Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Fifty-Four

Kniha Daniel – sto päťdesiatštyri

Understanding Daniel’s Last Vision: The Significance of Belteshazzar and the Unveiling of Prophecy

Pochopenie Danielovho posledného videnia: význam Belteshacara a odhalenie proroctva

Author

Jeff Pippenger

Published

March 23, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The last vision of Daniel consists of the last three chapters. The first of those chapters, as with the last of those three chapters identifies the experience of Daniel, and the middle chapter identifies the prophetic history that addresses the final rise and fall of the counterfeit king of the north. The first chapter is as the last, and the middle chapter represents the rebellion of the counterfeit king of the north. Daniel’s last vision, the vision of the Hiddekel River, bears the signature of Alpha and Omega, who is the Truth. As we begin to address Daniel’s last vision, we will start with verse one.

Posledné videnie Daniela pozostáva z posledných troch kapitol. Prvá z týchto kapitol, podobne ako posledná z týchto troch kapitol, opisuje Danielovu skúsenosť a prostredná kapitola podáva prorocké dejiny, ktoré sa zaoberajú konečným vzostupom a pádom falošného kráľa severu. Prvá kapitola je ako posledná a prostredná kapitola predstavuje vzburu falošného kráľa severu. Danielovo posledné videnie, videnie pri rieke Hidekel, nesie pečať Alfy a Omegy, ktorý je Pravda. Keď začíname rozoberať Danielovo posledné videnie, začneme prvým veršom.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> V treťom roku Kýra, kráľa Perzie, bolo zjavené slovo Danielovi, ktorého meno bolo Baltazár; a to slovo bolo pravdivé, ale určený čas bol dlhý; a porozumel tomu slovu a mal porozumenie videniu. Daniel 10,1.

There are several truths wrapped up in this verse. The first is Daniel’s name of “Belteshazzar”.

V tomto verši je obsiahnutých niekoľko právd. Prvou je Danielovo meno „Baltazár“.

> Unto whom the prince of the eunuchs gave names: for he gave unto Daniel the name of Belteshazzar; and to Hananiah, of Shadrach; and to Mishael, of Meshach; and to Azariah, of Abednego. Daniel 1:7.

> Ktorým knieža komorníkov dalo mená: lebo Danielovi dalo meno Baltazár; a Chananiášovi Šadrach; a Mízaelovi Méšach; a Azariášovi Abednégo. Daniel 1:7.

Daniel was given the name “Belteshazzar” in chapter one, and he is never identified as “Belteshazzar” again until his last vision is introduced. Belteshazzar is therefore his name in his first and last testimony. The change of a name in prophecy represents a symbol of the covenant relation between God and His people. When the Lord entered into covenant with Abram and Sarai, He changed their names to Abraham and Sarah. He changed Jacob’s name to Israel, and He promises to give His last day covenant people a new name.

Daniel dostal v prvej kapitole meno „Beltešaccar“ a až do uvedenia jeho posledného videnia už nikdy nie je znovu označený ako „Beltešaccar“. Beltešaccar je teda jeho menom v jeho prvom i poslednom svedectve. Zmena mena v proroctve predstavuje symbol zmluvného vzťahu medzi Bohom a Jeho ľudom. Keď Pán vstúpil do zmluvy s Abramom a Saraj, zmenil ich mená na Abrahám a Sára. Jakubovi zmenil meno na Izrael a svojmu ľudu zmluvy posledných dní zasľubuje dať nové meno.

> For Zion’s sake will I not hold my peace, and for Jerusalem’s sake I will not rest, until the righteousness thereof go forth as brightness, and the salvation thereof as a lamp that burneth. And the Gentiles shall see thy righteousness, and all kings thy glory: and thou shalt be called by a new name, which the mouth of the Lord shall name. Isaiah 61:1, 2.

> Pre Sion neumĺknem a pre Jeruzalem sa neupokojím, dokiaľ jeho spravodlivosť nevyjde ako žiara a jeho spása ako horiaca pochodeň. A pohania uvidia tvoju spravodlivosť a všetci králi tvoju slávu; a nazvú ťa novým menom, ktoré určia ústa Hospodinove. Izaiáš 61:1, 2.

To the Philadelphians, who are the one hundred and forty-four thousand of the last days, He also makes this promise.

Filadelfským, ktorí sú sto štyridsaťštyri tisíc posledných dní, dáva aj toto zasľúbenie.

> Him that overcometh will I make a pillar in the temple of my God, and he shall go no more out: and I will write upon him the name of my God, and the name of the city of my God, which is new Jerusalem, which cometh down out of heaven from my God: and I will write upon him my new name. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches. Revelation 3:12, 13.

> Toho, kto zvíťazí, učiním stĺpom v chráme svojho Boha, a už nikdy viac nevyjde von; a napíšem na neho meno svojho Boha a meno mesta svojho Boha, nového Jeruzalema, ktorý zostupuje z neba od môjho Boha; a napíšem na neho svoje nové meno. Kto má ucho, nech počuje, čo Duch hovorí cirkvám. Zjavenie 3:12, 13.

The prophets illustrate God’s people of the last days, and unlike Abraham, Sarah and Israel the precise meaning of Belteshazzar is unknown. The name God gives to His last day people to represent His covenant relationship is an unknown name until the time when He gives them the name. The name Belteshazzar is identifying Daniel as God’s covenant people of Philadelphia in the last days, but the actual name is hidden until the sealing, for the name is written upon their foreheads, which is also where the seal is written.

Proroci znázorňujú Boží ľud posledných dní a na rozdiel od Abraháma, Sáry a Izraela presný význam mena Belteshazzar nie je známy. Meno, ktoré Boh dáva svojmu ľudu posledných dní, aby predstavovalo jeho zmluvný vzťah, je neznámym menom až do času, keď im to meno dá. Meno Belteshazzar označuje Daniela ako Boží zmluvný ľud Filadelfie v posledných dňoch, avšak skutočné meno je skryté až do zapečatenia, lebo meno je napísané na ich čelách, čo je zároveň miesto, kde je napísaná aj pečať.

> And I looked, and, lo, a Lamb stood on the mount Sion, and with him an hundred forty and four thousand, having his Father’s name written in their foreheads. Revelation 14:1.

> A hľadel som, a hľa, Baránok stál na vrchu Sion a s ním sto štyridsaťštyri tisíc tých, ktorí mali na svojich čelách napísané meno jeho Otca. Zjavenie 14:1.

Daniel is called Belteshazzar in chapter one and then in chapter ten, thus identifying himself as a symbol of the movement of the first angel, and the movement of the third angel, for chapter one, represents the first angel’s message, as previously identified in detail in earlier articles. Chapter ten therefore represents the movement of the third angel, and the covenant people of the last days. The verse then identifies Belteshazzar as a symbol of those who understand the increase of knowledge that was unsealed in the reform movement that began in 1989. This is represented by the emphasis upon what Daniel (Belteshazzar) knew.

Daniel je v prvej kapitole a potom znovu v desiatej kapitole nazvaný Baltazárom, čím sám seba označuje za symbol hnutia prvého anjela a hnutia tretieho anjela, lebo prvá kapitola predstavuje posolstvo prvého anjela, ako to bolo už podrobne preukázané v predchádzajúcich článkoch. Desiata kapitola teda predstavuje hnutie tretieho anjela a ľud zmluvy posledných dní. Tento verš potom označuje Baltazára za symbol tých, ktorí rozumejú nárastu poznania, ktoré bolo odpečatené v reformnom hnutí, ktoré sa začalo v roku 1989. To je vyjadrené dôrazom na to, čo Daniel (Baltazár) vedel.

Daniel is identified as knowing the “thing” which “was revealed unto Daniel,” “and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision.” Daniel understood the “thing,” and also “the vision.” The Hebrew word “dabar,” is translated as “thing” in the verse, and it means “word.” Prophetically the “word” represents both the vision of the “seven times,” but also it represents Christ, who is the Word. Both the “seven times,” and Christ are the Rock which the builders rejected, and Daniel represents a people who understand both elements of the symbolism of the Word.

Daniel je označený ako ten, ktorý poznal „slovo“, ktoré „bolo zjavené Danielovi“, „a to slovo bolo pravdivé, ale určený čas bol dlhý; a porozumel tomu slovu a mal porozumenie videniu.“ Daniel rozumel „slovu“ a tiež „videniu“. Hebrejské slovo „dabar“ je v tomto verši preložené ako „slovo“ a znamená „slovo“. V prorockom zmysle „slovo“ predstavuje jednak videnie o „siedmich časoch“, ale takisto predstavuje Krista, ktorý je Slovo. „Sedem časov“ i Kristus sú tým Kameňom, ktorý stavitelia zavrhli, a Daniel predstavuje ľud, ktorý rozumie obom prvkom symboliky Slova.

In Daniel chapter nine, verse twenty-three we find one of the most important verses connected with the time prophecies of the twenty-three hundred years and twenty-five hundred and twenty years, which are represented by the question of Daniel chapter eight, verse thirteen, and the answer in verse fourteen. The question asks, “How long shall be the “chazon” vision identifying the trampling down of the sanctuary and host that was accomplished by paganism and then papalism?” The trampling down took twenty-five hundred and twenty years, in fulfillment of Leviticus twenty-six’s “seven times.”

V Danielovi, v deviatej kapitole, vo verši dvadsaťtri nachádzame jeden z najdôležitejších veršov súvisiacich s časovými proroctvami dvetisíctristo rokov a dvetisícpäťsto dvadsiatich rokov, ktoré sú predstavené otázkou v Danielovi 8,13 a odpoveďou vo verši 14. Otázka znie: „Dokedy potrvá videnie ‚chazon‘, označujúce pošliapavanie svätyne a zástupu, ktoré bolo vykonané pohanstvom a potom pápežstvom?“ Toto pošliapavanie trvalo dvetisícpäťsto dvadsať rokov, na naplnenie „sedemnásobku“ z 3. Mojžišovej 26.

The answer to verse thirteen’s question was unto twenty-three hundred years, then shall the sanctuary that has been trampled down, be cleansed, and the “mareh” vision of twenty-three hundred years ties the two time prophecies together, and in verse twenty-three of Daniel nine, Gabriel is leading Daniel to understand the relation of the two visions.

Odpoveď na otázku trinásteho verša znela: až do dvetisíctristo rokov; potom bude svätyňa, ktorá bola pošliapaná, očistená. A videnie „mareh“ o dvetisíctristo rokoch spája obe časové proroctvá dohromady a v dvadsiatom treťom verši deviatej kapitoly Daniela vedie Gabriel Daniela k pochopeniu vzťahu medzi oboma videniami.

> At the beginning of thy supplications the commandment came forth, and I am come to shew thee; for thou art greatly beloved: therefore understand the matter, and consider the vision. Daniel 9:23.

> Na počiatku tvojich prosieb vyšiel príkaz a ja som prišiel, aby som ti to oznámil; lebo si veľmi milovaný. Preto porozumej tomu slovu a venuj pozornosť videniu. Daniel 9:23.

The word translated both as “understand,” “consider” in the verse is the Hebrew word “biyn,” and it means “to mentally separate”. Gabriel informs Daniel to make a mental separation between “the matter” and “the vision.” The “vision” in the verse is the Hebrew word “mareh,” and it is the vision of the twenty-three hundred years that concluded on October 22, 1844. The Hebrew word translated as “matter,” is the same word translated as “thing,” in verse one of chapter ten. It is the Hebrew word “dabar,” and it represents the vision of the twenty-five hundred and twenty years that also concluded on October 22, 1844.

Slovo preložené vo verši ako „rozumej“, „uvažuj“ je hebrejské slovo „biyn“ a znamená „mentálne oddeľovať“. Gabriel oznamuje Danielovi, aby mentálne odlíšil „vec“ od „videnia“. „Videnie“ vo verši je hebrejské slovo „mareh“ a je to videnie dvetisíctristo rokov, ktoré sa skončilo 22. októbra 1844. Hebrejské slovo preložené ako „vec“ je to isté slovo, ktoré je v prvom verši desiatej kapitoly preložené ako „záležitosť“. Je to hebrejské slovo „dabar“ a predstavuje videnie dvetisícpäťstodvadsiatich rokov, ktoré sa takisto skončilo 22. októbra 1844.

In verse one of chapter ten, God’s covenant people of the last days are represented by Belteshazzar, and they have understood the increase of knowledge that arrived at the time of the end in 1989, that allowed them to understand the connection of the two visions, which the Millerites of the movement of the first angel only partially understood. In the verse, the vision represented as the “thing” is identified as the longest of the two prophecies, because coupled in between the two references in the verse to the “thing,” Daniel identifies the time appointed to the “thing” (the dabar) was “long”, in relation to the vision (mareh).

V prvom verši desiatej kapitoly je Boží zmluvný ľud posledných dní predstavený Beltesazarom a porozumel vzrastu poznania, ktorý prišiel v čase konca v roku 1989 a ktorý mu umožnil pochopiť spojenie dvoch videní, ktorému milleriti hnutia prvého anjela porozumeli iba čiastočne. Vo verši je videnie predstavené ako „vec“ označené za dlhšie z týchto dvoch proroctiev, pretože medzi dvoma odkazmi vo verši na „vec“ Daniel uvádza, že čas určený pre „vec“ (dabar) bol „dlhý“ vo vzťahu k videniu (mareh).

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> V treťom roku Kýra, perzského kráľa, bolo zjavené slovo Danielovi, ktorého meno bolo Baltazár; a to slovo bolo pravdivé, ale určený čas bol dlhý. A porozumel tomu slovu a mal porozumenie videniu. Daniel 10:1.

The subtle truth that the “seven times,” is the longest time prophecy which the Millerites proclaimed, is denied by Laodicean Adventism, based upon a passage that they wrest to their own destruction. By rejecting the “seven times,” in the rebellion of 1863, they do not see the relation of the two prophecies, and can only, or will only, see the next passage as identifying the twenty-three hundred years.

Jemná pravda, že „sedem časov“ je najdlhším časovým proroctvom, ktoré Milleriti ohlasovali, je popieraná laodicejským adventizmom na základe pasáže, ktorú prekrúcajú na svoju vlastnú záhubu. Tým, že v odboji roku 1863 zavrhli „sedem časov“, nevidia vzťah medzi týmito dvoma proroctvami a nasledujúcu pasáž môžu vidieť, alebo chcú vidieť, iba ako označujúcu dvetisíctristo rokov.

> “The experience of the disciples who preached the ‘gospel of the kingdom’ at the first advent of Christ, had its counterpart in the experience of those who proclaimed the message of His second advent. As the disciples went out preaching, ‘The time is fulfilled, the kingdom of God is at hand,’ so Miller and his associates proclaimed that the longest and last prophetic period brought to view in the Bible was about to expire, that the judgment was at hand, and the everlasting kingdom was to be ushered in. The preaching of the disciples in regard to time was based on the seventy weeks of Daniel 9. The message given by Miller and his associates announced the termination of the 2300 days of Daniel 8:14, of which the seventy weeks form a part. The preaching of each was based upon the fulfillment of a different portion of the same great prophetic period.” The Great Controversy, 351.

> „Skúsenosť učeníkov, ktorí pri prvom príchode Krista zvestovali ‚evanjelium o kráľovstve‘, mala svoj protipól v skúsenosti tých, ktorí ohlasovali posolstvo o Jeho druhom príchode. Ako učeníci vyšli a kázali: ‚Čas sa naplnil a Božie kráľovstvo sa priblížilo,‘ tak aj Miller a jeho spolupracovníci ohlasovali, že najdlhšie a posledné prorocké obdobie predstavené v Biblii sa chýli ku koncu, že súd je blízko a že večné kráľovstvo má byť uvedené. Kázanie učeníkov o čase bolo založené na sedemdesiatich týždňoch z Daniela 9. Posolstvo, ktoré prinášal Miller a jeho spolupracovníci, oznamovalo ukončenie 2300 dní z Daniela 8,14, ktorých súčasť tvorí sedemdesiat týždňov. Kázanie každého z nich bolo založené na naplnení inej časti toho istého veľkého prorockého obdobia.“ Veľký spor, 351.

Don’t miss the inherent logic of this last passage. Laodicean Adventism does not teach the world that the Millerites thought the sanctuary to be cleansed was the heavenly sanctuary, for they, and any who wish to look at the historical record, know that the Millerites believed the sanctuary to be cleansed was the earth. The passage Laodicean Adventism wrests to their own destruction is “so Miller and his associates proclaimed that the longest and last prophetic period brought to view in the Bible was about to expire”, which they insist is the twenty-three hundred years of Daniel chapter eight, verse fourteen.

Nepremeškajte vnútornú logiku tejto poslednej pasáže. Laodicejský adventizmus neučí svet, že milleriti sa domnievali, že svätyňou, ktorá mala byť očistená, bola nebeská svätyňa, lebo oni, a každý, kto je ochotný nazrieť do historického záznamu, vedia, že milleriti verili, že svätyňou, ktorá mala byť očistená, bola zem. Pasáž, ktorú laodicejský adventizmus prekrúca na svoju vlastnú záhubu, znie: „tak Miller a jeho spolupracovníci hlásali, že najdlhšie a posledné prorocké obdobie, na ktoré poukazuje Biblia, sa malo čoskoro naplniť“, o ktorej tvrdia, že je to dvetisíctristo rokov z Daniela, ôsmej kapitoly, štrnásteho verša.

Adventism’s own history books identify that the three hundred Millerite preachers ALL used the 1843 pioneer chart in their presentations, and it is crystal clear on the chart, in the rest of the historical testimony, that the “seven times,” (twenty-five hundred and twenty years), was the prophecy they identified as the “longest and last prophetic period,” which was “about to expire.” Due to their rebellion of 1863, when they rejected the foundation stone of the “seven times,” they now blindly insist that Sister White is re-writing established history in the passage from The Great Controversy.

Samotné dejepisné knihy adventizmu uvádzajú, že všetkých tristo milleritických kazateľov používalo vo svojich prednáškach priekopnícku tabuľu z roku 1843, a na tejto tabuli, ako aj vo zvyšku historického svedectva, je krištáľovo jasné, že „sedem časov“ (dvetisícpäťstodvadsať rokov) bolo proroctvom, ktoré označovali za „najdlhšie a posledné prorocké obdobie“, ktoré „sa malo čoskoro skončiť“. Pre svoju vzburu v roku 1863, keď zavrhli základný kameň „siedmich časov“, teraz slepo trvajú na tom, že sestra Whiteová v pasáži z Veľkého sporu prepisuje ustálené dejiny.

In verse one of Daniel chapter ten, Belteshazzar represents God’s people of the last days, and they understand both the question and answer of Daniel chapter eight, verses thirteen and fourteen, that Sister White identifies as the foundation and central pillar of the Advent faith. The portrayal that Daniel represents in the verse, he is marking a distinction between God’s covenant people of the last days, and Laodicean Adventism, for they are those who understand the increase of knowledge in 1989.

V prvom verši desiatej kapitoly Daniela Beltesazár predstavuje Boží ľud posledných dní a títo chápu otázku i odpoveď z ôsmej kapitoly Daniela, veršov trinásť a štrnásť, ktoré sestra Whiteová označuje za základ a ústredný pilier adventnej viery. Zobrazenie, ktoré Daniel v tomto verši predstavuje, vyznačuje rozdiel medzi Božím zmluvným ľudom posledných dní a laodicejským adventizmom, lebo oni sú tými, ktorí rozumejú rozmnoženiu poznania v roku 1989.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> V treťom roku Kýra, kráľa Perzie, bolo zjavené slovo Danielovi, ktorého meno bolo Beltešaccar; a to slovo bolo pravdivé, ale určený čas bol dlhý; a porozumel tomu slovu a mal porozumenie videniu. Daniel 10:1.

Verse one is the beginning of the vision given by the Hiddekel River that ends in chapter twelve. It is there where we find the unsealing of the book of Daniel at the time of the end, so the representation of Daniel understanding both the “thing” and the “vision,” is connected with those who understand, and who are identified as the “wise,” in contrast with those who do not understand, and are identified as “wicked.” In verse ten of chapter twelve, the distinction between the two classes is represented.

Prvý verš je začiatkom videnia, ktoré bolo dané pri rieke Hiddekel a ktoré sa končí v dvanástej kapitole. Práve tam nachádzame odpečatenie knihy Daniel v čase konca, takže znázornenie Daniela, ktorý rozumel „veci“ aj „videniu“, je spojené s tými, ktorí rozumejú a ktorí sú označení ako „múdri“, na rozdiel od tých, ktorí nerozumejú a sú označení ako „bezbožní“. V desiatom verši dvanástej kapitoly je znázornené rozlíšenie medzi týmito dvoma triedami.

> Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:10.

> Mnohí budú očistení, vybielení a skúšaní; bezbožní však budú páchať bezbožnosť; a nikto z bezbožných neporozumie, ale múdri porozumejú. Daniel 12,10.

The “wise” understand, and the wicked don’t understand, and the word translated as “understand” is the same word we identified in verse twenty-three of chapter nine. It is the Hebrew word “biyn,” which means to mentally separate. The wicked do not understand the increase of knowledge, for they are unwilling to make the mental separation of the two visions that are the truths which Belteshazzar is identified as understanding in verse one, when he is identified as Belteshazzar instead of Daniel. In verse one he is identified as God’s last day covenant people, and he is identified as those who understand the two visions, that God’s people are to make a mental distinction between. Jesus illustrates the end of a thing with the beginning of a thing, and in chapter twelve, the wise are those who understand the prophecy of twenty-three hundred years, and its direct relationship to “the longest and last” time prophecy, which is the twenty-five hundred and twenty years.

„Múdri“ rozumejú a bezbožní nerozumejú; a slovo preložené ako „rozumejú“ je to isté slovo, ktoré sme určili v dvadsiatom treťom verši deviatej kapitoly. Je to hebrejské slovo „biyn“, ktoré znamená mentálne rozlišovať. Bezbožní nerozumejú nárastu poznania, lebo nie sú ochotní urobiť mentálne rozlíšenie medzi dvoma videniami, ktoré sú pravdami, o ktorých sa v prvom verši hovorí, že im Belteshazzar rozumel, keď je označený ako Belteshazzar namiesto Daniela. V prvom verši je označený ako Boží ľud zmluvy posledných dní a je označený ako tí, ktorí rozumejú dvom videniam, medzi ktorými má Boží ľud urobiť mentálne rozlíšenie. Ježiš znázorňuje koniec nejakej veci jej začiatkom a v dvanástej kapitole sú múdri tí, ktorí rozumejú proroctvu o dvetisíctristo rokoch a jeho priamemu vzťahu k „najdlhšiemu a poslednému“ časovému proroctvu, ktorým je dvetisícpäťstodvadsať rokov.

We will continue our study of Daniel’s last vision in the next article.

V nasledujúcom článku budeme pokračovať v štúdiu posledného Danielovho videnia.

> My people are destroyed for lack of knowledge: because thou hast rejected knowledge, I will also reject thee, that thou shalt be no priest to me: seeing thou hast forgotten the law of thy God, I will also forget thy children. Hosea 4:6.

> Môj ľud hynie pre nedostatok poznania; pretože si zavrhol poznanie, aj ja zavrhnem teba, aby si mi už nebol kňazom. Keďže si zabudol na zákon svojho Boha, aj ja zabudnem na tvoje deti. Ozeáš 4:6.

> Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. Wherefore also it is contained in the scripture, Behold, I lay in Sion a chief corner stone, elect, precious: and he that believeth on him shall not be confounded. Unto you therefore which believe he is precious: but unto them which be disobedient, the stone which the builders disallowed, the same is made the head of the corner, And a stone of stumbling, and a rock of offence, even to them which stumble at the word, being disobedient: whereunto also they were appointed. But ye are a chosen generation, a royal priesthood, an holy nation, a peculiar people; that ye should show forth the praises of him who hath called you out of darkness into his marvellous light: Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. 1 Peter 2:5–10.

> Aj vy ako živé kamene sa budujete v duchovný dom, sväté kňazstvo, aby ste prinášali duchovné obete, príjemné Bohu skrze Ježiša Krista. Preto je aj v Písme obsiahnuté: Hľa, kladiem na Sione uholný kameň, vyvolený, vzácny; a ten, kto verí v neho, nebude zahanbený. Vám teda, ktorí veríte, je vzácny; ale tým, ktorí sú neposlušní: Kameň, ktorý stavitelia zavrhli, ten sa stal hlavou uhla, a kameňom úrazu i skalou pohoršenia tým, ktorí sa potkýnajú o slovo súc neposlušní; na čo boli aj určení. Ale vy ste vyvolený rod, kráľovské kňazstvo, svätý národ, ľud osobitne Boží, aby ste zvestovali cnosti toho, ktorý vás povolal z temnosti do svojho predivného svetla; ktorí ste kedysi neboli ľudom, ale teraz ste ľudom Božím; ktorí ste nedosiahli milosrdenstvo, ale teraz ste dosiahli milosrdenstvo. 1 Petra 2:5–10.

> And account that the longsuffering of our Lord is salvation; even as our beloved brother Paul also according to the wisdom given unto him hath written unto you; As also in all his epistles, speaking in them of these things; in which are some things hard to be understood, which they that are unlearned and unstable wrest, as they do also the other scriptures, unto their own destruction. Ye therefore, beloved, seeing ye know these things before, beware lest ye also, being led away with the error of the wicked, fall from your own stedfastness. 2 Peter 3:15–17.

> A majte za spásu zhovievavosť nášho Pána; ako vám aj náš milovaný brat Pavol podľa múdrosti, ktorá mu bola daná, napísal; ako aj vo všetkých svojich listoch, keď v nich hovorí o týchto veciach; medzi nimi sú niektoré veci ťažko zrozumiteľné, ktoré neučení a nestáli prekrúcajú, ako aj ostatné Písma, na svoju vlastnú záhubu. Vy teda, milovaní, keďže to vopred viete, majte sa na pozore, aby ste aj vy, zvedení bludom bezbožníkov, neodpadli od svojej vlastnej pevnosti. 2 Peter 3:15–17.

> Of these things put them in remembrance, charging them before the Lord that they strive not about words to no profit, but to the subverting of the hearers. Study to show thyself approved unto God, a workman that needeth not to be ashamed, rightly dividing the word of truth. But shun profane and vain babblings: for they will increase unto more ungodliness. 2 Timothy 2:14–16.

> Toto im pripomínaj a zaprisahávaj ich pred Pánom, aby sa nepreli o slová, čo nie je na nijaký úžitok, ale len na skazu poslucháčov. Usiluj sa, aby si sa Bohu osvedčil ako robotník, ktorý sa nemá za čo hanbiť a správne podáva slovo pravdy. Ale svetské a prázdne reči obchádzaj, lebo povedú k ešte väčšej bezbožnosti. 2 Timotejovi 2:14–16.

Back to Articles