Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Twenty-Nine

Kniha proroka Joela a Laodicejská cirkev adventistov siedmeho dňa – číslo dvadsaťdeväť

Number Twenty-Nine

Číslo dvadsaťdeväť

Author

Jeff Pippenger

Published

January 14, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

The fifth Messianic prophecy in the book of Matthew is the waymark of disappointment and death. On July 18, 2020, the false prediction of the destruction of Nashville, slew Elijah and Moses.

Piate mesiášske proroctvo v knihe Matúša je medzníkom sklamania a smrti. Dňa 18. júla 2020 falošná predpoveď zničenia Nashvillu usmrtila Eliáša a Mojžiša.

## The Fifth Messianic Waymark is the Disappointment of July 18, 2020

Piatym mesiášskym medzníkom je sklamanie z 18. júla 2020.

> Then was fulfilled that which was spoken by Jeremiah the prophet, saying, In Rama was there a voice heard, lamentation, and weeping, and great mourning, Rachel weeping for her children, and would not be comforted, because they are not. Matthew 2:17, 18.

> Vtedy sa naplnilo, čo bolo povedané skrze proroka Jeremiáša: „V Ráme bolo počuť hlas, nárek, plač a veľké bedákanie; Ráchel oplakávala svoje deti a nechcela sa dať potešiť, pretože ich niet.“ Matúš 2,17.18.

## Prediction

Predpoveď

> Thus saith the Lord; A voice was heard in Ramah, lamentation, and bitter weeping; Rahel weeping for her children refused to be comforted for her children, because they were not. Jeremiah 31:15.

> Takto hovorí Hospodin: V Ráme bolo počuť hlas, nárek a horký plač; Ráchel plačúca nad svojimi deťmi sa nechcela dať potešiť pre svoje deti, pretože ich niet. Jeremiáš 31,15.

Moses and Elijah are slain in the streets of Sodom and Egypt. The last statement of the Old Testament identifies that Elijah would come before the great and dreadful day of the Lord. That dreadful day begins when Michael stands up in Daniel twelve, and announces in Revelation twenty-two that, “he that is just and he who is unjust” will remain in that condition for eternity.

Mojžiš a Eliáš sú zabití na uliciach Sodomy a Egypta. Posledný výrok Starého zákona uvádza, že Eliáš príde pred veľkým a hrozným dňom Pánovým. Ten hrozný deň sa začína, keď sa Michael postaví v dvanástej kapitole Daniela a v dvadsiatej druhej kapitole Zjavenia oznamuje, že „kto je spravodlivý a kto je nespravodlivý“, zostane v tom stave na večnosť.

> And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. Daniel 12:1.

> A v tom čase povstane Michal, veľké knieža, ktoré stojí za synmi tvojho ľudu; a nastane čas súženia, akého nebolo odvtedy, čo povstal národ, až do toho istého času; a v tom čase bude tvoj ľud vyslobodený, každý, kto bude nájdený zapísaný v knihe. Daniel 12,1.

> He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:11.

> Kto pácha neprávosť, nech pácha neprávosť ešte; a kto je poškvrnený, nech je poškvrnený ešte; a kto je spravodlivý, nech zostáva spravodlivý ešte; a kto je svätý, nech zostáva svätý ešte. Zjavenie 22,11.

Elijah must appear before probation closes, and he gets slain and resurrected in Revelation eleven, just before probation closes. He is resurrected and presents his message until probation closes, where there is then another resurrection, of righteous and wicked.

Eliáš sa musí zjaviť pred uzavretím doby milosti a v Zjavení jedenásť je zabitý a vzkriesený tesne pred uzavretím doby milosti. Je vzkriesený a predkladá svoje posolstvo až do uzavretia doby milosti, keď potom nastáva ďalšie vzkriesenie, spravodlivých i bezbožných.

> And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. Daniel 12:2.

> A mnohí z tých, ktorí spia v prachu zeme, sa zobudia: jedni k večnému životu a druhí na potupu a večné opovrhnutie. Daniel 12,2.

That special resurrection is followed by the Second Coming of Christ, where the righteous dead are resurrected and then a thousand years where the saints judge the lost. At the end of the thousand years there is another resurrection and the third coming of Christ. The line of prophetic resurrections includes the resurrection of the papal beast, but each of the resurrections are a specific subject of God’s prophetic Word. On July 18, 2020, the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand committed suicide by rebelling against Christ’s command forbidding time applications beyond 1844.

Po tomto osobitnom vzkriesení nasleduje druhý príchod Krista, pri ktorom sú vzkriesení spravodliví mŕtvi, a potom tisíc rokov, počas ktorých svätí súdia zahynutých. Na konci tisíc rokov nastáva ďalšie vzkriesenie a tretí príchod Krista. Línia prorockých vzkriesení zahŕňa aj vzkriesenie pápežskej šelmy, no každé z týchto vzkriesení je osobitným predmetom Božieho prorockého Slova. Dňa 18. júla 2020 laodicejské hnutie sto štyridsiatich štyroch tisíc spáchalo samovraždu tým, že sa vzbúrilo proti Kristovmu príkazu zakazujúcemu časové aplikácie po roku 1844.

A voice was then heard in Rama, meaning pride and self-exaltation. Rachel meaning a good traveler is in mourning because Moses and Elijah are not, and more importantly, they cannot be comforted. They have no comfort, and the Holy Spirit is the Comforter, that would be sent when the voice in the wilderness began in July of 2023.

V Ráme, čo znamená pýcha a sebavyvyšovanie, bolo potom počuť hlas. Ráchel, znamenajúca dobrý pocestný, smúti, pretože Mojžiš a Eliáš nie sú, a čo je ešte dôležitejšie, nemôžu byť potešení. Nemajú nijakú útechu a Duch Svätý je Tešiteľ, ktorý mal byť poslaný, keď sa v júli 2023 začal hlas na púšti.

These things happen just before probation closes, and according to Revelation, just before probation closes the Revelation of Jesus Christ is unsealed. That unsealing is what resurrects Moses and Elijah, who are also Rachel, the good traveler, who had been weeping and mourning for her children, could not be comforted. Her mourning turns to joy when those children are resurrected.

Tieto veci sa dejú tesne pred uzavretím času milosti, a podľa Zjavenia tesne pred uzavretím času milosti je Zjavenie Ježiša Krista odpečatené. Toto odpečatenie je tým, čo vzkriesi Mojžiša a Eliáša, ktorí sú aj Ráchel, dobrou putujúcou, ktorá oplakávala a nariekala nad svojimi deťmi a nemohla sa dať potešiť. Jej smútok sa mení na radosť, keď sú tie deti vzkriesené.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. Revelation 22:10.

> A povedal mi: Nezapečaťuj slová proroctva tejto knihy, lebo čas je blízko. Zjavenie 22:10.

Moses and Elijah were dead in the streets of Sodom and Egypt, and just as with Christ, the one hundred and forty-four thousand would be called out of Egypt, when the gathering began in July of 2023.

Mojžiš a Eliáš boli mŕtvi na uliciach Sodomy a Egypta a práve tak ako v prípade Krista, aj stoštyridsaťštyritisíc bude povolaných z Egypta, keď sa zhromažďovanie začalo v júli 2023.

## The Sixth Messianic Waymark is the calling out of Egypt in July of 2023

Šiestym mesiášskym medzníkom je povolanie z Egypta v júli 2023.

> And was there until the death of Herod: that it might be fulfilled which was spoken of the Lord by the prophet, saying, Out of Egypt have I called my son. Matthew 2:15.

> A bol tam až do Herodesovej smrti, aby sa naplnilo, čo povedal Pán skrze proroka: „Z Egypta som povolal svojho Syna.“ Matúš 2,15.

## Prediction

Predpoveď

> When Israel was a child, then I loved him, and called my son out of Egypt. Hosea 11:1.

> Keď bol Izrael dieťaťom, miloval som ho a z Egypta som povolal svojho syna. Ozeáš 11,1.

Dead in the Egyptian street, a heavenly voice from the wilderness calls Ezekiel’s valley of dead bones to life. That voice began to sound in July of 2023.

Mŕtvi na egyptskej ulici, nebeský hlas z púšte volá Ezechielovo údolie suchých kostí k životu. Tento hlas sa začal ozývať v júli 2023.

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. Revelation 11:11, 12.

> A po troch a pol dni vošiel do nich Duch života od Boha a postavili sa na nohy; a veľký strach padol na tých, ktorí ich videli. A počuli veľký hlas z neba, ktorý im hovoril: Vystúpte sem. I vystúpili do neba v oblaku; a ich nepriatelia ich videli. Zjavenie 11,11.12.

God calls His Son out of Egypt and He also called Moses out of Egypt, for Moses as the alpha and Jesus as the omega represent the experience of the one-hundred and forty-four thousand, who sing the song of Moses and the Lamb. That song includes the call out of Egypt. In Ezekiel there is represented two steps, that were prefigured by the two steps in the creation of Adam. First the body is formed, and then the breath of life is breathed into the body and it then lives. In Revelation eleven the first step is the entrance of the Spirit of God into the slain, and they then stood upon their feet. When they stand, they are God’s army. What conveys the Spirit in chapter eleven is represented by Ezekiel’s first prophecy. The voice in the wilderness is the prophetic message accompanied by the Holy Spirit.

Boh vyvádza svojho Syna z Egypta a takisto vyviedol z Egypta aj Mojžiša, lebo Mojžiš ako alfa a Ježiš ako omega predstavujú skúsenosť stoštyridsaťštyritisíc, ktorí spievajú pieseň Mojžiša a Baránka. Tá pieseň zahŕňa povolanie vyjsť z Egypta. V Ezechielovi sú predstavené dva kroky, ktoré boli predobrazené dvoma krokmi pri stvorení Adama. Najprv je utvorené telo a potom je do tela vdýchnutý dych života, a vtedy ožíva. V Zjavení jedenástej kapitoly je prvým krokom vstúpenie Ducha Božieho do zabitých, a potom sa postavili na svoje nohy. Keď stoja, sú Božím vojskom. To, čo sprostredkúva Ducha v jedenástej kapitole, je znázornené Ezechielovým prvým proroctvom. Hlas na púšti je prorocké posolstvo sprevádzané Duchom Svätým.

The book of Matthew contains the twelve chapters that are the omega to the twelve chapters in Genesis that provide two witnesses which represent the covenant with the one hundred and forty-four thousand. Those men and women are sealed for eternity in a relationship of Divinity combined with their humanity. They become the sign for the eleventh-hour workers.

Evanjelium podľa Matúša obsahuje dvanásť kapitol, ktoré sú omegou k dvanástim kapitolám v Genezis a ktoré poskytujú dvoch svedkov, predstavujúcich zmluvu so sto štyridsiatimi štyrmi tisícmi. Títo muži a ženy sú zapečatení na večnosť vo vzťahu Božstva spojeného s ich ľudskosťou. Stávajú sa znamením pre robotníkov jedenástej hodiny.

> “The work of the Holy Spirit is to convince the world of sin, of righteousness and of judgment. The world can only be warned by seeing those who believe the truth sanctified through the truth, acting upon high and holy principles, showing in a high, elevated sense, the line of demarcation between those who keep the commandments of God, and those who trample them under their feet. The sanctification of the Spirit signalizes the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day. When the test comes, it will be clearly shown what the mark of the beast is. It is the keeping of Sunday. Those who after having heard the truth, continue to regard this day as holy, bear the signature of the man of sin, who thought to change times and laws.” Bible Training School, December 1, 1903.

> „Dielo Ducha Svätého je usvedčiť svet z hriechu, zo spravodlivosti a zo súdu. Svet môže byť varovaný jedine vtedy, keď uvidí tých, ktorí veria pravde, posvätených skrze pravdu, ako konajú podľa vznešených a svätých zásad a v ušľachtilom, povznesenom zmysle ukazujú deliacu čiaru medzi tými, ktorí zachovávajú Božie prikázania, a tými, ktorí ich šliapu nohami. Posvätenie Duchom zvýrazňuje rozdiel medzi tými, ktorí majú Božiu pečať, a tými, ktorí zachovávajú sfalšovaný deň odpočinku. Keď príde skúška, jasne sa ukáže, čo je znamením šelmy. Je ním zachovávanie nedele. Tí, ktorí po tom, čo počuli pravdu, naďalej pokladajú tento deň za svätý, nesú podpis človeka hriechu, ktorý sa domnieval, že zmení časy a zákony.“ Bible Training School, 1. december 1903.

The ensign of the one hundred and forty-four thousand when they are called up to heaven in chapter eleven of Revelation, they are first called out of Egypt, which is where they were slain. A voice from the wilderness calls them out of Egypt, that they would be the sign for the eleventh-hour workers. Their resurrection in 2024 is also represented as a birth, and an awakening depending on which illustration is being identified. In terms of a birth, they are those who fulfill the parable of the ten virgins, and in this sense, their birth is a virgin birth, and they are the sign.

Zástava sto štyridsiatich štyroch tisícov, keď sú v jedenástej kapitole Zjavenia povolaní do neba, je taká, že sú najprv povolaní von z Egypta, čo je miesto, kde boli usmrtení. Hlas z púšte ich volá von z Egypta, aby boli znamením pre robotníkov jedenástej hodiny. Ich vzkriesenie v roku 2024 je tiež predstavené ako narodenie a ako prebudenie, podľa toho, ktorý obraz je práve označený. Pokiaľ ide o narodenie, sú to tí, ktorí napĺňajú podobenstvo o desiatich pannách, a v tomto zmysle je ich narodenie panenským narodením a oni sú tým znamením.

## The Seventh Messianic Waymark is 2024

Siedmym mesiášskym orientačným bodom je rok 2024

> Now all this was done, that it might be fulfilled which was spoken of the Lord by the prophet, saying, Behold, a virgin shall be with child, and shall bring forth a son, and they shall call his name Emmanuel, which being interpreted is, God with us. Matthew 1:22, 23.

> A toto všetko sa stalo, aby sa naplnilo, čo povedal Pán skrze proroka, keď riekol: Hľa, panna počne a porodí syna a nazvú jeho meno Emanuel, čo v preklade znamená: Boh s nami. Matúš 1,22.23.

## Prediction

Predpoveď

> Therefore the Lord himself shall give you a sign; Behold, a virgin shall conceive, and bear a son, and shall call his name Immanuel. Isaiah 7:14.

> Preto vám sám Pán dá znamenie: Hľa, panna počne a porodí syna a dá mu meno Immanuel. Izaiáš 7,14.

There were signs in the history of Moses and Christ, as there were in Millerite history. In the last days, Laodicean Adventism will be seeking after a sign, and their only sign, is the sign of Jonah. There is also a sign for those who are resurrected in 2024. Their sign is the “seven times” of Leviticus twenty-six.

V dejinách Mojžiša a Krista boli znamenia, tak ako boli aj v dejinách milleritského hnutia. V posledných dňoch bude laodicejský adventizmus hľadať znamenie a jeho jediným znamením je znamenie Jonáša. Jestvuje aj znamenie pre tých, ktorí sú vzkriesení v roku 2024. Ich znamením je „sedem časov“ z tretej knihy Mojžišovej, dvadsiatej šiestej kapitoly.

> And this shall be a sign unto thee, Ye shall eat this year such things as grow of themselves, and in the second year that which springeth of the same; and in the third year sow ye, and reap, and plant vineyards, and eat the fruits thereof. And the remnant that is escaped of the house of Judah shall yet again take root downward, and bear fruit upward. For out of Jerusalem shall go forth a remnant, and they that escape out of mount Zion: the zeal of the Lord of hosts shall do this. 2 Kings 19:29–31.

> A toto ti bude znamením: Tento rok budete jesť to, čo samo od seba vyrastie, a v druhom roku to, čo vzíde z toho istého; a v treťom roku sejte a žnite, vysádzajte vinice a jedzte ich ovocie. A pozostatok, ktorý unikol z domu Júdovho, opäť zapustí korene dolu a ponesie ovocie hore. Lebo z Jeruzalema vyjde pozostatok a tí, čo uniknú z vrchu Sion: horlivosť Hospodina zástupov to vykoná. 2 Kráľov 19:29–31.

> And if ye shall say, What shall we eat the seventh year? behold, we shall not sow, nor gather in our increase: Then I will command my blessing upon you in the sixth year, and it shall bring forth fruit for three years. And ye shall sow the eighth year, and eat yet of old fruit until the ninth year; until her fruits come in ye shall eat of the old store. Leviticus 25:20–22.

> A ak poviete: Čo budeme jesť v siedmom roku? Hľa, nebudeme siať ani zhromažďovať svoju úrodu. Vtedy prikážem svojmu požehnaniu nad vami v šiestom roku, a prinesie úrodu na tri roky. A v ôsmom roku budete siať a ešte budete jesť zo starej úrody až do deviateho roku; dokiaľ nepríde jej úroda, budete jesť zo starých zásob. Levitikus 25:20–22.

Those who escape, are also represented as the outcasts of Israel, and they were cast out by their brethren which hated them. Their brethren cast them out, for they hated them because they could not refute the sabbath truth represented by Moses’ “seven times.”

Tí, ktorí uniknú, sú tiež predstavení ako vyhnanci Izraela, a boli vyhnaní svojimi bratmi, ktorí ich nenávideli. Ich bratia ich vyhnali, lebo ich nenávideli, pretože nemohli vyvrátiť pravdu o sobote, predstavenú Mojžišovým „sedemkrát“.

> The Lord doth build up Jerusalem: he gathereth together the outcasts of Israel. Psalms 147:2.

> Hospodin buduje Jeruzalem; zhromažďuje vyhnancov Izraela. Žalmy 147:2.

The Lord began gathering the remnant in July 2023, and the remnant are the “outcasts” of Israel. In July 2023, He set His hand a second time to gather His outcasts. He set His hand in 1849 a second time, in advance of the omega light of Moses seven times in 1856. The alpha light was represented by Miller’s first prophetic discovery—Moses’ seven times.

Pán začal zhromažďovať ostatok v júli 2023 a ostatok sú „vyhnanci“ Izraela. V júli 2023 vystrel svoju ruku po druhý raz, aby zhromaždil svojich vyhnancov. Svoju ruku vystrel po druhý raz v roku 1849, vopred pred omega svetlom Mojžišových sedemkrát v roku 1856. Alfa svetlo bolo znázornené prvým prorockým objavom Millera — Mojžišových sedemkrát.

> And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious. And it shall come to pass in that day, that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people, which shall be left, from Assyria, and from Egypt, and from Pathros, and from Cush, and from Elam, and from Shinar, and from Hamath, and from the islands of the sea. And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth. Isaiah 11:10–12.

> A v ten deň bude koreň Izaiho stáť ako zástava pre národy; k nemu sa budú obracať pohania, a jeho odpočinutie bude slávne. A stane sa v ten deň, že Pán znovu, po druhý raz, vztiahne svoju ruku, aby získal späť ostatok svojho ľudu, ktorý zostane, z Asýrie a z Egypta, z Patrosu a z Kúša, z Élámu a zo Šineáru, z Chamátu a z morských ostrovov. A pozdvihne zástavu pre národy a zhromaždí vyhnancov Izraela a rozptýlených z Júdu zozbiera zo štyroch strán zeme. Izaiáš 11:10–12.

When the outcasts are lifted up as the sign, they will then gather the eleventh-hour workers, who can “only be warned by seeing” “the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day.” The sign for the eleventh-hour workers is the outcasts, and the sign OF the outcasts, is the enigma of, eating “this year such things as grow of themselves, and in the second year that which springeth of the same; and in the third year sow ye, and reap, and plant vineyards, and eat the fruits thereof.”

Keď budú vyhnanci pozdvihnutí ako znamenie, vtedy zhromaždia robotníkov jedenástej hodiny, ktorí môžu byť „varovaní iba videním“ „rozdielu medzi tými, ktorí majú pečať Božiu, a tými, ktorí zachovávajú falošný deň odpočinku.“ Znamením pre robotníkov jedenástej hodiny sú vyhnanci a znamením VYHNANCOV je záhada jedenia „tohto roku toho, čo rastie samo od seba, a v druhom roku toho, čo z toho vyrastá; a v treťom roku sejte a žnite a vysádzajte vinice a jedzte ich ovocie.“

The enigma of the passage is that it represents the “seven times” of Leviticus twenty-five and twenty-six. The Sabbath of the land resting is a component of the covenant that identifies both the blessing or the curse, of either observing or rejecting the seventh-year rest for the promised land. The sign of the one hundred and forty-four thousand is the component of the threefold promise of the covenant that is represented by the seventh-year Sabbath of the land. The foundational truth of the “seven times,” identifies one of three elements of the covenant that promises a new heart and mind, and a new body and also a land to live in.

Záhada tohto úseku spočíva v tom, že predstavuje „sedem časov“ z Levitika dvadsaťpäť a dvadsaťšesť. Sobota odpočinku krajiny je súčasťou zmluvy, ktorá označuje požehnanie i kliatbu, podľa toho, či sa odpočinok siedmeho roku pre zasľúbenú krajinu zachováva alebo zavrhuje. Znamenie sto štyridsaťštyritisíc je súčasťou trojnásobného zasľúbenia zmluvy, ktoré je znázornené sobotou siedmeho roku krajiny. Základná pravda „siedmich časov“ označuje jeden z troch prvkov zmluvy, ktorá zasľubuje nové srdce a myseľ, nové telo a tiež krajinu na prebývanie.

The seventh-day Sabbath is the sign between God and His people, but that seventh-day Sabbath also represents the covenant responsibility given to ancient Israel. They were to be the protectors, the depositaries of the Ten Commandments. Sister White is clear that modern Israel in 1844 in alignment with ancient Israel was made the depositaries of not only the Ten Commandments, but also of God’s prophetic Word.

Siedmy deň, sobota, je znamením medzi Bohom a Jeho ľudom, ale táto sobota siedmeho dňa zároveň predstavuje zmluvnú zodpovednosť danú starovekému Izraelu. Mali byť ochrancami, zverencami Desatora. Sestra Whiteová jasne uvádza, že novodobý Izrael v roku 1844 bol v súlade so starovekým Izraelom ustanovený za zverenca nielen Desatora, ale aj Božieho prorockého Slova.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth.” Testimonies, volume 5, 455.

> „Boh povolal svoju cirkev v tomto čase, tak ako povolal staroveký Izrael, aby stála ako svetlo na zemi. Mocným sekáčom pravdy, posolstvami prvého, druhého a tretieho anjela, ich oddelil od cirkví a od sveta, aby ich priviedol do svätej blízkosti k sebe samému. Urobil ich správcami svojho zákona a zveril im veľké pravdy proroctva pre tento čas. Podobne ako sväté výroky zverené starovekému Izraelu, aj toto je posvätná dôvera, ktorá má byť oznámená svetu. Traja anjeli zo Zjavenia 14 predstavujú ľud, ktorý prijíma svetlo Božích posolstiev a vychádza ako Jeho nástroj, aby zaznievalo varovanie po celej dĺžke i šírke zeme.“ Testimonies, zväzok 5, 455.

The Ten Commandments are represented by the sign of the seventh-day Sabbath, and the laws of prophecy are represented by the seventh-year Sabbath. Laodicean Seventh-day Adventism will be greatly embarrassed when they jump ship and begin worshipping the sun, but the Sabbath commandment they first rejected is Moses’ “seven times.”

Desatoro prikázaní je znázornené znamením soboty siedmeho dňa a zákony proroctva sú znázornené sobotou siedmeho roku. Laodicejský adventizmus siedmeho dňa bude veľmi zahanbený, keď opustí loď a začne uctievať slnko, ale sobotné prikázanie, ktoré najprv zavrhol, je Mojžišových „sedemkrát“.

To win the promised land God’s people must understand and uphold not only the seventh-day Sabbath, but also the seven-year Sabbath. Laodicean Adventism cannot refute this biblical truth, though they cover it with lies. This is the root of their hatred that leads them to cast out those who will be the ensign.

Aby Boží ľud získal zasľúbenú krajinu, musí chápať a zachovávať nielen sobotu siedmeho dňa, ale aj sedemročnú sobotu. Laodicejský adventizmus nemôže vyvrátiť túto biblickú pravdu, hoci ju zakrývajú lžami. Toto je koreň ich nenávisti, ktorá ich vedie k tomu, aby vyhnali tých, ktorí budú znamením.

> “Most of my father’s family were full believers in the advent, and for bearing testimony to this glorious doctrine seven of us were at one time cast out of the Methodist Church. At this time the words of the prophet were exceedingly precious to us: ‘Your brethren that hated you, that cast you out for My name’s sake, said, Let the Lord be glorified: but He shall appear to your joy, and they shall be ashamed.’ Isaiah 66:5.

> „Väčšina z rodiny môjho otca boli plne veriaci v advent a za vydávanie svedectva o tomto slávnom učení bolo sedem z nás svojho času vylúčených z metodistickej cirkvi. V tom čase nám boli slová proroka nesmierne vzácne: ,Vaši bratia, ktorí vás nenávideli, ktorí vás vyháňali pre moje meno, hovorili: Nech je oslávený Hospodin; ale On sa ukáže na vašu radosť a oni budú zahanbení.‘ Izaiáš 66:5.

> “From this time, up to December, 1844, my joys, trials, and disappointments were like those of my dear Advent friends around me. At this time I visited one of our Advent sisters, and in the morning we bowed around the family altar. It was not an exciting occasion, and there were but five of us present, all women. While I was praying, the power of God came upon me as I had never felt it before. I was wrapped in a vision of God’s glory, and seemed to be rising higher and higher from the earth, and was shown something of the travels of the Advent people to the Holy City, as narrated below.” Early Writings, 13.

> „Od tohto času až do decembra 1844 boli moje radosti, skúšky a sklamania podobné tým, aké prežívali moji milí adventní priatelia okolo mňa. V tom čase som navštívila jednu z našich adventných sestier a ráno sme pokľakli okolo rodinného oltára. Nebola to nijaká vzrušujúca príležitosť a bolo nás prítomných iba päť, samé ženy. Kým som sa modlila, zostúpila na mňa Božia moc tak, ako som ju nikdy predtým nepocítila. Bola som pohrúžená do videnia Božej slávy a zdalo sa mi, že stúpam stále vyššie a vyššie od zeme, a bolo mi ukázané niečo z putovania adventného ľudu do Svätého Mesta, ako je to opísané nižšie.“ Early Writings, 13.

Ellen White’s first vision, was given when five women, (representing five wise virgins) were gathered together after being cast out by their brethren that hated them. They hated them for the doctrine of the Second Coming, thus typifying the outcasts of the latter days.

Prvé videnie Ellen Whiteovej bolo dané, keď sa päť žien (predstavujúcich päť múdrych panien) zhromaždilo spolu po tom, čo ich ich bratia, ktorí ich nenávideli, vyvrhli. Nenávideli ich pre učenie o Druhom príchode, a tak predobrazovali vyvrhnutých posledných dní.

> “I saw the nominal church and nominal Adventists, like Judas, would betray us to the Catholics to obtain their influence to come against the truth. The saints then will be an obscure people, little known to the Catholics; but the churches and nominal Adventists who know of our faith and customs (for they hated us on account of the Sabbath, for they could not refute it) will betray the saints and report them to the Catholics as those who disregard the institutions of the people; that is, that they keep the Sabbath and disregard Sunday.

> „Videla som, že menovitá cirkev a menovití adventisti nás, podobne ako Judáš, zradia katolíkom, aby získali ich vplyv a vystúpili proti pravde. Svätí potom budú nenápadným ľudom, katolíkom málo známym; ale cirkvi a menovití adventisti, ktorí poznajú našu vieru a naše zvyklosti (lebo nás nenávideli pre sobotu, keďže ju nemohli vyvrátiť), zradia svätých a udajú ich katolíkom ako tých, ktorí nerešpektujú ustanovenia ľudu; totiž že zachovávajú sobotu a nedbajú na nedeľu.

> “Then the Catholics bid the Protestants to go forward, and issue a decree that all who will not observe the first day of the week, instead of the seventh day, shall be slain. And the Catholics, whose numbers are large, will stand by the Protestants. The Catholics will give their power to the image of the beast. And the Protestants will work as their mother worked before them to destroy the saints. But before their decree bring or bear fruit, the saints will be delivered by the Voice of God.” Spalding and Magan, 1, 2.

> „Potom katolíci vyzvú protestantov, aby pokračovali ďalej, a vydajú nariadenie, že všetci, ktorí nebudú zachovávať prvý deň týždňa namiesto siedmeho dňa, budú usmrtení. A katolíci, ktorých počet je veľký, budú stáť pri protestantoch. Katolíci dajú svoju moc obrazu šelmy. A protestanti budú konať tak, ako pred nimi konala ich matka, aby zničili svätých. Ale skôr než ich nariadenie prinesie alebo vydá ovocie, svätí budú vyslobodení Hlasom Božím.“ Spalding and Magan, 1, 2.

The “nominal” (meaning in name only), “Adventists, like Judas, would betray us to the Catholics.” They did so because “they hated” the outcasts “on account of the Sabbath.” Nominal Adventists profess to observe the seventh-day Sabbath, so this cannot be the Sabbath that is referenced. They hate the outcasts, for they know that they cannot refute the foundational truth of Moses’ seven times, that was the alpha understanding of Elijah in the person of William Miller.

„Nominálni“ (teda len podľa mena) „adventisti by nás, podobne ako Judáš, zradili katolíkom.“ Urobili to preto, lebo „nenávideli“ vyhnancov „pre sobotu“. Nominálni adventisti vyznávajú, že zachovávajú sobotu siedmeho dňa, preto to nemôže byť tá sobota, o ktorej je tu reč. Nenávidia vyhnancov, lebo vedia, že nemôžu vyvrátiť základnú pravdu o Mojžišových siedmich časoch, ktorá bola alfa porozumením Eliáša v osobe Williama Millera.

> “God is not giving us a new message. We are to proclaim the message that in 1843 and 1844 brought us out of the other churches.” Review and Herald, January 19, 1905.

> „Boh nám nedáva nové posolstvo. Máme hlásať posolstvo, ktoré nás v rokoch 1843 a 1844 vyviedlo z ostatných cirkví.“ Review and Herald, 19. januára 1905.

> “All the messages given from 1840–1844 are to be made forcible now, for there are many people who have lost their bearings. The messages are to go to all the churches.” Manuscript Releases, volume 21, 437.

> „Všetky posolstvá dané v rokoch 1840–1844 majú byť teraz predkladané s mocou, lebo mnohí ľudia stratili správny smer. Posolstvá majú ísť ku všetkým cirkvám.“ Manuscript Releases, zväzok 21, 437.

> “The truths that we received in 1841, ‘42, ‘43, and ‘44 are now to be studied and proclaimed.” Manuscript Releases, volume 15, 371.

> „Pravdy, ktoré sme prijali v rokoch 1841, 1842, 1843 a 1844, majú byť teraz skúmané a zvestované.“ Manuscript Releases, zväzok 15, 371.

> “The warning has come: Nothing is to be allowed to come in that will disturb the foundation of the faith upon which we have been building ever since the message came in 1842, 1843, and 1844. I was in this message, and ever since I have been standing before the world, true to the light that God has given us. We do not propose to take our feet off the platform on which they were placed as day by day we sought the Lord with earnest prayer, seeking for light. Do you think that I could give up the light that God has given me? It is to be as the Rock of Ages. It has been guiding me ever since it was given.” Review and Herald, April 14, 1903.

> „Zaznelo varovanie: Nesmie sa dovoliť, aby vošlo čokoľvek, čo by narušilo základ viery, na ktorom budujeme od času, keď prišlo posolstvo v rokoch 1842, 1843 a 1844. Bola som pri tomto posolstve a odvtedy stojím pred svetom, verná svetlu, ktoré nám Boh dal. Nemienime zložiť svoje nohy z plošiny, na ktorú boli postavené, keď sme deň čo deň hľadali Pána v úprimnej modlitbe a hľadali svetlo. Myslíte si, že by som sa mohla vzdať svetla, ktoré mi Boh dal? Má byť ako Skala vekov. Vedie ma od chvíle, keď mi bolo dané.“ Review and Herald, 14. apríla 1903.

Judas is not a symbol of the Sanhedrin made up of Sadducees and Pharisees, Judas was one of the twelve disciples. He was one of the covenant bride, which Christ was about to marry at Pentecost. The betrayal against the outcasts comes from Judas, the Laodicean Seventh-day Adventist church. They are represented with many symbols, such as the Levites who are rejected by the Messenger of the Covenant in Malachi three. The Levites are separated at that purging, and their number is 25, whether faithful or unfaithful. The Levites are purged in advance of being lifted up as an offering, as in former years.

Júda nie je symbolom Sanhedrinu zloženého zo saducejov a farizejov; Júda bol jedným z dvanástich učeníkov. Bol jedným z nevesty zmluvy, ktorú sa Kristus chystal vziať si za manželku na Letnice. Zrada proti vyvrheľom prichádza od Júdu, od laodicejskej Cirkvi adventistov siedmeho dňa. Sú predstavovaní mnohými symbolmi, ako napríklad Léviovci, ktorých Posol zmluvy v Malachiášovi 3 zavrhuje. Léviovci sú pri tom očisťovaní oddelení a ich počet je 25, či už verní alebo neverní. Léviovci sú očisťovaní vopred predtým, než budú pozdvihnutí ako obetný dar, ako za dávnych rokov.

> And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Then shall the offering of Judah and Jerusalem be pleasant unto the Lord, as in the days of old, and as in former years. Malachi 3:3, 4.

> A bude sedieť ako tavič a čistič striebra; a očistí synov Léviho a prečistí ich ako zlato a striebro, aby prinášali Hospodinovi obetný dar v spravodlivosti. Vtedy bude obetný dar Júdu a Jeruzalema príjemný Hospodinovi ako za dávnych dní a ako v predošlých rokoch. Malachiáš 3:3, 4.

The Levites are the offering, for they perfectly reflect the character of Christ, who is the great offering. When those twenty-five Levites are lifted up as an offering, the twenty-five counterfeit Levites are bowing to the sun in Ezekiel 8.

Léviti sú obeťou, lebo dokonale odrážajú charakter Krista, ktorý je veľkou obeťou. Keď je tých dvadsaťpäť lévitov pozdvihnutých ako obeť, tých dvadsaťpäť falošných lévitov sa v Ezechielovi 8 klania slnku.

Judas does not only represent a wicked Levite, but he is also a wicked priest that has been prepared for thirty years, as represented by Judas’ thirty pieces of silver.

Júda nepredstavuje iba bezbožného Lévitu, ale je aj bezbožným kňazom, ktorý bol pripravovaný tridsať rokov, ako to znázorňuje Judášových tridsať strieborných.

> Then Judas, which had betrayed him, when he saw that he was condemned, repented himself, and brought again the thirty pieces of silver to the chief priests and elders, Saying, I have sinned in that I have betrayed the innocent blood. And they said, What is that to us? see thou to that. And he cast down the pieces of silver in the temple, and departed, and went and hanged himself. Matthew 27:3–5.

> Vtedy Judáš, ktorý ho zradil, keď videl, že bol odsúdený, oľutoval to a vrátil tridsať strieborných veľkňazom a starším so slovami: Zhrešil som, lebo som zradil nevinnú krv. A oni povedali: Čo nás do toho? Ty sa postaraj. A on hodil strieborné do chrámu, odišiel a šiel sa obesiť. Matúš 27:3–5.

The thirty pieces of silver that Judas cast out, represents the Messenger of the Covenant casting out (purging) the dross (counterfeit silver) in Malachi three. That wicked priesthood was represented by the rebellion of Korah, Dathan and Abiram and the rebels of 1888. The wicked priesthood is swallowed up when the United States, the earth-beast opens up its mouth. Then fire destroys their followers, during the full outpouring of the latter rain, that begins at the Sunday law.

Tridsať strieborných, ktoré Judáš odhodil, predstavuje Posla zmluvy, ktorý v Malachiášovi tri vyhadzuje (prečisťuje) trosku (falošné striebro). Toto bezbožné kňazstvo bolo znázornené vzburou Kóracha, Dátana a Abírama a odbojníkmi z roku 1888. Bezbožné kňazstvo je pohltené, keď Spojené štáty, šelma zo zeme, otvorí svoje ústa. Potom oheň zničí ich nasledovníkov počas plného vyliatia neskorého dažďa, ktoré sa začína pri nedeľnom zákone.

The virgin birth as a sign in Christ’s day, represents the sign of the wise virgins in the latter days. In that period the Sanhedrin, the Laodicean Seventh-day Adventist church will seek for a sign, but will be unable to see the only sign given to Laodicea. The sign for the great multitude, the eleventh-hour workers is seeing men and women keeping the seventh-day Sabbath during the Sunday law testing period. The sign of the remnant in their controversy with the former covenant people is the seventh-year Sabbath, representing the foundations of Adventism as identified as the central pillar of both of Habakkuk’s sacred tables. The sign given to Laodicean Adventism is the sign of Jonah, which is addressed in the dialogue between Christ and Peter.

Panenské narodenie ako znamenie v Kristových dňoch predstavuje znamenie múdrych panien v posledných dňoch. V tom období bude Sanhedrin, laodicejská Cirkev adventistov siedmeho dňa, hľadať znamenie, ale nebude schopný rozpoznať jediné znamenie dané Laodicei. Znamením pre veľký zástup, robotníkov jedenástej hodiny, je pohľad na mužov a ženy zachovávajúcich sobotu siedmeho dňa počas obdobia skúšky nedeľného zákona. Znamením ostatku v jeho spore s ľudom bývalej zmluvy je sobota siedmeho roku, predstavujúca základy adventizmu, určené ako ústredný pilier oboch svätých tabúľ Habakuka. Znamením daným laodicejskému adventizmu je znamenie Jonáša, o ktorom sa hovorí v dialógu medzi Kristom a Petrom.

> When Jesus came into the coasts of Caesarea Philippi, he asked his disciples, saying, Whom do men say that I the Son of man am? And they said, Some say that thou art John the Baptist: some, Elias; and others, Jeremias, or one of the prophets. He saith unto them, But whom say ye that I am?

> Keď Ježiš prišiel do krajov Cézarey Filipovej, spýtal sa svojich učeníkov: Za koho ma ľudia pokladajú, mňa, Syna človeka? A oni povedali: Jedni hovoria, že si Ján Krstiteľ; iní Eliáš; a ďalší Jeremiáš alebo jeden z prorokov. Povedal im: A vy ma za koho pokladáte?

> And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God. And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven.

> A Šimon Peter odpovedal a riekol: Ty si Kristus, Syn živého Boha. A Ježiš mu odpovedal a riekol: Blahoslavený si, Šimon, syn Jonášov; lebo telo a krv ti to nezjavili, ale môj Otec, ktorý je v nebesiach. A ja ti tiež hovorím, že ty si Peter, a na tejto skale zbudujem svoju cirkev; a brány pekla ju nepremôžu. A dám ti kľúče od nebeského kráľovstva; a čokoľvek zviažeš na zemi, bude zviazané v nebi; a čokoľvek rozviažeš na zemi, bude rozviazané v nebi.

> Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ. Matthew 16:13–20.

> Vtedy prikázal svojim učeníkom, aby nikomu nehovorili, že on je Ježiš Kristus. Matúš 16,13–20.

The sign for the Sanhedrin, and therefore Adventism is the sign of Jonah. Simon Barjona is introduced into the passage as a symbol of a covenant man, for his name is about to be changed. Abram’s name was changed at the covenant. Saul’s named was changed to Paul. Jacob’s name was changed to Israel. Those three witnesses establish that when a biblical character’s name is changed, they represent a covenant man, and therefore typify the last covenant people, who are the one hundred and forty-four thousand. Those three witnesses also establish that a covenant man’s name represents the prophetic symbolism associated with the person whose name is changed. Saul means “selected,” for he was selected to carry the gospel to the Gentiles. His name was changed to Paul, meaning small, for he in his own eyes was the smallest of the apostles, for he had persecuted God’s church. Jacob the supplanter, was changed in both name and experience to an overcomer, as Israel means. Peter’s name was Simon, meaning one who hears; and Barjona, meaning the son of Jonah.

Znamením pre Sanhedrin, a teda aj pre adventizmus, je znamenie Jonášovo. Šimon Barjona je do tohto úseku uvedený ako symbol zmluvného muža, lebo jeho meno má byť čoskoro zmenené. Abramovo meno bolo zmenené pri zmluve. Saulovo meno bolo zmenené na Pavol. Jakobovo meno bolo zmenené na Izrael. Títo traja svedkovia potvrdzujú, že keď je meno biblickej postavy zmenené, predstavuje zmluvného muža, a preto je predobrazom posledného zmluvného ľudu, ktorým je sto štyridsaťštyritisíc. Títo traja svedkovia tiež potvrdzujú, že meno zmluvného muža predstavuje prorockú symboliku spojenú s osobou, ktorej meno je zmenené. Saul znamená „vyvolený“, lebo bol vyvolený niesť evanjelium pohanom. Jeho meno bolo zmenené na Pavol, čo znamená malý, lebo vo vlastných očiach bol najmenším z apoštolov, pretože prenasledoval Božiu cirkev. Jakob, uchvatiteľ, bol zmenený menom i skúsenosťou na víťaza, ako znamená Izrael. Petrovo meno bolo Šimon, čo znamená ten, ktorý počuje; a Barjona, čo znamená syn Jonáša.

Peter is representing the last generation of Jonah, for he was Jonah’s son. Jonah means “dove,” and Simon is he who heard the message of the dove, and Simon Barjona had heard the message of the anointing of Jesus, when He was baptized and became Jesus Christ, and the Holy Spirit descended in the form of a dove. The message of Jonah was the message of the dove which represented the anointing of Jesus with power at His baptism. The message of Jonah was represented as Jonah being three days in the belly of a whale. Those three days are the three days of Passover to the feast of first fruits, which are typified by Christ’s baptism and by Jonah’s time in the belly of the whale.

Peter predstavuje poslednú generáciu Jonáša, lebo bol Jonášovým synom. Jonáš znamená „holubica“ a Šimon je ten, ktorý počul posolstvo holubice; a Šimon Barjona počul posolstvo pomazania Ježiša, keď bol pokrstený a stal sa Ježišom Kristom a Duch Svätý zostúpil v podobe holubice. Jonášovo posolstvo bolo posolstvom holubice, ktorá predstavovala pomazanie Ježiša mocou pri Jeho krste. Jonášovo posolstvo bolo znázornené tým, že Jonáš bol tri dni v bruchu veľryby. Tieto tri dni sú tromi dňami od Paschy po sviatok prvotín, ktoré sú predobrazene vyjadrené Kristovým krstom a Jonášovým časom v bruchu veľryby.

The sign of Jonah is the sign of the anointing of Christ at His baptism, which typifies the descent of the angel of Revelation eighteen on 9/11. 9/11 began a three-step testing process as represented by Jonah’s three days. Those three steps are also illustrated in Millerite history. August 11, 1840 marked the test of the first angel, April 19, 1844 the test of the second angel and October 22, 1844 the third test. Those three steps represent 9/11, July 18, 2020 and the Sunday law.

Znamenie Jonáša je znamením pomazania Krista pri Jeho krste, ktoré je predobrazom zostúpenia anjela zo Zjavenia osemnástej kapitoly dňa 11. septembra. 11. september začal trojstupňový proces skúšky, znázornený Jonášovými tromi dňami. Tieto tri kroky sú tiež znázornené v dejinách milleritov. 11. august 1840 označil skúšku prvého anjela, 19. apríl 1844 skúšku druhého anjela a 22. október 1844 tretiu skúšku. Tieto tri kroky predstavujú 11. september, 18. júl 2020 a nedeľný zákon.

At the Sunday law, Jonah is spat out of the mouth of a fish, right where Christ is spitting Laodicea out of His mouth, which is right where Balaam’s ass opens his mouth and speaks, which is right where John the Baptist’s father Zechariah speaks, which is also where the United States speaks as a dragon. Jonah then gives the final warning to the world as the symbol of those who were resurrected with Moses and Elijah in 2024. Those souls died in the streets of Sodom and Egypt, and are thereafter resurrected as Ezekiel’s mighty army. At their resurrection they become the sign of Jonah, for he represents those who have died and are resurrected to give the final message to Nineveh. Jonah in the belly of the whale, Daniel in the lion’s den, John in the pot of boiling oil represent the one hundred and forty-four thousand who have experienced a symbolic death and resurrection. The anointing at 9/11 unto the resurrection of Ezekiel’s mighty army represents the baptism of Christ unto His resurrection.

Pri nedeľnom zákone je Jonáš vypľutý z tlamy ryby, práve tam, kde Kristus vypľúva Laodiceu zo svojich úst; práve tam, kde Balámova oslica otvára svoje ústa a hovorí; práve tam, kde hovorí Jánov otec, Zachariáš; a práve tam, kde aj Spojené štáty hovoria ako drak. Jonáš potom dáva svetu posledné varovanie ako symbol tých, ktorí boli v roku 2024 vzkriesení s Mojžišom a Eliášom. Tieto duše zomreli na uliciach Sodomy a Egypta a potom sú vzkriesené ako Ezechielovo mocné vojsko. Pri svojom vzkriesení sa stávajú znamením Jonáša, lebo on predstavuje tých, ktorí zomreli a sú vzkriesení, aby odovzdali posledné posolstvo Ninive. Jonáš v bruchu veľryby, Daniel v jame levov, Ján v kotle vriaceho oleja predstavujú sto štyridsaťštyri tisíc, ktorí zakúsili symbolickú smrť a vzkriesenie. Pomazanie pri 9/11 až po vzkriesenie Ezechielovho mocného vojska predstavuje Kristov krst až k jeho vzkrieseniu.

> The Pharisees also with the Sadducees came, and tempting desired him that he would shew them a sign from heaven. He answered and said unto them, When it is evening, ye say, It will be fair weather: for the sky is red. And in the morning, It will be foul weather to day: for the sky is red and lowring. O ye hypocrites, ye can discern the face of the sky; but can ye not discern the signs of the times? A wicked and adulterous generation seeketh after a sign; and there shall no sign be given unto it, but the sign of the prophet Jonas. And he left them, and departed. Matthew 16:1–4.

> Prišli aj farizeji so saducejmi a pokúšali ho; žiadali od neho, aby im ukázal znamenie z neba. On im však odpovedal: Keď nastane večer, hovoríte: Bude pekné počasie, lebo nebo je červené. A ráno: Dnes bude nečas, lebo nebo je červené a zamračené. Pokrytci, tvár neba viete posúdiť, a znamenia časov nemôžete rozoznať? Zlé a cudzoložné pokolenie hľadá znamenie; ale nebude mu dané nijaké znamenie, iba znamenie proroka Jonáša. A opustil ich a odišiel. Matúš 16:1–4.

The crowning miracle was the resurrection of Lazarus.

Vrcholným zázrakom bolo vzkriesenie Lazára.

> “In delaying to come to Lazarus, Christ had a purpose of mercy toward those who had not received Him. He tarried, that by raising Lazarus from the dead He might give to His stubborn, unbelieving people another evidence that He was indeed ‘the resurrection, and the life.’ He was loath to give up all hope of the people, the poor, wandering sheep of the house of Israel. His heart was breaking because of their impenitence. In His mercy He purposed to give them one more evidence that He was the Restorer, the One who alone could bring life and immortality to light. This was to be an evidence that the priests could not misinterpret. This was the reason of His delay in going to Bethany. This crowning miracle, the raising of Lazarus, was to set the seal of God on His work and on His claim to divinity.” The Desire of Ages, 528, 529.

> „Tým, že Kristus otáľal prísť k Lazárovi, sledoval zámer milosrdenstva voči tým, ktorí Ho neprijali. Zdržal sa, aby vzkriesením Lazára z mŕtvych dal svojmu zatvrdilému, neveriacemu ľudu ďalší dôkaz, že je naozaj ‚vzkriesenie a život‘. Nerád sa vzdával všetkej nádeje vzhľadom na tento ľud, na úbohé, blúdiace ovce domu Izraela. Jeho srdce sa lámalo pre ich nekajúcnosť. Vo svojom milosrdenstve zamýšľal dať im ešte jeden dôkaz, že je Obnoviteľom, tým Jediným, ktorý jediný mohol priniesť na svetlo život a nesmrteľnosť. Malo to byť svedectvo, ktoré kňazi nemohli nesprávne vyložiť. To bol dôvod Jeho odkladu pri odchode do Betánie. Tento vrcholný zázrak, vzkriesenie Lazára, mal spečatiť Božiu pečať na Jeho diele a na Jeho nároku na božstvo.“ Túžba vekov, 528, 529.

Christ tarried before He resurrected Lazarus, and Lazarus was not only the “crowning miracle,” he was also the “seal” upon God’s work. In the passage the sign of Jonah is the only sign for the adulterous and wicked generation. It is important to see that the timing of the sealing process is very specific. In the passage we are addressing where Peter’s name is changed, it informs us that from that point onward Jesus began to reveal that He was to be put to death, yet in the last verse Matthew records, “Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ.” Then in the very next verse he records, “From that time forth began Jesus to shew unto his disciples, how that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day.”

Kristus otáľal, kým vzkriesil Lazára, a Lazár nebol iba „korunujúcim zázrakom“, ale bol aj „pečaťou“ na Božom diele. V danom úryvku je znamenie Jonášovo jediným znamením pre cudzoložné a zlé pokolenie. Je dôležité vidieť, že načasovanie procesu zapečaťovania je veľmi presné. V úryvku, ktorým sa zaoberáme, kde je zmenené Petrovo meno, sme poučení, že od toho okamihu Ježiš začal zjavovať, že má byť vydaný na smrť, avšak v poslednom verši Matúš zaznamenáva: „Vtedy prikázal svojim učeníkom, aby nikomu nepovedali, že on je Ježiš Kristus.“ Potom hneď v nasledujúcom verši zaznamenáva: „Od toho času začal Ježiš svojim učeníkom ukazovať, že musí ísť do Jeruzalema a mnoho vytrpieť od starších, veľkňazov a zákonníkov, a byť zabitý, a tretieho dňa vstať z mŕtvych.“

The passage begins with Jesus asking who men think He is, and then a follow-up question where He asked the disciples who they thought He was.

Úryvok sa začína tým, že sa Ježiš pýta, za koho Ho ľudia pokladajú, a potom nasleduje ďalšia otázka, v ktorej sa učeníkov pýtal, za koho Ho pokladajú oni.

> When Jesus came into the coasts of Caesarea Philippi, he asked his disciples, saying, Whom do men say that I the Son of man am? And they said, Some say that thou art John the Baptist: some, Elias; and others, Jeremias, or one of the prophets. He saith unto them, But whom say ye that I am? Matthew 16:13–15.

> Keď Ježiš prišiel do kraja Cézarey Filipovej, opýtal sa svojich učeníkov: Za koho pokladajú ľudia mňa, Syna človeka? A oni povedali: Jedni hovoria, že si Ján Krstiteľ; iní Eliáš; a ďalší Jeremiáš alebo jeden z prorokov. Povedal im: A vy ma za koho pokladáte? Matúš 16,13–15.

When Peter answers he identifies that Jesus was the Christ and the son of the living God. The word Christ is the Greek word for the Hebrew word Messiah. Jesus raises the question about who He is, and leads the disciples to the fact that He is the Messiah, but immediately informs them that they should tell no man. From that time, He began to teach that He would fulfill the twenty-three waymarks in the last three chapters of Matthew, but it was of necessity the truths associated with the Christ should be opened up in a step-by-step fashion.

Keď Peter odpovedá, vyznáva, že Ježiš bol Kristus a Syn živého Boha. Slovo Kristus je grécke slovo pre hebrejské slovo Mesiáš. Ježiš kladie otázku, kým je, a vedie učeníkov k poznaniu, že je Mesiášom, no vzápätí ich upozorňuje, aby to nikomu nehovorili. Od toho času ich začal učiť, že naplní dvadsaťtri medzníkov v posledných troch kapitolách Matúša, ale pravdy spojené s Kristom sa nevyhnutne museli odhaľovať postupne, krok za krokom.

We will continue these Messianic waymarks in the next article.

V nasledujúcom článku budeme pokračovať v týchto mesiášskych medzníkoch.

## Alpha light of the third angel

Alfa svetlo tretieho anjela

> “In the autumn of 1846 we began to observe the Bible Sabbath, and to teach and defend it. My attention was first called to the Sabbath while I was on a visit to New Bedford, Massachusetts, earlier in the same year. I there became acquainted with Elder Joseph Bates, who had early embraced the advent faith, and was an active laborer in the cause. Elder B. was keeping the Sabbath, and urged its importance. I did not feel its importance, and thought that Elder B. erred in dwelling upon the fourth commandment more than upon the other nine. But the Lord gave me a view of the heavenly sanctuary. The temple of God was opened in heaven, and I was shown the ark of God covered with the mercy seat. Two angels stood, one at each end of the ark, with their wings spread over the mercy seat, and their faces turned toward it. My accompanying angel informed me that these represented all the heavenly host looking with reverential awe toward the holy law which had been written by the finger of God. Jesus raised the cover of the ark, and I beheld the tables of stone on which the Ten Commandments were written. I was amazed as I saw the fourth commandment in the very center of the ten precepts, with a soft halo of light encircling it. Said the angel: ‘It is the only one of the ten which defines the living God who created the heavens and the earth and all things that are therein. When the foundations of the earth were laid, then was laid the foundation of the Sabbath also.’” Testimonies, volume 1, 75.

> „Na jeseň roku 1846 sme začali zachovávať biblickú sobotu a učiť o nej i obhajovať ju. Moja pozornosť bola po prvý raz upriamená na sobotu počas návštevy v New Bedforde v štáte Massachusetts začiatkom toho istého roka. Tam som sa zoznámila so starším Josephom Batesom, ktorý včas prijal adventnú vieru a bol aktívnym pracovníkom v diele. Starší B. zachovával sobotu a naliehavo poukazoval na jej dôležitosť. Ja som jej dôležitosť nepociťovala a domnievala som sa, že starší B. sa mýli, keď sa viac zaoberá štvrtým prikázaním než ostatnými deviatimi. Ale Pán mi dal pohľad na nebeskú svätyňu. Chrám Boží sa otvoril v nebi a mne bola ukázaná Božia archa prikrytá zľutovnicou. Na oboch koncoch archy stáli dvaja anjeli, jeden na každom konci, s krídlami rozprestretými nad zľutovnicou a s tvárami obrátenými k nej. Anjel, ktorý ma sprevádzal, mi oznámil, že títo predstavujú celý nebeský zástup, ktorý s úctivou bázňou hľadí na svätý zákon napísaný Božím prstom. Ježiš zdvihol prikrývku archy a ja som uvidela kamenné dosky, na ktorých bolo napísaných Desatoro prikázaní. Bola som ohromená, keď som videla štvrté prikázanie priamo v strede desiatich predpisov, obklopené jemnou svätožiarou svetla. Anjel povedal: ‚Je to jediné z tých desiatich, ktoré určuje živého Boha, ktorý stvoril nebesá i zem a všetko, čo je v nich. Keď boli položené základy zeme, vtedy bol položený aj základ soboty.‘“ Testimonies, zväzok 1, 75.

## Omega light of the third angel

Omega svetlo tretieho anjela

> “Those who commune with God walk in the light of the Sun of Righteousness. They do not dishonor their Redeemer by corrupting their way before God. Heavenly light shines upon them. As they near the close of this earth’s history, their knowledge of Christ, and of the prophecies relating to him, greatly increases. They are of infinite worth in God’s sight; for they are in unity with his Son. To them the word of God is of surpassing beauty and loveliness. They see its importance. Truth is unfolded to them. The doctrine of the incarnation is invested with a soft radiance. They see that the Scripture is the key that unlocks all mysteries and solves all difficulties. Those who have been unwilling to receive the light and walk in the light will be unable to understand the mystery of godliness, but those who have not hesitated to take up the cross and follow Jesus, will see light in God’s light.” The Southern Watchman, April 4, 1905.

> „Tí, ktorí žijú v spoločenstve s Bohom, chodia vo svetle Slnka spravodlivosti. Nezneucťujú svojho Vykupiteľa tým, že kazia svoju cestu pred Bohom. Nebeské svetlo na nich svieti. Keď sa približujú k záveru dejín tejto zeme, ich poznanie Krista a proroctiev, ktoré sa ho týkajú, sa veľmi rozhojňuje. V Božích očiach majú nekonečnú hodnotu, lebo sú v jednote s jeho Synom. Božie slovo je pre nich nesmierne krásne a ľúbezné. Vidia jeho dôležitosť. Pravda sa im odhaľuje. Učenie o vtelení je zahalené do jemnej žiary. Vidia, že Písmo je kľúčom, ktorý odomyka všetky tajomstvá a rieši všetky ťažkosti. Tí, ktorí neboli ochotní prijať svetlo a chodiť vo svetle, nebudú schopní pochopiť tajomstvo pobožnosti, ale tí, ktorí neváhali vziať na seba kríž a nasledovať Ježiša, uvidia svetlo v Božom svetle.“ The Southern Watchman, 4. apríla 1905.

Back to Articles