Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Nineteen

Kniha proroka Joela a laodicejský zbor Cirkvi adventistov siedmeho dňa – číslo devätnásť

Number Nineteen

Číslo devätnásť

Author

Jeff Pippenger

Published

December 25, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

The Lion of the tribe of Judah is a name for Jesus, which emphasizes Christ’s work in sealing and then unsealing His prophetic Word. In chapter five of Revelation the Lion of the tribe of Judah, who is also the root of David prevailed to open the book. The “root” of David was Jessie, and the root of Jessie was Pharez, and his root was Judah, and his root was Jacob, and his root was Isaac, and his root was Abraham. The root of David or Jessie when mentioned in connection with the Lion of the tribe of Judah is emphasizing the principles of beginning and ending, which is Alpha and Omega. When the Revelation of Jesus Christ is unsealed in chapter one of Revelation the primary attribute of His character is that He is Alpha and Omega. Who He is, is also the principle that is employed to unseal the prophecies which the Lion of the tribe of Judah has sealed, when He determines that it is time.

Lev z kmeňa Júdu je meno Ježiša, ktoré zdôrazňuje Kristovo dielo pri zapečaťovaní a potom odpečaťovaní Jeho prorockého Slova. V piatej kapitole Zjavenia Lev z kmeňa Júdu, ktorý je zároveň koreňom Dávidovým, zvíťazil, aby otvoril knihu. „Koreňom“ Dávida bol Jesse a koreňom Jesseho bol Fáres, a jeho koreňom bol Júda, a jeho koreňom bol Jakob, a jeho koreňom bol Izák, a jeho koreňom bol Abrahám. Koreň Dávida alebo Jesseho, keď je spomenutý v súvislosti s Levom z kmeňa Júdu, zdôrazňuje princípy počiatku a konca, čo je Alfa a Omega. Keď je Zjavenie Ježiša Krista v prvej kapitole Zjavenia odpečatené, prvotným atribútom Jeho charakteru je to, že je Alfa a Omega. To, kým je, je zároveň aj princípom, ktorý sa uplatňuje pri odpečaťovaní proroctiev, ktoré Lev z kmeňa Júdu zapečatil, keď určí, že nastal čas.

The unsealing of God’s prophetic Word is an element of God’s work of redemption as He employs the power of His Word to produce revival’s according to His will. Sister White says that when the books of Daniel and Revelation are better understood there will be seen among us a great revival. It is the light of God’s prophetic Word that produces revival and reformation according to His will.

Odpečatenie Božieho prorockého Slova je súčasťou Božieho diela vykúpenia, keď používa moc svojho Slova na uskutočnenie prebudení podľa svojej vôle. Sestra Whiteová hovorí, že keď budú knihy Daniel a Zjavenie lepšie pochopené, uvidíme medzi nami veľké prebudenie. Je to svetlo Božieho prorockého Slova, ktoré prináša prebudenie a reformáciu podľa Jeho vôle.

Sister White looking at the last days refers to a great reformation that takes place among God’s people in the latter days. The revival and reformations of sacred history were all produced from God’s Word, and each of those sacred periods pointed to the last great revival and reformation that begins shortly before the Sunday law. Those revivals are produced by an unsealing of God’s Word. The seven thunders were sealed up, just as was the book of Daniel in chapter twelve.

Sestra Whiteová, hľadiac na posledné dni, poukazuje na veľkú reformáciu, ktorá sa odohráva medzi Božím ľudom v posledných dňoch. Oživenia a reformácie posvätnej histórie boli všetky vyvolané Božím Slovom a každé z týchto posvätných období poukazovalo na posledné veľké oživenie a reformáciu, ktoré sa začínajú krátko pred nedeľným zákonom. Tieto oživenia sú vyvolané odpečatením Božieho Slova. Sedem hromov bolo zapečatených, tak ako aj kniha Daniel v dvanástej kapitole.

When we apply the prophetic characteristics of a period of scattering that are associated with the symbol of 1260, we find that in Revelation eleven, Moses and Elijah are dead in the street for three and a half days. By verse eighteen the time of God’s wrath has arrived. Moses and Elijah represent God’s people just before the close of human probation. They are scattered for 1260 symbolic days in the streets of Sodom and Egypt, where Jesus was crucified.

Keď použijeme prorocké charakteristiky obdobia rozptýlenia, ktoré sú spojené so symbolom 1260, zistíme, že v Zjavení jedenásť ležia Mojžiš a Eliáš mŕtvi na ulici tri a pol dňa. Vo verši osemnásť už nastal čas Božieho hnevu. Mojžiš a Eliáš predstavujú Boží ľud tesne pred ukončením času skúšky pre ľudstvo. Sú rozptýlení po 1260 symbolických dní na uliciach Sodomy a Egypta, kde bol ukrižovaný Ježiš.

Moses and Elijah were empowered to give their testimony from verse three on to verse seven where they are slain in the street. John finished measuring the temple in verse two, then Moses and Elijah are empowered to give their testimony, clothed in sackcloth. The message of Elijah and Moses were given to Philadelphian Millerite Adventism in 1844, and by 1863, their voices were buried under the customs and traditions that are handed down from generation to generation. They were empowered to give their testimony for three and a half years, clothed in “sackcloth,” a symbol of the escalating darkness from 1863 onward.

Mojžiš a Eliáš boli zmocnení vydávať svoje svedectvo od tretieho verša až po siedmy verš, kde sú zabití na ulici. Ján dokončil meranie chrámu v druhom verši; potom boli Mojžiš a Eliáš zmocnení vydávať svoje svedectvo, odetí do vrecoviny. Posolstvo Eliáša a Mojžiša bolo dané filadelfskému mileritskému adventizmu v roku 1844 a do roku 1863 boli ich hlasy pochované pod obyčajami a tradíciami, ktoré sa odovzdávajú z pokolenia na pokolenie. Boli zmocnení vydávať svoje svedectvo tri a pol roka, odetí do „vrecoviny“, symbolu stupňujúcej sa temnoty od roku 1863 onward.

When we apply Sister White’s definition of the seven thunders as representing the events of the first and second angels, in a line upon line fashion, we construct a history that begins with an angel descending with a message, but line upon line, the angel is both the first and second angel. One placed his foot upon the land and one foot upon the sea on August 11, 1840, and the other arrived at the disappointment of April 19, 1844.

Keď uplatníme definíciu sestry Whiteovej, podľa ktorej sedem hromov predstavuje udalosti prvého a druhého anjela, spôsobom riadok na riadok vytvárame dejiny, ktoré sa začínajú anjelom zostupujúcim s posolstvom; avšak riadok na riadok je týmto anjelom zároveň prvý i druhý anjel. Jeden položil svoju nohu na zem a jednu nohu na more 11. augusta 1840 a druhý prišiel pri sklamaní 19. apríla 1844.

The next waymark in each parallel history is God’s hand, which is associated with Habakkuk’s tables. With the first angel, the 1843 chart was produced, but there was a mistake in some of the figures. With the second angel, God’s hand is a waymark of Habakkuk’s tables; represented when He removed His hand from the mistake. When he removed His hand, the message progressively developed until its climax at the Exeter camp meeting, just before the disappointment of October 22, 1844.

Ďalším medzníkom v každej paralelnej línii dejín je Božia ruka, ktorá je spojená s Habakukovými tabuľami. Pri prvom anjelovi bola vytvorená mapa z roku 1843, ale v niektorých výpočtoch bola chyba. Pri druhom anjelovi je Božia ruka medzníkom Habakukových tabúľ; je znázornená tým, keď stiahol svoju ruku z tej chyby. Keď stiahol svoju ruku, posolstvo sa postupne rozvíjalo až do svojho vyvrcholenia na táborovom zhromaždení v Exeteri, tesne pred sklamaním z 22. októbra 1844.

The two lines identify a worldwide message, for the angel who arrives places one foot on the land and one foot on the sea, and inspiration informs us this represents a worldwide message. The angel also identifies the beginning of the tarrying time in the parable of the ten virgins. At this first waymark we also see God’s hand producing a lie. On April 19, 1844, prophetically it appeared as if the vision had lied, but those who had patience, waited, and though the vision tarried, it did not lie. But when the line we are building begins, the lie of the first disappointment is marked as an attribute of the first waymark.

Tieto dve línie označujú celosvetové posolstvo, pretože anjel, ktorý prichádza, kladie jednu nohu na zem a jednu nohu na more, a inšpirácia nás informuje, že to predstavuje celosvetové posolstvo. Anjel takisto označuje začiatok času meškania v podobenstve o desiatich pannách. Pri tomto prvom medzníku tiež vidíme Božiu ruku, ktorá spôsobuje lož. Dňa 19. apríla 1844 sa prorocky zdalo, akoby videnie klamalo, ale tí, ktorí mali trpezlivosť, čakali, a hoci sa videnie zdržovalo, neklamalo. Keď sa však začína línia, ktorú budujeme, lož prvého sklamania je označená ako vlastnosť prvého medzníka.

Then the waymark of God’s hand and Habakkuk’s tables shows God covering a mistake and then removing His hand from the mistake. In Millerite history, the mistake was allowed by God in May of 1842, when the chart was printed, and the mistake was thereafter manifested when the year 1843 ended, but it was some time after, that the Lord removed His hand from the mistake in the figures. The mistake was from May of 1842 until somewhere after the first disappointment. For the first angel, God’s hand and Habakkuk’s tables is marked in May of 1842, but the removal of His hand in the history of the second angel would be shortly after the first disappointment.

Potom znamenie Božej ruky a Habakukových tabúľ ukazuje, že Boh prikrýva chybu a potom odníma svoju ruku z tejto chyby. V milleritskej histórii bola táto chyba Bohom pripustená v máji 1842, keď bola vytlačená mapa, a táto chyba sa potom prejavila, keď sa rok 1843 skončil; avšak až o istý čas neskôr Pán odňal svoju ruku z chyby v číslach. Táto chyba trvala od mája 1842 až do obdobia niekedy po prvom sklamaní. Pre prvého anjela sú Božia ruka a Habakukove tabule vyznačené v máji 1842, ale odňatie Jeho ruky v dejinách druhého anjela nastalo krátko po prvom sklamaní.

This identifies the waymark of the “hand” as a prophetic period. A period that begins with His hand covering a mistake, and then ending with His hand being removed from the mistake. This period of His hand covering and uncovering is an illustration of the work of the Lion of the tribe of Judah as He seals and then unseals prophetic light. He covered truth, then revealed the very same truth—in a different light that did not contradict the original light. He did it in order to produce the revival and reformation of the Millerite Midnight Cry.

To určuje orientačný bod „ruky“ ako prorocké obdobie. Obdobie, ktoré sa začína tým, že Jeho ruka prikrýva omyl, a potom sa končí tým, že Jeho ruka je z omylu odňatá. Toto obdobie prikrývania a odkrývania Jeho rukou je znázornením diela Leva z kmeňa Júdovho, keď zapečaťuje a potom odpečaťuje prorocké svetlo. Pravdu prikryl a potom zjavil tú istú pravdu — v inom svetle, ktoré neprotirečilo pôvodnému svetlu. Učinil to, aby vyvolal prebudenie a reformáciu milleritského Polnočného volania.

The tarrying time, which began with the arrival of the angel ended when His hand was removed, thus unsealing prophetic light which began the “seventh-month movement” that led to the Midnight Cry message at the Exeter camp meeting, where the message turned into a tidal wave, until the closed door at the great disappointment. The manifestation of God’s power through the unsealing of His Word produced an escalating revival and reformation.

Čas meškania, ktorý sa začal príchodom anjela, sa skončil, keď bola Jeho ruka odstránená, čím sa odpečatilo prorocké svetlo, ktoré započalo „hnutie siedmeho mesiaca“, vedúce k posolstvu Polnočného volania na táborovom zhromaždení v Exeteri, kde sa toto posolstvo premenilo na prívalovú vlnu, až po zavreté dvere pri veľkom sklamaní. Zjavenie Božej moci prostredníctvom odpečatenia Jeho Slova vyvolalo stupňujúce sa prebudenie a reformáciu.

In 1863, the Laodicean Millerite movement was forbidden to cross over the Jordan, and were assigned to the wilderness for stoning Elijah and Moses. The message of William Miller was the message of Elijah, and Miller’s foundational message was Moses’ “seven times.” To reject the “seven times” was to slay Moses, and to reject the foundational truth set forth by Miller, was to slay Elijah. In 1863 the messenger and the message were murdered in the street, and from that point on, the only way to find them was to search for their graves in Jeremiah’s old paths. They were dead in the street—that is until they are resurrected. They are resurrected when the “seven thunders’ future events” that will be “disclosed in their order” are repeated—in the history of the one hundred and forty-four thousand.

V roku 1863 bolo laodicejskému milleritskému hnutiu zakázané prejsť cez Jordán a bolo určené na púšť za ukameňovanie Eliáša a Mojžiša. Posolstvo Williama Millera bolo posolstvom Eliáša a Millerovo základné posolstvo bolo Mojžišových „sedem časov“. Odmietnuť „sedem časov“ znamenalo usmrtiť Mojžiša a odmietnuť základnú pravdu, ktorú predložil Miller, znamenalo usmrtiť Eliáša. V roku 1863 boli posol i posolstvo zavraždení na ulici a od toho okamihu ich bolo možné nájsť len tak, že sa hľadali ich hroby v Jeremiášových starých chodníkoch. Boli mŕtvi na ulici — to jest až dovtedy, kým nebudú vzkriesení. Sú vzkriesení, keď sa „budúce udalosti siedmich hromov“, ktoré majú byť „odhalené vo svojom poradí“, zopakujú — v dejinách stoštyridsaťštyritisíc.

When the history of the first angel is laid over the top of the history of the second angel, the prophetic structure produces a point of reference to follow Christ’s hand, which is the light upon the path of the Midnight Cry. The original light of the Midnight Cry lightens the path and it is the light of His “glorious right arm” that leads the way up the path.

Keď sa dejiny prvého anjela položia na dejiny druhého anjela, prorocká štruktúra vytvorí oporný bod na sledovanie Kristovej ruky, ktorá je svetlom na chodníku Polnočného volania. Pôvodné svetlo Polnočného volania osvetľuje chodník a je to svetlo Jeho „slávneho pravého ramena“, ktoré vedie cestu hore po chodníku.

> “I seemed to be surrounded with light, and to be rising higher and higher from the earth. I turned to look for the advent people in the world, but could not find them, when a voice said to me, ‘Look again, and look a little higher.’ At this, I raised my eyes, and saw a straight and narrow path, cast up high above the world. On this path the advent people were traveling to the city which was at the farther end of the path. They had a bright light set up behind them at the beginning of the path, which an angel told me was the ‘midnight cry.’ This light shone all along the path, and gave light for their feet, so that they might not stumble.

> „Zdalo sa mi, že som obklopená svetlom a že vystupujem stále vyššie a vyššie od zeme. Obrátila som sa, aby som v svete hľadala adventný ľud, ale nemohla som ho nájsť, keď mi hlas povedal: ‚Pozri sa znova a pozri sa o niečo vyššie.‘ Nato som pozdvihla oči a uvidela priamu a úzku cestu, vyvýšenú vysoko nad svetom. Po tejto ceste putoval adventný ľud do mesta, ktoré bolo na vzdialenom konci cesty. Za nimi, na začiatku cesty, bolo postavené jasné svetlo, o ktorom mi anjel povedal, že je to ‚polnočný výkrik‘. Toto svetlo svietilo po celej dĺžke cesty a osvetľovalo im nohy, aby sa nepotkli.

> “If they kept their eyes fixed on Jesus, who was just before them, leading them to the city, they were safe. But soon some grew weary, and said the city was a great way off, and they expected to have entered it before. Then Jesus would encourage them by raising His glorious right arm, and from His arm came a light which waved over the advent band, and they shouted ‘Alleluia!’ Others rashly denied the light behind them, and said that it was not God that had led them out so far. The light behind them went out, leaving their feet in perfect darkness, and they stumbled and lost sight of the mark and of Jesus, and fell off the path down into the dark and wicked world below.” Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

> „Ak upierali svoj zrak na Ježiša, ktorý bol práve pred nimi a viedol ich do mesta, boli v bezpečí. Čoskoro sa však niektorí unavili a hovorili, že mesto je ešte veľmi ďaleko a že očakávali, že už doň vojdú. Vtedy ich Ježiš povzbudzoval tým, že pozdvihol svoje slávne pravé rameno, a z jeho ramena vychádzalo svetlo, ktoré sa vlnilo nad adventným zástupom, a oni zvolali: ,Aleluja!‘ Iní zasa nerozvážne popierali svetlo za sebou a tvrdili, že to nebol Boh, kto ich až sem viedol. Svetlo za nimi zhaslo, zanechajúc ich nohy v úplnej tme, a oni sa potkli, stratili z dohľadu cieľ i Ježiša a spadli z chodníka dolu do temného a bezbožného sveta pod nimi.“ Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

When Christ raises His glorious arm, He is using His “hand” as a symbol of His work of leading His people. When we bring together the arrival of the second angel with the first angel who descended on August 11, 1840, we find both angels had a message in their hands.

Keď Kristus pozdvihuje svoje slávne rameno, používa svoju „ruku“ ako symbol svojho diela pri vedení svojho ľudu. Keď spojíme príchod druhého anjela s prvým anjelom, ktorý zostúpil 11. augusta 1840, zistíme, že obaja anjeli mali vo svojich rukách posolstvo.

> “I was shown the interest which all heaven had taken in the work going on upon the earth. Jesus commissioned a mighty angel to descend and warn the inhabitants of the earth to prepare for His second appearing. As the angel left the presence of Jesus in heaven, an exceedingly bright and glorious light went before him. I was told that his mission was to lighten the earth with his glory and warn man of the coming wrath of God. …

> „Bolo mi ukázané, aký záujem malo celé nebo o dielo prebiehajúce na zemi. Ježiš poveril mocného anjela, aby zostúpil a varoval obyvateľov zeme, aby sa pripravili na Jeho druhý príchod. Keď anjel opustil prítomnosť Ježiša v nebi, pred ním išlo nesmierne jasné a slávne svetlo. Bolo mi povedané, že jeho poslaním je osvietiť zem svojou slávou a varovať človeka pred prichádzajúcim Božím hnevom. …“

> “Another mighty angel was commissioned to descend to earth. Jesus placed in his hand a writing, and as he came to the earth, he cried, ‘Babylon is fallen, is fallen.’ Then I saw the disappointed ones again raise their eyes to heaven, looking with faith and hope for their Lord’s appearing. But many seemed to remain in a stupid state, as if asleep; yet I could see the trace of deep sorrow upon their countenances. The disappointed ones saw from the Scriptures that they were in the tarrying time, and that they must patiently wait the fulfillment of the vision. The same evidence which led them to look for their Lord in 1843, led them to expect Him in 1844. Yet I saw that the majority did not possess that energy which marked their faith in 1843. Their disappointment had dampened their faith.” Early Writings, 246, 247.

> „Ďalší mocný anjel dostal poverenie zostúpiť na zem. Ježiš mu vložil do ruky spis, a keď zostupoval na zem, zvolal: ,Babylon padol, padol.‘ Potom som znovu videla sklamaných, ako pozdvihovali svoje oči k nebu a s vierou a nádejou očakávali zjavenie svojho Pána. Mnohí sa však zdali zotrvávať v otupenom stave, akoby spali; predsa som však na ich tvárach mohla vidieť stopu hlbokého zármutku. Sklamaní zo Svätého písma poznali, že sa nachádzajú v čase meškania a že musia trpezlivo čakať na splnenie videnia. Týž dôkaz, ktorý ich viedol k tomu, aby očakávali svojho Pána v roku 1843, ich viedol aj k tomu, aby Ho očakávali v roku 1844. Predsa som však videla, že väčšina nemala tú energiu, ktorá charakterizovala ich vieru v roku 1843. Ich sklamanie oslabilo ich vieru.“ Early Writings, 246, 247.

Both angels are one of three angels that together are one symbol, so they align in terms of the message they represent, though they each represent their own unique message. Both angels have a “writing” in their hands, representing a test. The “first and second angels are to run parallel” to the third angel.

Obaja anjeli sú jedným z troch anjelov, ktorí spolu tvoria jeden symbol, a preto sú v súlade z hľadiska posolstva, ktoré predstavujú, hoci každý z nich predstavuje svoje vlastné jedinečné posolstvo. Obaja anjeli majú vo svojich rukách „písanie“, ktoré predstavuje skúšku. „Prvý a druhý anjel majú kráčať súbežne“ s tretím anjelom.

> “God has given the messages of Revelation 14 their place in the line of prophecy, and their work is not to cease till the close of this earth’s history. The first and second angel’s messages are still truth for this time, and are to run parallel with this which follows. The third angel proclaims his warning with a loud voice. ‘After these things,’ said John, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power, and the earth was lightened with his glory.’ In this illumination, the light of all the three messages is combined.” The 1888 Materials, 803, 804.

> „Boh dal posolstvám zo Zjavenia 14 ich miesto v prorockej línii a ich dielo nemá prestať až do uzavretia dejín tejto zeme. Posolstvá prvého a druhého anjela sú ešte stále pravdou pre tento čas a majú prebiehať súbežne s týmto nasledujúcim. Tretí anjel ohlasuje svoje varovanie mocným hlasom. ‚Potom,‘ povedal Ján, ‚som videl iného anjela zostupovať z neba, ktorý mal veľkú moc, a zem sa rozžiarila jeho slávou.‘ V tomto osvietení sa spája svetlo všetkých troch posolstiev.“ The 1888 Materials, 803, 804.

Sister White identifies the third angel, as the angel of Revelation eighteen, and identifies that the first and second angels are to run parallel with the prophetic history represented by the third angel of Revelation eighteen. Thus, she is aligning the descent of the first angel on August 11, 1840, with 9/11, and identifying that the angel of Revelation eighteen is “the third angel.” The third angel is the last of the three, and is typified by the first, and for this reason Sister White informs us the mission of the first angel was identical to the mission of the angel of Revelation eighteen, for the mission of both angels was to “lighten the earth with its glory.”

Sestra Whiteová stotožňuje tretieho anjela s anjelom zo zjavenia osemnástej kapitoly a uvádza, že prvý a druhý anjel majú prebiehať súbežne s prorockými dejinami, ktoré predstavuje tretí anjel zo zjavenia osemnástej kapitoly. Týmto dáva do súvislosti zostúpenie prvého anjela 11. augusta 1840 s 11. septembrom a označuje anjela zo zjavenia osemnástej kapitoly za „tretieho anjela“. Tretí anjel je posledný z týchto troch a je predobrazený prvým; z tohto dôvodu nás sestra Whiteová informuje, že poslanie prvého anjela bolo totožné s poslaním anjela zo zjavenia osemnástej kapitoly, lebo poslaním oboch anjelov bolo „osvietiť zem svojou slávou“.

The “seven thunders” represent a delineation of events within the history of the first and second angels that will be repeated in the history of the third angel. Inspiration has directed that when we align these histories “line upon line”, the first angel’s descent in 1840 aligns with His descent at 9/11. It identifies a testing message that must be eaten with two witnesses, and aligns a disappointment with the first waymark.

„Sedem hromov“ predstavuje vymedzenie udalostí v dejinách prvého a druhého anjela, ktoré sa zopakujú v dejinách tretieho anjela. Inšpirácia usmernila, že keď tieto dejiny zoradíme „riadok na riadok“, zostup prvého anjela v roku 1840 sa zhoduje s Jeho zostupom 11. septembra. Označuje posolstvo skúšky, ktoré musí byť zjedené s dvoma svedkami, a spája sklamanie s prvým waymarkom.

The “seven thunders” represent the prophetic period that begins with a disappointment and ends with a greater disappointment.

„Sedem hromov“ predstavuje prorocké obdobie, ktoré sa začína sklamaním a končí väčším sklamaním.

When the prophetic line of the descent of the first angel is aligned with the arrival of the second angel, it produces “a structure of truth.” Truth is defined as three steps, with the first and last being the same and the middle step representing rebellion. Aligning the first two angels with this design, produces a structure made up of the first and second angels, that illustrates the third angel of Revelation eighteen, and the third angel of Revelation eighteen is a combination of both the first and second angels.

Keď je prorocká línia zostupu prvého anjela zosúladená s príchodom druhého anjela, vytvára „štruktúru pravdy“. Pravda je definovaná ako tri kroky, pričom prvý a posledný sú totožné a prostredný krok predstavuje vzburu. Zosúladením prvých dvoch anjelov s týmto usporiadaním vzniká štruktúra zložená z prvého a druhého anjela, ktorá znázorňuje tretieho anjela zo Zjavenia osemnásť, a tretí anjel zo Zjavenia osemnásť je spojením prvého i druhého anjela.

The third angel of Revelation eighteen is made up of two voices. The first voice was fulfilled when the buildings of New York came down at 9/11 and the second voice of verse four is the Sunday law. Within the period from 9/11 unto the Sunday law the third angel of Revelation eighteen represents a combination of the first and second angels. This being the fact, using those two angels’ history “line upon line,” to represent the history of the third angel of Revelation eighteen—is to align the first and second angel, with the first and second angel.

Tretí anjel zo Zjavenia osemnástej kapitoly pozostáva z dvoch hlasov. Prvý hlas sa naplnil, keď pri udalostiach 11. septembra padli budovy v New Yorku, a druhý hlas vo verši 4 je nedeľný zákon. V období od 11. septembra až po nedeľný zákon tretí anjel zo Zjavenia osemnástej kapitoly predstavuje spojenie prvého a druhého anjela. Keďže je to tak, použiť dejiny týchto dvoch anjelov „riadok na riadok“ na znázornenie dejín tretieho anjela zo Zjavenia osemnástej kapitoly znamená zosúladiť prvého a druhého anjela s prvým a druhým anjelom.

Two angels arrive at the first disappointment, and both angels are prophetically related, and both have a testing message that is in the angel’s hand. The waymark next represented in the line is Habakkuk’s tables, which is directly associated with the hand of God. In the line of the first angel, the 1843 chart is produced in May of 1842, and in the line of the second angel, there was no chart. The chart had ended at the arrival of the second angel. The waymark of Habakkuk’s table in the line of the second angel is the removing of God’s hand from a mistake in the figures of the 1843 chart.

Dvaja anjeli prichádzajú k prvému sklamaniu a obaja anjeli spolu súvisia prorocky a obaja majú skúšobné posolstvo, ktoré je v ruke anjela. Ďalším medzníkom znázorneným v tejto línii sú Habakukove tabule, ktoré sú priamo spojené s rukou Božou. V línii prvého anjela je v máji 1842 vyhotovená mapa roku 1843 a v línii druhého anjela nebola žiadna mapa. Mapa sa skončila pri príchode druhého anjela. Medzníkom Habakukovej tabule v línii druhého anjela je odňatie Božej ruky z omylu vo výpočtoch mapy roku 1843.

His hand covered a mistake in the waymark of the first angel, and His hand was removed at that very same waymark, in the line of the second angel. Thus; the waymark of Habakkuk’s tables in the parallel lines of the first and second angel represents two steps. In the first step His hand covers a mistake, and at the end of the period of the waymark of Habakkuk’s tables, He removes His hand. The tarrying time began with the arrival of the second angel and the tarrying time ends progressively, beginning with the removal of His hand. The waymark of Habakkuk’s tables represents a period of time that is marked by Christ’s hand at the beginning and His hand at the ending.

Jeho ruka prikryla omyl v orientačnom bode prvého anjela a Jeho ruka bola odňatá práve pri tom istom orientačnom bode v línii druhého anjela. Tak teda orientačný bod Habakukových tabúľ v paralelných líniách prvého a druhého anjela predstavuje dva kroky. V prvom kroku Jeho ruka prikrýva omyl a na konci obdobia orientačného bodu Habakukových tabúľ odníma svoju ruku. Čas meškania sa začal príchodom druhého anjela a čas meškania sa končí postupne, počnúc odňatím Jeho ruky. Orientačný bod Habakukových tabúľ predstavuje časové obdobie, ktoré je na začiatku označené Kristovou rukou a na konci Jeho rukou.

Two hands are marked at the first disappointment, and both have a testing message that must be taken and eaten. Then a period of prophetic time, representing the foundational truths, begins with God’s hand covering and ending with His hand uncovering. The next waymark is the Exeter camp meeting where the cry at midnight separates and purifies those who would follow Christ’s hand into the Most Holy Place.

Pri prvom sklamaní sú označené dve ruky a obe nesú skúšobné posolstvo, ktoré treba vziať a zjesť. Potom sa začína obdobie prorockého času, predstavujúce základné pravdy, ktoré sa začína tým, že Božia ruka zakrýva, a končí tým, že Jeho ruka odkrýva. Ďalším medzníkom je táborové zhromaždenie v Exeteri, kde polnočný výkrik oddeľuje a očisťuje tých, ktorí by nasledovali Kristovu ruku do Najsvätejšieho miesta.

When Christ moved into the Most Holy Place, He lifted up His hand to heaven and swore that time would be no longer. He had just sealed up the “seven thunders” which represent the history of the first two angels, repeating in the history of the third. He sealed up the “seven thunders” as He had sealed up the prophecies of Daniel in chapter twelve. In chapter twelve of Daniel, at the first of three symbolic periods of time, Christ raises both hands to heaven and proclaims that when the scattering of God’s people is finished, those who become “men wondered at” would be purified and lifted up as an offering. The structure of the first and second angels which we are currently considering, symbolically manifests God’s hand at every step.

Keď Kristus vstúpil do Svätyne svätých, pozdvihol svoju ruku k nebu a prisahal, že času už viac nebude. Práve zapečatil „sedem hromov“, ktoré predstavujú dejiny prvých dvoch anjelov, opakujúce sa v dejinách tretieho. „Sedem hromov“ zapečatil tak, ako zapečatil Danielove proroctvá v dvanástej kapitole. V dvanástej kapitole Daniela, pri prvom z troch symbolických časových období, Kristus pozdvihuje obe ruky k nebu a vyhlasuje, že keď sa skončí rozptýlenie Božieho ľudu, tí, ktorí sa stanú „mužmi, nad ktorými sa budú diviť“, budú očistení a pozdvihnutí ako obeť. Štruktúra prvého a druhého anjela, ktorou sa v súčasnosti zaoberáme, symbolicky zjavuje Božiu ruku na každom kroku.

When He covers truth, it produces a disappointment, and when He removes His hand, light is produced, and the light is the light of the message of the Midnight Cry. The first disappointment to the great disappointment bears the signature of alpha and omega and is set forth within the structure of truth. The beginning represents the end, and the waymark between the two disappointments portray the effect of the sealing and unsealing of Habakkuk’s tables, which is an unsealing of Jeremiah’s old paths, and represents the foundation upon which the temple is erected in advance of the Sunday law when the finished temple is lifted up above all the mountains. The middle waymark in the word of truth, represents rebellion, and in the history represented by the final separation of the wheat and tares manifests the rebellion of the foolish virgins.

Keď On zakrýva pravdu, prináša to sklamanie, a keď odníma svoju ruku, vzniká svetlo, a tým svetlom je svetlo posolstva Polnočného volania. Prvé sklamanie až po veľké sklamanie nesie podpis alfa a omega a je predstavené v rámci štruktúry pravdy. Začiatok predstavuje koniec a medzník medzi oboma sklamaniami zobrazuje účinok zapečatenia a odpečatenia Habakukových tabúľ, čo je odpečatením starých ciest Jeremiášových, a predstavuje základ, na ktorom je chrám vybudovaný pred nedeľným zákonom, keď je dokončený chrám pozdvihnutý nad všetky vrchy. Prostredný medzník v slove pravdy predstavuje vzburu a v dejinách, ktoré sú znázornené konečným oddelením pšenice a kúkoľa, zjavuje vzburu bláznivých panien.

The rebellion represented by the waymark of Habakkuk’s tables is represented as progressive, for it is not a single waymark, but a period with a defined beginning and ending, as represented by God’s hand. God’s hand is twice at the first disappointment, for there are two angels which both have a message in their hands. The next waymark of rebellion has a beginning and ending hand, so it also has two hands within its prophetic characteristics. The third waymark of the greater disappointment identifies Christ raising His hand and swearing to heaven, in the very passage where the seven thunders are sealed up, as was Daniel chapter twelve. At the very point the angel marks the end of the prophetic structure of the first two angels we are now considering, He ends the application of prophetic time, and places Himself in a parallel passage in the book of Daniel, where He is not raising His hand, but raising both His hands.

Vzpoura znázornená orientačným bodom Chabakukových tabúľ je predstavená ako postupujúca, lebo nejde o jediný orientačný bod, ale o obdobie s určeným začiatkom a koncom, ako to znázorňuje Božia ruka. Božia ruka je pri prvom sklamaní dvakrát, lebo sú tam dvaja anjeli, z ktorých obaja majú vo svojich rukách posolstvo. Nasledujúci orientačný bod vzbury má ruku na začiatku i na konci, takže aj on má v rámci svojich prorockých charakteristík dve ruky. Tretí orientačný bod väčšieho sklamania označuje Krista, ako dvíha svoju ruku a prisahá k nebu, práve v tom istom úseku, kde je zapečatených sedem hromov, ako to bolo aj v Danielovi v dvanástej kapitole. Presne v bode, kde anjel označuje koniec prorockej štruktúry prvých dvoch anjelov, o ktorých teraz uvažujeme, ukončuje uplatnenie prorockého času a umiestňuje sa do paralelného úseku v knihe Daniel, kde nezdvíha svoju ruku, ale dvíha obe svoje ruky.

In Daniel twelve there are three prophetic periods that are unsealed in the latter days, for this is what befalls God’s people in the latter days. The first thing mentioned in Daniel’s final climactic vision was that Daniel, who represents the remnant people of God, had understanding of both of the thing and of the vision. The last thing recorded by Daniel is how the increase of knowledge was employed by the Lion of the tribe of Judah to produce the final revival and reformation among God’s people who are distinguished as those who understand. He accomplishes the sealing of His people by unsealing the “seven thunders” of Revelation in connection with the unsealing of the “three periods” of Daniel twelve.

V dvanástej kapitole Daniela sa nachádzajú tri prorocké obdobia, ktoré sú v posledných dňoch odpečatené, lebo toto postihuje Boží ľud v posledných dňoch. Prvá vec spomenutá v Danielovom záverečnom vyvrcholení videnia bola, že Daniel, ktorý predstavuje ostatok Božieho ľudu, mal porozumenie veci i videniu. Posledná vec zaznamenaná Danielom je, ako Lev z kmeňa Júdu použil rozmnoženie poznania na vyvolanie posledného prebudenia a reformácie medzi Božím ľudom, ktorí sú rozlíšení ako tí, čo rozumejú. On uskutočňuje zapečatenie svojho ľudu odpečatením „siedmich hromov“ zo Zjavenia v súvislosti s odpečatením „troch období“ z Daniela dvanásť.

When Jesus identifies that at the end of the three and a half prophetic days of scattering the power of God’s people, all the “marvels” would be finished—He is identifying July 2023, when the three and a half days of death in the streets of Revelation eleven was finished. Now the marvels would be finished in advance of the Sunday law. He marked July 2023, by raising not one, but both hands. In so doing He was marking the end of the tarrying time, as when He removed His hand from the mistake in Millerite history. The first disappointment occurred on July 18, 2020, as typified by the Millerite’s first disappointment, and the tarrying time began and continued until He stretched forth His hand a second time to gather His remnant people in July of 2023.

Keď Ježiš označuje, že na konci troch a pol prorockých dní rozptyľovania moci Božieho ľudu budú všetky „divy“ ukončené, označuje tým júl 2023, keď sa skončili tri a pol dňa smrti na uliciach zo zjavenia jedenástej kapitoly. Divy teda mali byť ukončené pred nedeľným zákonom. Júl 2023 vyznačil pozdvihnutím nie jednej, ale oboch rúk. Týmto označil koniec času meškania, tak ako vtedy, keď odstránil svoju ruku z omylu v milleritských dejinách. Prvé sklamanie nastalo 18. júla 2020, ako ho predobrazuje prvé sklamanie milleritov, a čas meškania sa začal a pokračoval, až kým druhý raz nevystrel svoju ruku, aby zhromaždil svoj ostatkový ľud v júli 2023.

The first disappointment is represented by God’s hand covering a mistake, that for the Millerites was identifying the year 1843, instead of October 22, 1844. That disappointment is represented in verse twelve of chapter twelve. The first disappointment is represented by His hand covering the mistake, and was typified by the Millerites who came to the first disappointment. The word in verse twelve is “cometh.” Blessed is he who waiteth, and who “cometh” to the 1335; blessed is he who “cometh” to the disappointment of April 19, 1844. The word translated as “cometh” means “to touch.” The Millerites experienced their first disappointment when the year 1843 touched the year 1844. Verse twelve of Daniel twelve identifies the first disappointment of both April 19, 1844, but more directly the first disappointment of July 18, 2020.

Prvé sklamanie je znázornené tým, že Božia ruka prikrýva omyl, ktorým bolo pre milleritov určenie roku 1843 namiesto 22. októbra 1844. Toto sklamanie je predstavené v dvanástom verši dvanástej kapitoly. Prvé sklamanie je znázornené Jeho rukou prikrývajúcou omyl a bolo predobrazene stelesnené milleritmi, ktorí prišli k prvému sklamaniu. Slovo v dvanástom verši je „prichádza“. Blahoslavený je ten, kto čaká a kto „prichádza“ k 1335; blahoslavený je ten, kto „prichádza“ ku sklamaniu 19. apríla 1844. Slovo preložené ako „prichádza“ znamená „dotknúť sa“. Milleriti zakúsili svoje prvé sklamanie, keď sa rok 1843 dotkol roku 1844. Dvanásty verš Daniela dvanásť označuje prvé sklamanie 19. apríla 1844, ale ešte priamejšie prvé sklamanie 18. júla 2020.

The first prophetic period and the last prophetic period of the three periods that are unsealed at the time of the end, when knowledge is increased and accomplishes the final separation of the wheat and tares, thus identifying the unsealing of the prophetic light that seals the one hundred and forty-four thousand are the same prophetic period.

Prvé prorocké obdobie a posledné prorocké obdobie z troch období, ktoré sú odpečatené v čase konca, keď sa rozmnožuje poznanie a uskutočňuje konečné oddelenie pšenice od kúkoľa, čím sa označuje odpečatenie prorockého svetla, ktoré pečatí sto štyridsaťštyri tisíc, sú tým istým prorockým obdobím.

The first period of verse seven, is the ending of the scattering of Revelation eleven’s three and a half days in July of 2023, and the period in verse twelve is the beginning of that same scattering on July 18, 2020. Alpha and Omega had marked the history of the seven thunders in Daniel twelve, as the history that begins at the disappointment of July 18, 2020 and ends three and a half symbolic days later in July of 2023. Just as important is that when Alpha and Omega marked the beginning and ending of the final tarrying time, He raised not one, but both of His hands to heaven and swore by Him that liveth forever and ever.

Prvé obdobie siedmeho verša je ukončením rozptýlenia troch a pol dňa zo Zjavenia jedenástej kapitoly v júli 2023 a obdobie v dvanástom verši je začiatkom toho istého rozptýlenia 18. júla 2020. Alfa a Omega v Danielovi dvanástej kapitole označili dejiny siedmich hromov ako dejiny, ktoré sa začínajú sklamaním 18. júla 2020 a končia o tri a pol symbolického dňa neskôr v júli 2023. Rovnako dôležité je, že keď Alfa a Omega označili začiatok a koniec posledného času meškania, pozdvihli k nebu nie jednu, ale obe svoje ruky a prisahali pri Tom, ktorý žije na veky vekov.

The Son of God who is the son of man is making an oath with the Father, right where the climax of the story of the covenant people of God began, when Christ first called Abram with a promise, and then confirmed the promise, with an oath. Take off your shoes, you are on holy ground!

Boží Syn, ktorý je Synom človeka, skladá prísahu Otcovi práve tam, kde sa začal vrchol príbehu zmluvného Božieho ľudu, keď Kristus najprv povolal Abráma zasľúbením a potom zasľúbenie potvrdil prísahou. Zuj si obuv, lebo stojíš na svätej zemi!

The middle letter of the three prophetic periods is nothing less than the omega fulfillment of Abram and Paul’s covenant time prophecy of 430 years as represented in the 1290 years of verse eleven. The verse approached with Millerite understanding identified a thirty-year period of preparation for the papacy, then 1260 years of papal persecution that follows. Abram’s 430 years represents bondage and deliverance in a specific nation, in conjunction with the first thirty years representing the Lord entering into covenant with Abram. The thirty years preparation for the priests began in 1989 at the time of the end, and the thirty years end at the Sunday law, when the verse identifies the abomination of desolation would be placed, and would then persecute God’s people for 1260 symbolic years aligning with John’s 42 symbolic months in Revelation thirteen.

Stredné písmeno z troch prorockých období nie je ničím menším než omega naplnením zmluvného časového proroctva Abrama a Pavla o 430 rokoch, ako je znázornené v 1290 rokoch jedenásteho verša. Verš, chápaný milleritským porozumením, identifikoval tridsaťročné obdobie prípravy pre pápežstvo, po ktorom nasleduje 1260 rokov pápežského prenasledovania. Abramových 430 rokov predstavuje otroctvo a vyslobodenie v konkrétnom národe, v spojení s tým, že prvých tridsať rokov predstavuje vstúpenie Pána do zmluvy s Abramom. Tridsať rokov prípravy pre kňazov sa začalo v roku 1989 v čase konca a týchto tridsať rokov sa končí pri nedeľnom zákone, keď verš označuje, že bude postavená ohavnosť spustošenia a potom bude prenasledovať Boží ľud 1260 symbolických rokov v súlade s Jánovými 42 symbolickými mesiacmi v trinástej kapitole Zjavenia.

The reformatory movement of the one hundred and forty-four thousand began in 1989, as the Lord began His work of preparing a priesthood to serve during the crisis at midnight, that begins at the Sunday law. The Alpha and Omega stood upon the water of the Hiddekel and raised both His hands to heaven, swearing that when the scattering of July 18, 2020 unto July 2023 was fulfilled, the marvels associated with Christ’s work of combining His Divinity with humanity would be finished.

Reformačné hnutie sto štyridsaťštyritisíc sa začalo v roku 1989, keď Pán začal svoje dielo prípravy kňazstva na službu počas krízy o polnoci, ktorá sa začína pri nedeľnom zákone. Alfa i Omega stál nad vodami Hiddekelu a pozdvihol obe svoje ruky k nebu, prisahajúc, že keď sa naplní rozptýlenie od 18. júla 2020 do júla 2023, budú dokonané divy spojené s Kristovým dielom spojenia jeho božstva s ľudstvom.

This is the same pronouncement of chapter ten, in the line of the seven thunders, for He not only there ended the prophetic application of time, but he also identified that in the days of the sounding of the seventh trumpet the mystery of God would be finished. The parallel passage in Daniel twelve identifies that when the scattering ended in July of 2023, the finishing of the sealing of God’s people would be finished, as represented by the sounding of the seventh trumpet that coincided with Christ raising His hand and swearing in both parallel passages.

Toto je to isté vyhlásenie z desiatej kapitoly, v línii siedmich hromov, lebo tam nielen ukončil prorockú aplikáciu času, ale zároveň označil, že za dní, keď zaznie siedma poľnica, bude tajomstvo Božie dokonané. Paralelný úsek v Danielovi dvanástej kapitole označuje, že keď sa rozptyľovanie skončilo v júli 2023, bolo dokončené aj zavŕšenie zapečatenia Božieho ľudu, ako to predstavuje zaznenie siedmej poľnice, ktoré sa v oboch paralelných úsekoch zhodovalo s tým, že Kristus pozdvihol svoju ruku a prísahal.

The first prophetic period and the last prophetic period of the threefold message of Daniel twelve possesses an alpha and omega signature. The first period of verse seven identifies the end of the very same period, that verse twelve marks the beginning of. In the middle of verses seven and twelve, the history of the time of the end in 1989 unto the close of probation is represented. In the middle of the alpha period of verse seven and the omega history of verse twelve, the final rebellion of mankind from the Sunday law until Michael stands up is represented, and it is represented in the very chapter where Michael stands up.

Prvé prorocké obdobie a posledné prorocké obdobie trojitej správy z dvanástej kapitoly Daniela nesie pečať alfy a omegy. Prvé obdobie v siedmom verši označuje koniec toho istého obdobia, ktorého začiatok vyznačuje dvanásty verš. Uprostred siedmeho a dvanásteho verša je predstavená história času konca od roku 1989 až po ukončenie doby milosti. Uprostred obdobia alfy siedmeho verša a dejín omegy dvanásteho verša je predstavená konečná vzbura ľudstva od nedeľného zákona až po chvíľu, keď povstane Michael, a je predstavená práve v tej kapitole, v ktorej Michael povstáva.

The rebellion of the middle period, is primarily the external history of rebellion, but the first thirty years is the internal history of the preparation of the priests who are in direct confrontation with the external forces represented in the following 1260 period.

Vzbura stredného obdobia je predovšetkým vonkajšími dejinami vzbury, no prvých tridsať rokov predstavuje vnútorné dejiny prípravy kňazov, ktorí sú v priamom zápase s vonkajšími silami predstavenými v nasledujúcom období 1260.

The middle period represents the rebellion of the thirteenth letter of the Hebrew alphabet, and it combines with the internal as it portrays the final battle of the great controversy upon planet earth, while probation lingers. Its combination of external and internal is also the message of Daniel’s last vision, represented by the river Hiddekel and the three chapters which also bear the signature of Alpha and Omega, and are built upon the structure of truth. The first and last chapter address the sealing of God’s people who are portrayed as the stars that shine forever. The middle chapter of rebellion identifies the same history represented in verse eleven with the 1290 years, which is the middle verse in the very same structure.

Stredné obdobie predstavuje vzburu trinásteho písmena hebrejskej abecedy a spája sa s vnútorným, keď zobrazuje záverečný boj veľkého sporu na planéte Zem, zatiaľ čo doba milosti ešte trvá. Jeho spojenie vonkajšieho a vnútorného je zároveň aj posolstvom Danielovho posledného videnia, znázorneného riekou Chiddekel a tromi kapitolami, ktoré takisto nesú podpis Alfa a Omega a sú vystavané na štruktúre pravdy. Prvá a posledná kapitola hovoria o zapečatení Božieho ľudu, ktorý je zobrazený ako hviezdy, čo žiaria naveky. Stredná kapitola vzbury označuje tie isté dejiny, ktoré sú v jedenástom verši predstavené prostredníctvom 1290 rokov, čo je prostredný verš v tej istej štruktúre.

When Christ employs His hand within the prophetic structure it represents many truths, but it also represents the path He is leading His people upon. The revelation of Jesus Christ began to be unsealed in July of 2023. That unsealing includes the unsealing of the seven thunders and the message of Daniel as represented within chapter twelve. The unsealing takes place within the hidden history of verse forty, which began in 1989 and concludes at the Sunday law. In that history God’s people will be sealed, and they are sealed by the outpouring of the Holy Spirit. The final outpouring of the Holy Spirit is identified in the eighth chapter of Revelation, where it is represented as the seventh, and therefore the final seal. The Lion of the tribe of Judah prevailed in chapter five to open the book sealed with seven seals.

Keď Kristus používa svoju ruku v rámci prorockej štruktúry, predstavuje mnohé pravdy, ale predstavuje aj cestu, po ktorej vedie svoj ľud. Zjavenie Ježiša Krista sa začalo odpečaťovať v júli roku 2023. Toto odpečaťovanie zahŕňa aj odpečatenie siedmich hromov a posolstva Danielovej knihy, ako je znázornené v dvanástej kapitole. K odpečaťovaniu dochádza v rámci skrytých dejín štyridsiateho verša, ktoré sa začali v roku 1989 a končia pri nedeľnom zákone. V týchto dejinách bude Boží ľud zapečatený a je zapečaťovaný vyliatím Ducha Svätého. Záverečné vyliatie Ducha Svätého je označené v ôsmej kapitole Zjavenia, kde je predstavené ako siedma, a teda posledná pečať. Lev z pokolenia Júdovho zvíťazil v piatej kapitole, aby otvoril knihu zapečatenú siedmimi pečaťami.

The sixth seal raised the question at the end of chapter six, asking who would be able to stand during the period when there is no longer mediation for sin.

Šiesta pečať nastolila otázku na konci šiestej kapitoly: kto bude môcť obstáť v období, keď už viac nebude sprostredkovanie za hriech.

> For the great day of his wrath is come; and who shall be able to stand? Revelation 6:17.

> Lebo prišiel veľký deň jeho hnevu; a kto bude môcť obstáť? Zjavenie 6,17.

The next chapter, or you can say the next verse, introduces the sealing of the one-hundred and forty-four thousand and the great multitude who are gathered into God’s kingdom during the Sunday law crisis. The one-hundred and forty-four thousand are the answer of the sixth seal’s question. After they are represented in chapter seven, then, chapter eight identifies the seventh and final seal being removed.

Nasledujúca kapitola, alebo možno povedať nasledujúci verš, uvádza zapečatenie stoštyridsaťštyritisíc a veľkého zástupu, ktorí sú zhromaždení do Božieho kráľovstva počas krízy nedeľného zákona. Stoštyridsaťštyritisíc sú odpoveďou na otázku šiestej pečate. Keď sú potom predstavení v siedmej kapitole, ôsma kapitola označuje sňatie siedmej a poslednej pečate.

> And when he had opened the seventh seal, there was silence in heaven about the space of half an hour. And I saw the seven angels which stood before God; and to them were given seven trumpets. And another angel came and stood at the altar, having a golden censer; and there was given unto him much incense, that he should offer it with the prayers of all saints upon the golden altar which was before the throne. And the smoke of the incense, which came with the prayers of the saints, ascended up before God out of the angel’s hand.

> A keď otvoril siedmu pečať, nastalo v nebi mlčanie asi na pol hodiny. A videl som sedem anjelov, ktorí stáli pred Bohom, a dostali sedem trúb. A prišiel iný anjel a postavil sa pri oltári so zlatou kadidelnicou; a bolo mu dané mnoho kadidla, aby ho obetoval s modlitbami všetkých svätých na zlatom oltári, ktorý bol pred trónom. A dym kadidla, ktorý vystupoval s modlitbami svätých, vystúpil z ruky anjela pred Boha.

> And the angel took the censer, and filled it with fire of the altar, and cast it into the earth: and there were voices, and thunderings, and lightnings, and an earthquake. Revelation 8:1–5.

> A anjel vzal kadidelnicu, naplnil ju ohňom z oltára a vrhol ju na zem; a zazneli hlasy, hromy, blesky a nastalo zemetrasenie. Zjavenie 8:1–5.

The “fire,” represented in Isaiah chapter six as a “coal,” which Sister White identifies as a symbol of purification, are taken from the altar and cast to the earth. The “fire” from heaven at Pentecost was represented as tongues of “fire.” “Fire” is what the Messenger of the Covenant uses to purify the sons of Levi.

„Oheň“, predstavený v šiestej kapitole Izaiáša ako „žeravý uhlík“, ktorý sestra Whiteová označuje za symbol očisťovania, sa berie z oltára a vrhá na zem. „Oheň“ z neba pri Letniciach bol predstavený ako jazyky „ohňa“. „Oheň“ je to, čo Posol zmluvy používa na očistenie synov Léviho.

> “‘Whose fan is in His hand, and He will throughly purge His floor, and gather His wheat into the garner.’ Matthew 3:12. This was one of the times of purging. By the words of truth, the chaff was being separated from the wheat. Because they were too vain and self-righteous to receive reproof, too world-loving to accept a life of humility, many turned away from Jesus. Many are still doing the same thing. Souls are tested today as were those disciples in the synagogue at Capernaum. When truth is brought home to the heart, they see that their lives are not in accordance with the will of God. They see the need of an entire change in themselves; but they are not willing to take up the self-denying work. Therefore they are angry when their sins are discovered. They go away offended, even as the disciples left Jesus, murmuring, ‘This is an hard saying; who can hear it?’” The Desire of Ages, 392.

> „Jeho vejačka je v Jeho ruke a dôkladne prečistí svoje humno a svoju pšenicu zhromaždí do sýpky.“ Matúš 3,12. Toto bol jeden z časov preosievania. Slovami pravdy sa plevy oddeľovali od pšenice. Pretože mnohí boli príliš márniví a samospravodliví, než aby prijali napomenutie, príliš milujúci svet, než aby prijali život pokory, odvrátili sa od Ježiša. Mnohí robia to isté aj dnes. Duše sú dnes skúšané tak, ako boli skúšaní tí učeníci v synagóge v Kafarnaume. Keď pravda zasiahne srdce, vidia, že ich životy nie sú v súlade s vôľou Božou. Uvedomujú si potrebu úplnej zmeny v sebe; nie sú však ochotní vziať na seba dielo sebazaprenia. Preto sa hnevajú, keď sú ich hriechy odhalené. Odchádzajú urazení, práve tak, ako učeníci opustili Ježiša a reptali: „Tvrdá je to reč; kto ju môže počúvať?“ Túžba vekov, 392.

Fire is what came down on Elijah’s offering, as it did with Gideon’s offering to the angel. The “fire” of purification is God’s Word, for to be made holy, is to be sanctified by His Word. The “fire” that is cast down to earth when the seventh seal is removed identifies the empowerment of the prophetic message that is unsealed in the latter days, during the sounding of the seventh trumpet, during the final and perfect fulfillment of the events represented by the seven thunders and confirmed by the three prophetic periods of Daniel twelve that were sealed up until the latter days.

Oheň zostúpil na Eliášovu obeť, tak ako aj na Gedeonovu obeť anjelovi. „Oheň“ očistenia je Božie Slovo, lebo byť učinený svätým znamená byť posvätený Jeho Slovom. „Oheň“, ktorý je zvrhnutý na zem, keď je odstránená siedma pečať, označuje zmocnenie prorockého posolstva, ktoré je v posledných dňoch odpečatené, počas zaznievania siedmej trúby, počas konečného a dokonalého naplnenia udalostí predstavovaných siedmimi hromami a potvrdených tromi prorockými obdobiami z Daniela dvanástej kapitoly, ktoré boli zapečatené až do posledných dní.

The Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before the close of human probation—includes the unsealing of the seven thunders, the removal of the seventh seal, the unsealing of Daniel twelve, and the unsealing of the hidden history of verse forty of Daniel eleven, the very history where the angel asked the Man in linen what would be the end of these wonders.

Zjavenie Ježiša Krista, ktoré je odpečatené tesne pred uzavretím času milosti pre ľudstvo, zahŕňa odpečatenie siedmich hromov, odstránenie siedmej pečate, odpečatenie dvanástej kapitoly Daniela a odpečatenie skrytých dejín štyridsiateho verša jedenástej kapitoly Daniela, práve tých dejín, pri ktorých sa anjel spýtal Muža odetého do ľanového rúcha, aký bude koniec týchto divov.

The Man in linen responded and said—When you get to the conclusion of the tarrying time in July of 2023, you have reached the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Muž odetý v ľanovom rúchu odpovedal a povedal — Keď dospejete k záveru času meškania v júli 2023, dosiahli ste dejiny zapečaťovania stoštyridsiatichštyritisíc.

He also said—at the end of the three and a half symbolic days of Revelation eleven, a prophetic message from the book of Daniel would be unsealed, as typified by the time of the end in 1798. The truth that would then be unsealed, at the end of three and a half symbolic days, would be located in the very nine verses from the book of Daniel that identifies and defines the sealing and unsealing of the book of Daniel.

Povedal tiež, že na konci troch a pol symbolických dní zo Zjavenia jedenásť bude prorocké posolstvo z knihy Daniel odpečatené, ako to predobrazuje čas konca v roku 1798. Pravda, ktorá mala byť potom odpečatená na konci troch a pol symbolických dní, sa mala nachádzať práve v tých deviatich veršoch z knihy Daniel, ktoré označujú a definujú zapečatenie a odpečatenie knihy Daniel.

We will continue these things in the next article.

V ďalšom článku budeme pokračovať v týchto témach.

> “When Christ came to this earth, the traditions that had been handed down from generation to generation, and the human interpretation of the Scriptures, hid from men the truth as it is in Jesus. The truth was buried beneath a mass of tradition. The spiritual import of the sacred volumes was lost; for in their unbelief men locked the door of the heavenly treasure. Darkness covered the earth, and gross darkness the people. Truth looked down from heaven to earth; but nowhere was revealed the divine impress. A gloom like the pall of death overspread the earth.

> „Keď Kristus prišiel na túto zem, tradície, ktoré sa odovzdávali z pokolenia na pokolenie, a ľudský výklad Písem skrývali pred ľuďmi pravdu, aká je v Ježišovi. Pravda bola pochovaná pod masou tradície. Duchovný význam posvätných zväzkov sa stratil; lebo vo svojej nevere ľudia zamkli dvere nebeského pokladu. Tma prikryla zem a mrákava národy. Pravda hľadela z neba na zem; ale nikde sa nezjavila božská pečať. Zem zahalila temnota ako rubáš smrti.

> “But the Lion of the tribe of Judah prevailed. He opened the seal that closed the book of divine instruction. The world was permitted to gaze upon pure, unadulterated truth. Truth itself descended to roll back the darkness and counteract error. A Teacher was sent from heaven with the light that was to light every man that comes into the world. There were men and women who were eagerly seeking for knowledge, the sure word of prophecy, and when it came, it was as a light shining in a dark place.” Spalding Magan, 58.

> „Ale Lev z pokolenia Júdovho zvíťazil. Otvoril pečať, ktorá uzatvárala knihu božského poučenia. Svetu bolo dovolené hľadieť na čistú, nefalšovanú pravdu. Sama Pravda zostúpila, aby odvalila temnotu a čelila bludu. Z neba bol poslaný Učiteľ so svetlom, ktoré malo osvietiť každého človeka prichádzajúceho na svet. Boli muži a ženy, ktorí horlivo hľadali poznanie, isté prorocké slovo, a keď prišlo, bolo ako svetlo svietiace na temnom mieste.“ Spalding Magan, 58.

> “The scribes and Pharisees professed to explain the Scriptures, but they explained them in accordance with their own ideas and traditions. Their customs and maxims became more and more exacting. In its spiritual sense, the sacred Word became to the people as a sealed book, closed to their comprehension.” Signs of the Times, May 17, 1905.

> „Zákonníci a farizeji sa vyhlasovali za vykladačov Písem, no vykladali ich v súlade so svojimi vlastnými predstavami a tradíciami. Ich zvyky a zásady sa stávali čoraz náročnejšími. Vo svojom duchovnom zmysle sa posvätné Slovo stalo pre ľud akoby zapečatenou knihou, uzavretou ich porozumeniu.“ Signs of the Times, 17. mája 1905.

Back to Articles