krajiny Šineár, do domu svojho boha, a nádoby priniesol do pokladnice svojho boha. Daniel 1,1.2.

In Daniel chapter eleven, verse forty-five a spiritual war between spiritual Babylon, symbolized as “the king of the north”, and spiritual Israel, represented by “the glorious holy mountain”, concludes, and spiritual Israel is victorious over spiritual Babylon.

V Danielovi, v jedenástej kapitole, vo verši štyridsaťpäť sa duchovná vojna medzi duchovným Babylonom, symbolizovaným ako „severný kráľ“, a duchovným Izraelom, predstavovaným „slávnym svätým vrchom“, končí a duchovný Izrael víťazí nad duchovným Babylonom.

> And he shall plant the tabernacles of his palace between the seas in the glorious holy mountain; yet he shall come to his end, and none shall help him. And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. Daniel 11:45; 12:1.

> A postaví stany svojho paláca medzi moriami na slávnom svätom vrchu; predsa však príde k svojmu koncu a nikto mu nepomôže. A v tom čase povstane Michael, veľké knieža, ktoré stojí za synmi tvojho ľudu; a nastane čas súženia, akého nebolo odvtedy, čo povstal národ, až do toho času; a v tom čase bude tvoj ľud vyslobodený, každý, kto bude nájdený zapísaný v knihe. Daniel 11:45; 12:1.

The books of Daniel and Revelation are one book:

Knihy Daniel a Zjavenie sú jednou knihou:

> “The books of Daniel and the Revelation are one. One is a prophecy, the other a revelation; one a book sealed, the other a book opened. John heard the mysteries which the thunders uttered, but he was commanded not to write them.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> „Knihy Daniel a Zjavenie sú jedno. Jedna je proroctvom, druhá zjavením; jedna je zapečatená kniha, druhá otvorená kniha. Ján počul tajomstvá, ktoré vyriekli hromy, ale bolo mu prikázané, aby ich nezapisoval.“ The Seventh-day Adventist Bible Commentary, zväzok 7, 971.

The two books, which are one book, are the masterpiece of the angel Gabriel’s prophetic instruction. I write this knowing full well that what Gabriel delivered to Daniel and John came from Jesus, who received it from the Father. My point is not to lift up Gabriel, but to lift up the profound revelation of the evidences in both books, of how the Alpha and Omega designed prophetic rules of biblical interpretation which were to be represented within the two books, if we are willing to see.

Tieto dve knihy, ktoré sú jednou knihou, sú majstrovským dielom prorockého vyučovania anjela Gabriela. Píšem to s plným vedomím, že to, čo Gabriel odovzdal Danielovi a Jánovi, pochádzalo od Ježiša, ktorý to prijal od Otca. Mojím zámerom nie je vyvyšovať Gabriela, ale vyzdvihnúť hlboké zjavenie dôkazov v oboch knihách o tom, ako Alfa a Omega ustanovil prorocké pravidlá biblického výkladu, ktoré mali byť znázornené v týchto dvoch knihách, ak sme ochotní vidieť.

Let me remind you that, at this point, my purpose and intent is not to present an interpretation of the two prophecies of the Ulai and Hiddekel rivers. My purpose and intent are to deal with the prophecies in the first six chapters of Daniel’s book. I am simply making a case for the fact that the books of Daniel and Revelation are, perhaps, the most profoundly constructed books in the Word of God. They present the prophetic message, while also identifying God’s character, while also identifying the very rules necessary to be employed if a person would know the prophecies, and also know the One who set forth the prophecies.

Dovoľte mi pripomenúť, že v tejto chvíli mojím cieľom ani zámerom nie je predložiť výklad dvoch proroctiev o riekach Ulai a Hiddekel. Mojím cieľom a zámerom je zaoberať sa proroctvami v prvých šiestich kapitolách knihy Daniel. Jednoducho predkladám dôvodový argument pre skutočnosť, že knihy Daniel a Zjavenie sú azda najhlbšie vystavanými knihami v Božom slove. Predkladajú prorocké posolstvo a zároveň zjavujú Boží charakter, zároveň určujú samotné zásady, ktoré je nevyhnutné uplatniť, ak má človek poznať proroctvá, a tiež poznať Toho, ktorý tieto proroctvá predložil.

Another example of the profound nature of the books is Daniel’s presentation of the “seven times” of Leviticus twenty-six. The prophecy of the “seven times” was and is to be the “stumbling stone” for God’s people, both in ancient Israel, in the Millerite movement of the first angel, and also in the current and future movement of the third angel. A “stumbling stone”, by simple definition, is something that you do not see, even though it is clearly there. Therefore, once you recognize the “seven times” in the book of Daniel, you see that it is clearly there, but you also see that it is hidden to those who choose not to see.

Ďalším príkladom hlbokého charakteru týchto kníh je Danielovo predstavenie „siedmich časov“ z Levitika dvadsaťšesť. Proroctvo o „siedmich časoch“ bolo a je „kameňom úrazu“ pre Boží ľud, tak v starovekom Izraeli, ako aj v milleritskom hnutí prvého anjela a tiež v súčasnom i budúcom hnutí tretieho anjela. „Kameň úrazu“ podľa jednoduchej definície je niečo, čo nevidíte, hoci je to jasne prítomné. Preto keď raz rozpoznáte „sedem časov“ v knihe Daniel, vidíte, že sú tam zreteľne prítomné, no zároveň vidíte, že sú skryté tým, ktorí sa rozhodnú nevidieť.

Hiding something while it is in the open grammatically is a profound accomplishment, it’s something that could not be embedded into any human mystery novel. It’s a masterpiece, for it is there, plain to see for any who wish not to stumble, but impossible to see for those who do choose to stumble. It is “hiding in plain sight”, so to speak. It is accomplished by a combination of humanity and Divinity.

Gramaticky ukryť niečo, zatiaľ čo je to na očiach, je hlbokým majstrovstvom; je to niečo, čo by nebolo možné vložiť do nijakého ľudského mysteriózneho románu. Je to majstrovské dielo, lebo je to tam, zjavne viditeľné pre každého, kto sa nechce potknúť, no nemožné uzrieť pre tých, ktorí sa predsa len rozhodnú potknúť. Je to takpovediac „ukryté na očiach“. Dosahuje sa to spojením ľudskosti a Božskosti.

I make that claim, for I wish to remind us at this point, that there is a Catholic teaching within Adventism, at least since the publication of Questions on Doctrine in 1957, and that has also raised its unrighteous head within this present truth movement of Future for America. The idea is that Christ, at the incarnation, did not take the flesh He inherited from Mary. Of course, those who uphold this teaching do not express it that way, but it is none-the-less what they teach. I call it a Catholic teaching, for the premise that Christ’s flesh was as pure as the flesh of Adam before he sinned, is the very satanic logic employed by the Catholic church with their teaching of the so-called “immaculate conception.” And if you are unfamiliar with the pagan teaching of the “immaculate conception,” it teaches that Christ’s flesh was supernaturally made as was Adam’s lower nature was, before he and Eve sinned or, as it is claimed, Christ had Adam’s pre-fallen, sinless nature. It teaches that Mary herself was miraculously given the fleshly unfallen nature of Adam before he sinned, so that she could be a perfect vessel for the Holy Spirit to incarnate the baby Jesus into her perfect flesh.

Uvádzam toto tvrdenie, lebo si želám, aby sme si na tomto mieste pripomenuli, že v adventizme existuje katolícke učenie, prinajmenšom od vydania knihy Questions on Doctrine v roku 1957, a že pozdvihlo svoju nespravodlivú hlavu aj v tomto hnutí prítomnej pravdy Future for America. Ide o predstavu, že Kristus pri vtelení neprijal telo, ktoré zdedil po Márii. Samozrejme, tí, ktorí toto učenie zastávajú, to takto nevyjadrujú, ale napriek tomu učia práve toto. Nazývam to katolíckym učením, pretože predpoklad, že Kristovo telo bolo také čisté ako Adamovo telo predtým, než zhrešil, je tou istou satanskou logikou, ktorú používa katolícka cirkev vo svojom učení o takzvanom „nepoškvrnenom počatí“. A ak nie ste oboznámení s pohanským učením o „nepoškvrnenom počatí“, učí, že Kristovo telo bolo nadprirodzene utvorené tak, ako bola Adamova nižšia prirodzenosť predtým, než on a Eva zhrešili, alebo, ako sa tvrdí, že Kristus mal Adamovu predpádovú, bezhriešnu prirodzenosť. Učí, že samotná Mária bola zázračne obdarená telesnou nepadlou prirodzenosťou Adama predtým, než zhrešil, aby mohla byť dokonalou nádobou pre Ducha Svätého, ktorý mal vteliť dieťa Ježiša do jej dokonalého tela.

Of course, those in Adventism that uphold the very same conclusion concerning the flesh of Jesus, do not point to any miracles with Mary, but they do wrest passages of Sister White and the Bible, to teach the very same Catholic concept. Why did I just digress and turn away from the discussion of the book of Daniel? I’ll answer that.

Samozrejme, tí v adventizme, ktorí zastávajú ten istý záver týkajúci sa Kristovho tela, nepoukazujú na nijaké zázraky spojené s Máriou, ale prekrúcajú výroky sestry Whiteovej a Biblie, aby učili ten istý katolícky koncept. Prečo som práve odbočil a odvrátil sa od rozpravy o knihe Daniel? Odpoviem na to.

The miraculous structure and design of Daniel and the Revelation was accomplished by a combination of humanity and Divinity. Jesus is the Word of God, and the Bible is the Word of God. Jesus’ divine and human nature is fully represented in the Bible. The words therein are Divine and contain the creative power to transform hearts and minds. Those words are the very same power that brought all things into existence. But those men who God chose to be His instruments in recording the Bible, were all sinners. The human part of the equation is represented by fallen human beings. The Bible is a combination of human and Divine, and the prophets were sinners, as every child of Adam has been. Christ never sinned in thought, word or deed. But He did take the flesh of Mary after four thousand years of degeneration. If He actually did take the lower fleshly nature of Adam before Adam had sinned, it would demand that every biblical author would have been sinless too.

Zázračná štruktúra a usporiadanie Daniela a Zjavenia boli uskutočnené spojením ľudského a božského. Ježiš je Slovo Božie a Biblia je Slovo Božie. Ježišova božská i ľudská prirodzenosť je v Biblii plne predstavená. Slová, ktoré sa v nej nachádzajú, sú božské a obsahujú tvorivú moc premieňať srdcia i mysle. Tieto slová sú tou istou mocou, ktorá priviedla všetko k existencii. Ale tí muži, ktorých si Boh zvolil za svoje nástroje pri zaznamenaní Biblie, boli všetci hriešnici. Ľudská časť tejto skutočnosti je zastúpená padlými ľudskými bytosťami. Biblia je spojením ľudského a božského a proroci boli hriešnikmi, ako ním bolo každé Adamovo dieťa. Kristus nikdy nezhrešil myšlienkou, slovom ani skutkom. Ale prijal Máriino telo po štyroch tisícoch rokov degenerácie. Keby bol skutočne prijal nižšiu telesnú prirodzenosť Adama ešte pred Adamovým pádom do hriechu, vyžadovalo by to, aby aj každý biblický autor bol bez hriechu.

The “hiding in plain sight” of the “seven times” in the book of Daniel was accomplished, not only by the words that Daniel recorded, but further by the fallen human beings that translated the King James Bible. Fallen human beings twice touched the book of Daniel, and what was accomplished would be impossible for any human being to do without God’s divine providential oversight.

„Skrývanie na očiach“ „siedmich časov“ v knihe Daniel bolo uskutočnené nielen slovami, ktoré Daniel zaznamenal, ale ďalej aj padlými ľudskými bytosťami, ktoré preložili Bibliu kráľa Jakuba. Padlé ľudské bytosti sa knihy Daniel dotkli dvakrát a to, čo bolo vykonané, by bolo nemožné, aby ktorýkoľvek človek urobil bez Božieho božského prozreteľnostného dohľadu.

In our next article we will begin to show how Divinity and humanity hid the “seven times” of Leviticus twenty-six in plain sight in the book of Daniel, for God foreknew, and even designed, that it should be the testing “stumbling stone” for both those in the movement of the first angel, and also for those in the movement of the third angel.

V našom nasledujúcom článku začneme ukazovať, ako božstvo a ľudstvo skryli „sedem časov“ z Levitikus dvadsaťšesť priamo na očiach v knihe Daniel, lebo Boh to predvídal, ba dokonca určil, aby to bolo skúšobným „kameňom úrazu“ tak pre tých v hnutí prvého anjela, ako aj pre tých v hnutí tretieho anjela.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.” Testimonies to Ministers, 112.

> „Svetlo, ktoré Daniel prijal od Boha, bolo dané osobitne pre tieto posledné dni. Videnia, ktoré videl pri brehoch Ulaia a Hiddekelu, veľkých riek Šineáru, sa teraz napĺňajú a všetky predpovedané udalosti sa čoskoro uskutočnia.“ Testimonies to Ministers, 112.

Back to Articles