Article

# Rome Establishes the Vision - Number Seventeen

Rom upprättar synen – nummer sjutton

The Final Sifting of the 144,000: The Prophetic Test of the Image of the Beast

Den slutliga sållningen av de 144 000: det profetiska provet genom vilddjurets bild

Author

Jeff Pippenger

Published

September 24, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Those called to be among the one hundred and forty-four thousand are now in their final sifting process and the process is a testing process that is based upon the formation of the image of the beast. The testing process begins with the house of God, for judgment always begins with the house of God, and thereafter God’s other flock is confronted with the identical testing process. Perhaps the most significant and important prophetic characteristic in the formation of the image of the beast is that it occurs twice; first in the United States, then in the rest of the world. Prophetically this means that the image of the beast in the world is the final manifestation of the image of the beast, and therefore any typification of the image of the beast that came before the image of the beast in the world, was simply the shadow that typified the substance.

De som är kallade att vara bland de etthundrafyrtiofyratusen genomgår nu sin slutliga sållningsprocess, och denna process är en prövningsprocess som grundar sig på formandet av vilddjurets bild. Prövningsprocessen börjar med Guds hus, ty domen börjar alltid med Guds hus, och därefter ställs Guds andra hjord inför samma prövningsprocess. Den kanske mest betydelsefulla och viktiga profetiska egenskapen i formandet av vilddjurets bild är att det sker två gånger: först i Förenta staterna, sedan i resten av världen. Profetiskt innebär detta att vilddjurets bild i världen är den slutliga manifestationen av vilddjurets bild, och därför var varje förebildning av vilddjurets bild som föregick vilddjurets bild i världen endast den skugga som förebildade verkligheten.

Judgment began at the house of God on September 11, 2001. That date had been typified by August 11, 1840, when the angel of Revelation ten came down with a little book open in His hand. When the angel of chapter ten came down He announced that the judgment of Protestantism was then under way. Whoever God judges, He first forewarns, and the confirmation of Miller’s methodology in determining time, added weight to his calculations about the judgment of the Second Coming. The testing of the Protestants was under way as of August 11, 1840 and by 1844 the Protestants had become the daughters of Rome. The period of 1840 to 1844 typifies the period of September 11, 2001, unto the soon-coming Sunday law.

Domen började i Guds hus den 11 september 2001. Detta datum hade förebildats av den 11 augusti 1840, då ängeln i Uppenbarelseboken tio kom ned med en liten bok öppen i sin hand. När ängeln i det tionde kapitlet kom ned, tillkännagav han att domen över protestantismen då var i gång. Dem som Gud dömer förvarnar han först, och bekräftelsen av Millers metodologi för fastställandet av tid gav ytterligare tyngd åt hans beräkningar angående domen i samband med den andra ankomsten. Prövningen av protestanterna var i gång från och med den 11 augusti 1840, och år 1844 hade protestanterna blivit Roms döttrar. Perioden 1840 till 1844 är en förebild för perioden från den 11 september 2001 fram till den snart kommande söndagslagen.

Those two periods were also represented from Jesus’ baptism when the Holy Spirit descended until the cross. Those three periods were all typified by the one hundred and twenty years that were allotted to the antediluvian world, leading up to the flood. There is always a warning message that identifies the judgment of that particular history. There are sacred histories that also address this particular period in the last days.

Dessa två tidsperioder framställdes också från Jesu dop, då den Helige Ande steg ned, ända till korset. Dessa tre tidsperioder förebildades samtliga av de etthundratjugo år som tilldelades den antediluvianska världen fram till floden. Det finns alltid ett varningsbudskap som identifierar domen över den särskilda historien. Det finns heliga historier som också behandlar denna särskilda tidsperiod i de sista dagarna.

Noah preached for one hundred and twenty years, then the judgment of the flood arrived. Christ preached for twelve hundred and sixty days, then came the judgment of the cross. The warning message of John the Baptist was empowered at the baptism of Christ, and then Jesus was led into the wilderness for forty days. Those forty days, and the subsequent three tests at the end of the forty days teach that once the message is empowered, as identified by the descent of a holy symbol, such as the Holy Spirit at His baptism, and the descent of both angels of Revelation chapters ten and eighteen—a testing process is under way. When the divine symbol comes down, the judgment message proclaimed to those who are then the subject of judgment is empowered and the particular group that is being judged is then in a specific period that only ends with the close of their probation.

Noa predikade i etthundratjugo år, därefter kom flodens dom. Kristus predikade i ettusentvåhundrasextio dagar, därefter kom korsets dom. Johannes Döparens varningsbudskap fick kraft vid Kristi dop, och sedan fördes Jesus ut i öknen för fyrtio dagar. Dessa fyrtio dagar, och de efterföljande tre prövningarna vid slutet av de fyrtio dagarna, lär att när budskapet får kraft, såsom det utmärks genom nedstigandet av en helig symbol, såsom den Helige Ande vid hans dop, och nedstigandet av båda änglarna i Uppenbarelsebokens kapitel tio och arton, då pågår en prövningsprocess. När den gudomliga symbolen kommer ned, får det domsbudskap som förkunnas för dem som då är föremål för dom kraft, och den särskilda grupp som blir dömd befinner sig då i en bestämd period som endast upphör när deras nådatid avslutas.

The line of Jesus identifies two periods of witnessing. The first was His personal witness for twelve hundred and sixty days, then His witness in the presence of His disciples for another twelve hundred and sixty days until Stephen was stoned.

Jesu linje identifierar två perioder av vittnesbörd. Den första var hans personliga vittnesbörd under ett tusen två hundra sextio dagar, därefter hans vittnesbörd i sina lärjungars närvaro under ytterligare ett tusen två hundra sextio dagar, ända till dess att Stefanus stenades.

> “Then, said the angel, ‘He shall confirm the covenant with many for one week [seven years].’ For seven years after the Saviour entered on His ministry, the gospel was to be preached especially to the Jews; for three and a half years by Christ Himself; and afterward by the apostles. ‘In the midst of the week He shall cause the sacrifice and the oblation to cease.’ Daniel 9:27. In the spring of A. D. 31, Christ the true sacrifice was offered on Calvary. Then the veil of the temple was rent in twain, showing that the sacredness and significance of the sacrificial service had departed. The time had come for the earthly sacrifice and oblation to cease.

> ”Då”, sade ängeln, ”skall han stadfästa förbundet med många under en vecka [sju år].” Under sju år efter det att Frälsaren hade trätt in i sin tjänst skulle evangeliet predikas särskilt för judarna; i tre och ett halvt år av Kristus själv, och därefter av apostlarna. ”Mitt i veckan skall han göra slut på slaktoffer och matoffer.” Daniel 9:27. Våren år 31 e. Kr. frambars Kristus, det sanna offret, på Golgata. Då rämnade templets förlåt i två stycken och visade att offertjänstens helighet och betydelse hade upphört. Tiden hade kommit då det jordiska slaktoffret och matoffret skulle upphöra.

> “The one week—seven years—ended in A. D. 34. Then by the stoning of Stephen the Jews finally sealed their rejection of the gospel; the disciples who were scattered abroad by persecution “went everywhere preaching the word” (Acts 8:4); and shortly after, Saul the persecutor was converted, and became Paul, the apostle to the Gentiles.” The Desire of Ages, 233.

> ”Den ena veckan—sju år—slutade år 34 e.Kr. Då beseglade judarna genom steningen av Stefanus slutgiltigt sitt förkastande av evangeliet; lärjungarna, som skingrades genom förföljelsen, ”gick omkring och predikade ordet överallt” (Apg. 8:4); och kort därefter blev Saul, förföljaren, omvänd och blev Paulus, hedningarnas apostel.” Messias, 233.

The line of Noah, Christ, the Millerites and the one hundred and forty-four thousand all provide witness to a period of time when a specific target audience is tested by a warning message. The empowerment of the message identifies the beginning of a testing period, that in turn ends with the close of that target audience’s probation. With the prophetic line of Jesus two periods of witnessing are identified. Those two periods of witnessing typify the two warning messages represented by the angel who descended on September 11, 2001 which fulfilled Revelation 18:1–3, who was then followed by the second voice of verse four and onward of chapter eighteen.

Noas, Kristi, milleritrörelsens och de etthundrafyrtiofyratusens linjer utgör alla vittnesbörd om en tidsperiod då en särskilt avsedd målgrupp prövas genom ett varningsbudskap. Budskapets bemyndigande markerar början på en prövotid, vilken i sin tur avslutas med nådatidens slut för denna målgrupp. I Jesu profetiska linje urskiljs två perioder av vittnande. Dessa två perioder av vittnande förebildar de två varningsbudskap som representeras av ängeln som steg ner den 11 september 2001 och därigenom uppfyllde Uppenbarelseboken 18:1–3, och som därefter följdes av den andra rösten i vers fyra och framåt i kapitel arton.

> “So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication.’ And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people.’” Review and Herald, December 6, 1892.

> ”Så framställs i det sista verket för världens varning två tydliga kallelser till församlingarna. Den andra ängelns budskap är: ’Fallet, fallet är Babylon, den stora staden, därför att hon har gett alla folk att dricka av sin otukts vredes vin.’ Och i den tredje ängelns budskaps höga rop hörs en röst från himlen säga: ’Gå ut från henne, mitt folk.’” Review and Herald, 6 december 1892.

The first period is the judgment that begins with the house of God, and then at the soon-coming Sunday law the second period of judgment commences with the warning to come out of Babylon. The line of Christ from His baptism to the cross represents September 11, 2001 unto the Sunday law in the United States, and the period from the Sunday law in the United States until the point where every nation is forced to accept Sunday as the Global Day of Worship is the period that concludes when the very last nation submits.

Den första perioden är domen som börjar med Guds hus, och sedan, vid den snart annalkande söndagslagen, inleds den andra domsperioden med varningen att gå ut ur Babylon. Kristi linje från hans dop till korset representerar tiden från den 11 september 2001 fram till söndagslagen i Förenta staterna, och perioden från söndagslagen i Förenta staterna till den punkt då varje nation tvingas att godta söndagen som den globala dagen för tillbedjan är den period som avslutas när den allra sista nationen underkastar sig.

The period begins with the Sunday law in the United States and it ends when the final nation bows to the papal power. The beginning of the second period marks the end of the first period, and both have Sunday laws that have been previously typified in the witness of Rome. The first Sunday law in the year 321, was brought about through the authority of pagan Rome. The Sunday law that was brought about through the authority of the papal church is represented by the year 538. The Sunday law in the United States is 321, and the Sunday law enforced upon the last nation is 538. The Sunday law in the United States marks the arrival of the message of warning that is then proclaimed by the ensign that was made up of the outcasts of Israel.

Perioden börjar med söndagslagen i Förenta staterna och den slutar när den sista nationen böjer sig för den påvliga makten. Början av den andra perioden markerar slutet på den första perioden, och båda har söndagslagar som tidigare har förebildats i Roms vittnesbörd. Den första söndagslagen, år 321, kom till stånd genom det hedniska Roms auktoritet. Den söndagslag som kom till stånd genom den påvliga kyrkans auktoritet representeras av år 538. Söndagslagen i Förenta staterna är 321, och den söndagslag som påtvingas den sista nationen är 538. Söndagslagen i Förenta staterna markerar ankomsten av varningsbudskapet, som därefter förkunnas genom den banerfana som bestod av Israels fördrivna.

That waymark is the year 321, and it marks the beginning of the period of the testing of every nation upon the Sunday question. That period ends when the final nation bows to Rome, and that event was typified by the waymark of the year 538. The period from 321 unto 538 was typified by the period from the cross until the stoning of Stephen. As Stephen was being stoned he saw Christ standing in the heavenly sanctuary, typifying when Michael stands up at the close of human probation.

Det riktmärket är året 321, och det markerar början på den period då varje nation prövas i söndagsfrågan. Den perioden upphör när den sista nationen böjer sig för Rom, och den händelsen förebildades av riktmärket år 538. Perioden från 321 till 538 förebildades av perioden från korset fram till Stefanos stening. Medan Stefanos stenades såg han Kristus stå i den himmelska helgedomen, vilket förebildar den tid då Mikael står upp vid mänsklighetens prövotids slut.

September 11, 2001 marks the arrival of the warning of the first three verses of chapter eighteen, and it was marked by the prediction set forth by the prophetess Ellen White, who said that when the great buildings of New York City are brought down by a touch from God, that those very three verses would be fulfilled. It was also marked by the Patriot Act, which was a sign for those willing to see; that the principle of English law which professes that a person is innocent until proven guilty, was set aside for Roman law, which professes that a person is guilty, until proven innocent.

Den 11 september 2001 markerar ankomsten av varningen i de tre första verserna i kapitel arton, och den utmärktes av den förutsägelse som framlades av profetissan Ellen White, som sade att när de stora byggnaderna i New York City bringas omkull genom en beröring från Gud, då skulle just dessa tre verser uppfyllas. Den utmärktes också av Patriot Act, vilket var ett tecken för dem som var villiga att se: att den engelska rättens princip, som hävdar att en människa är oskyldig till dess att hennes skuld bevisats, åsidosattes till förmån för romersk rätt, som hävdar att en människa är skyldig till dess att hennes oskuld bevisats.

The Patriot Act marked the beginning of judgment for Laodicean Seventh-day Adventism. That period concludes at the Sunday law in the United States. Those Laodicean Seventh-day Adventists that successfully make it through that period of sifting, are then going to give the warning message of verse four of chapter eighteen, that ends with the final nation that bows to Rome. That period begins with the Sunday law in the United States and ends with the final Sunday law.

Patriot Act markerade början på domen över det laodiceiska sjundedagsadventistsamfundet. Den perioden avslutas vid söndagslagen i Förenta staterna. De laodiceiska sjundedagsadventister som framgångsrikt tar sig igenom denna sållningstid kommer därefter att framföra varningsbudskapet i vers fyra i kapitel arton, vilket avslutas med den sista nation som böjer sig för Rom. Den perioden börjar med söndagslagen i Förenta staterna och slutar med den slutliga söndagslagen.

If we misunderstand the fact that there are two images to the beast that are identified upon more than two witnesses, then we will misunderstand the work represented by the first three verses of Revelation chapter eighteen that began in 2001, and the work that begins in verse four of chapter eighteen.

Om vi missförstår det faktum att det finns två bilder åt vilddjuret, vilka identifieras på fler än två vittnens utsaga, då kommer vi att missförstå det verk som framställs i de tre första verserna i Uppenbarelseboken kapitel arton, vilket började år 2001, och det verk som börjar i vers fyra i kapitel arton.

When we employ Sister White’s direct identification of the angel of Revelation eighteen’s descent in 1888, and her placing the same angel in the future tense, we find that 1888 typifies 2001. The angel of Revelation, that lightens the earth with His glory, came down at the Minneapolis meetings in 1888, and did so again when the great buildings of New York City came down.

När vi använder syster Whites direkta identifiering av ängelns nedstigande i Uppenbarelseboken arton år 1888, och hennes placering av samme ängel i futurum, finner vi att 1888 är en förebild till 2001. Uppenbarelsens ängel, som upplyser jorden med sin härlighet, steg ned vid mötena i Minneapolis år 1888 och gjorde det åter när de stora byggnaderna i New York City föll samman.

The period of Christ’s baptism unto the cross, and the period from August 11, 1840 unto October 22, 1844, and the period of Noah’s one hundred and twenty years provide three witnesses to a period of judgment. 1888 provides a witness of the manifestation of rebellion that was recorded at the Minneapolis meetings, and Noah identifies the removal of the Holy Spirit from those who rejected the message. The rebellion of the antediluvians as well as the rebellion of the church leaders in 1888 both align with the history of Korah, Dathan and Abiram in the history of Moses, which the angel told Sister White was being repeated in Minneapolis.

Tidsperioden från Kristi dop till korset, och tidsperioden från den 11 augusti 1840 till den 22 oktober 1844, samt perioden av Noas etthundratjugo år utgör tre vittnen om en domsperiod. År 1888 utgör ett vittne om uppenbarelsen av det uppror som blev nedtecknat vid mötena i Minneapolis, och Noa identifierar den Helige Andes borttagande från dem som förkastade budskapet. De antediluvianska människornas uppror, liksom kyrkoledarnas uppror år 1888, stämmer båda överens med Koras, Datans och Abirams historia i Moses historia, vilken ängeln sade till syster White upprepades i Minneapolis.

From the Patriot Act until the Sunday law in the United States represents the testing period for Laodicean Seventh-day Adventism. The rebellion against the message of warning that announces their judgment identifies the removal of the Holy Spirit, and therefore the pouring out of strong delusion on the wicked foolish virgins of that history. The focus of the rebellion is the chosen messenger as represented by Noah, Moses, Elders Jones and Waggoner, and of course Sister White. The rebellion against the warning message and the messenger of that history is based upon the “oil” in the history of the parable of the ten virgins.

Tiden från Patriot Act till söndagslagen i Förenta staterna utgör prövotiden för laodiceisk sjundedagsadventism. Upproret mot varningsbudskapet som tillkännager deras dom utmärker den Helige Andes borttagande och därmed utgjutandet av en kraftig villfarelse över de ogudaktiga, dåraktiga jungfrurna i den historien. Fokus för upproret är den utvalde budbäraren, såsom denne framställs genom Noa, Mose, äldsterna Jones och Waggoner och, naturligtvis, syster White. Upproret mot varningsbudskapet och budbäraren i den historien grundar sig på ”oljan” i liknelsens historia om de tio jungfrurna.

Those who present the warning message, do so, because they have “oil,” which is also the warning message. The distinction between the two classes is therefore produced by the correct applications of the rules of prophetic interpretation that were adopted by those of the movement of the first and second angels, represented as Miller’s rules of interpretation, and also the rules of prophetic interpretation adopted by the movement of the third angel.

De som frambär varningsbudskapet gör det därför att de har ”olja”, vilken också är varningsbudskapet. Skillnaden mellan de två klasserna åstadkoms därför genom den riktiga tillämpningen av de regler för profetisk tolkning som antogs av dem inom den första och andra ängelns rörelse, framställda som Millers tolkningsregler, och även de regler för profetisk tolkning som antogs av den tredje ängelns rörelse.

The test that is represented as the “formation of the image of the beast,” must therefore be a test in connection with how the image of the beast is formed in God’s prophetic word.

Den prövning som framställs som ”odjurets bilds uppförande” måste därför vara en prövning i samband med hur odjurets bild formas i Guds profetiska ord.

From the Patriot Act in 2001, which was typified by the Blair Bill in 1888, which was typified by the Declaration of Independence in 1776, which was typified by the baptism of Christ, which typified August 11, 1840, all support the truth that the testing-process of judgment begins with an empowered warning message that must be taken from the hand of the angel and then be eaten.

Från Patriot Act år 2001, som förebildades av Blair Bill år 1888, som förebildades av Självständighetsförklaringen år 1776, som förebildades av Kristi dop, vilket förebildade den 11 augusti 1840, stödjer allt sanningen att domens prövningsprocess börjar med ett varningsbudskap med kraft, vilket måste tas ur ängelns hand och sedan ätas.

The prophetic teaching that identifies the United States as the robbers of thy people confuses several points by their logic, and those points are often the most direct proof-texts in establishing elements of the formation of the image of the beast. A way to illustrate the fact that this test is prophetic in nature is by using the basic rules of prophecy to demonstrate a truth that is only understood if you accept Rome as the symbol represented by the robbers of thy people.

Den profetiska undervisning som identifierar Förenta staterna som ditt folks våldsverkare sammanblandar genom sin logik flera punkter, och dessa punkter är ofta de mest direkta bevistexterna för att fastställa beståndsdelar i odjurets bilds tillblivelse. Ett sätt att åskådliggöra det faktum att detta prov är profetiskt till sin natur är att använda profetians grundläggande regler för att påvisa en sanning som endast förstås om man accepterar Rom som den symbol som representeras av ditt folks våldsverkare.

This illustration is drawn from the five lines of history within Adventism, where a controversy over Rome as a symbol occurred. We are now in the last, or sixth of these controversial histories, and the controversy now is identical to the controversy represented upon the 1843 chart.

Denna illustration hämtas från de fem historiska linjerna inom adventismen, där en kontrovers angående Rom som symbol uppstod. Vi befinner oss nu i den sista, eller sjätte, av dessa kontroversiella historiska linjer, och kontroversen nu är identisk med den kontrovers som framställs på 1843 års karta.

It is easy to see this truth if you correctly apply the prophetic rules. A prophetic rule that needs to be used is that symbols have more than one meaning, and the meaning they use in a passage is to be established by the passage. The Syrian king, Antiochus III Magnus fulfilled the battle of verse ten of chapter eleven of Daniel, and he fulfilled the battle of Raphia in verses eleven and twelve, and he fulfilled the battle of Panium in verse fifteen. The Millerite controversy represented upon the 1843 chart was that the false Protestant view identified that the “robbers” was Antiochus Epiphanes, while also upholding the truth that the “robbers” were a symbol of Rome.

Det är lätt att inse denna sanning om man rätt tillämpar de profetiska reglerna. En profetisk regel som behöver användas är att symboler har mer än en betydelse, och den betydelse de har i ett visst avsnitt måste fastställas av avsnittet självt. Den syriske kungen, Antiochos III Magnus, uppfyllde striden i vers tio i Daniels elfte kapitel, och han uppfyllde slaget vid Rafia i verserna elva och tolv, och han uppfyllde slaget vid Panion i vers femton. Den milleritiska kontrovers som framställs på 1843 års karta var att den falska protestantiska uppfattningen identifierade att ”rövarna” var Antiochos Epifanes, samtidigt som den också vidhöll sanningen att ”rövarna” var en symbol för Rom.

Verses ten through fifteen were first fulfilled in the history of Antiochus III Magnus, so those verses, and the subsequent historical repeat of those verses provide two witnesses to the fulfillment of those verses in the last days, for all the prophets spoke more directly about the last days, than the days in which they lived.

Verserna tio till och med femton uppfylldes först i historien om Antiochos III Magnus; således ger dessa verser, och den efterföljande historiska upprepningen av dessa verser, två vittnen om dessa versers uppfyllelse i de sista dagarna, ty alla profeterna talade mer direkt om de sista dagarna än om de dagar i vilka de levde.

Along with that established rule concerning where a prophet’s testimony is to be applied, we also have Sister White who directly recorded “much of the history which has taken place in fulfillment of this prophecy [Daniel chapter eleven] will be repeated.” Antiochus III Magnus represents the United States as papal Rome’s proxy army. The Protestants argued that the robbers had typified another Antiochus, where the Millerites knew it was Rome. Currently one side identifies the United States as the robbers, and the other side holds to the foundational truth.

Tillsammans med den fastställda regeln beträffande var en profets vittnesbörd skall tillämpas har vi också syster White, som uttryckligen nedtecknade att ”mycket av den historia som har ägt rum i uppfyllelse av denna profetia [Daniel kapitel elva] kommer att upprepas”. Antiochos III Magnus representerar Förenta staterna såsom det påvliga Roms ställföreträdande här. Protestanterna hävdade att rövarna hade förebildat en annan Antiochos, medan milleriterna visste att det var Rom. För närvarande identifierar den ena sidan Förenta staterna som rövarna, och den andra sidan håller fast vid den grundläggande sanningen.

If the rule that identifies that symbols have more than one meaning, and the meaning is to be based upon the context where they are employed, then identifying the United States as the robbers, parallels the Protestants’ identification of Antiochus as the robbers, but now Antiochus is a symbol of the United States in the last days.

Om den regel som fastställer att symboler har mer än en betydelse, och att betydelsen skall grundas på det sammanhang där de används, då motsvarar identifieringen av Förenta staterna som rövarna protestanternas identifiering av Antiochos som rövarna, men nu är Antiochos en symbol för Förenta staterna i de sista dagarna.

The context of the passage is directly addressing the question of what power exalts itself to establish the vision, so to place the emphasis upon this fact, is justified. It is justified upon many witnesses, for the other historical lines of a controversy over Rome as a symbol identify the same fact. That fact is that those on the wrong side of the issue invariably identify the United States in the place of Rome. But if you are unwilling to accept that symbols have more than one meaning, or if you believe they do so, but are not practiced enough to have full faith in the rule, then it will be virtually impossible for you to follow the logic that is now going to be applied.

Sammanhanget i stycket riktar sig direkt till frågan om vilken makt som upphöjer sig för att upprätta synen; därför är det berättigat att lägga betoningen på detta faktum. Det är berättigat på grundval av många vittnesbörd, ty de andra historiska linjerna i en kontrovers om Rom som symbol identifierar samma faktum. Detta faktum är att de som står på fel sida i denna fråga undantagslöst identifierar Förenta staterna i Roms ställe. Men om du inte är villig att godta att symboler har mer än en betydelse, eller om du visserligen tror att så är fallet men inte är tillräckligt övad för att ha full tilltro till regeln, då kommer det att vara praktiskt taget omöjligt för dig att följa den logik som nu kommer att tillämpas.

Every two-horned power represents the United States in the last days. France is the twofold power represented by Sodom and Egypt. Islam also typifies the United States, for the United States is the false prophet in relation to the papal power who is Jezebel. The United States is Salome in subjection to Herodias. Balaam is a symbol of a false prophet too, though his story is more complex than simply being a false prophet.

Varje makt med två horn representerar Förenta staterna i de sista dagarna. Frankrike är den dubbla makt som representeras av Sodom och Egypten. Islam utgör också en förebild för Förenta staterna, ty Förenta staterna är den falske profeten i förhållande till den påvliga makten, som är Isebel. Förenta staterna är Salome i underkastelse under Herodias. Bileam är också en symbol för en falsk profet, även om hans berättelse är mer komplex än att han endast skulle vara en falsk profet.

Balaam’s prophecies, which were recorded after he blessed Israel three times, are associated with Islam in a variety of ways. The ass is a symbol of Islam, and you can’t keep the talking ass out of a story of Balaam. The wise men from the east who came to worship the baby Jesus were guided by Balaam’s prophecies. Islam of the three woes of Revelation chapter nine represents the false prophet Mohammed.

Bileams profetior, vilka nedtecknades efter att han välsignat Israel tre gånger, är på olika sätt förbundna med islam. Åsnan är en symbol för islam, och man kan inte hålla den talande åsnan utanför en berättelse om Bileam. De vise männen från Östern, som kom för att tillbe barnet Jesus, leddes av Bileams profetior. Islam i de tre veropen i Uppenbarelseboken kapitel nio representerar den falske profeten Muhammed.

If you understand that symbols have more than one meaning, then you will no doubt also understand that many truths are so important that they are represented by a variety of symbols. The symbol that establishes the vision is a symbol of Rome, and therefore it is obvious that Rome would be a primary theme throughout Bible prophecy. One classic and well-established symbol of Rome is the king of the north in Daniel chapter eleven. The king of the north who comes to his end with none to help is the papal power, the Roman church, the pope of Rome, the man of sin.

Om du förstår att symboler har mer än en betydelse, då förstår du utan tvivel också att många sanningar är så viktiga att de framställs genom en mångfald av symboler. Den symbol som etablerar synen är en symbol för Rom, och därför är det uppenbart att Rom skulle vara ett huvudtema genom hela Bibelns profetia. En klassisk och väl etablerad symbol för Rom är kungen i norr i Daniel kapitel elva. Kungen i norr, som går mot sitt slut utan att någon hjälper honom, är den påvliga makten, den romerska kyrkan, påven i Rom, syndens människa.

In the controversy of Uriah Smith, it was claimed that the king of the north in verse thirty-six was France, and the king of the north in verse forty was Turkey. Both France and Turkey are symbols of the United States in different contexts, but as with the Protestants, and as it is today, in Smith’s controversy, he rejected the truth that the king of the north is a symbol of Modern Rome, and claimed the symbol of Rome was represented by a symbol of the United States in the nation of France, and again that the symbol of Rome was a symbol of the United States as represented in the nation of Turkey.

I Uriah Smiths kontrovers hävdades det att kungen i norr i vers trettiosex var Frankrike och att kungen i norr i vers fyrtio var Turkiet. Både Frankrike och Turkiet är symboler för Förenta staterna i olika sammanhang, men liksom hos protestanterna, och såsom det är i dag, förkastade han i Smiths kontrovers sanningen att kungen i norr är en symbol för det moderna Rom och hävdade att symbolen för Rom representerades av en symbol för Förenta staterna i nationen Frankrike, och vidare att symbolen för Rom var en symbol för Förenta staterna såsom representerad i nationen Turkiet.

The context now contains three lines; Millerite history, Uriah Smith’s history, and the here and now. In each of those illustrations there is a controversy over a symbol of Rome, which is misapplied through misunderstanding Rome as a symbol of the United States.

Sammanhanget innehåller nu tre linjer: milleriternas historia, Uriah Smiths historia och här och nu. I var och en av dessa framställningar råder en kontrovers om en symbol för Rom, vilken felaktigt tillämpas genom missförståndet att Rom är en symbol för Förenta staterna.

The line of the controversy of “the daily,” in the book of Daniel upholds this very same emphasis of arguing against the truth regarding a symbol of Rome, though there are some important nuances in this history.

Kontroversens linje kring ”det dagliga” i Daniels bok upprätthåller just denna samma betoning av att argumentera mot sanningen beträffande en symbol för Rom, även om det finns några viktiga nyanser i denna historia.

The logic of Uriah Smith’s prophetic model led his followers to misapply the sixth plague in chapter sixteen of Revelation. A primary problem in Smith’s application of chapter sixteen, other than his attempt to apply everything literally, in a period when everything is to be applied spiritually, was his inability to see the specific structure of the threefold union of the dragon, the beast and false prophet. By replacing the true meaning of the symbols with meanings of a private interpretation Smith’s logic precludes the ability to recognize how the threefold union is formed, and how it is formed is “the great test for the people of God by which their eternal salvation will be determined.”

Logiken i Uriah Smiths profetiska modell ledde hans efterföljare till att felaktigt tillämpa den sjätte plågan i Uppenbarelsebokens sextonde kapitel. Ett huvudproblem i Smiths tillämpning av kapitel sexton, förutom hans försök att tillämpa allting bokstavligt under en tidsperiod då allting skall tillämpas andligt, var hans oförmåga att urskilja den särskilda strukturen i den trefaldiga föreningen av draken, vilddjuret och den falske profeten. Genom att ersätta symbolernas sanna innebörd med betydelser sprungna ur en privat uttolkning utesluter Smiths logik möjligheten att känna igen hur den trefaldiga föreningen formas, och hur den formas är ”det stora provet för Guds folk, genom vilket deras eviga frälsning skall avgöras.”

The misapplication of symbols of Rome are an attempt by Satan to prevent God’s last-day people from seeing not only modern Rome, but how modern Rome is formed. The necessity of recognizing the prophetic characteristics associated with the joining together of the United Nations, the papal power and the United States contains eternal consequences.

Den felaktiga tillämpningen av Roms symboler är ett försök av Satan att hindra Guds folk i den sista tiden från att se inte bara det moderna Rom, utan också hur det moderna Rom formas. Nödvändigheten av att känna igen de profetiska kännetecken som är förbundna med Förenta nationernas, den påvliga maktens och Förenta staternas sammanslutning har eviga konsekvenser.

In the book of Daniel there is a special test that emphasizes the importance of recognizing the relationships of these three powers, and there is another special test that emphasizes these identical points in the book of Revelation. “The daily” in the book of Daniel was understood to be pagan Rome by William Miller as he studied Second Thessalonians. Miller understood from the description of the prophetic relationship between pagan Rome and papal Rome in Second Thessalonians that the word, “daily,” was a symbol of pagan Rome, and the abomination of desolation would therefore be papal Rome.

I Daniels bok finns ett särskilt prov som betonar vikten av att känna igen förhållandena mellan dessa tre makter, och i Uppenbarelseboken finns ett annat särskilt prov som betonar samma punkter. ”Det dagliga” i Daniels bok uppfattades av William Miller som det hedniska Rom, när han studerade Andra Thessalonikerbrevet. Miller förstod av beskrivningen av det profetiska förhållandet mellan det hedniska Rom och det påvliga Rom i Andra Thessalonikerbrevet att ordet ”dagliga” var en symbol för det hedniska Rom, och att förödelsens styggelse därför måste vara det påvliga Rom.

The point we are underscoring though is that in Second Thessalonians the relationship between pagan Rome and papal Rome is placed in a context that teaches that when and if you do not understand the relationship of those two powers, you receive strong delusion, and are lost for eternity.

Det vi dock understryker är att förhållandet mellan det hedniska Rom och det påvliga Rom i Andra Thessalonikerbrevet sätts in i ett sammanhang som lär att när och om man inte förstår förhållandet mellan dessa båda makter, drabbas man av en kraftig villfarelse och går förlorad för evigheten.

This is the same warning of the sixth plague where not only the dragon, who was pagan Rome in Second Thessalonians, and the beast, who was the “man of sin” in that passage, but also in chapter sixteen you have the false prophet. The passage is emphasizing the importance of recognizing the relationship of the powers who make up Modern Rome’s threefold union, that is also modern Babylon.

Detta är samma varning som i den sjätte plågan, där inte bara draken, som var det hedniska Rom i Andra Thessalonikerbrevet, och vilddjuret, som var ”laglöshetens människa” i det avsnittet, utan där ni också i kapitel sexton har den falske profeten. Avsnittet betonar vikten av att inse förhållandet mellan de makter som utgör det moderna Roms trefaldiga förening, vilket också är det moderna Babylon.

The controversy over “the daily” addresses the very same last-day controversy, but it expands the identification of the controversy by adding the importance of understanding the relationship between the three powers who make up Modern Rome. To refuse to see this truth, is to guarantee strong delusion for your reward.

Striden om ”det dagliga” berör exakt samma sista-tidens strid, men den utvidgar identifieringen av striden genom att tillföra vikten av att förstå förhållandet mellan de tre makter som utgör det moderna Rom. Att vägra att se denna sanning är att förvissa sig om stark villfarelse som sin lön.

In the current controversy those identifying the United States as the robbers appear unable to even assent to understanding why it would matter that the United States is repeatedly represented as being in subjection to the papal power rather than being the papal power itself. Basic common sense recognizes that the power who is controlling the relationship in politics, history, marriage and Bible prophecy is considered as the head, and the head is what exalts itself to establish the vision and then falls.

I den nuvarande kontroversen tycks de som identifierar Förenta staterna som rövarna inte ens kunna instämma i förståelsen av varför det skulle vara av betydelse att Förenta staterna upprepade gånger framställs som underordnat den påvliga makten snarare än som den påvliga makten själv. En grundläggande sund förnuft inskärper att den makt som behärskar relationen inom politik, historia, äktenskap och bibelprofetia betraktas som huvudet, och huvudet är det som upphöjer sig självt för att upprätta synen och sedan faller.

The logic that identifies the United States as the robbers, is unable to apply the history that was represented, and thereafter fulfilled, from 321 to 538. The symbol of the United States must fall away before the “man of sin” would be revealed. The “man of sin” gets revealed again in the last days, and before he does the United States must fall away first.

Den logik som identifierar Förenta staterna som rövarna förmår inte tillämpa den historia som framställdes och därefter uppfylldes från 321 till 538. Symbolen för Förenta staterna måste falla av innan ”syndens människa” skulle uppenbaras. ”Syndens människa” uppenbaras åter i de sista dagarna, och innan han gör det måste Förenta staterna först falla av.

The Sunday law in the United States does not identify the United States as Modern Rome, it identifies that national ruin has arrived, and that the United States has been fully disconnected from righteousness. The Modern Rome that gets revealed when the United States falls away at the Sunday law is the papal power, who then and there just conquered her ally, the false prophet.

Söndagslagen i Förenta staterna identifierar inte Förenta staterna som det moderna Rom; den identifierar att den nationella undergången har anlänt och att Förenta staterna helt har avskilts från rättfärdigheten. Det moderna Rom som uppenbaras när Förenta staterna faller bort genom söndagslagen är den påvliga makten, som då och där just har besegrat sin bundsförvant, den falske profeten.

“The daily” in the book of Daniel and its relationship to the message of William Miller, and the significance of Miller’s understanding being derived from Second Thessalonians chapter two, and the warning to keep your garments in the sixth plague, all identify elements from those controversies that address current issues.

”Det dagliga” i Daniels bok och dess förhållande till William Millers budskap, samt betydelsen av att Millers förståelse härrörde från Andra Thessalonikerbrevets andra kapitel, och varningen att bevara sina kläder i den sjätte plågan, identifierar alla inslag från dessa strider som berör nuvarande frågor.

The warning of Second Thessalonians chapter two in the last days is about a class that identifies the United States as a symbol, but refuses to be guided by the light that addresses the United States’ relationship with papal Rome. In doing this they will see the relationship of not only papal Rome and the United States, but also the United Nations, the dragon power of Revelation chapter sixteen.

Varningen i Andra Thessalonikerbrevet kapitel två för de sista dagarna gäller en grupp som identifierar Förenta staterna som en symbol, men vägrar att låta sig ledas av det ljus som behandlar Förenta staternas förhållande till det påvliga Rom. Genom att göra detta kommer de att se förhållandet inte endast mellan det påvliga Rom och Förenta staterna, utan också Förenta nationerna, drakmakten i Uppenbarelseboken kapitel sexton.

As with Uriah Smith, A.G. Daniells and W.W. Prescott, who Sister White identified as being unable to reason from cause to effect, so too are those who refuse to be guided by the direction of God’s prophetic word in its elaboration of the relationship of these three powers in the last days.

Liksom med Uriah Smith, A.G. Daniells och W.W. Prescott, vilka syster White identifierade som oförmögna att resonera från orsak till verkan, förhåller det sig också med dem som vägrar att låta sig ledas av Guds profetiska ord i dess utläggning av förhållandet mellan dessa tre makter i de sista dagarna.

Like the first, the current, and the Uriah Smith controversies, the controversy of the relationship of the three powers as represented in Second Thessalonians and the sixth plague manifests a private interpretation that points to the United States, but refuses to see certain prophetic characteristic of the United States that would expose their erroneous concept, and possibly bring them to the light.

Liksom den första, den nuvarande och Uriah Smith-kontroverserna, uppvisar kontroversen om de tre makternas inbördes förhållande, sådana de framställs i Andra Thessalonikerbrevet och den sjätte plågan, en privat tolkning som pekar på Förenta staterna men vägrar att se vissa profetiska kännetecken hos Förenta staterna som skulle blottlägga deras felaktiga uppfattning och möjligen föra dem till ljuset.

After September 11, 2001 the controversy over the four insects of Joel arose. The truth being that the insects represented a progressive spiritual declension of the Laodicean Seventh-day Adventist church by the introduction of Catholic and apostate Protestant theology. Again the correct application of the four insects is Rome, but the private interpretation claimed it was Islam, which is a symbol of a false prophet, and therefore a symbol of the United States. Line upon line, the controversies from Advent history which we have just addressed, all speak to the same truth.

Efter den 11 september 2001 uppstod striden om de fyra insekterna i Joel. Sanningen är att insekterna representerade en fortskridande andlig tillbakagång i den laodiceiska sjundedagsadventistkyrkan genom införandet av katolsk och avfallen protestantisk teologi. Återigen är den korrekta tillämpningen av de fyra insekterna Rom, men den privata uttolkningen hävdade att det var islam, vilket är en symbol för en falsk profet, och därför en symbol för Förenta staterna. Bud på bud, talar de strider ur adventhistorien som vi just har behandlat alla om samma sanning.

The wrong side, on four witnesses, identifies the robbers as the United States, and upon two witnesses the wrong side’s understanding of the United States as a symbol is incorrect. God’s last-day candidates to be among the one hundred and forty-four thousand are now in a prophetic test. It is not a test that is accomplished by simply casting your vote for this side or that side. It is a test that can only genuinely be navigated correctly if the prophetic rules are accurately applied. In order for the Lion of the tribe of Judah to awaken His last-day people to the fact that they are not studying deeply enough, He allowed heresies to be introduced.

Den felaktiga sidan identifierar, på grundval av fyra vittnen, rövarna som Förenta staterna, och på grundval av två vittnen är den felaktiga sidans förståelse av Förenta staterna som en symbol oriktig. Guds sista tidens kandidater att vara bland de etthundrafyrtiofyra tusen genomgår nu ett profetiskt prov. Det är inte ett prov som fullgörs genom att man helt enkelt avger sin röst för den ena eller den andra sidan. Det är ett prov som endast verkligen kan genomgås på rätt sätt om de profetiska reglerna tillämpas korrekt. För att Lejonet av Juda stam skulle väcka sitt sista tidens folk till insikt om att de inte studerar tillräckligt djupt, tillät Han att villoläror infördes.

The fact that a heresy arose within this movement identifies that our personal aptitude in regard to the rules of prophetic interpretation is weaker than it should be. Rome establishes the vision, and the vision of the last days is the final rise and fall of the king of the north. That “king” is also the “man of sin”, and the “man of sin” is the “mystery of iniquity,” and that “wicked.” He is the antichrist, he is symbolized as the “robbers of thy people,” and he is the “head” of Modern Rome.

Det faktum att ett kätteri uppstod inom denna rörelse visar att vår personliga förmåga i fråga om reglerna för den profetiska uttydningen är svagare än den borde vara. Rom upprättar synen, och de yttersta dagarnas syn är den slutliga uppgången och fallet för kungen i norr. Denne ”kung” är också ”syndens människa”, och ”syndens människa” är ”laglöshetens hemlighet” och ”den laglöse”. Han är antikrist, han framställs symboliskt som ”rövarna av ditt folk”, och han är ”huvudet” för det moderna Rom.

> “Those who become confused in their understanding of the word, who fail to see the meaning of antichrist, will surely place themselves on the side of antichrist. There is no time now for us to assimilate with the world. Daniel is standing in his lot and in his place. The prophecies of Daniel and of John are to be understood. They interpret each other. They give to the world truths which everyone should understand. These prophecies are to be witness in the world. By their fulfillment in these last days, they will explain themselves.” Kress Collection, 105.

> ”De som blir förvirrade i sin förståelse av Ordet, som inte förmår se betydelsen av antikrist, kommer säkerligen att ställa sig på antikrists sida. Nu är det ingen tid för oss att anpassa oss till världen. Daniel står på sin lott och på sin plats. Daniels och Johannes profetior skall förstås. De tolkar varandra. De ger världen sanningar som var och en bör förstå. Dessa profetior skall vara ett vittnesbörd i världen. Genom sin uppfyllelse i dessa sista dagar kommer de att förklara sig själva.” Kress Collection, 105.

Back to Articles