Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Fifty-Nine

Kniha Daniel – sto päťdesiata deviata

Unveiling the Three Angelic Touches in Daniel’s Vision: A Prophetic Revelation

Odhalenie troch anjelských dotykov v Danielovom videní: prorocké zjavenie

Author

Jeff Pippenger

Published

March 26, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In chapter ten Daniel is touched three times, and those three touches correspond to the three times Daniel personally experiences the “mareh,” vision. The first and last appearances were of Gabriel, the messenger of the Revelation of Jesus Christ. Gabriel is the one who takes the message from Christ, that was given Him by the Father, and delivers it to the prophet, who is to send it to the churches.

V desiatej kapitole je Daniel trikrát dotknutý a tieto tri dotyky zodpovedajú trom prípadom, keď Daniel osobne zakúša „mareh“, videnie. Prvé i posledné zjavenie patrili Gabrielovi, poslovi Zjavenia Ježiša Krista. Gabriel je ten, kto berie posolstvo od Krista, ktoré Mu dal Otec, a odovzdáva ho prorokovi, ktorý ho má poslať cirkvám.

> But I will show thee that which is noted in the scripture of truth: and there is none that holdeth with me in these things, but Michael your prince. Daniel 10:21.

> Ale ukážem ti, čo je zapísané v Písme pravdy; a niet nikoho, kto by so mnou pevne stál v týchto veciach, okrem Michala, vášho kniežaťa. Daniel 10:21.

Gabriel knows he is a created being, and this is why he straightly informed John not to worship him in the book of Revelation.

Gabriel vie, že je stvorenou bytosťou, a preto priamo upozornil Jána v knihe Zjavenia, aby sa mu neklaňal.

> And I fell at his feet to worship him. And he said unto me, See thou do it not: I am thy fellowservant, and of thy brethren that have the testimony of Jesus: worship God: for the testimony of Jesus is the spirit of prophecy. Revelation 19:10.

> A padol som k jeho nohám, aby som sa mu klaňal. Ale povedal mi: Hľaď, aby si to neurobil! Som tvoj spoluslužobník i spoluslužobník tvojich bratov, ktorí majú svedectvo Ježišovo. Bohu sa klaňaj, lebo svedectvo Ježišovo je duchom proroctva. Zjavenie 19,10.

The student of prophecy is therefore to understand that the reason Gabriel identifies that there is none above him in connection with what “is noted in the scripture of truth,” has a specific prophetic purpose. When he identifies the fact that only Christ understands the scriptures better than himself, he identifies Christ as “Michael your prince.” But Michael is not only a prince, he is the archangel.

Študent proroctva má preto pochopiť, že dôvod, prečo Gabriel uvádza, že nad ním niet nikoho v súvislosti s tým, „čo je zaznamenané v Písme pravdy“, má konkrétny prorocký účel. Keď poukazuje na skutočnosť, že iba Kristus rozumie Písmu lepšie než on sám, označuje Krista ako „Michala, vášho kniežaťa“. Michal však nie je iba knieža, je to archanjel.

> Yet Michael the archangel, when contending with the devil he disputed about the body of Moses, durst not bring against him a railing accusation, but said, The Lord rebuke thee. Jude 7.

> No archanjel Michael, keď sa sporil s diablom a hádal sa o Mojžišovo telo, neopovážil sa vyniesť proti nemu rúhavý súd, ale povedal: Nech ťa Pán pokarhá. Júda 7.

All three touches are therefore angelic touches, and the three times Daniel experiences the “mareh,” vision it is angelic. The third time Daniel is touched it is to be strengthened, for previously, at the second touch he lost his strength.

Všetky tri dotyky sú teda anjelské dotyky a pri všetkých troch prípadoch, keď Daniel zakúša „mareh“, videnie, ide o anjelské pôsobenie. Tretí raz je Daniel dotknutý, aby bol posilnený, lebo predtým pri druhom dotyku stratil svoju silu.

> Then there came again and touched me one like the appearance of a man, and he strengthened me, And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me. Then said he, Knowest thou wherefore I come unto thee? and now will I return to fight with the prince of Persia: and when I am gone forth, lo, the prince of Grecia shall come. Daniel 10:18–20.

> A znova prišiel a dotkol sa ma ktosi, ktorý sa podobal človeku, a posilnil ma. I povedal: Muž veľmi milovaný, neboj sa; pokoj tebe, buď silný, áno, buď silný. A keď ku mne prehovoril, bol som posilnený a povedal som: Nech hovorí môj pán, lebo si ma posilnil. Nato povedal: Či vieš, prečo som prišiel k tebe? A teraz sa vrátim bojovať s kniežaťom Perzie; a keď odídem, hľa, príde knieža Grécka. Daniel 10:18–20.

Gabriel reminds Daniel that he had “come to make” Daniel “understand what shall befall thy people in the latter days,” when he asked Daniel if he “knowest thou wherefore I come unto thee?” In agreement with what he had taught Daniel of the latter days, Gabriel then states that he would then “return to fight with the prince of Persia: and when I am gone forth, lo, the prince of Grecia shall come.” He then begins the prophetic narrative of chapter eleven, that describes what befalls the one hundred and forty-four thousand in the latter days. That prophetic narrative is placed in the context of the battle with “the prince of Persia” and “the prince of Grecia”.

Gabriel pripomína Danielovi, že „prišiel, aby“ Danielovi „dal porozumieť tomu, čo postihne tvoj ľud v posledných dňoch“, keď sa Daniela pýtal: „Vieš, prečo som prišiel k tebe?“ V súlade s tým, čo Daniela učil o posledných dňoch, Gabriel potom hovorí, že sa potom „vráti bojovať s kniežaťom Perzie; a keď odídem, hľa, príde knieža Grécka.“ Potom začína prorocké rozprávanie jedenástej kapitoly, ktoré opisuje, čo v posledných dňoch postihne sto štyridsaťštyri tisíc. Toto prorocké rozprávanie je zasadené do kontextu boja s „kniežaťom Perzie“ a „kniežaťom Grécka“.

The actual history between Cyrus the Great and Alexander the Great was over two hundred years. But in the great earthquake of Revelation chapter eleven, the final movements are rapid ones, and as soon as the sixth kingdom is conquered by the counterfeit king of the north, the seventh kingdom, the ten kings, represented by Greece, immediately agree to give their kingdom unto the beast.

Skutočné dejiny medzi Kýrom Veľkým a Alexandrom Veľkým trvali viac než dvesto rokov. No pri veľkom zemetrasení v jedenástej kapitole Zjavenia sú záverečné pohyby rýchle, a hneď ako je šieste kráľovstvo dobyté falošným kráľom severu, siedme kráľovstvo, desiati králi, znázornení Gréckom, sa okamžite zhodnú, že odovzdajú svoje kráľovstvo šelme.

At one level the “mareh” vision is employed seven times in Daniel chapter ten. We have considered four of those seven times, and identified that the first reference is Daniel identifying that before the third year of Cyrus Daniel understood the vision. In the next three references the three touches at each vision identify the experience of Daniel as he awakens from the mourning of the twenty-one days. His awakening of revival is structured upon the three-step process of the everlasting gospel, and the three steps are represented by angel’s, though step number two is Michael the archangel, who is He who raised Moses out of death, and translated him into heaven.

Na jednej úrovni je v desiatej kapitole Daniela videnie „mareh“ použité sedemkrát. Uvažovali sme o štyroch z týchto siedmich výskytov a určili sme, že prvý odkaz predstavuje Danielovo rozpoznanie, že ešte pred tretím rokom Kýra Daniel porozumel videniu. V nasledujúcich troch odkazoch tri dotyky pri každom videní označujú Danielovu skúsenosť, keď sa prebúdza zo smútenia počas dvadsiatichjeden dní. Jeho prebudenie oživenia je usporiadané podľa trojstupňového procesu večného evanjelia a tieto tri kroky sú znázornené anjelmi, hoci krokom číslo dva je Michael, archanjel, ktorý je tým, kto vzkriesil Mojžiša zo smrti a preniesol ho do neba.

The other three times the word “vision” is located in chapter ten, is not the “mareh,” it is the “marah.” “Marah” is the feminine of “mareh.” It means a vision, and causatively a “mirror” or “looking-glass”. The key to its definition is that it is “causative.” It is the vision of “the appearance”, but it is different in its gender, thus identifying a different prophetic message. As its definition the “mirror” implies that those who see the vision, see some type of reflection. This is the element of the word that is “causative.” The definition of a causative word in the context of “marah,” is profound.

Ostatné tri výskyty slova „vision“ v desiatej kapitole nie sú „mareh“, ale „marah“. „Marah“ je ženský rod slova „mareh“. Znamená videnie a v kauzatívnom zmysle „zrkadlo“ alebo „looking-glass“. Kľúčom k jeho definícii je to, že je „kauzatívne“. Je to videnie „the appearance“, ale odlišuje sa svojím rodom, čím označuje odlišné prorocké posolstvo. Ako naznačuje jeho význam, „zrkadlo“ implikuje, že tí, ktorí toto videnie vidia, vidia určitý druh odrazu. Toto je prvok tohto slova, ktorý je „kauzatívny“. Definícia kauzatívneho slova v kontexte „marah“ je hlboká.

The term “causative” relates to the concept of causation or the action of causing something to happen. In linguistics, specifically in verb morphology, the causative form is a grammatical construction that indicates that the subject of a verb is causing another person or thing to perform the action described by the verb. For example, in English, the verb “to read” becomes causative when we say “to make someone read.” Here, the subject is causing another person to perform the action of reading.

Pojem „kauzatívny“ sa vzťahuje na koncept príčinnosti alebo na úkon spôsobenia, že sa niečo stane. V lingvistike, konkrétne v morfológii slovies, je kauzatívna forma gramatická konštrukcia, ktorá naznačuje, že podmet slovesa spôsobuje, aby iná osoba alebo vec vykonala dej opísaný slovesom. Napríklad v angličtine sa sloveso „čítať“ stáva kauzatívnym, keď povieme „prinútiť niekoho čítať“. Tu podmet spôsobuje, že iná osoba vykonáva činnosť čítania.

The causative form indicates that the subject is responsible for bringing about the action described by the verb. “Causative” refers to the manner in which an action or event is caused to occur. The three times Daniel uses the Hebrew word “marah,” the vision that is looked upon causes the beholder to be changed into the image he is beholding.

Kauzatívna forma naznačuje, že podmet nesie zodpovednosť za spôsobenie deja opísaného slovesom. „Kauzatívny“ označuje spôsob, akým sa zapríčiňuje, aby sa nejaký čin alebo udalosť uskutočnili. Pri všetkých troch prípadoch, keď Daniel používa hebrejské slovo „marah“, videnie, na ktoré sa hľadí, spôsobuje, že pozorovateľ sa mení na obraz, ktorý hľadí.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel; Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz: His body also was like the beryl, and his face as the appearance (mareh) of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude. And I Daniel alone saw the vision (marah): for the men that were with me saw not the vision (marah); but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore I was left alone, and saw this great vision (marah), and there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength. Yet heard I the voice of his words: and when I heard the voice of his words, then was I in a deep sleep on my face, and my face toward the ground. Daniel 10:4–9.

> A v dvadsiaty štvrtý deň prvého mesiaca, keď som bol pri brehu veľkej rieky, ktorou je Hidekel, pozdvihol som svoje oči a hľadel som, a hľa, istý muž odetý do ľanového rúcha, ktorého bedrá boli opásané rýdzim zlatom z Úfazu. Jeho telo bolo ako chryzolit a jeho tvár ako zjav (mareh) blesku, jeho oči ako ohnivé fakle, jeho ramená a jeho nohy ako lesk lešteného bronzu a hlas jeho slov ako hlas zástupu. A ja, Daniel, som sám videl to videnie (marah), lebo muži, ktorí boli so mnou, to videnie (marah) nevideli; padla však na nich veľká triaška, takže utiekli a skryli sa. A tak som zostal sám a videl som toto veľké videnie (marah), no nezostala vo mne nijaká sila; lebo moja dôstojnosť sa vo mne obrátila na skazu a nezachoval som si nijakú silu. Predsa som však počul hlas jeho slov; a keď som počul hlas jeho slov, upadol som do hlbokého spánku na svoju tvár, s tvárou obrátenou k zemi. Daniel 10:4–9.

At the end of the twenty-one days of mourning, which in the last days align with the three and a half days the two witnesses are dead in the street, Daniel was suddenly caused to see the appearance of Christ, and His appearance is “as the appearance (mareh) of lightning.” That event, at the end of the three and a half days of Revelation chapter eleven, produces a separation, for “the men that were with” Daniel were caused to “[see] not the vision (marah); but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore” Daniel “was left alone,” but “the men that were with me [were caused to see] not the vision (marah); but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves”.

Na konci dvadsiatichjeden dní smútku, ktoré sa v posledných dňoch zhodujú s tromi a pol dňami, keď dvaja svedkovia ležia mŕtvi na ulici, bolo Danielovi náhle dané uzrieť zjav Krista a Jeho zjav je „ako zjav (mareh) blesku“. Táto udalosť na konci troch a pol dňa v jedenástej kapitole Zjavenia spôsobuje oddelenie, lebo „muži, ktorí boli s“ Danielom, „nevideli videnie (marah); ale padla na nich veľká triaška, takže utiekli a skryli sa. Preto“ Daniel „ostal sám“, ale „muži, ktorí boli so mnou, [nevideli] videnie (marah); ale padla na nich veľká triaška, takže utiekli a skryli sa“.

The vision that Daniel saw while he was alone was the feminine, causative vision that transformed Daniel into the image of the vision. The transformation was accomplished by Daniel’s human strength being removed, and his comeliness being turned into corruption.

Videnie, ktoré Daniel videl, keď bol sám, bolo ženským, kauzatívnym videním, ktoré Daniela pretvorilo na obraz tohto videnia. Táto premena sa uskutočnila tak, že Danielova ľudská sila bola odňatá a jeho krása sa zmenila na porušenosť.

> “The very flesh in which the soul tabernacles and through which it works is the Lord’s. We have no right to neglect any part of the living machinery. Every portion of the living organism is the Lord’s. The knowledge of our own physical organism should teach us that every member is to do God’s service, as an instrument of righteousness.

> „Samotné telo, v ktorom duša prebýva a prostredníctvom ktorého pôsobí, patrí Pánovi. Nemáme právo zanedbávať nijakú časť živého ústrojenstva. Každá časť živého organizmu patrí Pánovi. Poznanie nášho vlastného telesného organizmu by nás malo učiť, že každý úd má konať Božiu službu ako nástroj spravodlivosti.

> “None but God can subdue the pride of man’s heart. We cannot save ourselves. We cannot regenerate ourselves. In the heavenly courts there will be no song sung, To me that loved myself, and washed myself, redeemed myself, unto me be glory and honor, blessing and praise. But this is the keynote of the song that is sung by many here in this world. They do not know what it means to be meek and lowly in heart; and they do not mean to know this, if they can avoid it. The whole gospel is comprised in learning of Christ, His meekness and lowliness.

> „Nikto okrem Boha nemôže podmaniť pýchu ľudského srdca. Sami seba nemôžeme spasiť. Sami seba nemôžeme znovuzrodiť. V nebeských nádvoriach sa nebude spievať nijaká pieseň: Mne, ktorý som miloval seba samého a obmyl seba samého, vykúpil seba samého, mne nech je sláva a česť, požehnanie a chvála. Toto je však základný tón piesne, ktorú tu na tomto svete spievajú mnohí. Nevedia, čo znamená byť tichým a pokorným srdcom; a ani to nechcú vedieť, ak sa tomu môžu vyhnúť. Celé evanjelium spočíva v učení sa od Krista, Jeho tichosti a pokore.“

> “What is justification by faith? It is the work of God in laying the glory of man in the dust, and doing for man that which it is not in his power to do for himself.” Testimonies to Ministers, 456.

> „Čo je ospravedlnenie vierou? Je to Božie dielo, ktoré ukladá slávu človeka do prachu a koná pre človeka to, čo nie je v jeho moci vykonať pre seba samého.“ Testimonies to Ministers, 456.

The experience of justification by faith is the work of God in laying the glory of man in the dust. The vision the men that were with Daniel were caused to flee from was the “causative” feminine vision of Christ’s appearance, and immediately after Daniel’s self-righteousness was laid in the dust, the three angelic touches were applied that ultimately empowered Daniel to carry the message.

Skúsenosť ospravedlnenia vierou je Božím dielom, ktorým sa sláva človeka kladie do prachu. Videnie, pred ktorým boli muži, čo boli s Danielom, prinútení utiecť, bolo „kauzatívnym“ ženským videním Kristovho zjavenia, a bezprostredne po tom, ako bola Danielova samospravodlivosť položená do prachu, boli naňho vložené tri anjelské dotyky, ktoré napokon zmocnili Daniela niesť posolstvo.

In 1888, the mighty angel descended with the message of justification by faith, as presented by Elders Jones and Waggoner. That very same angel again descended on September 11, 2001, with the very same message of justification by faith. That marked the beginning of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. At the ending of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, the message at the beginning is repeated, for Jesus always illustrates the end of a thing, with the beginning of a thing.

V roku 1888 zostúpil mocný anjel s posolstvom ospravedlnenia vierou, ako ho predložili starší Jones a Waggoner. Ten istý anjel opäť zostúpil 11. septembra 2001 s tým istým posolstvom ospravedlnenia vierou. To označilo začiatok spečaťovania sto štyridsaťštyritisíc. Na konci spečaťovania sto štyridsaťštyritisíc sa posolstvo zo začiatku opakuje, lebo Ježiš vždy znázorňuje koniec nejakej veci začiatkom nejakej veci.

On August 11, 1840 that very same angel descended and began the three-steps that were accomplished from 1840 to 1844. Those three steps began with the empowerment of the first angel on August 11, 1840, the arrival of the second angel on April 19, 1844, and the arrival of the third angel on October 22, 1844. That history prefigured the descent of the first of three angels on September 11, 2001, which was followed by the second angel at the disappointment of July 18, 2020, and that concludes with the arrival of the third angel at the soon coming Sunday law.

Dňa 11. augusta 1840 zostúpil ten istý anjel a začal tie isté tri kroky, ktoré sa uskutočnili v rokoch 1840 až 1844. Tieto tri kroky sa začali zmocnením prvého anjela 11. augusta 1840, príchodom druhého anjela 19. apríla 1844 a príchodom tretieho anjela 22. októbra 1844. Táto história predobrazila zostúpenie prvého z troch anjelov 11. septembra 2001, po ktorom nasledoval druhý anjel pri sklamaní 18. júla 2020, a to sa uzatvára príchodom tretieho anjela pri čoskoro prichádzajúcom nedeľnom zákone.

At the end of that history, when Michael descends to resurrect Moses and Elijah after the three and a half days of death in the streets, as represented in Revelation chapter eleven, and as also represented by Daniel’s twenty-one days of mourning, Christ again descends. He first presents the vision of His glory, the vision which lays the glory of man in the dust, and produces a separation. Once Daniel is in the dust, and after Daniel has become changed by beholding the “causative” feminine vision, he is touched by Gabriel the first time, and placed upon his trembling feet.

Na konci týchto dejín, keď Michael zostupuje, aby vzkriesil Mojžiša a Eliáša po troch a pol dňoch smrti na uliciach, ako je to znázornené v jedenástej kapitole Zjavenia, a ako je to takisto znázornené Danielovým dvadsaťjeden-dňovým smútením, Kristus opäť zostupuje. Najprv predstavuje videnie svojej slávy, videnie, ktoré kladie slávu človeka do prachu a spôsobuje oddelenie. Keď je Daniel v prachu a po tom, čo sa Daniel zmenil hľadením na „kauzatívne“ ženské videnie, Gabriel sa ho prvý raz dotkne a postaví ho na jeho trasúce sa nohy.

Then Michael the archangel descends to “resurrect Moses” and touches Daniel the second time, leaving him powerless for being overwhelmed with the reality that he was actually speaking to his Lord. Then Gabriel comes and touches him the third time, and strengthens him for the work of being the ensign in the soon-coming Sunday law. The three touches are symbols of the three angels of Revelation fourteen, though they occur in a single day.

Potom archanjel Michal zostupuje, aby „vzkriesil Mojžiša“, a druhýkrát sa dotýka Daniela, zanechávajúc ho bez sily, pretože bol premáhaný skutočnosťou, že skutočne hovoril so svojím Pánom. Potom prichádza Gabriel a tretíkrát sa ho dotýka a posilňuje ho pre dielo bytia zástavou v čoskoro prichádzajúcom nedeľnom zákone. Tieto tri dotyky sú symbolmi troch anjelov zo Zjavenia štrnástej kapitoly, hoci sa odohrávajú v jedinom dni.

The experience of the first angel includes the appearance of Christ as lightning, the “causative” vision that separates, and the first touch that raises Daniel out of the dust of his human glory. The first angel possesses all three steps included in the first, for it represents the first message. It is not an accident that the first touch is recorded in verses NINE to ELEVEN.

Skúsenosť prvého anjela zahŕňa zjavenie Krista ako blesku, „kauzatívne“ videnie, ktoré oddeľuje, a prvý dotyk, ktorý pozdvihuje Daniela z prachu jeho ľudskej slávy. Prvý anjel obsahuje všetky tri kroky zahrnuté v prvom, lebo predstavuje prvé posolstvo. Nie je náhoda, že prvý dotyk je zaznamenaný vo veršoch DEVÄŤ až JEDENÁSŤ.

> Yet heard I the voice of his words: and when I heard the voice of his words, then was I in a deep sleep on my face, and my face toward the ground. And, behold, an hand touched me, which set me upon my knees and upon the palms of my hands. And he said unto me, O Daniel, a man greatly beloved, understand the words that I speak unto thee, and stand upright: for unto thee am I now sent. And when he had spoken this word unto me, I stood trembling. Daniel 10:9–11.

> A počul som hlas jeho slov; a keď som počul hlas jeho slov, upadol som do hlbokého spánku na svojej tvári, s tvárou obrátenou k zemi. A hľa, dotkla sa ma ruka, ktorá ma postavila na kolená a na dlane mojich rúk. A povedal mi: Ó, Daniel, muž veľmi milovaný, porozumej slovám, ktoré ti hovorím, a postav sa na svoje miesto, lebo teraz som poslaný k tebe. A keď ku mne prehovoril toto slovo, postavil som sa, trasúc sa. Daniel 10:9–11.

The experience of the second touch, which was administered by Christ Himself, changes Daniel from being unable to speak, to being able to speak with his Lord. In the second touch, Daniel has no breath, so he is here represented at the point of Ezekiel’s first message in chapter thirty-seven.

Skúsenosť druhého dotyku, ktorý vykonal sám Kristus, mení Daniela z človeka neschopného hovoriť na človeka schopného hovoriť so svojím Pánom. Pri druhom dotyku Daniel nemá dych, a preto je tu predstavený v bode prvého Ezechielovho posolstva v tridsiatej siedmej kapitole.

> And when he had spoken such words unto me, I set my face toward the ground, and I became dumb. And, behold, one like the similitude of the sons of men touched my lips: then I opened my mouth, and spake, and said unto him that stood before me, O my lord, by the vision my sorrows are turned upon me, and I have retained no strength. For how can the servant of this my lord talk with this my lord? for as for me, straightway there remained no strength in me, neither is there breath left in me. Daniel 10:15–17.

> A keď ku mne prehovoril takéto slová, obrátil som svoju tvár k zemi a onemel som. A hľa, ktosi, podobný synom človeka, dotkol sa mojich perí; vtedy som otvoril svoje ústa, hovoril som a povedal som tomu, ktorý stál predo mnou: Ach, môj pane, pre toto videnie sa na mňa obrátili moje bolesti a nezostalo vo mne nijakej sily. Lebo ako by mohol sluha tohto môjho pána hovoriť s týmto mojím pánom? Veď čo sa mňa týka, ihneď vo mne nezostala nijaká sila ani dych vo mne neostal. Daniel 10:15–17.

In the second message of Ezekiel, a message from the four winds is to be breathed upon the bones, that they might live and stand up as a mighty army. The empowerment of that army is represented by the third touch.

V druhom posolstve Ezechiela má byť na kosti vydýchnuté posolstvo od štyroch vetrov, aby ožili a povstali ako mocné vojsko. Zmocnenie tohto vojska predstavuje tretí dotyk.

> Then there came again and touched me one like the appearance of a man, and he strengthened me, And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me. Then said he, Knowest thou wherefore I come unto thee? and now will I return to fight with the prince of Persia: and when I am gone forth, lo, the prince of Grecia shall come. But I will show thee that which is noted in the scripture of truth: and there is none that holdeth with me in these things, but Michael your prince. Also I in the first year of Darius the Mede, even I, stood to confirm and to strengthen him. And now will I show thee the truth. Behold, there shall stand up yet three kings in Persia; and the fourth shall be far richer than they all: and by his strength through his riches he shall stir up all against the realm of Grecia. Daniel 10:18–11:2.

> Vtedy znovu prišiel a dotkol sa ma ktosi, ktorý mal vzhľad človeka, a posilnil ma. A povedal: Ó, muž veľmi milovaný, neboj sa; pokoj tebe, buď silný, áno, buď silný. A keď ku mne prehovoril, nabral som silu a povedal som: Nech môj pán hovorí, lebo si ma posilnil. Vtedy povedal: Vieš, prečo som prišiel k tebe? A teraz sa vrátim bojovať s kniežaťom Perzie; a keď odídem, hľa, príde knieža Grécka. Ale ukážem ti, čo je zaznačené v Písme pravdy; a niet nikoho, kto by so mnou stál v týchto veciach, iba Michael, vaše knieža. A ja som v prvom roku Dária Médskeho, práve ja, stál, aby som ho podoprel a posilnil. A teraz ti ukážem pravdu. Hľa, ešte povstanú traja králi v Perzii; a štvrtý bude omnoho bohatší než všetci oni, a svojou mocou skrze svoje bohatstvo podnieti všetkých proti gréckemu kráľovstvu. Daniel 10:18–11:2.

The message that brings the two witnesses to life in Ezekiel chapter thirty-seven is the message of Islam of the third woe, but line upon line, the message that Gabriel identifies in the illustration of Michael raising Moses up and taking him up into heaven as an ensign, is the message of the final president of the United States. It is the message of the sixth president (the Republican horn) who was slain in 2020, as had been the true Protestant horn. In Daniel’s narrative the resurrection from the days of mourning for the true Protestant horn, led into the identification of the resurrection of the Republican horn.

Posolstvo, ktoré privádza dvoch svedkov k životu v tridsiatej siedmej kapitole Ezechiela, je posolstvom islamu tretieho beda; avšak, riadok za riadkom, posolstvo, ktoré Gabriel označuje v znázornení, keď Michal vzkriesi Mojžiša a vezme ho do neba ako zástavu, je posolstvom posledného prezidenta Spojených štátov. Je to posolstvo šiesteho prezidenta (republikánskeho rohu), ktorý bol zabitý v roku 2020, tak ako bol zabitý aj pravý protestantský roh. V Danielovom rozprávaní vzkriesenie po dňoch smútku za pravým protestantským rohom viedlo k určeniu vzkriesenia republikánskeho rohu.

Seven times in Daniel chapter ten, the word “vision” or “appearance” is employed. Those seven references are identified by the same Hebrew word, with the exception that three of those times the word is in the feminine tense and the other four it is in the masculine tense. Seven being the number of perfection, and the three-four combination that equals seven is a primary characteristic of the book of Revelation where the last three of the seven churches, and the last three of the seven seals, and the last three of the seven trumpets are specifically distinguished from the first four.

V desiatej kapitole Daniela sa slovo „videnie“ alebo „zjav“ používa sedemkrát. Týchto sedem odkazov je označených tým istým hebrejským slovom, s výnimkou toho, že v troch prípadoch je toto slovo v ženskom rode a v ostatných štyroch prípadoch je v mužskom rode. Keďže sedem je číslom dokonalosti a kombinácia tri a štyri, ktorá dáva sedem, je základnou charakteristikou knihy Zjavenia, v ktorej sú posledné tri zo siedmich cirkví, posledné tri zo siedmich pečatí a posledné tri zo siedmich trúb osobitne odlíšené od prvých štyroch.

The books of Daniel and Revelation are the same book, and in this sense Daniel and John are the same last day symbol. The vision of Christ in chapter ten, is the vision of Christ in Revelation chapter one.

Knihy Daniel a Zjavenie sú tou istou knihou, a v tomto zmysle sú Daniel a Ján tým istým symbolom posledných dní. Videnie Krista v desiatej kapitole je videním Krista v prvej kapitole Zjavenia.

In Revelation chapter one, John hears a voice behind him and turns to see the one who is speaking.

V prvej kapitole Zjavenia Ján počuje hlas za sebou a obracia sa, aby uvidel toho, ktorý hovorí.

> I was in the Spirit on the Lord’s day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet, Saying, I am Alpha and Omega, the first and the last: and, What thou seest, write in a book, and send it unto the seven churches which are in Asia; unto Ephesus, and unto Smyrna, and unto Pergamos, and unto Thyatira, and unto Sardis, and unto Philadelphia, and unto Laodicea. Revelation 1:10, 11.

> V Pánov deň som bol v Duchu a počul som za sebou mocný hlas ako hlas poľnice, ktorý hovoril: Ja som Alfa i Omega, prvý i posledný; a čo vidíš, napíš do knihy a pošli siedmim cirkvám, ktoré sú v Ázii: do Efezu, do Smyrny, do Pergama, do Tyatíry, do Sard, do Filadelfie a do Laodicey. Zjavenie 1, 10. 11.

Whether it is the three touches in Daniel chapter ten, or the same vision in chapter one of Revelation, or the two messages of Ezekiel in chapter thirty-seven, or Isaiah being touched with a live coal from off the altar, the experience is identifying the empowering of the final warning message, and that message begins at the resurrection of the two witnesses in July of 2023. Daniel, John, Ezekiel and Isaiah all represent a messenger that hears the “voice” from the “old paths” behind him, which asks, “whom shall I send?” When that messenger responds, “here am I, send me,” he is strengthened and raises his voice, as one who is crying in the wilderness. “He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches.”

Či už ide o tri dotyky v desiatej kapitole Daniela, alebo o to isté videnie v prvej kapitole Zjavenia, alebo o dve posolstvá Ezechiela v tridsiatej siedmej kapitole, alebo o Izaiáša, ktorého sa dotkol rozžeravený uhlík z oltára, táto skúsenosť označuje zmocnenie záverečného varovného posolstva a toto posolstvo sa začína pri vzkriesení dvoch svedkov v júli 2023. Daniel, Ján, Ezechiel a Izaiáš všetci predstavujú posla, ktorý počuje za sebou „hlas“ zo „starých ciest“, pýtajúci sa: „Koho pošlem?“ Keď tento posol odpovie: „Hľa, tu som, pošli mňa,“ je posilnený a pozdvihuje svoj hlas ako ten, ktorý volá na púšti. „Kto má ucho, nech počuje, čo Duch hovorí cirkvám.“

We will continue this study in our next article.

V tejto štúdii budeme pokračovať v našom nasledujúcom článku.

> “Upon the occasion just described, the angel Gabriel imparted to Daniel all the instruction which he was then able to receive. A few years afterward, however, the prophet desired to learn more of subjects not yet fully explained, and again set himself to seek light and wisdom from God. ‘In those days I Daniel was mourning three full weeks. I ate no pleasant bread, neither came flesh nor wine in my mouth, neither did I anoint myself at all…. Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz. His body also was like the beryl, and his face as the appearance of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude’ (Daniel 10:2–6).

> „Pri príležitosti, ktorú sme práve opísali, anjel Gabriel odovzdal Danielovi všetko poučenie, ktoré bol vtedy schopný prijať. O niekoľko rokov neskôr si však prorok túžil osvojiť viac o veciach, ktoré ešte neboli úplne vysvetlené, a znova sa oddal hľadaniu svetla a múdrosti od Boha. ‚V tých dňoch som ja, Daniel, smútil za tri celé týždne. Nejedol som žiadny chutný chlieb, ani mäso, ani víno nevošlo do mojich úst, ani som sa vôbec nepomazal.... Potom som pozdvihol svoje oči a videl som, a hľa, istý muž, oblečený do ľanového rúcha, ktorého bedrá boli opásané rýdzim zlatom z Úfazu. Jeho telo bolo ako chryzolit a jeho tvár bola ako zjav blesku, jeho oči ako ohnivé fakle, jeho ramená a jeho nohy sa leskli ako leštený bronz a hlas jeho slov bol ako hlas zástupu‘ (Daniel 10:2–6).“

> “This description is similar to that given by John when Christ was revealed to him upon the Isle of Patmos. No less a personage than the Son of God appeared to Daniel. Our Lord comes with another heavenly messenger to teach Daniel what would take place in the latter days.

> „Tento opis sa podobá tomu, ktorý podal Ján, keď sa mu Kristus zjavil na ostrove Patmos. Danielovi sa zjavil nik menší než Syn Boží. Náš Pán prichádza s iným nebeským poslom, aby Daniela poučil o tom, čo sa má odohrať v posledných dňoch.

> “The great truths revealed by the world’s Redeemer are for those who search for truth as for hid treasures. Daniel was an aged man. His life had been passed amid the fascinations of a heathen court, his mind cumbered with the affairs of a great empire. Yet he turns aside from all these to afflict his soul before God, and seek a knowledge of the purposes of the Most High. And in response to his supplications, light from the heavenly courts was communicated for those who should live in the latter days. With what earnestness, then, should we seek God, that He may open our understanding to comprehend the truths brought to us from heaven.

> „Veľké pravdy zjavené Vykupiteľom sveta sú určené tým, ktorí hľadajú pravdu ako skryté poklady. Daniel bol mužom vysokého veku. Jeho život plynul uprostred zvodov pohanského dvora, jeho myseľ bola zaťažená záležitosťami veľkej ríše. Predsa sa však od toho všetkého odvracia, aby pokoroval svoju dušu pred Bohom a hľadal poznanie zámerov Najvyššieho. A ako odpoveď na jeho prosby bolo sprostredkované svetlo z nebeských dvorov pre tých, ktorí budú žiť v posledných dňoch. S akou vrúcnosťou by sme teda mali hľadať Boha, aby otvoril náš rozum na pochopenie právd, ktoré nám boli prinesené z neba.“

> “‘I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves…. And there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength’ (verses 7, 8). All who are truly sanctified will have a similar experience. The clearer their views of the greatness, glory, and perfection of Christ, the more vividly will they see their own weakness and imperfection. They will have no disposition to claim a sinless character; that which has appeared right and comely in themselves will, in contrast with Christ’s purity and glory, appear only as unworthy and corruptible. It is when men are separated from God, when they have very indistinct views of Christ, that they say, ‘I am sinless; I am sanctified.’

> „Iba ja, Daniel, som videl to videnie; muži, ktorí boli so mnou, to videnie nevideli; padla však na nich veľká triaška, takže ušli a skryli sa.... A nezostala vo mne nijaká sila; lebo moja krása sa vo mne zmenila na porušenosť a nezachovala sa vo mne nijaká sila“ (verše 7, 8). Všetci, ktorí sú skutočne posvätení, budú mať podobnú skúsenosť. Čím jasnejšie budú ich pohľady na veľkosť, slávu a dokonalosť Krista, tým živšie budú vidieť svoju vlastnú slabosť a nedokonalosť. Nebudú mať nijaký sklon nárokovať si bezhriešny charakter; to, čo sa im na sebe samých javilo ako správne a krásne, sa v protiklade ku Kristovej čistote a sláve ukáže len ako nehodné a porušiteľné. Keď sú ľudia oddelení od Boha a majú veľmi nejasné pohľady na Krista, vtedy hovoria: „Som bez hriechu; som posvätený.“

> “Gabriel now appeared to the prophet, and thus addressed him: ‘Oh Daniel, a man greatly beloved, understand the words that I speak unto thee, and stand upright: for unto thee am I now sent. And when he had spoken this word unto me, I stood trembling. Then said he unto me, Fear not, Daniel: for from the first day that thou didst set thine heart to understand, and to chasten thyself before thy God, thy words were heard, and I am come for thy words’ (verses 11, 12).

> „Gabriel sa teraz zjavil prorokovi a takto ho oslovil: ,Ó, Daniel, muž veľmi milovaný, porozumej slovám, ktoré ti hovorím, a postav sa vzpriamene; lebo teraz som poslaný k tebe.‘ A keď ku mne prehovoril tieto slová, postavil som sa trasúc. Potom mi povedal: ,Neboj sa, Daniel, lebo od prvého dňa, keď si si zaumienil porozumieť a pokoriť sa pred svojím Bohom, tvoje slová boli vypočuté a ja som prišiel pre tvoje slová‘ (verše 11, 12).“

> “What great honor is shown to Daniel by the Majesty of heaven! He comforts His trembling servant and assures him that his prayer has been heard in heaven. In answer to that fervent petition the angel Gabriel was sent to affect the heart of the Persian king. The monarch had resisted the impressions of the Spirit of God during the three weeks while Daniel was fasting and praying, but heaven’s Prince, the Archangel, Michael, was sent to turn the heart of the stubborn king to take some decided action to answer the prayer of Daniel.

> „Aká veľká pocta je preukázaná Danielovi od Velebnosti nebies! Teší svojho chvejúceho sa služobníka a uisťuje ho, že jeho modlitba bola vypočutá v nebi. Ako odpoveď na túto vrúcnu prosbu bol anjel Gabriel poslaný, aby zapôsobil na srdce perzského kráľa. Panovník počas troch týždňov, keď sa Daniel postil a modlil, odolával vnuknutiam Božieho Ducha, ale Knieža nebies, archanjel Michael, bol poslaný, aby obrátil srdce tvrdohlavého kráľa a priviedol ho k nejakému rozhodnému kroku ako odpoveď na Danielovu modlitbu.

> “‘And when he had spoken such words unto me, I set my face toward the ground, and I became dumb. And, behold, one like the similitude of the sons of men touched my lips…. And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my Lord speak; for thou hast strengthened me’ (verses 15–19). So great was the divine glory revealed to Daniel that he could not endure the sight. Then the messenger of heaven veiled the brightness of his presence and appeared to the prophet as ‘one like the similitude of the sons of men’ (verse 16). By his divine power he strengthened this man of integrity and of faith, to hear the message sent to him from God.

> „A keď ku mne hovoril takéto slová, obrátil som svoju tvár k zemi a onemel som. A hľa, ktosi, podobný synom ľudským, dotkol sa mojich pier…. A povedal: Človeče veľmi milovaný, neboj sa; pokoj tebe; buď silný, áno, buď silný. A keď ku mne prehovoril, bol som posilnený a povedal som: Nech hovorí môj Pán, lebo si ma posilnil“ (verše 15–19). Božská sláva zjavená Danielovi bola taká veľká, že jej pohľad nemohol zniesť. Potom nebeský posol zahalil jas svojej prítomnosti a zjavil sa prorokovi ako „ktosi, podobný synom ľudským“ (verš 16). Svojou božskou mocou posilnil tohto muža bezúhonnosti a viery, aby vypočul posolstvo, ktoré mu bolo poslané od Boha.

> “Daniel was a devoted servant of the Most High. His long life was filled up with noble deeds of service for his Master. His purity of character and unwavering fidelity are equaled only by his humility of heart and his contrition before God. We repeat, The life of Daniel is an inspired illustration of true sanctification.” Sanctified Life, 49–52.

> „Daniel bol oddaným služobníkom Najvyššieho. Jeho dlhý život bol naplnený vznešenými skutkami služby pre svojho Pána. Jeho čistota charakteru a neochvejná vernosť sa vyrovnajú jedine jeho pokore srdca a jeho skrúšenosti pred Bohom. Opakujeme: Danielov život je Bohom vnuknutým obrazom pravej posvätenosti.“ Posvätený život, 49–52.

Back to Articles