Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Six

Kniha Daniel – číslo dvadsaťšesť

Nebuchadnezzar’s Seven Times: A Prophetic Tapestry Unveiling Paganism, Papalism, and the United States

Sedem čias Nabuchodonozora: prorocká tapiséria odhaľujúca pohanstvo, pápežstvo a Spojené štáty americké

Author

Jeff Pippenger

Published

December 21, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The symbol of Nebuchadnezzar in chapter four is amazing. His “seven times,” typified the periods of time that paganism (the daily), and papalism (the transgression of desolation), trampled down the sanctuary and host.

Symbol Nabuchodonozora vo štvrtej kapitole je úžasný. Jeho „sedem časov“ predobrazovalo časové obdobia, počas ktorých pohanstvo (každodenná obeť) a pápežstvo (prestúpenie spustošenia) pošliapavali svätyňu a zástup.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? Daniel 8:13.

> Potom som počul hovoriť jedného svätého, a iný svätý povedal tomu istému svätému, ktorý hovoril: Dokedy bude platiť videnie o ustavičnej obeti a o spustošujúcom prestúpení, ktoré vydáva na pošliapanie svätyňu i zástup? Daniel 8:13.

The trampling down of “both the sanctuary and the host,” noted in verse thirteen, represents the “seven times” that was the last of two of God’s indignations; and Nebuchadnezzar’s “seven times” is representing the “seven times” that was the first of God’s indignations, but both are represented as the same line prophetically.

Pošliapanie „svätyne i zástupu“, uvedené v trinástom verši, predstavuje „sedem časov“, ktoré boli posledným z dvoch Božích rozhorčení; a Nabuchodonozorových „sedem časov“ predstavuje „sedem časov“, ktoré boli prvým z Božích rozhorčení, avšak oboje sú prorocky znázornené ako tá istá línia.

> And I will stretch over Jerusalem the line of Samaria, and the plummet of the house of Ahab: and I will wipe Jerusalem as a man wipeth a dish, wiping it, and turning it upside down. 2 Kings 21:13.

> A natiahnem nad Jeruzalemom šnúru Samárie a olovnicu domu Achabovho; a zotriem Jeruzalem, ako človek utiera misu, utrúc ju a obrátiac ju dnom nahor. 2 Kráľov 21:13.

Daniel chapter eight, and verse thirteen, is addressing the second line of God’s indignations, as brought upon the southern kingdom of Judah, beginning in 677 BC. Nebuchadnezzar’s “seven times,” represents the line of God’s first indignation, as brought upon the northern kingdom of Israel, beginning in 723 BC. Nebuchadnezzar’s “seven times” represents twelve hundred and sixty years that paganism trampled down the sanctuary and host, followed by the twelve hundred and sixty years that papalism trampled down the sanctuary and host.

Danielova ôsma kapitola, trinásty verš, sa vzťahuje na druhú líniu Božích rozhorčení, uvedenú na južné kráľovstvo Júdu, počnúc rokom 677 pred Kr. Nabuchodonozorových „sedem časov“ predstavuje líniu prvého Božieho rozhorčenia, uvedeného na severné kráľovstvo Izraela, počnúc rokom 723 pred Kr. Nabuchodonozorových „sedem časov“ predstavuje tisíc dvestošesťdesiat rokov, počas ktorých pohanstvo pošliapavalo svätyňu a zástup, po ktorých nasledovalo tisíc dvestošesťdesiat rokov, počas ktorých pápežstvo pošliapavalo svätyňu a zástup.

Papalism is simply paganism covered with the profession of Christianity. “Baptized paganism” as it were. There is nothing that represents Christ or Christianity in Catholicism. The world learned that fact in the history of the Dark Ages, but since 1798, the world has forgotten. The papacy has the same heart as paganism. The religion and the rites of the religions are identical. Nebuchadnezzar’s judgment of “seven times,” consisted of him being given the heart of a beast. The beast’s heart he was given was the heart that represented the religion of paganism, whether it was outright paganism or cloaked paganism in the form of Catholicism. Sister White identifies that the dragon in Revelation twelve is Satan, but in a secondary sense it is pagan Rome.

Pápežstvo je jednoducho pohanstvo prikryté vyznaním kresťanstva. Takpovediac „pokrstené pohanstvo“. V katolicizme niet ničoho, čo by predstavovalo Krista alebo kresťanstvo. Svet sa túto skutočnosť naučil z dejín temného stredoveku, no od roku 1798 na ňu zabudol. Pápežstvo má to isté srdce ako pohanstvo. Náboženstvo a obrady týchto náboženstiev sú totožné. Nad Nebúkadnecarom bol vynesený súd „siedmich časov“, ktorý spočíval v tom, že dostal srdce šelmy. Srdce šelmy, ktoré dostal, bolo srdcom predstavujúcim náboženstvo pohanstva, či už išlo o otvorené pohanstvo, alebo o zahalené pohanstvo v podobe katolicizmu. Sestra Whiteová uvádza, že drak v dvanástej kapitole Zjavenia je Satan, ale v druhotnom zmysle je ním pohanský Rím.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> „Tak teda drak predovšetkým predstavuje satana, no v druhotnom zmysle je symbolom pohanského Ríma.“ The Great Controversy, 439.

The beast that Nebuchadnezzar represented for “seven times,” was the beast of the dragon for twelve hundred and sixty days, and then the beast of Catholicism for another twelve hundred and sixty days. At the end of those days Nebuchadnezzar is a symbol of the United States, which is ultimately the false prophet. Prophetically Nebuchadnezzar represented the dragon, the beast and the false prophet which are the three-fold powers that make up spiritual Babylon, and who lead the world to Armageddon. Nebuchadnezzar represents literal Babylon, and in so doing he was employed as a symbol of all three of the powers that make up spiritual Babylon of the last days.

Šelma, ktorú Nabuchodonozor predstavoval počas „siedmich časov“, bola šelmou draka počas tisíc dvestošesťdesiatich dní a potom šelmou katolicizmu počas ďalších tisíc dvestošesťdesiatich dní. Na konci týchto dní je Nabuchodonozor symbolom Spojených štátov, ktoré sú napokon falošným prorokom. Prorocky Nabuchodonozor predstavoval draka, šelmu a falošného proroka, čo sú trojité mocnosti tvoriace duchovný Babylon a ktoré vedú svet k Armagedonu. Nabuchodonozor predstavuje doslovný Babylon, a týmto spôsobom bol použitý ako symbol všetkých troch mocností, ktoré tvoria duchovný Babylon posledných dní.

In order to recognize the symbolism just identified it is important to first locate Nebuchadnezzar in 1798, when his kingdom is restored at the end of the “seven times.” We will establish this waymark in Daniel chapter four, before we begin to proceed through the chapter in a more systematic fashion.

Aby sme rozpoznali práve určenú symboliku, je dôležité najprv umiestniť Nabuchodonozora do roku 1798, keď je jeho kráľovstvo obnovené na konci „siedmich časov“. Tento medzník ustanovíme v štvrtej kapitole Daniela skôr, než začneme kapitolou postupovať systematickejším spôsobom.

At the “time of the end” in 1798, the book of Daniel was unsealed, and the book then fulfilled its purpose of presenting an increasing light that would test, purify and produce two classes of worshippers. The unsealing of the book of Daniel marks the beginning of the three-step testing process that is based upon the truths revealed at that time.

V „čase konca“ v roku 1798 bola kniha Daniel odpečatená a kniha potom naplnila svoj účel tým, že prinášala narastajúce svetlo, ktoré malo preskúšať, očisťovať a vytvoriť dve skupiny ctiteľov. Odpečatenie knihy Daniel označuje začiatok trojstupňového procesu skúšky, ktorý je založený na pravdách zjavených v tom čase.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> A povedal: Choď svojou cestou, Daniel, lebo slová sú zavreté a zapečatené až do času konca. Mnohí budú očistení, vybielení a skúšaní; bezbožní však budú konať bezbožne, a nikto z bezbožných nepochopí; múdri však pochopia. Daniel 12,9.10.

The prophetic purpose of the unsealing of the book that consists of the book of Daniel and the book of Revelation, is to test the generation that is alive during the history that the book is unsealed. In Daniel twelve, there are three time prophecies that are identified. The first is the twelve hundred and sixty years that the power of the holy people was to be scattered.

Prorockým účelom odpečatenia knihy, ktorú tvoria kniha Daniel a kniha Zjavenie, je skúšať pokolenie, ktoré žije v období dejín, keď je táto kniha odpečatená. V dvanástej kapitole Daniela sú uvedené tri časové proroctvá. Prvým je tisícdvestošesťdesiat rokov, počas ktorých mala byť moc svätého ľudu rozptýlená.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. Then I Daniel looked, and, behold, there stood other two, the one on this side of the bank of the river, and the other on that side of the bank of the river. And one said to the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, How long shall it be to the end of these wonders? And I heard the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, when he held up his right hand and his left hand unto heaven, and sware by him that liveth for ever that it shall be for a time, times, and an half; and when he shall have accomplished to scatter the power of the holy people, all these things shall be finished. Daniel 12:4–7.

> Ale ty, Daniel, zavri tieto slová a zapečať knihu až do času konca: mnohí budú pobehovať sem a tam a poznanie sa rozmnoží. Potom som ja, Daniel, videl, a hľa, stáli tam iní dvaja, jeden na tejto strane brehu rieky a druhý na tamtej strane brehu rieky. A jeden povedal mužovi oblečenému do plátna, ktorý bol nad vodami rieky: Dokedy potrvá koniec týchto zázračných vecí? A počul som muža oblečeného do plátna, ktorý bol nad vodami rieky, keď pozdvihol svoju pravú ruku i svoju ľavú ruku k nebu a prisahal na Toho, ktorý žije naveky, že to bude na čas, časy a polovicu času; a keď dokoná rozptýlenie moci svätého ľudu, všetky tieto veci sa dokonajú. Daniel 12:4–7.

The other two prophetic periods in chapter twelve are twelve hundred and ninety days and thirteen hundred and thirty-five days.

Ďalšie dve prorocké obdobia v dvanástej kapitole sú tisícdvestodeväťdesiat dní a tisíctristotridsaťpäť dní.

> And I heard, but I understood not: then said I, O my Lord, what shall be the end of these things? And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. And from the time that the daily sacrifice shall be taken away, and the abomination that maketh desolate set up, there shall be a thousand two hundred and ninety days. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. Daniel 12:8–12.

> A počul som, ale som nerozumel; a povedal som: Ó, môj Pane, aký bude koniec týchto vecí? A on riekol: Choď svojou cestou, Daniel, lebo tieto slová sú uzavreté a zapečatené až do času konca. Mnohí budú očistení, obielení a skúšaní; ale bezbožní budú páchať bezbožnosť, a nikto z bezbožných neporozumie; múdri však porozumejú. A od času, keď bude odňatá ustavičná obeť a postavená ohavnosť spustošenia, bude tisíc dvesto deväťdesiat dní. Blahoslavený je ten, kto očakáva a dôjde do tisíc tristo tridsaťpäť dní. Daniel 12:8–12.

In the verses the “time of the end,” is twice referenced and defined as the point when the words of Daniel would be unsealed. The words that are the subject of being unsealed at the “time of the end” are the three prophetic periods of twelve hundred and sixty (time, times, and a half), twelve hundred and ninety, and thirteen hundred and thirty-five. Two of the three periods are defined as “days.” Two of the three ended in 1798, and the third ended at the very end of 1843. It is at the very end of 1843, for the verse states, “blessed is he that waiteth, and cometh to…”

Vo veršoch sa dvakrát spomína „čas konca“ a je vymedzený ako bod, keď budú slová Danielove odpečatené. Slovami, ktoré sú predmetom odpečatenia v „čase konca“, sú tri prorocké obdobia: tisíc dvestošesťdesiat (čas, časy a pol času), tisíc dvestodeväťdesiat a tisíc tristotridsaťpäť. Dve z týchto troch období sú označené ako „dni“. Dve z týchto troch sa skončili v roku 1798 a tretie sa skončilo na samom konci roku 1843. Práve na samom konci roku 1843, lebo verš hovorí: „blahoslavený je ten, kto čaká a dospeje k…“

The word “cometh,” means touches. Blessed therefore is he who waits, and also touches the first day of 1844. The tarrying time of the parable of the ten virgins began at the first disappointment in Millerite history, and that disappointment arrived on the very last day of 1843, and the very last day of 1843, touches the very first day of 1844. The blessing of waiting began when the tarrying time began at the first disappointment.

Slovo „prichádza“ znamená dotýka sa. Blahoslavený je teda ten, kto čaká a takisto sa dotýka prvého dňa roku 1844. Čas meškania z podobenstva o desiatich pannách sa začal pri prvom sklamaní v dejinách milleritského hnutia a toto sklamanie prišlo v úplne posledný deň roku 1843; a úplne posledný deň roku 1843 sa dotýka úplne prvého dňa roku 1844. Požehnanie čakania sa začalo, keď sa pri prvom sklamaní začal čas meškania.

There is a great deal more to address in these verses, but the point we are considering here is the prophetic role of Daniel. The purpose of the book of Daniel, which Daniel represents in the passage, is to produce a three-step testing process when the book is unsealed. Daniel was told to go his way until the time of the end when the book was to be unsealed. The conclusion of the chapter emphasizes what will happen when the time of the end arrives.

V týchto veršoch je oveľa viac, čomu by sa bolo treba venovať, no bod, ktorý tu zvažujeme, je prorocká úloha Daniela. Účelom knihy Daniel, ktorú Daniel v tejto stati predstavuje, je vytvoriť trojstupňový proces skúšky, keď bude kniha odpečatená. Danielovi bolo povedané, aby išiel svojou cestou až do času konca, keď mala byť kniha odpečatená. Záver kapitoly zdôrazňuje, čo sa stane, keď príde čas konca.

> But go thou thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days. Daniel 12:13.

> Ale ty choď svojou cestou až do konca; lebo odpočíneš a povstaneš k svojmu údelu na konci dní. Daniel 12,13.

The book of Daniel was to stand in its lot at the end of the prophetic days of Daniel.

Kniha Daniel mala stáť na svojom mieste na konci Danielových prorockých dní.

> “When God gives a man a special work to do, he is to stand in his lot and place as did Daniel, ready to answer the call of God, ready to fulfill His purpose.” Manuscript Releases, volume 6, 108.

> „Keď Boh zverí človeku osobitné dielo, má stáť na svojom mieste a vo svojom postavení, ako stál Daniel, pripravený odpovedať na Božie povolanie, pripravený naplniť Jeho zámer.“ Manuscript Releases, zväzok 6, 108.

At the time of the end in 1798, Daniel stood in his lot, which is expressed in verse thirteen as “at the end of the days.” The end of Nebuchadnezzar’s banishment of “seven times” identifies 1798, for it concluded at “the end of the days.”

V čase konca roku 1798 Daniel stál na svojom mieste, čo je vo verši trinástom vyjadrené slovami „na konci dní“. Koniec Nebukadnesarovho vyhnanstva trvajúceho „sedem časov“ označuje rok 1798, lebo sa skončilo „na konci dní“.

> And at the end of the days I Nebuchadnezzar lifted up mine eyes unto heaven, and mine understanding returned unto me, and I blessed the most High, and I praised and honoured him that liveth for ever, whose dominion is an everlasting dominion, and his kingdom is from generation to generation: And all the inhabitants of the earth are reputed as nothing: and he doeth according to his will in the army of heaven, and among the inhabitants of the earth: and none can stay his hand, or say unto him, What doest thou? At the same time my reason returned unto me; and for the glory of my kingdom, mine honour and brightness returned unto me; and my counsellors and my lords sought unto me; and I was established in my kingdom, and excellent majesty was added unto me. Now I Nebuchadnezzar praise and extol and honour the King of heaven, all whose works are truth, and his ways judgment: and those that walk in pride he is able to abase. Daniel 4:34–37.

> A na konci dní som ja, Nabuchodonozor, pozdvihol svoje oči k nebu a môj rozum sa mi navrátil; i dobrorečil som Najvyššiemu a chválil som a ctil toho, ktorý žije naveky, ktorého panstvo je večným panstvom a ktorého kráľovstvo trvá z pokolenia na pokolenie. A všetci obyvatelia zeme sú pokladaní za nič; a činí podľa svojej vôle vo vojsku nebies i medzi obyvateľmi zeme; a niet nikoho, kto by zadržal jeho ruku alebo mu povedal: Čo robíš? V tom istom čase sa mi navrátil môj rozum; a na slávu môjho kráľovstva sa mi navrátila moja česť i jas; a moji radcovia a moji veľmoži ma vyhľadali; a bol som znovu upevnený vo svojom kráľovstve a bola mi pridaná prehojná velebnosť. Teraz ja, Nabuchodonozor, chválim a vyvyšujem a ctím Kráľa nebies, ktorého všetky skutky sú pravda a jeho cesty sú súd; a tých, čo chodia v pýche, môže ponížiť. Daniel 4:34–37.

The expression “end of the days” represents the time of the end in 1798. Nebuchadnezzar was then established in his kingdom, which was no longer the history of the beasts of paganism and papalism. At that point, Nebuchadnezzar represented a fully converted man, and in so doing represented the earth beast of Bible prophecy that began to reign in 1798, and it began as a lamb, though it was destined to eventually speak as a dragon. He represents the earth beast that would reign for seventy symbolic years in fulfillment of Isaiah twenty-three, just as his literal kingdom reigned for seventy literal years. The symbolism is “air tight.”

Výraz „koniec dní“ predstavuje čas konca v roku 1798. Vtedy bol Nabuchodonozor upevnený vo svojom kráľovstve, ktoré už nebolo dejinami šeliem pohanstva a pápežstva. V tom bode Nabuchodonozor predstavoval plne obráteného človeka, a tým zároveň predstavoval zemskú šelmu biblického proroctva, ktorá začala vládnuť v roku 1798; začala ako baránok, hoci jej bolo určené napokon hovoriť ako drak. Predstavuje zemskú šelmu, ktorá mala vládnuť sedemdesiat symbolických rokov v naplnení Izaiáša dvadsaťtri, tak ako jeho doslovné kráľovstvo vládlo sedemdesiat doslovných rokov. Symbolika je „vzduchotesná“.

Nebuchadnezzar represents a prophetic link between the three powers represented in Revelation chapters twelve and thirteen. There they are identified as the dragon, the sea beast and the earth beast. In Revelation sixteen they are identified as the three powers that lead the world to Armageddon. Nebuchadnezzar’s “seven times,” ties together all three of those beasts, for literal Babylon illustrates spiritual Babylon, and the same line of prophecy that is located in the book of Daniel is taken up in the book of Revelation, for the two books bring each other to perfection.

Nabuchodonozor predstavuje prorocké spojenie medzi troma mocnosťami predstavenými v kapitolách dvanásť a trinásť Zjavenia. Tam sú označené ako drak, šelma z mora a šelma zo zeme. V Zjavení šestnástej kapitole sú označené ako tri mocnosti, ktoré vedú svet k Armagedonu. Nabuchodonozorových „sedem časov“ spája všetky tieto tri šelmy, lebo doslovný Babylon znázorňuje duchovný Babylon a tá istá línia proroctva, ktorá sa nachádza v knihe Daniel, pokračuje v knihe Zjavenie, pretože tieto dve knihy sa navzájom privádzajú k dokonalosti.

Nebuchadnezzar represents 1798 as a prophetic link between the dragon, the beast and the false prophet. 1798 was “the time of the end” for the message of the first angel and the Millerite history. William Miller was led to place all of his prophetic structure upon his recognition of the dragon of paganism and the beast of Catholicism, but he did not see the United States as the earth beast and false prophet. He could see the history prior to “the time of the end” in 1798, but the future was yet future. At “the time of the end” in 1989, all three powers would then be recognized.

Nebukadnesar predstavuje rok 1798 ako prorocké spojenie medzi drakom, šelmou a falošným prorokom. Rok 1798 bol „časom konca“ pre posolstvo prvého anjela a milleritské dejiny. William Miller bol vedený k tomu, aby celú svoju prorockú stavbu založil na rozpoznaní draka pohanstva a šelmy katolicizmu, no nevidel Spojené štáty ako šelmu zo zeme a falošného proroka. Mohol vidieť dejiny pred „časom konca“ v roku 1798, ale budúcnosť bola ešte stále budúcnosťou. Pri „čase konca“ v roku 1989 by potom boli rozpoznané všetky tri mocnosti.

The unsealing of the prophetic recognition of the dragon and beast in 1798, is represented by the Ulai River of chapters seven, eight and nine. The unsealing of the prophetic recognition of the dragon, beast and false prophet in 1989, is represented by the Hiddekel River of chapters ten, eleven and twelve. Nebuchadnezzar represents the movement of the first angel that arrived in 1798, and he typifies Belshazzar who represents the movement of the third angel that arrived in 1989. For this reason, Nebuchadnezzar’s second dream, in chapter four, represents the message of the first angel.

Odzapečatenie prorockého rozpoznania draka a šelmy v roku 1798 je znázornené riekou Ulai v siedmej, ôsmej a deviatej kapitole. Odzapečatenie prorockého rozpoznania draka, šelmy a falošného proroka v roku 1989 je znázornené riekou Hiddekel v desiatej, jedenástej a dvanástej kapitole. Nabuchodonozor predstavuje hnutie prvého anjela, ktoré prišlo v roku 1798, a je predobrazom Baltazára, ktorý predstavuje hnutie tretieho anjela, ktoré prišlo v roku 1989. Z tohto dôvodu Nabuchodonozorov druhý sen vo štvrtej kapitole predstavuje posolstvo prvého anjela.

Nebuchadnezzar’s “seven times” concluded at “the time of the end” in 1798, with the arrival of the warning message of judgment to come. At the “end of the days,” he is a converted man, thus representing the Republican horn of the earth beast, when it was lamblike. He simultaneously represents the Philadelphian Protestant horn of the earth beast.

Nabuchodonozorových „sedem časov“ sa skončilo v „čase konca“ roku 1798 s príchodom výstražného posolstva o prichádzajúcom súde. Na „konci dní“ je obráteným mužom, a tak predstavuje republikánsky roh zeme vystupujúcej šelmy, keď bol podobný baránkovi. Súčasne predstavuje filadelfský protestantský roh zeme vystupujúcej šelmy.

As the first king of Babylon, he typifies Belshazzar the last king of Babylon. His judgment was typified by the judgment of Nimrod, and in turn typified the judgment of Belshazzar. His judgment represented the opening of the investigative judgment on October 22, 1844.

Ako prvý babylonský kráľ je predobrazom Belšaccara, posledného babylonského kráľa. Jeho súd bol predobrazený súdom nad Nimródom a zároveň bol predobrazom súdu nad Belšaccarom. Jeho súd predstavoval začiatok vyšetrujúceho súdu 22. októbra 1844.

> Nebuchadnezzar the king, unto all people, nations, and languages, that dwell in all the earth; Peace be multiplied unto you. I thought it good to show the signs and wonders that the high God hath wrought toward me. How great are his signs! and how mighty are his wonders! his kingdom is an everlasting kingdom, and his dominion is from generation to generation. I Nebuchadnezzar was at rest in mine house, and flourishing in my palace: I saw a dream which made me afraid, and the thoughts upon my bed and the visions of my head troubled me. Daniel 4:1–5.

> Kráľ Nebukadnesar všetkým národom, kmeňom a jazykom, ktoré prebývajú na celej zemi: Nech sa vám hojne rozmnoží pokoj. Uzdal som za dobré oznámiť znamenia a divy, ktoré mi učinil Najvyšší Boh. Aké veľké sú jeho znamenia a aké mocné jeho divy! Jeho kráľovstvo je večným kráľovstvom a jeho panstvo trvá z pokolenia na pokolenie. Ja, Nebukadnesar, býval som v pokoji vo svojom dome a darilo sa mi v mojom paláci. Videl som sen, ktorý ma predesil, a myšlienky na mojom lôžku i videnia mojej hlavy ma znepokojovali. Daniel 4:1–5.

The dream made Nebuchadnezzar afraid, and the symbolism of the dream represents the everlasting gospel of the first angel, which commands men to “fear God.”

Sen vystrašil Nabuchodonozora a symbolika tohto sna predstavuje večné evanjelium prvého anjela, ktoré ľuďom prikazuje: „Bojte sa Boha.“

> And I saw another angel fly in the midst of heaven, having the everlasting gospel to preach unto them that dwell on the earth, and to every nation, and kindred, and tongue, and people, Saying with a loud voice, Fear God, and give glory to him; for the hour of his judgment is come: and worship him that made heaven, and earth, and the sea, and the fountains of waters. Revelation 14:6, 7.

> A videl som iného anjela letieť prostredkom neba, ktorý mal večné evanjelium, aby ho zvestoval obyvateľom zeme, každému národu, kmeňu, jazyku a ľudu, a volal mocným hlasom: Bojte sa Boha a vzdajte mu slávu, lebo prišla hodina jeho súdu; a klaňajte sa tomu, ktorý stvoril nebo i zem, more i pramene vôd. Zjavenie 14:6, 7.

The everlasting gospel is a three-step message, the first step, as represented in the first angel, is to fear God, the second step is to give him glory and the third is represented by the hour of his judgment. “Glory” represents character, and the second “go to” in the story of Nimrod’s rebellion is where the character of the city and the tower was investigated. It was an investigative judgment. The combination of church and state is the image of the beast, and Nimrod’s second step was in manifesting the image of the beast, but the second step of the everlasting gospel produces a glorification of God’s character, not Nimrod’s.

Večné evanjelium je trojkrokové posolstvo: prvý krok, ako je znázornený v prvom anjelovi, spočíva v tom, že sa máme báť Boha; druhý krok je vzdať mu slávu; a tretí je znázornený hodinou jeho súdu. „Sláva“ predstavuje charakter a druhé „zostúpme“ v príbehu o Nimrodovej vzbure je miestom, kde sa skúmal charakter mesta a veže. Bol to vyšetrujúci súd. Spojenie cirkvi a štátu je obrazom šelmy a Nimrodov druhý krok spočíval v zjavovaní obrazu šelmy; avšak druhý krok večného evanjelia vedie k oslave Božieho charakteru, nie Nimrodovho.

Nebuchadnezzar’s fear is a symbol of the first test, just as was Daniel’s choice to not eat Babylon’s diet, for Daniel feared God. The first angel arrived in history in 1798, and was thereafter empowered on August 11, 1840. Nebuchadnezzar’s dream locates the arrival of the first message at the time of the end in 1798.

Nebukadnesarov strach je symbolom prvej skúšky, tak ako ním bola aj Danielova voľba nejesť babylonskú stravu, lebo Daniel sa bál Boha. Prvý anjel prišiel v dejinách v roku 1798 a potom bol splnomocnený 11. augusta 1840. Nebukadnesarov sen umiestňuje príchod prvého posolstva do času konca v roku 1798.

> I saw a dream which made me afraid, and the thoughts upon my bed and the visions of my head troubled me. Therefore made I a decree to bring in all the wise men of Babylon before me, that they might make known unto me the interpretation of the dream. Then came in the magicians, the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers: and I told the dream before them; but they did not make known unto me the interpretation thereof. But at the last Daniel came in before me, whose name was Belteshazzar, according to the name of my god, and in whom is the spirit of the holy gods: and before him I told the dream, saying, O Belteshazzar, master of the magicians, because I know that the spirit of the holy gods is in thee, and no secret troubleth thee, tell me the visions of my dream that I have seen, and the interpretation thereof. Daniel 4:5–9.

> Videl som sen, ktorý ma naplnil bázňou, a myšlienky na mojom lôžku i videnia mojej hlavy ma znepokojili. Preto som vydal rozkaz, aby predo mňa priviedli všetkých mudrcov Babylona, aby mi oznámili výklad sna. Potom prišli veštci, hvezdári, Chaldejci a jasnovidci; a predniesol som im sen, ale jeho výklad mi neoznámili. Napokon však vošiel predo mňa Daniel, ktorého meno je Baltazár podľa mena môjho boha, a v ktorom je duch svätých bohov; a pred ním som vyrozprával sen, hovoriac: Baltazár, knieža veštcov, pretože viem, že je v tebe duch svätých bohov a nijaké tajomstvo ťa neznepokojuje, povedz mi videnia môjho sna, ktoré som videl, i jeho výklad. Daniel 4:5–9.

The arrival of the first message at the time of the end in 1798, that is represented by Nebuchadnezzar’s fear, marks the point when the book of Daniel was to be unsealed.

Príchod prvého posolstva v čase konca roku 1798, ktorý je znázornený Nabuchodonozorovým strachom, označuje okamih, keď mala byť kniha Daniel odpečatená.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. … And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:4, 9, 10.

> Ale ty, Daniel, zavri tieto slová a zapečať knihu až do času konca: mnohí budú pobehovať sem a tam a poznanie sa rozmnoží. … A povedal: Choď svojou cestou, Daniel, lebo tie slová sú zavreté a zapečatené až do času konca. Mnohí budú očistení, obielení a preskúšaní; bezbožní však budú konať bezbožne, a nikto z bezbožných neporozumie; múdri však porozumejú. Daniel 12:4, 9, 10.

When the book of Daniel was unsealed at “the time of the end”, men were called to come and investigate the increase of knowledge, and that call eventually produced two classes of worshippers. One class could not understand and the other class could. The wise men of Babylon, represented as “the magicians, the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers” could not understand, but Daniel understood. The Babylonian “wise men” could not understand, and therefore represent the wicked. Daniel represented the wise.

Keď bola kniha Daniel odpečatená „v čase konca“, ľudia boli povolaní, aby prišli a skúmali rozmnoženie poznania, a toto povolanie napokon vytvorilo dve triedy uctievačov. Jedna trieda nemohla porozumieť a druhá trieda mohla. Múdri muži Babylonu, predstavení ako „mágovia, hvezdári, Chaldejci a veštci“, nemohli porozumieť, ale Daniel porozumel. Babylonskí „múdri muži“ nemohli porozumieť, a preto predstavujú bezbožných. Daniel predstavoval múdrych.

We will continue Daniel chapter four in the next article.

V ďalšom článku budeme pokračovať vo štvrtej kapitole Daniela.

> “Those who are unfaithful to the work of God are lacking in principle; their motives are not of a character to lead them to choose the right under all circumstances. The servants of God are to feel at all times that they are under the eye of their employer. He who watched the sacrilegious feast of Belshazzar is present in all our institutions, in the counting-room of the merchant, in the private workshop; and the bloodless hand is as surely recording your neglect as it recorded the awful judgment of the blasphemous king. Belshazzar’s condemnation was written in words of fire, ‘Thou art weighed in the balances, and art found wanting’; and if you fail to fulfill your God-given obligations your condemnation will be the same.” Messages to Young People, 229.

> „Tým, ktorí sú neverní dielu Božiemu, chýba zásadovosť; ich pohnútky nie sú takej povahy, aby ich viedli voliť správne za každých okolností. Boží služobníci majú stále cítiť, že sú pod zrakom svojho Zamestnávateľa. Ten, ktorý sledoval svätokrádežnú hostinu Balsazára, je prítomný vo všetkých našich ustanovizniach, v účtovnom oddelení obchodníka, v súkromnej dielni; a nekrvavá ruka zaznamenáva vaše zanedbanie práve tak isto, ako zaznamenala hrozný súd nad rúhavým kráľom. Balsazárovo odsúdenie bolo napísané ohnivými slovami: ‚Bol si zvážený na váhach a zistený nedostatočný‘; a ak zanedbáte splniť svoje Bohom dané povinnosti, vaše odsúdenie bude to isté.“ Posolstvá mládeži, 229.

Back to Articles