Article

# The Book of Daniel - Number Sixty-Nine

Kniha Daniel — číslo šesťdesiatdeväť

Unveiling the Generational Cycle: The Four Abominations of Adventism

Odhaľovanie generačného cyklu: Štyri ohavnosti adventizmu

Author

Jeff Pippenger

Published

February 2, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

God never changes, and therefore Adventism is judged in its fourth generation.

Boh sa nikdy nemení, a preto je adventizmus súdený vo svojom štvrtom pokolení.

> “‘And he called to the man clothed with linen, which had the writer’s inkhorn by his side; and the Lord said unto him, Go through the midst of the city, through the midst of Jerusalem, and set a mark upon the foreheads of the men that sigh and that cry for all the abominations that be done in the midst thereof. And to the others he said in mine hearing, Go ye after him through the city, and smite: let not your eye spare, neither have ye pity: slay utterly old and young, both maids, and little children, and women: but come not near any man upon whom is the mark; and begin at My sanctuary. Then they began at the ancient men which were before the house.’

> „I zavolal na muža oblečeného do ľanového rúcha, ktorý mal pri boku pisársky kalamár; a Hospodin mu povedal: Prejdi stredom mesta, stredom Jeruzalema, a urob znamenie na čelách mužov, ktorí vzdychajú a nariekajú pre všetky ohavnosti, ktoré sa v jeho strede páchajú. A tým ostatným povedal tak, že som to počul: Choďte za ním mestom a zabíjajte; nech vaše oko nešetrí ani sa nezľutujte: celkom pobite starcov i mládencov, panny, malé deti i ženy; ale nepriblížte sa k nijakému mužovi, na ktorom je znamenie; a začnite pri mojej svätyni. Vtedy začali pri starcoch, ktorí boli pred domom.“

> “Jesus is about to leave the mercy seat of the heavenly sanctuary to put on garments of vengeance and pour out His wrath in judgments upon those who have not responded to the light God has given them. ‘Because sentence against an evil work is not executed speedily, therefore the heart of the sons of men is fully set in them to do evil.’ Instead of being softened by the patience and long forbearance that the Lord has exercised toward them, those who fear not God and love not the truth strengthen their hearts in their evil course. But there are limits even to the forbearance of God, and many are exceeding these boundaries. They have overrun the limits of grace, and therefore God must interfere and vindicate His own honor.

> „Ježiš sa chystá opustiť zľutovnicu nebeskej svätyne, aby si obliekol rúcha pomsty a vylial svoj hnev v súdoch na tých, ktorí neodpovedali na svetlo, ktoré im Boh dal. ‚Pretože rozsudok nad zlým skutkom sa nevykonáva rýchlo, srdce synov ľudských je v nich úplne odhodlané páchať zlo.‘ Namiesto toho, aby ich obmäkčila trpezlivosť a zhovievavosť, ktorú voči nim Pán prejavoval, tí, čo sa neboja Boha a nemilujú pravdu, zatvrdzujú svoje srdcia na svojej zlej ceste. No aj Božia zhovievavosť má svoje hranice a mnohí ich prekračujú. Prestúpili hranice milosti, a preto Boh musí zasiahnuť a obhájiť svoju vlastnú česť.

> “Of the Amorites the Lord said: ‘In the fourth generation they shall come hither again: for the iniquity of the Amorites is not yet full.’ Although this nation was conspicuous because of its idolatry and corruption, it had not yet filled up the cup of its iniquity, and God would not give command for its utter destruction. The people were to see the divine power manifested in a marked manner, that they might be left without excuse. The compassionate Creator was willing to bear with their iniquity until the fourth generation. Then, if no change was seen for the better, His judgments were to fall upon them.

> „O Amorejcoch Hospodin povedal: ‚Vo štvrtom pokolení sa sem navrátia, lebo neprávosť Amorejcov ešte nedosiahla svoju plnosť.‘ Hoci tento národ vynikal svojím modlárstvom a skazenosťou, ešte nenaplnil čašu svojej neprávosti a Boh nedal príkaz na jeho úplné zničenie. Ľud mal zreteľným spôsobom vidieť prejav božskej moci, aby zostal bez výhovorky. Súcitný Stvoriteľ bol ochotný znášať ich neprávosť až do štvrtého pokolenia. Potom, ak by sa neukázala zmena k lepšiemu, mali na nich dopadnúť Jeho súdy.“

> “With unerring accuracy the Infinite One still keeps an account with all nations. While His mercy is tendered with calls to repentance, this account will remain open; but when the figures reach a certain amount which God has fixed, the ministry of His wrath commences. The account is closed. Divine patience ceases. There is no more pleading of mercy in their behalf.

> „Nekonečný stále s neomylnou presnosťou vedie účet so všetkými národmi. Kým sa jeho milosrdenstvo ponúka vo výzvach k pokániu, tento účet zostane otvorený; no keď čísla dosiahnu určitú mieru, ktorú ustanovil Boh, začína služba jeho hnevu. Účet je uzavretý. Božská trpezlivosť sa končí. Už niet ďalšieho prihovárania sa milosrdenstva v ich prospech.

> “The prophet, looking down the ages, had this time presented before his vision. The nations of this age have been the recipients of unprecedented mercies. The choicest of heaven’s blessings have been given them, but increased pride, covetousness, idolatry, contempt of God, and base ingratitude are written against them. They are fast closing up their account with God.

> „Prorokovi, ktorý hľadel dolu vekmi, bol tento čas predstavený pred jeho zrakom. Národy tohto veku sa stali príjemcami bezprecedentného milosrdenstva. Boli im udelené najvzácnejšie nebeské požehnania, no proti nim sú zapísané vzrastajúca pýcha, lakomstvo, modlárstvo, pohŕdanie Bohom a nízka nevďačnosť. Rýchlo uzatvárajú svoj účet s Bohom.״

> “But that which causes me to tremble is the fact that those who have had the greatest light and privileges have become contaminated by the prevailing iniquity. Influenced by the unrighteous around them, many, even of those who profess the truth, have grown cold and are borne down by the strong current of evil. The universal scorn thrown upon true piety and holiness leads those who do not connect closely with God to lose their reverence for His law. If they were following the light and obeying the truth from the heart, this holy law would seem even more precious to them when thus despised and set aside. As the disrespect for God’s law becomes more manifest, the line of demarcation between its observers and the world becomes more distinct. Love for the divine precepts increases with one class according as contempt for them increases with another class.

> „No to, čo ma napĺňa chvením, je skutočnosť, že tí, ktorí mali najväčšie svetlo a výsady, sa nakazili prevládajúcou neprávosťou. Pod vplyvom nespravodlivých ľudí okolo seba mnohí, dokonca aj z tých, ktorí vyznávajú pravdu, ochladli a sú strhávaní silným prúdom zla. Všeobecné opovrhnutie, ktoré sa vrhá na pravú zbožnosť a svätosť, vedie tých, ktorí nie sú úzko spojení s Bohom, k tomu, že strácajú svoju úctu k Jeho zákonu. Keby nasledovali svetlo a poslúchali pravdu zo srdca, tento svätý zákon by sa im zdal ešte vzácnejší práve vtedy, keď je takto opovrhovaný a odsúvaný nabok. Ako sa neúcta k Božiemu zákonu stáva zjavnejšou, deliaca čiara medzi tými, ktorí ho zachovávajú, a svetom sa stáva zreteľnejšou. Láska k božským predpisom v jednej skupine rastie úmerne tomu, ako v druhej skupine rastie pohŕdanie nimi.

> “The crisis is fast approaching. The rapidly swelling figures show that the time for God’s visitation has about come. Although loath to punish, nevertheless He will punish, and that speedily. Those who walk in the light will see signs of the approaching peril; but they are not to sit in quiet, unconcerned expectancy of the ruin, comforting themselves with the belief that God will shelter His people in the day of visitation. Far from it. They should realize that it is their duty to labor diligently to save others, looking with strong faith to God for help. ‘The effectual fervent prayer of a righteous man availeth much.’

> „Kríza sa rýchlo približuje. Prudko narastajúce čísla ukazujú, že čas Božieho navštívenia už takmer nastal. Hoci nerád trestá, predsa bude trestať, a to čoskoro. Tí, ktorí chodia vo svetle, uvidia znamenia blížiaceho sa nebezpečenstva; nemajú však pokojne sedieť v ľahostajnom očakávaní skazy a utešovať sa presvedčením, že Boh vo deň navštívenia ochráni svoj ľud. Ani zďaleka. Mali by si uvedomiť, že ich povinnosťou je usilovne pracovať na záchrane iných a s pevnou vierou vzhliadať k Bohu o pomoc. „Účinná, vrúcna modlitba spravodlivého mnoho zmôže.“

> “The leaven of godliness has not entirely lost its power. At the time when the danger and depression of the church are greatest, the little company who are standing in the light will be sighing and crying for the abominations that are done in the land. But more especially will their prayers arise in behalf of the church because its members are doing after the manner of the world.

> „Kvas zbožnosti celkom nestratil svoju moc. V čase, keď je nebezpečenstvo a skleslosť cirkvi najväčšia, bude malá skupina tých, ktorí stoja vo svetle, vzdychať a volať pre ohavnosti, ktoré sa dejú v krajine. No ich modlitby budú vystupovať obzvlášť v prospech cirkvi, pretože jej členovia konajú podľa spôsobu sveta.

> “The earnest prayers of this faithful few will not be in vain. When the Lord comes forth as an avenger, He will also come as a protector of all those who have preserved the faith in its purity and kept themselves unspotted from the world. It is at this time that God has promised to avenge His own elect which cry day and night unto Him, though He bear long with them.

> „Úprimné modlitby tohto verného mála nebudú márne. Keď Pán vystúpi ako pomstiteľ, príde aj ako ochranca všetkých, ktorí zachovali vieru v jej čistote a uchovali sa nepoškvrnení od sveta. Práve v tomto čase Boh zasľúbil, že sa zastane svojich vyvolených, ktorí k Nemu volajú dňom i nocou, hoci s nimi dlho zhovieva.“

> “The command is: ‘Go through the midst of the city, through the midst of Jerusalem, and set a mark upon the foreheads of the men that sigh and that cry for all the abominations that be done in the midst thereof.’ These sighing, crying ones had been holding forth the words of life; they had reproved, counseled, and entreated. Some who had been dishonoring God repented and humbled their hearts before Him. But the glory of the Lord had departed from Israel; although many still continued the forms of religion, His power and presence were lacking.” Testimonies, volume 5, 207–210.

> „Príkaz znie: ,Prejdi stredom mesta, stredom Jeruzalema, a urob znamenie na čelách mužov, ktorí vzdychajú a nariekajú nad všetkými ohavnosťami, ktoré sa v jeho strede páchajú.‘ Títo vzdychajúci a nariekajúci predkladali slová života; karhali, radili a úpenlivo prosili. Niektorí z tých, ktorí zneucťovali Boha, činili pokánie a pokorili svoje srdcia pred Ním. Ale sláva Hospodinova odišla od Izraela; hoci mnohí ešte naďalej zachovávali formy náboženstva, chýbala Jeho moc a prítomnosť.“ Svedectvá, zväzok 5, 207–210.

The illustration of God’s judgment that Sister White is identifying in the passage is the judgment brought upon the city of Jerusalem, which in the last days is the Seventh-day Adventist church. The judgment is finalized at the Sunday law, for it is there that the seal of God and mark of the beast are impressed. Ezekiel chapter eight identifies four escalating abominations. The first verse emphasizes the vision is to be understood just before probation closes by identifying the fifth day of the sixth month of the sixth year.

Znázornením Božieho súdu, ktoré sestra Whiteová v danom úryvku označuje, je súd privedený na mesto Jeruzalem, ktoré v posledných dňoch predstavuje Cirkev adventistov siedmeho dňa. Tento súd je zavŕšený pri nedeľnom zákone, lebo práve tam sú vtlačené pečať Božia a znamenie šelmy. Ôsma kapitola Ezechiela označuje štyri stupňujúce sa ohavnosti. Prvý verš zdôrazňuje, že videniu treba rozumieť tesne pred uzavretím doby milosti tým, že uvádza piaty deň šiesteho mesiaca šiesteho roku.

Ezekiel did not need to include that historical point of reference. He could have simply written, “And it came to pass as I sat in mine house, and the elders of Judah sat before me, that the hand of the Lord God fell there upon me.” The fact that he included the reference to the day before “666,” is a prophetic reference for students of prophecy. The reference for those who have the victory of the number of the beast’s name know “666,” is an element of the Revelation of Jesus Christ, which is unsealed just before probation closes. They know this for they are the people of God, that according to Peter, “in times past were not the people of God.”

Ezechiel nemusel zahrnúť ten historický orientačný bod. Mohol jednoducho napísať: „A stalo sa, keď som sedel vo svojom dome a starší Júdovi sedeli predo mnou, že tam na mňa zostúpila ruka Pána Hospodina.“ Skutočnosť, že zahrnul odkaz na deň pred „666“, je prorockým odkazom pre študentov proroctva. Odkaz pre tých, ktorí majú víťazstvo nad číslom mena šelmy, poznajú „666“, je prvkom Zjavenia Ježiša Krista, ktoré je odpečatené tesne pred uzavretím doby milosti. Vedia to, lebo sú Božím ľudom, ktorý podľa Petra „kedysi nebol ľudom Božím.“

In 1 Peter chapter two the people who are now the people of God, “have tasted that the Lord is gracious.” They are those who have prophetically “eaten” the word of God, as opposed to those who refused to eat the word of God. All the prophets speak of the last days, and in John chapter six, Jesus gave the message that His disciples must eat His flesh and drink His blood. In that chapter the disciples that refused to eat His flesh and drink His blood, did so in verse sixty-six.

V 1. Petrovej, druhej kapitole ľudia, ktorí sú teraz Božím ľudom, „okúsili, že Pán je dobrotivý“. Sú to tí, ktorí prorocky „jedli“ Božie slovo, na rozdiel od tých, ktorí odmietli jesť Božie slovo. Všetci proroci hovoria o posledných dňoch a v Jánovi, šiestej kapitole, Ježiš odovzdal posolstvo, že Jeho učeníci musia jesť Jeho telo a piť Jeho krv. V tejto kapitole učeníci, ktorí odmietli jesť Jeho telo a piť Jeho krv, tak urobili v šesťdesiatom šiestom verši.

> From that time many of his disciples went back, and walked no more with him. John 6:66.

> Od toho času mnohí z jeho učeníkov odišli späť a viac nechodili s ním. Ján 6:66.

The wise who eat the flesh and drink the blood of Christ in the last days, understand that Christ as Palmoni, is the Wonderful Numberer, and they recognize His signature when it is presented. The number “665,” in the opening verse of Ezekiel eight, is there, for any who wish to see, that it is identifying at least two important prophetic points. The first is that the message is to be understood as covering a period of time before the Sunday law. The second is that the number “666” is in one of only two verses in the book of Revelation, that is qualified by identifying that the “wise” would understand in the last days.

Múdri, ktorí v posledných dňoch jedia telo a pijú krv Kristovu, chápu, že Kristus ako Palmoni je Podivuhodný Počtár, a rozpoznávajú Jeho podpis, keď je predložený. Číslo „665“ v úvodnom verši ôsmej kapitoly Ezechiela sa tam nachádza, aby každý, kto chce vidieť, rozpoznal, že označuje prinajmenšom dva dôležité prorocké body. Prvým je, že posolstvo má byť chápané tak, že pokrýva časové obdobie pred nedeľným zákonom. Druhým je, že číslo „666“ sa nachádza v jednom z iba dvoch veršov v knihe Zjavenia, ktoré sú kvalifikované tým, že „múdri“ budú v posledných dňoch rozumieť.

> Here is wisdom. Let him that hath understanding count the number of the beast: for it is the number of a man; and his number is Six hundred threescore and six. Revelation 13:18.

> Tu je múdrosť. Kto má rozum, nech spočíta číslo šelmy, lebo je to číslo človeka; a jeho číslo je šesťsto šesťdesiatšesť. Zjavenie 13,18.

The “wise” who understand the increase of knowledge in the last days, when the Revelation of Jesus Christ is unsealed will know that “666,” is an important prophetic symbol for they will have gotten victory over the number. Ezekiel therefore introduces an escalating rebellion in chapter eight, that is represented by four increasing abominations. The final identifies the foolish as bowing down to the sun, thus marking the judgment of Jerusalem (Adventism), in the last days. That judgment takes place in the fourth generation. The four abominations are the symbols of the four generations of Laodicean Adventism.

„Múdri“, ktorí porozumejú rozmnoženiu poznania v posledných dňoch, keď bude Zjavenie Ježiša Krista odpečatené, budú vedieť, že „666“ je dôležitým prorockým symbolom, lebo dosiahli víťazstvo nad týmto číslom. Ezechiel preto v ôsmej kapitole uvádza stupňujúcu sa vzburu, ktorú predstavujú štyri narastajúce ohavnosti. Tá posledná označuje bláznivých ako tých, čo sa klaňajú slnku, a tak v posledných dňoch vyznačuje súd nad Jeruzalemom (adventizmom). Tento súd sa uskutočňuje v štvrtej generácii. Štyri ohavnosti sú symbolmi štyroch generácií laodicejského adventizmu.

The first generation began in 1863, with the rebellion against Moses’ oath of “seven times.” Twenty-five years later, the rebellion of 1888 was manifested. Thirty-one years later the rebellion of 1919 occurred, represented by W. W. Prescott’s book, “The Doctrine of Christ”. Thirty-eight years after that, in 1957, the rebellion represented by the book, “Questions on Doctrine” took place. We will now begin to demonstrate why these four waymarks align with the four abominations of Ezekiel eight.

Prvá generácia sa začala v roku 1863 vzburou proti Mojžišovej prísahe „sedemkrát“. O dvadsaťpäť rokov neskôr sa prejavila vzbura roku 1888. O tridsaťjeden rokov neskôr nastala vzbura roku 1919, reprezentovaná knihou W. W. Prescotta „The Doctrine of Christ“. O tridsaťosem rokov neskôr, v roku 1957, došlo k vzbure reprezentovanej knihou „Questions on Doctrine“. Teraz začneme ukazovať, prečo sa tieto štyri medzníky zhodujú so štyrmi ohavnosťami z ôsmej kapitoly Ezechiela.

In 1863, Laodicean Adventism introduced a new chart to replace the two charts that were fulfillments of Habakkuk chapter two’s command to, “write the vision and make it plain upon tables.” The 1863 chart dropped the “seven times” from the prophetic illustration, as it had been on the two sacred charts along with the 1260, 1290, and 1335. In Habakkuk the command identified that the tables (in the plural) would be published in a fashion that, “he may run that readeth it.” The 1863 chart was so far off the mark, that it required a handout of explanation to go with it. It was not possible to look at the 1863 chart and “run” without an extra handout.

V roku 1863 laodicejský adventizmus predstavil novú tabuľu, aby nahradil dve tabule, ktoré boli naplnením príkazu druhej kapitoly Habakuka: „napíš videnie a zreteľne ho vyznač na tabule.“ Tabuľa z roku 1863 vypustila z prorockého znázornenia „sedem časov“, ako boli na dvoch posvätných tabuliach spolu s 1260, 1290 a 1335. V Habakukovi príkaz označoval, že tabule (v množnom čísle) budú zverejnené takým spôsobom, „aby ten, kto ich číta, mohol bežať“. Tabuľa z roku 1863 sa natoľko minula cieľa, že si vyžadovala sprievodný vysvetľujúci leták. Nebolo možné pozrieť sa na tabuľu z roku 1863 a „bežať“ bez dodatočného letáku.

> And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. Habakkuk 2:2.

> A Hospodin mi odpovedal a riekol: Napíš videnie a vyznač ho zreteľne na tabule, aby ten, kto ho číta, mohol bežať. Habakuk 2:2.

The 1863, chart was a counterfeit designed to cover up the true, just as William Miller saw in his dream. The two sacred charts were the symbol of the covenant that Christ made with the people who had just taken the position as the true Protestant horn of the earth beast. Those two charts represented a symbol of the covenant relationship between the Millerites and Christ, who suddenly came to His temple in 1844, and when He came, He came as the Messenger of the Covenant. Ancient Israel illustrates modern Israel, and when Christ took ancient Israel out of the bondage of Egypt, He typified the time when He was to take modern Israel out of the bondage of twelve hundred and sixty years of papal rule. Sister White repeatedly upholds these two histories as parallel histories.

Tabuľa z roku 1863 bola podvrhom, navrhnutým tak, aby zakryla pravú, presne tak, ako to William Miller videl vo svojom sne. Dve posvätné tabule boli symbolom zmluvy, ktorú Kristus uzavrel s ľudom, ktorý práve zaujal postavenie pravého protestantského rohu šelmy vystupujúcej zo zeme. Tieto dve tabule predstavovali symbol zmluvného vzťahu medzi mileritmi a Kristom, ktorý náhle prišiel do svojho chrámu v roku 1844, a keď prišiel, prišiel ako Posol zmluvy. Staroveký Izrael znázorňuje novodobý Izrael, a keď Kristus vyviedol staroveký Izrael z otroctva Egypta, predobrazil tým čas, keď mal vyviesť novodobý Izrael z otroctva tisícdvestošesťdesiatich rokov pápežskej nadvlády. Sestra Whiteová opakovane potvrdzuje tieto dve dejiny ako paralelné dejiny.

> “Upon us is shining the accumulated light of past ages. The record of Israel’s forgetfulness has been preserved for our enlightenment. In this age God has set His hand to gather unto Himself a people from every nation, kindred, and tongue. In the advent movement He has wrought for His heritage, even as He wrought for the Israelites in leading them from Egypt. In the great disappointment of 1844 the faith of His people was tested as was that of the Hebrews at the Red Sea.” Testimonies, volume 8, 115, 116.

> „Na nás svieti nahromadené svetlo minulých vekov. Záznam o zabúdavosti Izraela bol zachovaný na naše poučenie. V tomto veku Boh vložil svoju ruku do diela, aby si zhromaždil ľud z každého národa, pokolenia a jazyka. V adventnom hnutí pôsobil pre svoje dedičstvo, tak ako pôsobil pre Izraelitov, keď ich vyvádzal z Egypta. Vo veľkom sklamaní roku 1844 bola viera Jeho ľudu skúšaná tak, ako bola skúšaná viera Hebrejov pri Červenom mori.“ Testimonies, zväzok 8, 115, 116.

When the Lord entered into covenant with ancient Israel, He gave two tables to represent the covenant relationship. When the Lord entered into covenant with modern Israel, He gave two tables to represent the covenant relationship. The two tables of the Ten Commandments typify Habakkuk’s two tables. He gave them the two tables shortly after the Red Sea crossing, which Sister White aligns with the great disappointment of 1844. Shortly after 1844, in terms of prophetic history, the Lord produced the second table. Ancient Israel was made the depositaries of God’s law, and modern Israel was made the depositaries of not only God’s law, but also those great prophetic truths.

Keď Pán vstúpil do zmluvy so starovekým Izraelom, dal dve tabule, aby predstavovali zmluvný vzťah. Keď Pán vstúpil do zmluvy s novodobým Izraelom, dal dve tabule, aby predstavovali zmluvný vzťah. Dve tabule Desatora predobrazujú Habakukove dve tabule. Dal im tie dve tabule krátko po prechode cez Červené more, čo sestra Whiteová stotožňuje s veľkým sklamaním roku 1844. Krátko po roku 1844, z hľadiska prorockých dejín, Pán dal vzniknúť druhej tabuli. Staroveký Izrael bol ustanovený za strážcu Božieho zákona a novodobý Izrael bol ustanovený za strážcu nielen Božieho zákona, ale aj tých veľkých prorockých právd.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world.” Testimonies, volume 5, 455.

> „Boh povolal svoju cirkev v tomto čase, tak ako povolal staroveký Izrael, aby stála ako svetlo na zemi. Mocným sekáčom pravdy, posolstvami prvého, druhého a tretieho anjela, ich oddelil od cirkví i od sveta, aby ich priviedol do posvätnej blízkosti k sebe. Urobil ich správcami svojho zákona a zveril im veľké pravdy proroctva pre tento čas. Tak ako sväté výroky zverené starovekému Izraelu, aj toto je svätá dôvera, ktorá má byť oznámená svetu.“ Testimonies, zväzok 5, 455.

The first two Commandments identify God’s hatred for idolatry, and in those first two Commandments He identifies that judgment is carried out unto the third and fourth generations, for He identifies that He is a jealous God.

Prvé dve prikázania vyjadrujú Božiu nenávisť voči modlárstvu a v týchto prvých dvoch prikázaniach uvádza, že súd sa vykonáva až do tretieho a štvrtého pokolenia, lebo sa označuje za žiarlivého Boha.

> “The law was not spoken at this time exclusively for the benefit of the Hebrews. God honored them by making them the guardians and keepers of His law, but it was to be held as a sacred trust for the whole world. The precepts of the Decalogue are adapted to all mankind, and they were given for the instruction and government of all. Ten precepts, brief, comprehensive, and authoritative, cover the duty of man to God and to his fellow man; and all based upon the great fundamental principle of love. ‘Thou shalt love the Lord thy God with all thy heart, and with all thy soul, and with all thy strength, and with all thy mind; and thy neighbor as thyself.’ Luke 10:27. See also Deuteronomy 6:4, 5; Leviticus 19:18. In the Ten Commandments these principles are carried out in detail, and made applicable to the condition and circumstances of man.

> „Zákon nebol v tom čase vyslovený výlučne pre dobro Hebrejov. Boh ich poctil tým, že ich ustanovil za strážcov a opatrovníkov svojho zákona, no mal byť zachovávaný ako posvätná zverená hodnota pre celý svet. Predpisy Desatora sú prispôsobené celému ľudstvu a boli dané na poučenie a spravovanie všetkých. Desať prikázaní, stručných, všeobsiahlych a autoritatívnych, zahŕňa povinnosť človeka voči Bohu i voči blížnemu; a všetko je založené na veľkom základnom princípe lásky. ‚Milovať budeš Pána, svojho Boha, z celého svojho srdca, z celej svojej duše, z celej svojej sily a z celej svojej mysle, a svojho blížneho ako seba samého.‘ Lukáš 10:27. Pozri tiež Deuteronomium 6:4, 5; Levitikus 19:18. V Desiatich prikázaniach sú tieto princípy rozvedené do podrobností a učinené použiteľnými na stav a okolnosti človeka.

> “‘Thou shalt have no other gods before Me.’

> „Nebudeš mať iných bohov predo mnou.“

> “Jehovah, the eternal, self-existent, uncreated One, Himself the Source and Sustainer of all, is alone entitled to supreme reverence and worship. Man is forbidden to give to any other object the first place in his affections or his service. Whatever we cherish that tends to lessen our love for God or to interfere with the service due Him, of that do we make a god.

> „Jehova, večný, sám zo seba existujúci, nestvorený, On sám, Prameň a Udržovateľ všetkého, jedine je oprávnený na najvyššiu úctu a uctievanie. Človeku je zakázané dať akémukoľvek inému predmetu prvé miesto vo svojich náklonnostiach alebo vo svojej službe. Čokoľvek si ceníme a čo smeruje k tomu, aby oslabovalo našu lásku k Bohu alebo prekážalo službe, ktorá Mu patrí, z toho si robíme boha.“

> “‘Thou shalt not make unto thee any graven image, or any likeness of anything that is in heaven above, or that is in the earth beneath, or that is in the water under the earth: thou shalt not bow down thyself to them, nor serve them.’

> „Neurobíš si rytinu ani nijakú podobu ničoho, čo je hore na nebi, alebo čo je dolu na zemi, alebo čo je vo vode pod zemou; nebudeš sa im klaňať ani im slúžiť.“

> “The second commandment forbids the worship of the true God by images or similitudes. Many heathen nations claimed that their images were mere figures or symbols by which the Deity was worshiped, but God has declared such worship to be sin. The attempt to represent the Eternal One by material objects would lower man’s conception of God. The mind, turned away from the infinite perfection of Jehovah, would be attracted to the creature rather than to the Creator. And as his conceptions of God were lowered, so would man become degraded.

> „Druhé prikázanie zakazuje uctievanie pravého Boha prostredníctvom obrazov alebo podôb. Mnohé pohanské národy tvrdili, že ich obrazy sú iba znaky alebo symboly, prostredníctvom ktorých sa uctievalo Božstvo, no Boh vyhlásil takéto uctievanie za hriech. Pokus znázorniť Večného prostredníctvom hmotných predmetov by znižoval človekovo chápanie Boha. Myseľ, odvrátená od nekonečnej dokonalosti Hospodina, by sa priťahovala skôr k stvoreniu než k Stvoriteľovi. A ako by sa znižovali jeho predstavy o Bohu, tak by človek upadal.“

> “‘I the Lord thy God am a jealous God.’ The close and sacred relation of God to His people is represented under the figure of marriage. Idolatry being spiritual adultery, the displeasure of God against it is fitly called jealousy.” Patriarchs and Prophets, 305, 306.

> „‚Ja, Hospodin, tvoj Boh, som žiarlivý Boh.‘ Úzky a posvätný vzťah Boha k Jeho ľudu je znázornený obrazom manželstva. Keďže modlárstvo je duchovným cudzoložstvom, Božia nevôľa voči nemu sa celkom výstižne nazýva žiarlivosťou.“ Patriarchovia a proroci, 305, 306.

God’s jealousy is especially manifested against idolatry, and it is not a coincidence that the first abomination in Ezekiel chapter eight is “an image of jealousy.”

Božia žiarlivosť sa osobitne prejavuje proti modlárstvu a nie je náhoda, že prvou ohavnosťou v ôsmej kapitole Ezechiela je „obraz žiarlivosti“.

> And it came to pass in the sixth year, in the sixth month, in the fifth day of the month, as I sat in mine house, and the elders of Judah sat before me, that the hand of the Lord God fell there upon me. Then I beheld, and lo a likeness as the appearance of fire: from the appearance of his loins even downward, fire; and from his loins even upward, as the appearance of brightness, as the colour of amber. And he put forth the form of an hand, and took me by a lock of mine head; and the spirit lifted me up between the earth and the heaven, and brought me in the visions of God to Jerusalem, to the door of the inner gate that looketh toward the north; where was the seat of the image of jealousy, which provoketh to jealousy. And, behold, the glory of the God of Israel was there, according to the vision that I saw in the plain. Then said he unto me, Son of man, lift up thine eyes now the way toward the north. So I lifted up mine eyes the way toward the north, and behold northward at the gate of the altar this image of jealousy in the entry. Ezekiel 8:1–5.

> A stalo sa v šiestom roku, v šiestom mesiaci, piateho dňa mesiaca, keď som sedel vo svojom dome a starší Judska sedeli predo mnou, že tam na mňa zostúpila ruka Pána Hospodina. A videl som, hľa, podobu ako vzhľad ohňa: od podoby jeho bedier dolu oheň, a od jeho bedier hore ako vzhľad jasu, ako farba jantáru. A vystrel podobu ruky a vzal ma za prameň vlasov mojej hlavy; a duch ma pozdvihol medzi zem a nebo a priniesol ma vo videniach Božích do Jeruzalema, ku vchodu vnútornej brány, obrátenej na sever, kde bolo sídlo sochy žiarlivosti, ktorá popudzovala k žiarlivosti. A hľa, sláva Boha Izraelovho bola tam podľa videnia, ktoré som videl na rovine. Potom mi povedal: Syn človeka, pozdvihni teraz svoje oči smerom na sever. A tak som pozdvihol svoje oči smerom na sever, a hľa, na severe pri bráne oltára bola pri vchode táto socha žiarlivosti. Ezechiel 8:1–5.

The image of jealousy is the first of four escalating abominations that Ezekiel is shown. The image of jealousy represents the beginning of the first of four generations of escalating rebellion in Adventism. The first generation began in 1863.

Obraz žiarlivosti je prvou zo štyroch stupňujúcich sa ohavností, ktoré boli ukázané Ezechielovi. Obraz žiarlivosti predstavuje začiatok prvej zo štyroch generácií stupňujúcej sa vzbury v adventizme. Prvá generácia sa začala v roku 1863.

We will continue this study in the next article.

V tejto štúdii budeme pokračovať v nasledujúcom článku.

> “Each of the ancient prophets spoke less for their own time than for ours, so that their prophesying is in force for us. ‘Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come.’ 1 Corinthians 10:11. ‘Not unto themselves, but unto us they did minister the things, which are now reported unto you by them that have preached the gospel unto you with the Holy Ghost sent down from heaven; which things the angels desire to look into.’ 1 Peter 1:12. . . .

> „Každý zo starovekých prorokov hovoril menej pre svoju vlastnú dobu než pre našu, takže ich prorokovanie má platnosť pre nás. ‚A toto všetko sa im prihodilo ako príklady a bolo to napísané na napomenutie nám, ku ktorým prišiel koniec vekov.‘ 1 Korinťanom 10:11. ‚Nie sebe samým, ale nám slúžili tým, čo vám teraz zvestovali tí, ktorí vám kázali evanjelium v Duchu Svätom zoslanom z neba; do čoho anjeli túžia nazerať.‘ 1 Peter 1:12....“

> “The Bible has accumulated and bound up together its treasures for this last generation. All the great events and solemn transactions of Old Testament history have been, and are, repeating themselves in the church in these last days.” Selected Messages, book 3, 338, 339.

> „Biblia nahromadila a zviazala spolu svoje poklady pre toto posledné pokolenie. Všetky veľké udalosti a slávnostné deje starozmluvných dejín sa v týchto posledných dňoch opakovali a opakujú v cirkvi.“ Selected Messages, kniha 3, 338, 339.

Back to Articles