Article

# Future for America and July 18, 2020 - Number Two

Budúcnosť pre Ameriku a 18. júl 2020 – Číslo dva

Eating the Message

Jedenie posolstva

Author

Jeff Pippenger

Published

August 24, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Just before probation closes a command is made to “seal not the sayings of the prophecy of this book.”

Tesne pred ukončením času milosti je daný príkaz: „Nezapečaťuj slová proroctva tejto knihy.“

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:10, 11.

> A hovorí mi: Nezapečaťuj slová proroctva tejto knihy, lebo čas je blízko. Kto pácha neprávosť, nech pácha neprávosť ešte; a kto je poškvrnený, nech sa poškvrňuje ešte; a kto je spravodlivý, nech koná spravodlivosť ešte; a kto je svätý, nech sa posväcuje ešte. Zjavenie 22:10, 11.

In chapter five of Revelation, God the Father is seated upon His throne and He has a book in His hand that is sealed with seven seals.

V piatej kapitole Zjavenia sedí Boh Otec na svojom tróne a v ruke má knihu zapečatenú siedmimi pečaťami.

> And I saw in the right hand of him that sat on the throne a book written within and on the backside, sealed with seven seals. Revelation 5:1.

> A videl som v pravici toho, ktorý sedel na tróne, knihu popísanú zvnútra i zozadu, zapečatenú siedmimi pečaťami. Zjavenie 5:1.

As the narrative from verse one, continues on through to chapter seven, we find that Jesus, represented as the Lion of the tribe of Judah is the One who takes the book from His Father’s hand and begins to progressively open the seals. When He opens the sixth seal and presents the message represented by the seal, chapter six ends. It ends with a question that leads into chapter seven, where we find the answer to the question raised in the last verse of chapter six.

Keď rozprávanie od prvého verša pokračuje až po siedmu kapitolu, vidíme, že Ježiš, predstavený ako Lev z kmeňa Júdovho, je Ten, ktorý berie knihu z ruky svojho Otca a začína postupne otvárať pečate. Keď otvorí šiestu pečať a predloží posolstvo znázornené touto pečaťou, šiesta kapitola sa končí. Končí sa otázkou, ktorá uvádza do siedmej kapitoly, kde nachádzame odpoveď na otázku vznesenú v poslednom verši šiestej kapitoly.

> For the great day of his wrath is come; and who shall be able to stand? Revelation 6:17.

> Lebo prišiel veľký deň jeho hnevu; a kto bude môcť obstáť? Zjavenie 6:17.

Chapter seven introduces the one hundred and forty-four thousand and the “great multitude.” After God’s people are presented in chapter seven, then we find the seventh and final of the seals being removed. The only other prophecy in the book of Revelation that has been sealed is the seven thunders of chapter ten. The simple point is that the only prophecy in the book of Revelation that is sealed up and can be unsealed before probation closes is the “seven thunders.”

Siedma kapitola predstavuje sto štyridsaťštyri tisíc a „veľký zástup“. Po tom, čo je v siedmej kapitole predstavený Boží ľud, nachádzame odstránenie siedmej a poslednej pečate. Jediným ďalším proroctvom v knihe Zjavenie, ktoré bolo zapečatené, je sedem hromov z desiatej kapitoly. Jednoduchý zmysel je v tom, že jediným proroctvom v knihe Zjavenie, ktoré je zapečatené a môže byť odpečatené skôr, než sa uzavrie čas milosti, je „sedem hromov“.

For years, if not decades Future for America has identified what the “seven thunders” represent. The “seven thunders” represent the history of the Millerite movement from August 11, 1840 through to October 22, 1844. Sister White confirms this fact and adds that the “seven thunders” also represent “future events that will be disclosed in their order.” A detailed presentation of these facts can be found in Habakkuk’s Tables, for any that are unfamiliar with these prophetic realities.

Po celé roky, ak nie desaťročia, Future for America určovalo, čo predstavuje „sedem hromov“. „Sedem hromov“ predstavuje dejiny milleritského hnutia od 11. augusta 1840 až do 22. októbra 1844. Sestra Whiteová túto skutočnosť potvrdzuje a dodáva, že „sedem hromov“ predstavuje aj „budúce udalosti, ktoré budú zjavené vo svojom poradí“. Podrobné vysvetlenie týchto skutočností možno nájsť v Habakkukových tabuľkách pre všetkých, ktorým tieto prorocké skutočnosti nie sú známe.

The truth of the seven thunders that has been presented in the past is still truth, but since August of this year the Lord has removed His hand from these subjects and more understanding has been revealed. We will begin with chapter ten of Revelation, then consider Sister White’s commentary on the chapter. Before we do this, we must identify two points unrelated to the consideration of the seven thunders.

Pravda o siedmich hromoch, ktorá bola v minulosti predložená, je stále pravdou, avšak od augusta tohto roku Pán odňal svoju ruku od týchto tém a bolo zjavené ďalšie porozumenie. Začneme desiatou kapitolou Zjavenia a potom sa budeme zaoberať komentárom sestry Whiteovej k tejto kapitole. Skôr než to urobíme, musíme určiť dva body, ktoré nesúvisia s uvažovaním o siedmich hromoch.

The first point is that the identification of the truth of the seven thunders that is now opened up requires several lines of truth to put everything the seven thunders represent in place. Here I pray, is the patience of the saints. The second point connected with this is that the program that produces the audio presentation of these articles has a limitation on the amount of time it can read and speak. The articles must each fit within that period of time. From the outset of this study, I am informing you that it will require a few articles to establish the truth represented by the seven thunders. Now to chapter ten.

Prvým bodom je, že určenie pravdy siedmich hromov, ktorá je teraz otvorená, si vyžaduje niekoľko línií pravdy, aby všetko, čo siedmi hromovia predstavujú, bolo uvedené na svoje miesto. Tu sa, modlím sa, prejaví trpezlivosť svätých. Druhým bodom, ktorý s tým súvisí, je, že program, ktorý vytvára zvukovú prezentáciu týchto článkov, má obmedzenie v množstve času, počas ktorého môže čítať a hovoriť. Každý z článkov sa musí zmestiť do tohto časového úseku. Už od začiatku tohto štúdia vás informujem, že si bude vyžadovať niekoľko článkov, aby sa ustanovila pravda predstavená siedmimi hromami. Teraz k desiatej kapitole.

> And I saw another mighty angel come down from heaven, clothed with a cloud: and a rainbow was upon his head, and his face was as it were the sun, and his feet as pillars of fire: And he had in his hand a little book open: and he set his right foot upon the sea, and his left foot on the earth, And cried with a loud voice, as when a lion roareth: and when he had cried, seven thunders uttered their voices. And when the seven thunders had uttered their voices, I was about to write: and I heard a voice from heaven saying unto me, Seal up those things which the seven thunders uttered, and write them not. And the angel which I saw stand upon the sea and upon the earth lifted up his hand to heaven, And sware by him that liveth for ever and ever, who created heaven, and the things that therein are, and the earth, and the things that therein are, and the sea, and the things which are therein, that there should be time no longer: But in the days of the voice of the seventh angel, when he shall begin to sound, the mystery of God should be finished, as he hath declared to his servants the prophets. And the voice which I heard from heaven spake unto me again, and said, Go and take the little book which is open in the hand of the angel which standeth upon the sea and upon the earth. And I went unto the angel, and said unto him, Give me the little book. And he said unto me, Take it, and eat it up; and it shall make thy belly bitter, but it shall be in thy mouth sweet as honey. And I took the little book out of the angel’s hand, and ate it up; and it was in my mouth sweet as honey: and as soon as I had eaten it, my belly was bitter. And he said unto me, Thou must prophesy again before many peoples, and nations, and tongues, and kings. Revelation 10:1–11.

> A videl som iného mocného anjela zostupovať z neba, odetého oblakom; nad hlavou mal dúhu a jeho tvár bola ako slnko a jeho nohy ako ohnivé stĺpy. V ruke mal otvorenú knižku; pravú nohu položil na more a ľavú na zem a zvolal mocným hlasom, ako keď reve lev. A keď zvolal, prehovorilo svojimi hlasmi sedem hromov. A keď sedem hromov prehovorilo svojimi hlasmi, chcel som písať; ale počul som hlas z neba, ktorý mi hovoril: Zapečať to, čo hovorilo sedem hromov, a nepíš to. A anjel, ktorého som videl stáť na mori a na zemi, zdvihol svoju ruku k nebu a prisahal na Toho, ktorý žije na veky vekov, ktorý stvoril nebo i to, čo je v ňom, i zem i to, čo je na nej, i more i to, čo je v ňom, že času už viac nebude; ale vo dňoch hlasu siedmeho anjela, keď začne trúbiť, dovŕši sa tajomstvo Božie, ako to zvestoval svojim sluhom, prorokom. A hlas, ktorý som počul z neba, znovu ku mne prehovoril a povedal: Choď, vezmi otvorenú knižku z ruky anjela, ktorý stojí na mori a na zemi. Išiel som teda k anjelovi a povedal som mu: Daj mi tú knižku. A povedal mi: Vezmi ju a zjedz ju; v tvojom bruchu zhorkne, ale v tvojich ústach bude sladká ako med. Vzal som teda knižku z ruky anjela a zjedol som ju; v mojich ústach bola sladká ako med, ale keď som ju zjedol, v mojom bruchu zhorkla. A povedal mi: Musíš zase prorokovať pred mnohými národmi, kmeňmi, jazykmi a kráľmi. Zjavenie 10:1–11.

Commenting on chapter ten, Sister White states:

V komentári k desiatej kapitole sestra Whiteová uvádza:

> “The mighty angel who instructed John was no less a personage than Jesus Christ. Setting His right foot on the sea, and His left upon the dry land, shows the part which He is acting in the closing scenes of the great controversy with Satan. This position denotes His supreme power and authority over the whole earth. The controversy had waxed stronger and more determined from age to age, and will continue to do so, to the concluding scenes when the masterly working of the powers of darkness shall reach their height. Satan, united with evil men, will deceive the whole world and the churches who receive not the love of the truth. But the mighty angel demands attention. He cries with a loud voice. He is to show the power and authority of His voice to those who have united with Satan to oppose the truth.

> „Mocný anjel, ktorý poučoval Jána, nebol nikto menší než Ježiš Kristus. To, že položil svoju pravú nohu na more a ľavú na suchú zem, ukazuje úlohu, ktorú zastáva v záverečných výjavoch veľkého sporu so satanom. Toto postavenie označuje Jeho zvrchovanú moc a autoritu nad celou zemou. Spor sa z veku na vek stával silnejším a rozhodnejším a bude tak pokračovať až po záverečné výjavy, keď majstrovské pôsobenie mocností temnosti dosiahne svoj vrchol. Satan, zjednotený so zlými ľuďmi, zvedie celý svet i cirkvi, ktoré neprijali lásku k pravde. Mocný anjel však vyžaduje pozornosť. Volá mocným hlasom. Má ukázať moc a autoritu svojho hlasu tým, ktorí sa spojili so satanom, aby odporovali pravde.“

> “After these seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’ These relate to future events which will be disclosed in their order. Daniel shall stand in his lot at the end of the days. John sees the little book unsealed. Then Daniel’s prophecies have their proper place in the first, second, and third angels’ messages to be given to the world. The unsealing of the little book was the message in relation to time.

> „Keď týchto sedem hromov prehovorilo svojimi hlasmi, prichádza Jánovi, tak ako Danielovi vzhľadom na malú knižku, príkaz: ‚Zapečať to, čo hovorilo sedem hromov.‘ To sa vzťahuje na budúce udalosti, ktoré budú zjavené vo svojom poriadku. Daniel povstane vo svojom údele na konci dní. Ján vidí malú knižku odpečatenú. Potom majú Danielove proroctvá svoje náležité miesto v posolstvách prvého, druhého a tretieho anjela, ktoré majú byť dané svetu. Odpečatenie malej knižky bolo posolstvom vo vzťahu k času.“

> “The books of Daniel and the Revelation are one. One is a prophecy, the other a revelation; one a book sealed, the other a book opened. John heard the mysteries which the thunders uttered, but he was commanded not to write them.

> Knihy Daniel a Zjavenie sú jedno. Jedna je proroctvom, druhá zjavením; jedna je knihou zapečatenou, druhá knihou otvorenou. Ján počul tajomstvá, ktoré vyslovili hromy, ale bolo mu prikázané, aby ich nezapísal.

> “The special light given to John which was expressed in the seven thunders was a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages. It was not best for the people to know these things, for their faith must necessarily be tested. In the order of God most wonderful and advanced truths would be proclaimed. The first and second angels’ messages were to be proclaimed, but no further light was to be revealed before these messages had done their specific work. This is represented by the angel standing with one foot on the sea, proclaiming with a most solemn oath that time should be no longer.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> „Osobitné svetlo dané Jánovi, ktoré bolo vyjadrené v siedmich hromoch, bolo načrtnutím udalostí, ktoré sa mali odohrať pod posolstvami prvého a druhého anjela. Nebolo najlepšie, aby ľud poznal tieto veci, lebo ich viera musela byť nevyhnutne skúšaná. V Božom poriadku mali byť hlásané najúžasnejšie a najvznešenejšie pravdy. Posolstvá prvého a druhého anjela mali byť zvestované, ale skôr, než tieto posolstvá vykonajú svoje osobitné dielo, nemalo byť zjavené nijaké ďalšie svetlo. To je znázornené anjelom, ktorý stojí jednou nohou na mori a s najslávnostnejšou prísahou vyhlasuje, že času už viac nebude.“ The Seventh-day Adventist Bible Commentary, zväzok 7, 971.

The “mighty angel” who descended on August 11, 1840 was Christ, and he had a message in his hand that John was told to eat. What John ate was a message, but it was distinctly a message that was to be taken to God’s people, and not the world. It is important to recognize who the target audience is in the passage, for even though Christ descended on August 11, 1840, marking the empowerment of the first angel’s message, and thus identifying when the first angel’s message would be carried to the entire world, the little book that John was to eat is identifying when Protestantism surrendered the mantle of Protestantism unto the Millerites. When Christ descended with the little book, He was terminating His covenant relationship with the church from the wilderness and simultaneously identifying the Millerite people as His new chosen covenant people. The Millerites were a people who had formerly not been the people of God. The prophets never contradict each other.

„Mocný anjel“, ktorý zostúpil 11. augusta 1840, bol Kristus a v ruke mal posolstvo, ktoré Ján dostal príkaz zjesť. To, čo Ján zjedol, bolo posolstvo, no bolo to zreteľne posolstvo, ktoré malo byť prinesené Božiemu ľudu, a nie svetu. Je dôležité rozpoznať, kto je v tomto úseku cieľovým adresátom, lebo hoci Kristus zostúpil 11. augusta 1840, čím označil zmocnenie posolstva prvého anjela, a tak určil, kedy bude posolstvo prvého anjela nesené celému svetu, knižka, ktorú mal Ján zjesť, označuje, kedy protestantizmus odovzdal plášť protestantizmu milleritom. Keď Kristus zostúpil s knižkou, ukončoval svoj zmluvný vzťah s cirkvou z púšte a súčasne označoval milleritský ľud za svoj nový vyvolený zmluvný ľud. Milleriti boli ľudom, ktorý predtým nebol Božím ľudom. Proroci si nikdy neprotirečia.

> And he said unto me, Son of man, stand upon thy feet, and I will speak unto thee. And the spirit entered into me wh en he spake unto me, and set me upon my feet, that I heard him that spake unto me. And he said unto me, Son of man, I send thee to the children of Israel, to a rebellious nation that hath rebelled against me: they and their fathers have transgressed against me, even unto this very day. For they are impudent children and stiffhearted. I do send thee unto them; and thou shalt say unto them, Thus saith the Lord God. And they, whether they will hear, or whether they will forbear, (for they are a rebellious house,) yet shall know that there hath been a prophet among them. And thou, son of man, be not afraid of them, neither be afraid of their words, though briers and thorns be with thee, and thou dost dwell among scorpions: be not afraid of their words, nor be dismayed at their looks, though they be a rebellious house. And thou shalt speak my words unto them, whether they will hear, or whether they will forbear: for they are most rebellious. But thou, son of man, hear what I say unto thee; Be not thou rebellious like that rebellious house: open thy mouth, and eat that I give thee. And when I looked, behold, an hand was sent unto me; and, lo, a roll of a book was therein; And he spread it before me; and it was written within and without: and there was written therein lamentations, and mourning, and woe. Moreover he said unto me, Son of man, eat that thou findest; eat this roll, and go speak unto the house of Israel. So I opened my mouth, and he caused me to eat that roll. And he said unto me, Son of man, cause thy belly to eat, and fill thy bowels with this roll that I give thee. Then did I eat it; and it was in my mouth as honey for sweetness. And he said unto me, Son of man, go, get thee unto the house of Israel, and speak with my words unto them. For thou art not sent to a people of a strange speech and of an hard language, but to the house of Israel; Not to many people of a strange speech and of an hard language, whose words thou canst not understand. Surely, had I sent thee to them, they would have hearkened unto thee. But the house of Israel will not hearken unto thee; for they will not hearken unto me: for all the house of Israel are impudent and hardhearted. Behold, I have made thy face strong against their faces, and thy forehead strong against their foreheads. As an adamant harder than flint have I made thy forehead: fear them not, neither be dismayed at their looks, though they be a rebellious house. Moreover he said unto me, Son of man, all my words that I shall speak unto thee receive in thine heart, and hear with thine ears. Ezekiel 2:1–3:10.

> I povedal mi: Syn človeka, postav sa na svoje nohy a budem hovoriť s tebou. A vošiel do mňa duch, keď ku mne hovoril, a postavil ma na moje nohy, aby som počul toho, ktorý ku mne hovoril. A povedal mi: Syn človeka, posielam ťa k synom Izraelovým, k odbojnému národu, ktorý sa vzbúril proti mne; oni i ich otcovia sa previnili proti mne až do tohoto dňa. Lebo sú to deti bezočivé a tvrdého srdca. Posielam ťa k nim a povieš im: Takto hovorí Pán Hospodin. A oni, či už budú počúvať, alebo či upustia, — lebo sú domom odbojným — predsa poznajú, že bol medzi nimi prorok. A ty, syn človeka, neboj sa ich ani sa neboj ich slov, hoci sú s tebou tŕnie a bodľačie a bývaš medzi škorpiónmi; neboj sa ich slov ani sa nestrachuj ich pohľadov, hoci sú domom odbojným. A budeš im hovoriť moje slová, či už budú počúvať, alebo či upustia, lebo sú veľmi odbojní. Ale ty, syn človeka, počuj, čo ti hovorím: Nebuď odbojný ako ten odbojný dom; otvor svoje ústa a zjedz, čo ti dávam. A keď som sa pozrel, hľa, ruka bola vystretá ku mne, a hľa, v nej bol zvitok knihy. A rozvinul ho predo mnou; a bol popísaný zvnútra i zvonka, a bolo na ňom napísané: náreky, kvílenie a beda. A povedal mi: Syn človeka, zjedz, čo nájdeš; zjedz tento zvitok a choď, hovor domu Izraelovmu. Otvoril som teda svoje ústa a dal mi zjesť ten zvitok. A povedal mi: Syn človeka, nasýť svoje brucho a naplň svoje vnútro týmto zvitkom, ktorý ti dávam. Vtedy som ho zjedol a v mojich ústach bol sladký ako med. A povedal mi: Syn človeka, choď, vojdi k domu Izraelovmu a hovor im mojimi slovami. Lebo nie si poslaný k ľudu nezrozumiteľnej reči a ťažkého jazyka, ale k domu Izraelovmu; nie k mnohým národom nezrozumiteľnej reči a ťažkého jazyka, ktorých slovám nemôžeš rozumieť. Keby som ťa iste poslal k nim, oni by ťa boli počúvali. Ale dom Izraelov ťa nebude počúvať, lebo nechcú počúvať mňa; lebo celý dom Izraelov je bezočivý a tvrdého srdca. Hľa, urobil som tvoju tvár pevnou proti ich tváram a tvoje čelo pevným proti ich čelám. Ako diamant, tvrdší než kremeň, som urobil tvoje čelo; neboj sa ich ani sa nestrachuj ich pohľadov, hoci sú domom odbojným. A ešte mi povedal: Syn človeka, všetky moje slová, ktoré ti budem hovoriť, prijmi do svojho srdca a počúvaj svojimi ušami. Ezechiel 2:1–3:10.

When Christ descended with the little book which John took and ate, it was in his “mouth as honey for sweetness.” John the Revelator and Ezekiel, both take a message from Christ’s “hand.” Ezekiel, and therefore John had a message to deliver to “the house of Israel,” not to those outside of Israel. If those outside Israel would have heard the message, they would have accepted it, but not Israel, for “all the house” of Israel “are impudent and hardhearted.” The complete house of Israel (all the house) was totally rebellious. Israel in 1840 was represented in Revelation chapter ten as the church in the wilderness. They had filled the cup of their probationary time.

Keď Kristus zostúpil s malou knižkou, ktorú Ján vzal a zjedol, bola v jeho „ústach sladká ako med“. Ján Zjaviteľ i Ezechiel prijímajú posolstvo z Kristovej „ruky“. Ezechiel, a teda aj Ján, mali odovzdať posolstvo „domu Izraela“, nie tým, ktorí sú mimo Izraela. Keby boli toto posolstvo počuli tí, ktorí sú mimo Izraela, prijali by ho, ale nie Izrael, lebo „celý dom“ Izraela „je bezočivý a tvrdého srdca“. Celý dom Izraela (celý dom) bol úplne vzbúrený. Izrael bol v roku 1840 v desiatej kapitole Zjavenia predstavený ako cirkev na púšti. Naplnili kalich svojho času skúšky.

Though the message would not be heard by Israel, the prophet was still commanded to take them the message of the little book, for the purpose of holding them accountable for rejecting the light of the first angel. In the books of judgment, they were to be held accountable for refusing to hear the message of the “prophet” that had been “among them.” Rejecting the prophet is to reject the message that had been given to the prophet by the angel Gabriel, who had himself received that message from Christ, who had received it from the Father. When Christ descended with the message of the little book in His hand it paralleled when the Holy Spirit descended at His baptism. That had been prefigured by Moses at the burning bush, and that very same waymark that exists in every reformatory movement.

Hoci Izrael posolstvo nepočúval, prorokovi bolo predsa prikázané priniesť im posolstvo malej knižky, aby boli braní na zodpovednosť za odmietnutie svetla prvého anjela. V knihách súdu mali byť braní na zodpovednosť za to, že odmietli počuť posolstvo „proroka“, ktorý bol „medzi nimi“. Odmietnuť proroka znamená odmietnuť posolstvo, ktoré bolo prorokovi dané anjelom Gabrielom, ktorý sám prijal toto posolstvo od Krista, ktorý ho prijal od Otca. Keď Kristus zostúpil s posolstvom malej knižky vo svojej ruke, bolo to paralelou k tomu, keď pri jeho krste zostúpil Duch Svätý. To bolo predobrazené Mojžišom pri horiacom kre a je to ten istý medzník, ktorý jestvuje v každom reformačnom hnutí.

> “The work of God in the earth presents, from age to age, a striking similarity in every great reformation or religious movement. The principles of God’s dealing with men are ever the same. The important movements of the present have their parallel in those of the past, and the experience of the church in former ages has lessons of great value for our own time.” The Great Controversy, 343.

> „Božie dielo na zemi vykazuje od veku k veku pozoruhodnú podobnosť v každej veľkej reformácii alebo náboženskom hnutí. Zásady Božieho zaobchádzania s ľuďmi sú stále tie isté. Významné hnutia prítomnosti majú svoju paralelu v tých minulých a skúsenosť cirkvi v predošlých vekoch obsahuje pre našu dobu veľmi cenné poučenia.“ The Great Controversy, 343.

The demise of the Ottoman supremacy on August 11, 1840, (which is when John and Ezekiel ate the little book that was in Christ’s “hand,”) marks the “empowerment” of the first angel’s message that had “arrived” at the “time of the end” in 1798. It was “empowered” by the confirmation of the premier prophetic rule of the Millerites; the year for a day principle. Christ then began to erect the Millerite temple foundation, as He had done at His baptism.

Pád osmanskej nadvlády 11. augusta 1840 (čo je čas, keď Ján a Ezechiel zjedli malú knižku, ktorá bola v Kristovej „ruke“) označuje „splnomocnenie“ posolstva prvého anjela, ktoré „prišlo“ v „čase konca“ roku 1798. Bolo „splnomocnené“ potvrdením hlavného prorockého pravidla milleritov; zásady rok za deň. Kristus potom začal budovať základ Milleritského chrámu, tak ako to urobil pri svojom krste.

> “Nathanael’s wavering faith was now strengthened, and he answered and said, ‘Rabbi, thou art the son of God; thou art the King of Israel. Jesus answered and said unto him, Because I said unto thee, I saw thee under the fig tree, believest thou? Thou shalt see greater things than these. And he saith unto him, Verily, verily, I say unto you, Hereafter ye shall see Heaven open, and the angels of God ascending and descending upon the Son of Man.’

> „Natanielova kolísajúca viera sa teraz upevnila a odpovedal a riekol: ‚Rabbi, ty si Syn Boží; ty si Kráľ Izraela.‘ Ježiš mu odpovedal a povedal: ‚Veríš preto, že som ti povedal: Videl som ťa pod figovníkom? Uvidíš väčšie veci než tieto.‘ A povedal mu: ‚Veru, veru, hovorím vám: Odteraz uvidíte otvorené nebo a anjelov Božích vystupovať a zostupovať na Syna človeka.‘“

> “In these first few disciples the foundation of the Christian church was being laid by individual effort. John first directed two of his disciples to Christ. Then one of these finds a brother, and brings him to Christ. He then calls Philip to follow him, and he went in search of Nathanael.” Spirit of Prophecy, volume 2, 66.

> „V týchto prvých niekoľkých učeníkoch sa prostredníctvom osobného úsilia kládol základ kresťanskej cirkvi. Ján najprv nasmeroval dvoch zo svojich učeníkov ku Kristovi. Potom jeden z nich nájde brata a privedie ho ku Kristovi. Nato povolal Filipa, aby ho nasledoval, a on išiel hľadať Natanaela.“ Spirit of Prophecy, zväzok 2, 66.

When Christ descended on August 11, 1840 with the little book open in His hand, it had been prefigured in the reform movement of Christ’s earthly history, for every reform movement possesses the identical waymarks. Moses and the reformatory movement he led out in had the same waymark. The experience of Moses at the burning bush typified the Holy Spirit descending at Christ baptism, that in turn typified 1840, which in turn typifies September 11, 2001 when the mighty angel of Revelation eighteen descended.

Keď Kristus 11. augusta 1840 zostúpil s otvorenou knižkou vo svojej ruke, bolo to predobrazené v reformnom hnutí pozemských dejín Krista, lebo každé reformné hnutie má tie isté medzníky. Mojžiš a reformné hnutie, ktoré vyviedol, mali ten istý medzník. Skúsenosť Mojžiša pri horiacom kre typologicky predznamenala zostúpenie Ducha Svätého pri Kristovom krste, čo zasa predznamenávalo rok 1840, ktorý zasa predznamenáva 11. september 2001, keď zostúpil mocný anjel zo Zjavenia osemnástej kapitoly.

The “arrival” of the first angel’s message, and the “arrival” of the second angel’s message and the “arrival” of the third angel’s message are all represented by angels. The first angel has a little book in his hand, the second had a writing in his hand and the third had a parchment in his hand. Upon the testimony of two or three a truth is established. All three angels, whether at their arrival or empowerment have a message in their hand.

„Príchod“ posolstva prvého anjela, „príchod“ posolstva druhého anjela a „príchod“ posolstva tretieho anjela sú všetky znázornené anjelmi. Prvý anjel má v ruke malú knižku, druhý mal v ruke spis a tretí mal v ruke pergamen. Na svedectve dvoch alebo troch sa potvrdzuje pravda. Všetci traja anjeli, či už pri svojom príchode alebo pri svojom zmocnení, majú v ruke posolstvo.

John and Ezekiel represent those that ate the message when the first angel’s message was “empowered,” which is a different historical waymark than when the first angel’s message “arrived” in 1798.

Ján a Ezechiel predstavujú tých, ktorí prijali posolstvo, keď bolo posolstvo prvého anjela „zmocnené“, čo je odlišný historický medzník od chvíle, keď posolstvo prvého anjela „prišlo“ v roku 1798.

The difference between the “arrival” of a message and its “empowerment” is an extremely important distinction to note. As we consider the following passage take note that the purpose of the first angel is identical to the purpose of the angel in Revelation eighteen that lightens the earth with his glory. Also note that each message causes a division producing two classes of worshippers.

Rozdiel medzi „príchodom“ posolstva a jeho „splnomocnením“ je nesmierne dôležitý rozdiel, ktorý si treba všimnúť. Keď budeme uvažovať o nasledujúcom úryvku, všimnime si, že účel prvého anjela je totožný s účelom anjela zo Zjavenia osemnástej kapitoly, ktorý osvecuje zem svojou slávou. Všimnime si tiež, že každé posolstvo spôsobuje rozdelenie a vytvára dve triedy uctievačov.

> “I was shown the interest which all heaven had taken in the work going on upon the earth. Jesus commissioned a mighty angel [the first angel] to descend and warn the inhabitants of the earth to prepare for His second appearing. As the angel left the presence of Jesus in heaven, an exceedingly bright and glorious light went before him. I was told that his mission was to lighten the earth with his glory and warn man of the coming wrath of God. Multitudes received the light. Some of these seemed to be very solemn, while others were joyful and enraptured. All who received the light turned their faces toward heaven and glorified God. Though it was shed upon all, some merely came under its influence, but did not heartily receive it. Many were filled with great wrath. Ministers and people united with the vile and stoutly resisted the light shed by the mighty angel. But all who received it withdrew from the world and were closely united with one another.

> „Bolo mi ukázané, aký záujem malo celé nebo o dielo prebiehajúce na zemi. Ježiš poveril mocného anjela [prvého anjela], aby zostúpil a varoval obyvateľov zeme, aby sa pripravili na Jeho druhý príchod. Keď anjel opúšťal prítomnosť Ježiša v nebi, pred ním išlo nesmierne jasné a slávne svetlo. Bolo mi povedané, že jeho poslaním je osvietiť zem svojou slávou a varovať človeka pred prichádzajúcim Božím hnevom. Zástupy prijali toto svetlo. Niektorí z nich sa zdali byť veľmi vážni, zatiaľ čo iní boli radostní a unesení. Všetci, ktorí prijali svetlo, obrátili svoje tváre k nebu a oslavovali Boha. Hoci bolo rozliate na všetkých, niektorí sa len dostali pod jeho vplyv, ale neprijali ho zo srdca. Mnohí boli naplnení veľkým hnevom. Kazatelia i ľud sa spojili s bezbožnými a urputne odporovali svetlu, ktoré šíril mocný anjel. Ale všetci, ktorí ho prijali, sa oddelili od sveta a boli úzko spojení jeden s druhým.

> “Satan and his angels were busily engaged in seeking to attract the minds of as many as possible from the light. The company who rejected it were left in darkness. I saw the angel of God watching with the deepest interest His professed people, to record the character which they developed as the message of heavenly origin was presented to them. And as very many who professed love for Jesus turned from the heavenly message with scorn, derision, and hatred, an angel with a parchment in his hand made the shameful record. All heaven was filled with indignation that Jesus should be thus slighted by His professed followers.

> „Satan a jeho anjeli boli horlivo zamestnaní úsilím odvrátiť mysle čo najväčšieho počtu ľudí od svetla. Skupina, ktorá ho zavrhla, bola ponechaná v tme. Videla som Božieho anjela, ako s najhlbším záujmom bdel nad Jeho vyznávajúcim ľudom, aby zaznamenal charakter, ktorý si utváral, keď mu bolo predkladané posolstvo nebeského pôvodu. A keď sa veľmi mnohí, ktorí vyznávali lásku k Ježišovi, odvrátili od nebeského posolstva s pohŕdaním, výsmechom a nenávisťou, anjel so zvitkom v ruke urobil ten hanebný záznam. Celé nebo bolo naplnené rozhorčením, že Ježiš bol takto znevažovaný svojimi vyznávajúcimi nasledovníkmi.‟

> “I saw the disappointment of the trusting ones, as they did not see their Lord at the expected time. It had been God’s purpose to conceal the future and to bring His people to a point of decision. Without the preaching of definite time for the coming of Christ, the work designed of God would not have been accomplished. Satan was leading very many to look far in the future for the great events connected with the judgment and the end of probation. It was necessary that the people be brought to seek earnestly for a present preparation.

> „Videla som sklamanie tých, ktorí dôverovali, keďže neuzreli svojho Pána v očakávanom čase. Božím zámerom bolo ukryť budúcnosť a priviesť svoj ľud k bodu rozhodnutia. Bez kázania určitého času Kristovho príchodu by sa dielo, ktoré Boh zamýšľal, nebolo uskutočnilo. Satan viedol veľmi mnohých k tomu, aby hľadeli ďaleko do budúcnosti na veľké udalosti spojené so súdom a s koncom času milosti. Bolo nevyhnutné, aby bol ľud privedený k tomu, aby úprimne hľadal prítomnú pripravenosť.“

> “As the time passed, those who had not fully received the light of the angel united with those who had despised the message, and they turned upon the disappointed ones with ridicule. Angels marked the situation of Christ’s professed followers. The passing of the definite time had tested and proved them, and very many were weighed in the balance and found wanting. They loudly claimed to be Christians, yet in almost every particular failed to follow Christ. Satan exulted at the state of the professed followers of Jesus.

> Keď čas plynul, tí, ktorí svetlo anjela neprijali v plnosti, sa spojili s tými, ktorí posolstvom pohŕdli, a obrátili sa proti sklamaným s posmechom. Anjeli zaznamenali stav tých, ktorí sa hlásili ku Kristovi ako Jeho nasledovníci. Uplynutie určeného času ich vyskúšalo a dokázalo, akí sú, a veľmi mnohí boli odvážení na váhach a našli sa nedostatoční. Nahlas vyznávali, že sú kresťanmi, no takmer v každom ohľade zlyhávali v nasledovaní Krista. Satan jasal nad stavom tých, ktorí sa hlásili k Ježišovi ako k svojim nasledovníkom.

> “He had them in his snare. He had led the majority to leave the straight path, and they were attempting to climb up to heaven some other way. Angels saw the pure and holy mixed up with sinners in Zion and with world-loving hypocrites. They had watched over the true disciples of Jesus; but the corrupt were affecting the holy. Those whose hearts burned with an intense desire to see Jesus were forbidden by their professed brethren to speak of His coming. Angels viewed the scene and sympathized with the remnant who loved the appearing of their Lord.

> „Mal ich vo svojom osídle. Priviedol väčšinu k tomu, aby opustila úzku cestu, a oni sa pokúšali vystúpiť do neba inou cestou. Anjeli videli čistých a svätých pomiešaných v Sione s hriešnikmi a so svet milujúcimi pokrytcami. Boli bdelými strážcami nad pravými Ježišovými učeníkmi; skazení však pôsobili na svätých. Tým, ktorých srdcia horeli vrúcnou túžbou uzrieť Ježiša, ich samozvaní bratia zakazovali hovoriť o Jeho príchode. Anjeli hľadeli na tento výjav a spolucítili s ostatkom, ktorý miloval zjavenie svojho Pána.“

> “Another mighty angel [the second angel] was commissioned to descend to earth. Jesus placed in his hand a writing, and as he came to the earth, he cried, ‘Babylon is fallen, is fallen.’ Then I saw the disappointed ones again raise their eyes to heaven, looking with faith and hope for their Lord’s appearing. But many seemed to remain in a stupid state, as if asleep; yet I could see the trace of deep sorrow upon their countenances. The disappointed ones saw from the Scriptures that they were in the tarrying time, and that they must patiently wait the fulfillment of the vision. The same evidence which led them to look for their Lord in 1843, led them to expect Him in 1844. Yet I saw that the majority did not possess that energy which marked their faith in 1843. Their disappointment had dampened their faith.

> „Iný mocný anjel [druhý anjel] bol poverený zostúpiť na zem. Ježiš mu vložil do ruky spis a keď prichádzal na zem, zvolal: ‚Padol Babylon, padol.‘ Potom som videla, ako sklamaní opäť pozdvihli svoje oči k nebu a s vierou a nádejou očakávali zjavenie svojho Pána. Mnohí sa však zdali zotrvávať v otupenom stave, akoby spali; a predsa som na ich tvárach mohla vidieť stopy hlbokého zármutku. Sklamaní zo Písma spoznali, že sa nachádzajú v čase meškania a že musia trpezlivo čakať na naplnenie videnia. Tie isté dôkazy, ktoré ich viedli k tomu, aby očakávali svojho Pána v roku 1843, ich viedli k tomu, aby Ho očakávali v roku 1844. Predsa som však videla, že väčšina nemala tú silu, ktorá charakterizovala ich vieru v roku 1843. Ich sklamanie utlmilo ich vieru.“

> “As the people of God united in the cry of the second angel, the heavenly host marked with the deepest interest the effect of the message. They saw many who bore the name of Christians turn with scorn and derision upon those who had been disappointed. As the words fell from mocking lips, ‘You have not gone up yet!’ an angel wrote them. Said the angel, ‘They mock God.’ I was pointed back to a similar sin committed in ancient times. Elijah had been translated to heaven, and his mantle had fallen upon Elisha. Then wicked youth, who had learned from their parents to despise the man of God, followed Elisha, and mockingly cried, ‘Go up, thou bald head; go up, thou bald head.’ In thus insulting His servant, they insulted God and met their punishment then and there. In like manner, those who have scoffed and mocked at the idea of the saints’ going up, will be visited with the wrath of God, and will be made to feel that it is not a light thing to trifle with their Maker.

> „Keď sa Boží ľud zjednotil vo volaní druhého anjela, nebeské zástupy s najhlbším záujmom sledovali účinok tohto posolstva. Videli mnohých, ktorí niesli meno kresťanov, ako sa s opovrhnutím a posmechom obracali proti tým, ktorí boli sklamaní. Keď z posmešných pier zazneli slová: ‚Ešte ste nevystúpili!‘, anjel si ich zapísal. Anjel povedal: ‚Posmievajú sa Bohu.‘ Bola som upozornená na podobný hriech spáchaný v dávnych časoch. Eliáš bol vzatý do neba a jeho plášť padol na Elizea. Vtedy bezbožná mládež, ktorá sa od svojich rodičov naučila pohŕdať Božím mužom, išla za Elizeom a posmešne kričala: ‚Vystúp, lysina; vystúp, lysina.‘ Tým, že takto urážali Jeho služobníka, urážali Boha a svoj trest ich zastihol hneď na tom mieste. Podobne aj tí, ktorí sa vysmievali a posmievali myšlienke vystúpenia svätých, budú navštívení Božím hnevom a bude im dané pocítiť, že nie je ľahkou vecou zahrávať sa so svojím Stvoriteľom.

> “Jesus commissioned other angels to fly quickly to revive and strengthen the drooping faith of His people and prepare them to understand the message of the second angel and the important move which was soon to be made in heaven. I saw these angels receive great power and light from Jesus and fly quickly to earth to fulfill their commission to aid the second angel in his work. A great light shone upon the people of God as the angels cried, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him.’ Then I saw these disappointed ones rise and in harmony with the second angel proclaim, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him.’ The light from the angels penetrated the darkness everywhere. Satan and his angels sought to hinder this light from spreading and having its designed effect. They contended with the angels from heaven, telling them that God had deceived the people, and that with all their light and power they could not make the world believe that Christ was coming. But notwithstanding Satan strove to hedge up the way and draw the minds of the people from the light, the angels of God continued their work….

> „Ježiš poveril iných anjelov, aby rýchlo leteli oživiť a posilniť ochabujúcu vieru svojho ľudu a pripraviť ho na pochopenie posolstva druhého anjela a dôležitého pohybu, ktorý sa mal čoskoro uskutočniť v nebi. Videl(a) som, ako títo anjeli prijali od Ježiša veľkú moc a svetlo a rýchlo leteli na zem, aby splnili svoje poverenie pomôcť druhému anjelovi v jeho diele. Na Boží ľud zažiarilo veľké svetlo, keď anjeli volali: ‚Hľa, Ženích prichádza; vyjdite Mu v ústrety.‘ Potom som videl(a), ako títo sklamaní povstali a v súlade s druhým anjelom hlásali: ‚Hľa, Ženích prichádza; vyjdite Mu v ústrety.‘ Svetlo od anjelov prenikalo tmou všade. Satan a jeho anjeli sa usilovali zabrániť šíreniu tohto svetla a tomu, aby dosiahlo svoj zamýšľaný účinok. Sporili sa s nebeskými anjelmi a hovorili im, že Boh oklamal ľud a že so všetkým svojím svetlom a mocou nedokážu prinútiť svet uveriť, že Kristus prichádza. No napriek tomu, že sa satan usiloval zatarasiť cestu a odvrátiť mysle ľudí od svetla, Boží anjeli pokračovali vo svojom diele….“

> “As the ministration of Jesus closed in the holy place, and He passed into the holiest, and stood before the ark containing the law of God, He sent another mighty angel with a third message to the world. A parchment was placed in the angel’s hand, and as he descended to the earth in power and majesty, he proclaimed a fearful warning, with the most terrible threatening ever borne to man. This message was designed to put the children of God upon their guard, by showing them the hour of temptation and anguish that was before them. Said the angel, ‘They will be brought into close combat with the beast and his image. Their only hope of eternal life is to remain steadfast. Although their lives are at stake, they must hold fast the truth.’ The third angel closes his message thus: ‘Here is the patience of the saints: here are they that keep the commandments of God, and the faith of Jesus.’ As he repeated these words, he pointed to the heavenly sanctuary. The minds of all who embrace this message are directed to the most holy place, where Jesus stands before the ark, making His final intercession for all those for whom mercy still lingers and for those who have ignorantly broken the law of God. This atonement is made for the righteous dead as well as for the righteous living. It includes all who died trusting in Christ, but who, not having received the light upon God’s commandments, had sinned ignorantly in transgressing its precepts.” Early Writings, 245–254.

> „Keď sa služba Ježiša skončila vo svätyni a On prešiel do veľsvätyne a postavil sa pred archu obsahujúcu Boží zákon, poslal svetu iného mocného anjela s tretím posolstvom. Do ruky anjela bol vložený zvitok a keď zostupoval na zem v moci a velebnosti, ohlasoval strašné varovanie s najhrozivejšou hrozbou, aká kedy bola človeku zverená. Toto posolstvo malo Božie deti uviesť do stavu bdelosti tým, že im ukáže hodinu pokušenia a súženia, ktorá bola pred nimi. Anjel povedal: ‚Budú privedení do tesného zápasu so šelmou a jej obrazom. Ich jedinou nádejou na večný život je zostať neochvejní. Hoci je v stávke ich život, musia sa pevne držať pravdy.‘ Tretí anjel uzatvára svoje posolstvo takto: ‚Tu je trpezlivosť svätých; tu sú tí, čo zachovávajú Božie prikázania a vieru Ježišovu.‘ Keď tieto slová opakoval, ukázal na nebeskú svätyňu. Myseľ všetkých, ktorí prijímajú toto posolstvo, je upriamená na veľsvätyňu, kde Ježiš stojí pred archou a koná svoj posledný príhovor za všetkých, pre ktorých milosrdenstvo ešte zotrváva, a za tých, ktorí z nevedomosti prestúpili Boží zákon. Toto zmierenie sa koná za spravodlivých mŕtvych, ako aj za spravodlivých živých. Zahŕňa všetkých, ktorí zomreli v dôvere v Krista, ale keďže neprijali svetlo o Božích prikázaniach, zhrešili z nevedomosti tým, že prestúpili jeho ustanovenia.“ Early Writings, 245–254.

A few pages later in the same book, addressing the same concepts just referred to, Sister White identifies that the rejection of the three messages in Millerite history had been typified in the history of Christ. She there provides two witnesses that identify a progressive testing process that requires victory at each test in order to proceed to the next test.

O niekoľko strán ďalej v tej istej knihe, keď sa sestra Whiteová zaoberá tými istými pojmami, na ktoré bolo práve poukázané, uvádza, že odmietnutie troch posolstiev v milleritských dejinách bolo predobrazené v dejinách Krista. Na tom mieste predkladá dvoch svedkov, ktorí označujú postupný proces skúšania, vyžadujúci víťazstvo v každej skúške, aby bolo možné postúpiť k nasledujúcej skúške.

> “I saw a company who stood well-guarded and firm, giving no countenance to those who would unsettle the established faith of the body. God looked upon them with approbation. I was shown three steps—the first, second, and third angels’ messages. Said my accompanying angel, ‘Woe to him who shall move a block or stir a pin of these messages. The true understanding of these messages is of vital importance. The destiny of souls hangs upon the manner in which they are received.’ I was again brought down through these messages, and saw how dearly the people of God had purchased their experience. It had been obtained through much suffering and severe conflict. God had led them along step by step, until He had placed them upon a solid, immovable platform. I saw individuals approach the platform and examine the foundation. Some with rejoicing immediately stepped upon it. Others commenced to find fault with the foundation. They wished improvements made, and then the platform would be more perfect, and the people much happier. Some stepped off the platform to examine it and declared it to be laid wrong. But I saw that nearly all stood firm upon the platform and exhorted those who had stepped off to cease their complaints; for God was the Master Builder, and they were fighting against Him. They recounted the wonderful work of God, which had led them to the firm platform, and in union raised their eyes to heaven and with a loud voice glorified God. This affected some of those who had complained and left the platform, and they with humble look again stepped upon it.

> „Videla som zástup, ktorý stál dobre chránený a pevný, nedávajúc nijakú podporu tým, ktorí by chceli rozkolísať ustálenú vieru tela. Boh na nich hľadel so zaľúbením. Boli mi ukázané tri stupne — posolstvá prvého, druhého a tretieho anjela. Môj sprievodný anjel povedal: ‚Beda tomu, kto by pohol čo i len kvádrom alebo pootočil čo len kolíkom v týchto posolstvách. Pravé porozumenie týmto posolstvám má životne dôležitý význam. Osud duší visí na spôsobe, akým sú prijímané.‘ Znovu som bola vedená cez tieto posolstvá a videla som, ako draho ľud Boží zaplatil za svoju skúsenosť. Bola získaná skrze mnoho utrpenia a ťažkého zápasu. Boh ich viedol krok za krokom, až ich postavil na pevnú, nepohnuteľnú plošinu. Videla som jednotlivcov, ako pristupovali k plošine a skúmali jej základ. Niektorí na ňu s radosťou ihneď vystúpili. Iní začali hľadať chyby na základe. Chceli, aby sa urobili vylepšenia, a potom by plošina bola dokonalejšia a ľud oveľa šťastnejší. Niektorí zišli z plošiny, aby ju preskúmali, a vyhlasovali, že je položená nesprávne. Videla som však, že takmer všetci stáli na plošine pevne a napomínali tých, ktorí z nej zišli, aby prestali so svojimi sťažnosťami; lebo Boh bol Majstrom staviteľom a oni bojovali proti Nemu. Rozprávali o podivuhodnom Božom diele, ktoré ich priviedlo na pevnú plošinu, a jednomyseľne pozdvihli svoje oči k nebu a mocným hlasom oslavovali Boha. To zapôsobilo na niektorých z tých, ktorí sa sťažovali a opustili plošinu, a oni s pokorným výrazom znova vystúpili na ňu.

> “I was pointed back to the proclamation of the first advent of Christ. John was sent in the spirit and power of Elijah [typifying the first angel’s message] to prepare the way of Jesus. Those who rejected the testimony of John were not benefited by the teachings of Jesus [typifying the second angel’s message]. Their opposition to the message that foretold His coming placed them where they could not readily receive the strongest evidence that He was the Messiah. Satan led on those who rejected the message of John to go still farther, to reject and crucify Christ [typifying the third angel’s message]. In doing this they placed themselves where they could not receive the blessing on the day of Pentecost, [typifying the angel of Revelation eighteen] which would have taught them the way into the heavenly sanctuary. The rending of the veil of the temple showed that the Jewish sacrifices and ordinances would no longer be received. The great Sacrifice had been offered and had been accepted, and the Holy Spirit which descended on the day of Pentecost carried the minds of the disciples from the earthly sanctuary to the heavenly, where Jesus had entered by His own blood, to shed upon His disciples the benefits of His atonement. But the Jews were left in total darkness. They lost all the light which they might have had upon the plan of salvation, and still trusted in their useless sacrifices and offerings. The heavenly sanctuary had taken the place of the earthly, yet they had no knowledge of the change. Therefore they could not be benefited by the mediation of Christ in the holy place.

> „Bola som obrátená späť k zvestovaniu prvého príchodu Krista. Ján bol poslaný v duchu a moci Eliáša [predobrazujúc posolstvo prvého anjela], aby pripravil cestu Ježišovi. Tí, ktorí odmietli Jánovo svedectvo, nemali úžitok z Ježišovho učenia [predobrazujúceho posolstvo druhého anjela]. Ich odpor proti posolstvu, ktoré predpovedalo Jeho príchod, ich postavil tam, kde nemohli ľahko prijať najsilnejší dôkaz, že On je Mesiáš. Satan viedol tých, ktorí odmietli Jánovo posolstvo, aby šli ešte ďalej, odmietli a ukrižovali Krista [predobrazujúceho posolstvo tretieho anjela]. Týmto sa postavili tam, kde nemohli prijať požehnanie v deň Letníc [predobrazujúci anjela zo zjavenia osemnástej kapitoly], ktoré by ich bolo naučilo ceste do nebeskej svätyne. Roztrhnutie chrámovej opony ukázalo, že židovské obete a obrady už viac nebudú prijímané. Veľká Obeť bola prinesená a prijatá a Duch Svätý, ktorý zostúpil v deň Letníc, obrátil mysle učeníkov od pozemskej svätyne k nebeskej, kam Ježiš vošiel svojou vlastnou krvou, aby na svojich učeníkov vylial dobrodenia svojho zmierenia. Židia však zostali v úplnej tme. Stratili všetko svetlo, ktoré mohli mať o pláne spasenia, a naďalej dôverovali svojim neužitočným obetiam a darom. Nebeská svätyňa zaujala miesto pozemskej, oni však o tejto zmene nemali nijaké poznanie. Preto nemohli mať úžitok z Kristovho prostredníctva vo svätom oddelení.

> “Many look with horror at the course of the Jews in rejecting and crucifying Christ; and as they read the history of His shameful abuse, they think they love Him, and would not have denied Him as did Peter, or crucified Him as did the Jews. But God who reads the hearts of all, has brought to the test that love for Jesus which they professed to feel. All heaven watched with the deepest interest the reception of the first angel’s message. But many who professed to love Jesus, and who shed tears as they read the story of the cross, derided the good news of His coming. Instead of receiving the message with gladness, they declared it to be a delusion. They hated those who loved His appearing and shut them out of the churches. Those who rejected the first message could not be benefited by the second; neither were they benefited by the midnight cry, which was to prepare them to enter with Jesus by faith into the most holy place of the heavenly sanctuary. And by rejecting the two former messages, they have so darkened their understanding that they can see no light in the third angel’s message, which shows the way into the most holy place. I saw that as the Jews crucified Jesus, so the nominal churches had crucified these messages, and therefore they have no knowledge of the way into the most holy, and they cannot be benefited by the intercession of Jesus there. Like the Jews, who offered their useless sacrifices, they offer up their useless prayers to the apartment which Jesus has left; and Satan, pleased with the deception, assumes a religious character, and leads the minds of these professed Christians to himself, working with his power, his signs and lying wonders, to fasten them in his snare.” Early Writings, 258–261.

> „Mnohí s hrôzou hľadia na počínanie Židov pri odmietnutí a ukrižovaní Krista; a keď čítajú dejiny o Jeho potupnom týraní, myslia si, že Ho milujú a že by Ho neboli zapreli ako Peter ani ukrižovali ako Židia. Ale Boh, ktorý skúma srdcia všetkých, podrobil skúške tú lásku k Ježišovi, o ktorej vyznávali, že ju cítia. Celé nebo s najhlbším záujmom sledovalo prijatie posolstva prvého anjela. Mnohí však, ktorí vyznávali, že milujú Ježiša, a ktorí ronili slzy pri čítaní príbehu o kríži, sa vysmievali dobrej zvesti o Jeho príchode. Namiesto toho, aby posolstvo prijali s radosťou, vyhlasovali, že je to klam. Nenávideli tých, ktorí milovali Jeho zjavenie, a vylučovali ich z cirkví. Tí, ktorí odmietli prvé posolstvo, nemohli mať úžitok z druhého; ani nemali úžitok z polnočného volania, ktoré ich malo pripraviť, aby vierou vošli s Ježišom do svätyne svätých nebeskej svätyne. A tým, že odmietli dve predchádzajúce posolstvá, natoľko zatemnili svoje porozumenie, že nevidia nijaké svetlo v posolstve tretieho anjela, ktoré ukazuje cestu do svätyne svätých. Videla som, že tak ako Židia ukrižovali Ježiša, tak aj menovité cirkvi ukrižovali tieto posolstvá, a preto nepoznajú cestu do svätyne svätých a nemôžu mať úžitok z Ježišovej príhovornej služby tam. Ako Židia, ktorí prinášali svoje neužitočné obete, aj oni predkladajú svoje neužitočné modlitby do oddelenia, ktoré Ježiš opustil; a satan, potešený týmto klamom, na seba berie náboženský charakter a obracia myseľ týchto údajných kresťanov k sebe, pôsobiac svojou mocou, svojimi znameniami a lživými zázrakmi, aby ich pevne držal vo svojej osídle.“ Early Writings, 258–261.

The passages from the book Early Writings have been repeatedly taught through the ministry of Future for America. But there are truths these passages illustrate that have been unnoticed.

Pasáže z knihy Early Writings boli opakovane vyučované prostredníctvom služby Future for America. Sú však pravdy, ktoré tieto pasáže ilustrujú a ktoré zostali nepovšimnuté.

The waymarks of the history of the Millerite movement are established upon several reformatory movements in the Bible. Without some familiarity with the waymarks found in every reformatory movement, it is fairly improbable that someone would understand the significance of the distinction of when a message “arrives” and when it is “empowered.” It is also probable that many of those who are familiar with the parallel reformatory movements have missed some very important attributes of the various waymarks of reformatory movements.

Medzníky dejín milleritského hnutia sú založené na niekoľkých reformačných hnutiach v Biblii. Bez istej oboznámenosti s medzníkmi, ktoré sa nachádzajú v každom reformačnom hnutí, je dosť nepravdepodobné, že by niekto porozumel významu rozlíšenia medzi tým, kedy posolstvo „prichádza“ a kedy je „zmocnené“. Je tiež pravdepodobné, že mnohí z tých, ktorí sú oboznámení s paralelnými reformačnými hnutiami, prehliadli niektoré veľmi dôležité charakteristické znaky rozličných medzníkov reformačných hnutí.

The “seven thunders” which represent the events at the beginning of Adventism and the events at the end of Adventism, is the light that is unsealed just before probation closes. We are informed that the “seven thunders” represents both “a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages,” and “future events which will be disclosed in their order.” The “seven thunders” contain the signature of Alpha and Omega.

„Sedem hromov“, ktoré predstavujú udalosti na začiatku adventizmu a udalosti na konci adventizmu, je svetlo, ktoré je odpečatené tesne pred uzavretím času milosti. Sme informovaní, že „sedem hromov“ predstavuje zároveň „vykreslenie udalostí, ktoré sa odohrajú pod posolstvami prvého a druhého anjela“, aj „budúce udalosti, ktoré budú zjavené vo svojom poradí“. „Sedem hromov“ nesie podpis Alfy a Omegy.

The “delineation of events” that transpired “under the first and second angels’ messages,” typify the events that transpire under the third angel’s message. When John was commanded to write not what the seven thunders uttered, the command had been typified by the command that was given to Daniel to seal up his book, for we are informed that after the “seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’”

„Vymedzenie udalostí“, ktoré sa odohrali „pod posolstvami prvého a druhého anjela“, predobrazuje udalosti, ktoré sa odohrajú pod posolstvom tretieho anjela. Keď bolo Jánovi prikázané nezapísať to, čo vyslovilo sedem hromov, tento príkaz bol predobrazený príkazom, ktorý dostal Daniel, aby zapečatil svoju knihu, lebo sme poučení, že po tom, čo „sedem hromov prehovorilo svojimi hlasmi, prichádza Jánovi, tak ako Danielovi, ohľadom malej knižky príkaz: ‚Zapečať tie veci, ktoré vyslovilo sedem hromov.‘“

Ezekiel and John both illustrate God’s people eating the message at the empowerment of the first angel in 1840, and the prophet Jeremiah illustrates the disappointment that took place among God’s people when the first angel’s message appeared to fail.

Ezechiel aj Ján obaja znázorňujú, ako Boží ľud prijíma posolstvo pri zmocnení prvého anjela v roku 1840, a prorok Jeremiáš znázorňuje sklamanie, ku ktorému došlo medzi Božím ľudom, keď sa zdalo, že posolstvo prvého anjela zlyhalo.

> Thy words were found, and I did eat them; and thy word was unto me the joy and rejoicing of mine heart: for I am called by thy name, O Lord God of hosts. I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brasen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:16–21.

> Našli sa tvoje slová, a zjedol som ich; a tvoje slovo mi bolo radosťou a potešením srdca, lebo som povolaný tvojím menom, ó, Hospodine, Bože zástupov. Nesedel som v zhromaždení posmievačov ani som sa neradoval; sedel som osamote pre tvoju ruku, lebo si ma naplnil rozhorčením. Prečo je moja bolesť ustavičná a moja rana nevyliečiteľná, ktorá sa nechce zahojiť? Či mi budeš celkom ako klamný potok, ako vody, ktoré zlyhávajú? Preto takto hovorí Hospodin: Ak sa navrátiš, opäť ťa privediem späť a budeš stáť predo mnou; a ak oddelíš vzácne od bezcenného, budeš ako moje ústa. Oni sa vrátia k tebe, ale ty sa nevracaj k nim. A učiním ťa tomuto ľudu opevneným bronzovým múrom; budú bojovať proti tebe, ale nepremôžu ťa, lebo ja som s tebou, aby som ťa zachránil a vyslobodil, hovorí Hospodin. A vytrhnem ťa z ruky bezbožných a vykúpim ťa z ruky ukrutných. Jeremiáš 15:16–21.

Jeremiah had found the words of the little book as had John and Ezekiel, and he too had eaten the message, but the message had become a message (water) that had failed. It was as if God had lied, which is of course impossible, but the accusation of a “lie” provides the key to locate Jeremiah at the first Millerite disappointment that was represented in Habakkuk.

Jeremiáš našiel slová malej knižky tak ako Ján a Ezechiel a aj on zjedol posolstvo, ale toto posolstvo sa stalo posolstvom (vodou), ktoré zlyhalo. Bolo to, akoby Boh klamal, čo je, pravdaže, nemožné, no obvinenie z „lži“ poskytuje kľúč na umiestnenie Jeremiáša pri prvom milleritskom sklamaní, ktoré bolo znázornené u Habakuka.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Habakkuk 2:1–3.

> Postavím sa na svoju stráž a postavím sa na vežu, budem pozorovať, aby som videl, čo mi povie a čo odpoviem, keď budem pokarhaný. A Hospodin mi odpovedal a riekol: Napíš videnie a vyryj ho zreteľne na tabule, aby ten, kto ho číta, mohol bežať. Lebo videnie je ešte na určený čas; no pri konci prehovorí a nesklame. Ak sa oddiali, čakaj naň, lebo istotne príde, nebude meškať. Habakuk 2:1–3.

The vision of the first angel’s message was written on the 1843 pioneer chart which was directed by the “hand” of God.

Videnie posolstva prvého anjela bolo zapísané na priekopníckej mape z roku 1843, ktorá bola vedená „rukou“ Božou.

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.” Early Writings, 74.

> „Videla som, že mapa z roku 1843 bola vedená rukou Pánovou a že sa nemá meniť; že čísla boli také, aké ich On chcel; že Jeho ruka spočívala nad nimi a zakryla chybu v niektorých číslach, takže ju nik nemohol vidieť, až kým Jeho ruka nebola odňatá.“ Early Writings, 74.

The “appointed time” of 1843 was represented upon the chart, and that is why it is called the 1843 chart. It was published in 1842, in fulfillment of the command in Habakkuk to “write the vision, and make it plain upon tables.” The vision was to be made plain upon “tables,” in the plural, thus identifying that after the Lord removed His hand from the mistake on the 1843 chart it would be corrected upon the 1850 pioneer chart. The mistake produced the first disappointment and Jeremiah represents those who had eaten the little book on August 11, 1840 and were disappointed when the appointed time of 1843 failed.

„Určený čas“ roku 1843 bol znázornený na mape, a preto sa nazýva mapa roku 1843. Bola vydaná v roku 1842 ako naplnenie príkazu v Abakukovi „zapíš videnie a zreteľne ho vyznač na tabule“. Videnie malo byť zreteľne vyznačené na „tabuliach“, v množnom čísle, čím sa ukazuje, že po tom, ako Pán odstránil svoju ruku z omylu na mape roku 1843, bude tento omyl opravený na pionierskej mape z roku 1850. Tento omyl spôsobil prvé sklamanie a Jeremiáš predstavuje tých, ktorí zjedli malú knižku 11. augusta 1840 a boli sklamaní, keď určený čas roku 1843 zlyhal.

When Jeremiah had eaten the little book in 1840 it was “the joy and rejoicing” of his heart, but when the disappointment arrived, he no longer “rejoiced,” and he “sat alone because of” God’s “hand.” God’s hand had covered “a mistake in some of the figures,” thus causing Jeremiah to consider the possibility that God had lied. The promise given to Jeremiah was that if he would “return,” from his despondency, God would make Jeremiah as God’s “mouth.” If Jeremiah would return to God from his disappointment and recognize that he was in the tarrying time of the parable of the ten virgins, God would use him to be the mouthpiece that would identify exactly when the vision should arrive and no longer tarry.

Keď Jeremiáš v roku 1840 zjedol malú knižku, bola „radosťou a plesaním“ jeho srdca; no keď prišlo sklamanie, už sa viac „neradoval“ a „sedel osamote pre“ Božiu „ruku“. Božia ruka zakryla „chybu v niektorých číslach“, a tak Jeremiáš začal uvažovať o možnosti, že Boh klamal. Zasľúbenie dané Jeremiášovi znelo, že ak sa „vráti“ zo svojej skľúčenosti, Boh urobí z Jeremiáša svoje „ústa“. Ak by sa Jeremiáš po svojom sklamaní vrátil k Bohu a rozpoznal, že sa nachádzal v čase meškania z podobenstva o desiatich pannách, Boh by ho použil ako svoj hovoriaci nástroj, ktorý by presne určil, kedy má videnie prísť a už viac nemeškať.

The purpose of laying these facts out here, is to establish that with all the angel’s messages, their “arrivals” and “empowerments” present a life-or-death message that produces two classes of worshippers. The three angels are three steps of a progressive testing process. More important to our intended point is that even though the understanding of the seven thunders was recognized shortly after the arrival of the “time of the end” in 1989 when the last six verses of Daniel were unsealed announcing the close of the judgment, there is another unsealing of the seven thunders at the end of history of the third angel.

Účelom predloženia týchto skutočností je tu preukázať, že pri všetkých anjelských posolstvách ich „príchody“ a „zmocnenia“ predstavujú posolstvo života alebo smrti, ktoré vytvára dve triedy ctiteľov. Traja anjeli sú tromi krokmi postupného procesu skúšky. Pre náš zamýšľaný bod je ešte dôležitejšie to, že hoci porozumenie siedmim hromom bolo rozpoznané krátko po príchode „času konca“ v roku 1989, keď bolo odpečatených posledných šesť veršov Daniela oznamujúcich uzavretie súdu, na konci dejín tretieho anjela nastáva ďalšie odpečatenie siedmich hromov.

The history of the beginning of Adventism starts at the unsealing of the first angel in 1798, and it ends with the unsealing of a truth the Lord held his hand over in order to produce a disappointment. He thereafter removed His hand (unsealed), and revealed the message of the tarrying time.

Dejiny počiatku adventizmu sa začínajú odpečatením prvého anjela v roku 1798 a končia odpečatením pravdy, nad ktorou Pán držal svoju ruku, aby vyvolal sklamanie. Potom svoju ruku odňal (odpečatil) a zjavil posolstvo času meškania.

The history of the ending of Adventism starts at the unsealing of the third angel’s message in 1989, and it ends with the unsealing of a truth the Lord held his hand over in order to produce a disappointment. He is now removing His hand, and thus unsealing the message of the first disappointment and tarrying time. He is unsealing the purpose of July 18, 2020.

Dejiny ukončenia adventizmu sa začínajú odpečatením posolstva tretieho anjela v roku 1989 a končia sa odpečatením pravdy, nad ktorou Pán držal svoju ruku, aby spôsobil sklamanie. Teraz svoju ruku odníma, a tak odpečaťuje posolstvo prvého sklamania a času meškania. Odpečaťuje zmysel 18. júla 2020.

> Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brasen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:19–21.

> Preto takto hovorí Hospodin: Ak sa navrátiš, opäť ťa privediem späť a budeš stáť predo mnou; a ak oddelíš drahocenné od ničomného, budeš ako moje ústa. Nech sa oni navrátia k tebe, ale ty sa nenavrát k nim. A učiním ťa tomuto ľudu opevneným bronzovým múrom; budú bojovať proti tebe, ale nepremôžu ťa, lebo ja som s tebou, aby som ťa zachránil a vyslobodil, hovorí Hospodin. A vytrhnem ťa z ruky bezbožných a vykúpim ťa z ruky ukrutných. Jeremiáš 15:19–21.

Back to Articles