Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Forty

Joels bok och den laodiceiska sjundedagsadventistkyrkan – nummer fyrtio

Number Forty

Talet fyrtio

Author

Jeff Pippenger

Published

February 3, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

Peter was symbolically at Caesarea Philippi at the third hour, on his way to Caesarea Maritima and the ninth hour. According to Matthew and Mark, six days later, Peter, James and John were at the Mount of Transfiguration. Luke says eight days, between Panium and the Mount. From the gates of hell, at Caesarea Philippi to the death of the cross, with a stop along the way at the Mount of Transfiguration. Three steps from Panium to the Sunday law. Caesarea at the beginning, the Mount in the middle, and Caesarea at the end. Hell at the beginning, death at the end, with God’s glory in the middle. An alpha rebellion represented by the gates of hell and an omega rebellion represented by the death of the Son of God.

Petrus befann sig symboliskt i Caesarea Filippi vid den tredje timmen, på väg till Caesarea Maritima och den nionde timmen. Enligt Matteus och Markus befann sig Petrus, Jakob och Johannes sex dagar senare på Förklaringsberget. Lukas säger åtta dagar, mellan Panium och berget. Från helvetets portar i Caesarea Filippi till korsets död, med ett uppehåll längs vägen vid Förklaringsberget. Tre steg från Panium till söndagslagen. Caesarea i början, berget i mitten och Caesarea i slutet. Helvetet i början, döden i slutet, med Guds härlighet i mitten. Ett alfa-uppror representerat av helvetets portar och ett omega-uppror representerat av Guds Sons död.

Caesarea Philippi is the foundation, for it was there that Christ identified the Rock on which He would build His church. The Mount of Transfiguration is the second step, where the temple is finished and the capstone is placed. The third step of judgment at the cross followed after.

Caesarea Filippi är grunden, ty det var där Kristus identifierade Klippan på vilken Han skulle bygga sin församling. Förklaringsberget är det andra steget, där templet fullbordas och slutstenen sätts på plats. Det tredje steget, domen vid korset, följde därefter.

> And he said unto them, Verily I say unto you, That there be some of them that stand here, which shall not taste of death, till they have seen the kingdom of God come with power. And after six days Jesus taketh with him Peter, and James, and John, and leadeth them up into an high mountain apart by themselves: and he was transfigured before them. And his raiment became shining, exceeding white as snow; so as no fuller on earth can white them. And there appeared unto them Elias with Moses: and they were talking with Jesus.

> Och han sade till dem: Sannerligen säger jag er: Några av dem som står här skall inte smaka döden, förrän de har sett Guds rike komma med makt. Och efter sex dagar tog Jesus med sig Petrus och Jakob och Johannes och förde dem upp på ett högt berg, där de var för sig själva. Och han förvandlades inför dem. Och hans kläder blev skinande, mycket vita såsom snö; så vita kan ingen valkare på jorden göra dem. Och för dem visade sig Elia tillsammans med Mose; och de samtalade med Jesus.

> And Peter answered and said to Jesus, Master, it is good for us to be here: and let us make three tabernacles; one for thee, and one for Moses, and one for Elias.

> Och Petrus svarade och sade till Jesus: Mästare, det är gott för oss att vara här; låt oss göra tre hyddor: en åt dig, en åt Mose och en åt Elia.

> For he wist not what to say; for they were sore afraid. And there was a cloud that overshadowed them: and a voice came out of the cloud, saying, This is my beloved Son: hear him. And suddenly, when they had looked round about, they saw no man any more, save Jesus only with themselves. And as they came down from the mountain, he charged them that they should tell no man what things they had seen, till the Son of man were risen from the dead. And they kept that saying with themselves, questioning one with another what the rising from the dead should mean. Mark 9:1–10.

> Ty han visste inte vad han skulle säga; ty de var mycket förskräckta. Och ett moln kom och överskuggade dem; och en röst kom ur molnet och sade: Denne är min älskade Son; hören honom. Och plötsligt, när de såg sig omkring, såg de inte längre någon utom Jesus allena hos sig. Och när de gick ned från berget, befallde han dem att inte för någon berätta vad de hade sett, förrän Människosonen hade uppstått från de döda. Och de bevarade det ordet inom sig och frågade varandra vad uppståndelsen från de döda skulle betyda. Markus 9:1–10.

At the mount, Peter proposes to erect a tabernacle for Moses, Christ and Elijah.

På berget föreslår Petrus att uppföra ett tabernakel åt Mose, Kristus och Elia.

> “Moses passed through death, but Michael came down and gave him life before his body had seen corruption. Satan tried to hold the body, claiming it as his; but Michael resurrected Moses and took him to heaven. Satan railed bitterly against God, denouncing Him as unjust in permitting his prey to be taken from him; but Christ did not rebuke His adversary, though it was through his temptation that the servant of God had fallen. He meekly referred him to His Father, saying, ‘The Lord rebuke thee.’

> ”Mose gick genom döden, men Mikael steg ned och gav honom liv innan hans kropp hade sett förgängelsen. Satan försökte hålla kvar kroppen och gjorde anspråk på den som sin; men Mikael uppväckte Mose och tog honom till himlen. Satan rasade bittert mot Gud och anklagade Honom för orättfärdighet, eftersom Han tillät att hans byte togs ifrån honom; men Kristus tillrättavisade inte sin motståndare, fastän det var genom hans frestelse som Guds tjänare hade fallit. Han hänvisade honom ödmjukt till sin Fader och sade: ’Herren må straffa dig.’”

> “Jesus had told His disciples that there were some standing with Him who should not taste of death till they should see the kingdom of God come with power. At the transfiguration this promise was fulfilled. The countenance of Jesus was there changed and shone like the sun. His raiment was white and glistening. Moses was present to represent those who will be raised from the dead at the second appearing of Jesus. And Elijah, who was translated without seeing death, represented those who will be changed to immortality at Christ’s second coming and will be translated to heaven without seeing death. The disciples beheld with astonishment and fear the excellent majesty of Jesus and the cloud that overshadowed them, and heard the voice of God in terrible majesty, saying, ‘This is My beloved Son; hear Him.’” Early Writings, 164.

> ”Jesus hade sagt till sina lärjungar att några av dem som stod där med Honom inte skulle smaka döden, förrän de fick se Guds rike komma med kraft. Vid förklaringen på berget uppfylldes detta löfte. Jesu ansikte förvandlades där och lyste som solen. Hans kläder var vita och skinande. Mose var närvarande för att representera dem som skall uppväckas från de döda vid Jesu andra ankomst. Och Elia, som upptogs utan att se döden, representerade dem som vid Kristi andra ankomst skall förvandlas till odödlighet och upptas till himlen utan att se döden. Lärjungarna såg med häpnad och fruktan Jesu härliga majestät och molnet som överskuggade dem, och de hörde Guds röst i fruktansvärt majestät säga: ’Denne är Min älskade Son; hör Honom.’” Early Writings, 164.

The Mount of Transfiguration identifies three tabernacles. The tabernacle of Moses at the beginning of ancient Israel, the tabernacle of Christ as represented by His incarnation and the tabernacle that is the one hundred and forty-four thousand as represented by Elijah. The one hundred and forty-four thousand are those who do not taste of death, until they see the Second Coming of Christ. The Mount is identifying the point where the seal is impressed upon the one hundred and forty-four thousand.

Förklaringsberget identifierar tre tabernakel. Mose tabernakel vid det forntida Israels början, Kristi tabernakel såsom representerat genom Hans inkarnation, och det tabernakel som är de etthundrafyrtiofyra tusen, såsom representerat av Elia. De etthundrafyrtiofyra tusen är de som inte smakar döden förrän de ser Kristi andra ankomst. Berget identifierar den punkt där sigillet präglas på de etthundrafyrtiofyra tusen.

The tabernacle of the one hundred and forty-four thousand is raised up in the antitypical feast of Tabernacles. The Mount identifies those who do not taste death, and sets forth three witnesses that when they see the glory of God in the mount, it is the antitypical feast of Tabernacles.

De etthundrafyrtiofyratusens tabernakel reses vid den antitypiska lövhyddohögtiden. Berget identifierar dem som inte smakar döden och framställer tre vittnen till att när de ser Guds härlighet på berget, är det den antitypiska lövhyddohögtiden.

They are raised up as the tabernacle of Elijah, that began to be reared up in 2023, when both Moses and Elijah were resurrected. First the foundation was laid, that is the only foundation that can be laid, and that foundation is Christ, the corner and foundation stone. Then the capstone is placed, which represents the sealing of the one hundred and forty-four thousand as represented at the Mount of Transfiguration. At the Mount Peter, James and John represent those who actually do not taste of death. Peter later recorded that the kingdom of priests is those who have tasted that the Lord is good, and who were a spiritual house. They tasted life, so they do not taste death.

De reses upp som Elias tabernakel, som började återupprättas år 2023, då både Mose och Elia uppväcktes. Först lades grunden, det vill säga den enda grund som kan läggas, och den grunden är Kristus, hörnstenen och grundstenen. Därefter sätts slutstenen på plats, vilken representerar beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen såsom detta framställs på Förklaringsberget. På berget representerar Petrus, Jakob och Johannes dem som verkligen inte smakar döden. Petrus nedtecknade senare att konungariket av präster är de som har smakat att Herren är god och som var ett andligt hus. De smakade livet, därför smakar de inte döden.

> If so be ye have tasted that the Lord is gracious. To whom coming, as unto a living stone, disallowed indeed of men, but chosen of God, and precious, Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. Wherefore also it is contained in the scripture, Behold, I lay in Sion a chief corner stone, elect, precious: and he that believeth on him shall not be confounded. 1 Peter 2:3–6.

> Om ni nu har smakat att Herren är nådig. Kommande till honom, den levande stenen, som visserligen är förkastad av människor men utvald av Gud och dyrbar, blir också ni, såsom levande stenar, uppbyggda till ett andligt hus, ett heligt prästerskap, för att frambära andliga offer, som genom Jesus Kristus är välbehagliga för Gud. Därför heter det också i Skriften: Se, jag lägger i Sion en utvald, dyrbar hörnsten, och den som tror på honom skall inte komma på skam. 1 Petrus 2:3–6.

The word translated as “confounded” means “to be ashamed.” The remnant is represented by Peter, and their joy is contrasted with those who rejected the latter rain message. A key of the one hundred and forty-four thousand, for Peter was given the “keys” to the kingdom, is the “chief corner stone” that was laid in Sion. That stone is marvelous in the eyes of the righteous, and a stone of stumbling to the drunkards of Ephraim.

Ordet som översatts med ”förvirrade” betyder ”att blygas”. Kvarlevan representeras av Petrus, och deras glädje ställs i kontrast till dem som förkastade budskapet om det sena regnet. En nyckel till de etthundrafyrtiofyra tusen, ty Petrus fick ”nycklarna” till riket, är den ”hörnsten” som lades i Sion. Den stenen är underbar i de rättfärdigas ögon och en stötesten för Efraims drinkare.

> The stone which the builders refused is become the head stone of the corner. This is the Lord’s doing; it is marvellous in our eyes. Psalms 118:22, 23.

> Stenen som byggnadsmännen förkastade har blivit hörnstenen. Detta är Herrens verk; det är underbart i våra ögon. Psaltaren 118:22, 23.

Jesus commented on these verses in the conclusion of the parable of the vineyard.

Jesus kommenterade dessa verser i avslutningen av liknelsen om vingården.

> Jesus saith unto them, Did ye never read in the scriptures, The stone which the builders rejected, the same is become the head of the corner: this is the Lord’s doing, and it is marvellous in our eyes? Therefore say I unto you, The kingdom of God shall be taken from you, and given to a nation bringing forth the fruits thereof. And whosoever shall fall on this stone shall be broken: but on whomsoever it shall fall, it will grind him to powder. And when the chief priests and Pharisees had heard his parables, they perceived that he spake of them. But when they sought to lay hands on him, they feared the multitude, because they took him for a prophet. Matthew 21:42–46.

> Jesus sade till dem: Har ni aldrig läst i skrifterna: Den sten som byggnadsmännen förkastade har blivit hörnstenen; detta har skett från Herren, och det är förunderligt i våra ögon? Därför säger jag er att Guds rike skall tas ifrån er och ges åt ett folk som bär dess frukt. Och den som faller på denna sten skall krossas; men den som stenen faller på, honom skall den mala till stoft. Och när översteprästerna och fariséerna hörde hans liknelser, förstod de att det var om dem han talade. Men när de sökte gripa honom, fruktade de för folket, eftersom de höll honom för att vara en profet. Matteus 21:42–46.

Whoever accepts the foundational message, shall be broken, for the Rock is Christ, and the work of the gospel is to humble the human into the dust.

Den som tar emot det grundläggande budskapet skall bli krossad, ty Klippan är Kristus, och evangeliets verk är att ödmjuka människan ned i stoftet.

> “What is justification by faith? It is the work of God in laying the glory of man in the dust, and doing for man that which it is not in his power to do for himself. When men see their own nothingness, they are prepared to be clothed with the righteousness of Christ. When they begin to praise and exalt God all the day long, then by beholding they are becoming changed into the same image. What is regeneration? It is revealing to man what is his own real nature, that in himself he is worthless.” Manuscript Releases, volume 20, 117.

> ”Vad är rättfärdiggörelse genom tro? Det är Guds verk att lägga människans härlighet i stoftet och att göra för människan det som det inte står i hennes makt att göra för sig själv. När människor ser sin egen intighet, är de beredda att iklädas Kristi rättfärdighet. När de börjar prisa och upphöja Gud hela dagen lång, då blir de genom att skåda förvandlade till samma avbild. Vad är pånyttfödelse? Det är att uppenbara för människan vad hennes egen verkliga natur är, att hon i sig själv är värdelös.” Manuscript Releases, volym 20, 117.

Whoever rejects the foundation stone is destroyed, as was the case with ancient Israel in fulfillment of Jesus’ application of the parable of the vineyard. The Jews rejected Christ, they also rejected Moses, for if they had believed Moses, they would have also believed Christ. They rejected God’s law, teaching for doctrine the commandments of men. Christ, Moses and the Law are all symbols of foundations, and Christ is the only foundation that can be laid, but Christ as the foundation is represented with many symbols. Moses and the Law are both illustrations of this fact. Christ is the only foundation, but this only means that the other foundations in His prophetic Word are simply symbols of some aspect of His character.

Den som förkastar grundstenen går under, såsom var fallet med det forntida Israel till uppfyllelse av Jesu tillämpning av liknelsen om vingården. Judarna förkastade Kristus; de förkastade också Mose, ty om de hade trott Mose, skulle de också ha trott Kristus. De förkastade Guds lag och lärde som lära människors bud. Kristus, Mose och lagen är alla symboler för grundvalar, och Kristus är den enda grund som kan läggas; men Kristus såsom grunden framställs genom många symboler. Mose och lagen är båda illustrationer av detta faktum. Kristus är den enda grunden, men detta innebär endast att de andra grundvalarna i hans profetiska ord helt enkelt är symboler för någon aspekt av hans karaktär.

> For other foundation can no man lay than that is laid, which is Jesus Christ. 1 Corinthians 3:11.

> Ty ingen annan grund kan någon lägga än den som är lagd, vilken är Jesus Kristus. 1 Korinthierbrevet 3:11.

Jesus is the Word, and as such the rules within His Word represent Himself. This is why Sister White records that the Ten Commandments are a transcript of Christ’s character. He is the First and the Last, and when represented in this fashion it identifies that Christ always illustrates the end of a thing, with the beginning of a thing. As the Word, He is also “Truth,” and truth is a prophetic framework. He is the Lion of the tribe of Judah when He seals and unseals His Word. He is also the corner stone that becomes the cap stone. The corner stone is simply an illustration of Him as the foundation, or the first letter of the Hebrew word “truth.” The cap stone is the crowning work on the temple, and when aligned with the framework of truth, the cap stone is twenty-two times more powerful than the corner stone. What is marvelous in the eyes of those who have tasted that the Lord is good, is how the principles of the framework of truth aligned with the corner and cap stone identifies one of the prophetic keys that were given to Peter.

Jesus är Ordet, och som sådan representerar reglerna i Hans Ord Honom själv. Det är därför syster White återger att de tio budorden är en avskrift av Kristi karaktär. Han är den Förste och den Siste, och när detta framställs på detta sätt visar det att Kristus alltid åskådliggör slutet på en sak tillsammans med början på en sak. Som Ordet är Han också ”Sanning”, och sanningen är en profetisk struktur. Han är lejonet av Juda stam när Han förseglar och öppnar sitt Ord. Han är också hörnstenen som blir slutstenen. Hörnstenen är helt enkelt en illustration av Honom som grunden, eller den första bokstaven i det hebreiska ordet för ”sanning”. Slutstenen är det krönande verket på templet, och när den sätts i linje med sanningens struktur är slutstenen tjugotvå gånger mäktigare än hörnstenen. Det som är förunderligt i ögonen på dem som har smakat att Herren är god, är hur principerna i sanningens struktur, i förening med hörn- och slutstenen, identifierar en av de profetiska nycklar som gavs åt Petrus.

The alpha first letter is one, but the omega last letter is twenty-two. Miller’s jewels shine as the sun, but when the dirt brush man assembled the jewels, they were ten times brighter. The recognition that the end of a prophetic line is the same, but more powerful than the beginning of a prophetic lines is “marvelous.” It is an element of Christ’s character; it is one of the keys given to Peter to bind the one hundred and forty-four thousand.

Den första bokstaven alfa är ett, men den sista bokstaven omega är tjugotvå. Millers juveler lyser såsom solen, men när mannen med smutsborsten sammanfogade juvelerna, var de tio gånger klarare. Insikten att slutet på en profetisk linje är detsamma som, men mäktigare än, början av en profetisk linje är ”underbar”. Det är ett inslag i Kristi karaktär; det är en av de nycklar som gavs åt Petrus för att binda de etthundrafyrtiofyra tusen.

Peter’s “spiritual house” is the casket of William Miller’s dream and also Malachi’s storehouse of tithes and offerings. When the windows of heaven are opened; one class is cast out of the room, and the other class is cast into the casket and given the white linen uniforms of God’s triumphant church.

Petrus ”andliga hus” är kistan i William Millers dröm och även Malakis förrådshus för tionden och offergåvor. När himlens fönster öppnas, kastas den ena klassen ut ur rummet, och den andra klassen kastas in i kistan och får den vita linneklädnaden som tillhör Guds triumferande kyrka.

> “Solemnly and publicly the people of Judah had pledged themselves to obey the law of God. But when the influence of Ezra and Nehemiah was for a time withdrawn, there were many who departed from the Lord. Nehemiah had returned to Persia. During his absence from Jerusalem, evils crept in that threatened to pervert the nation. Idolaters not only gained a foothold in the city, but contaminated by their presence the very precincts of the temple. Through intermarriage, a friendship had been brought about between Eliashib the high priest and Tobiah the Ammonite, Israel’s bitter enemy. As a result of this unhallowed alliance, Eliashib had permitted Tobiah to occupy an apartment connected with the temple, which heretofore had been used as a storeroom for tithes and offerings of the people.

> Högtidligen och offentligt hade Juda folk förbundit sig att lyda Guds lag. Men när Esras och Nehemjas inflytande för en tid drogs tillbaka, var det många som avföll från Herren. Nehemja hade återvänt till Persien. Under hans frånvaro från Jerusalem smög sig onda ting in, som hotade att fördärva nationen. Avgudadyrkare vann inte bara insteg i staden, utan befläckade genom sin närvaro själva templets förgårdar. Genom giftermål hade en vänskap uppstått mellan översteprästen Eljasib och ammoniten Tobia, Israels bittra fiende. Till följd av denna oheliga förbindelse hade Eljasib tillåtit Tobia att ta i besittning en kammare i anslutning till templet, som dittills hade använts som förråd för folkets tionden och offergåvor.

> “Because of the cruelty and treachery of the Ammonites and Moabites toward Israel, God had declared through Moses that they should be forever shut out from the congregation of His people. See Deuteronomy 23:3–6. In defiance of this word, the high priest had cast out the offerings stored in the chamber of God’s house, to make a place for this representative of a proscribed race. Greater contempt for God could not have been shown than to confer such a favor on this enemy of God and His truth.

> ”På grund av ammoniternas och moabiternas grymhet och trolöshet mot Israel hade Gud genom Mose förklarat att de för evigt skulle vara utestängda från hans folks församling. Se 5 Moseboken 23:3–6. I trots mot detta ord hade översteprästen kastat ut de offergåvor som förvarades i kammaren i Guds hus för att bereda plats åt denne representant för ett förbjudet folk. Större förakt för Gud kunde inte ha visats än att tilldela denne fiende till Gud och hans sanning en sådan ynnest.

> “On returning from Persia, Nehemiah learned of the bold profanation and took prompt measures to expel the intruder. ‘It grieved me sore,’ he declares; ‘therefore I cast forth all the household stuff of Tobiah out of the chamber. Then I commanded, and they cleansed the chambers: and thither brought I again the vessels of the house of God, with the meat offering and the frankincense.’

> ”När Nehemja återvände från Persien fick han kännedom om denna djärva vanhelgelse och vidtog genast åtgärder för att driva ut inkräktaren. ”Det bedrövade mig mycket”, förklarar han; ”därför kastade jag ut allt Tobias bohag ur kammaren. Sedan gav jag befallning, och de renade kamrarna; och dit förde jag åter kärlen till Guds hus, tillsammans med spisoffret och rökelsen.”

> “Not only had the temple been profaned, but the offerings had been misapplied. This had tended to discourage the liberalities of the people. They had lost their zeal and fervor, and were reluctant to pay their tithes. The treasuries of the Lord’s house were poorly supplied; many of the singers and others employed in the temple service, not receiving sufficient support, had left the work of God to labor elsewhere.

> ”Inte endast hade templet blivit vanhelgat, utan även offergåvorna hade blivit felaktigt använda. Detta hade bidragit till att dämpa folkets givmildhet. De hade förlorat sin iver och glöd och var obenägna att betala sitt tionde. Herrens hus förrådskammare var bristfälligt försedda; många av sångarna och andra som var anställda i tempeltjänsten hade, eftersom de inte fick tillräckligt understöd, lämnat Guds verk för att arbeta på annat håll.

> “Nehemiah set to work to correct these abuses. He gathered together those who had left the service of the Lord’s house, ‘and set them in their place.’ This inspired the people with confidence, and all Judah brought ‘the tithe of the corn and the new wine and the oil.’ Men who ‘were counted faithful’ were made ‘treasurers over the treasuries,’ ‘and their office was to distribute unto their brethren.’” Prophets and Kings, 669, 670.

> ”Nehemja tog itu med att rätta till dessa missförhållanden. Han samlade dem som hade lämnat tjänsten i Herrens hus, ’och ställde dem åter på deras plats’. Detta ingav folket förtroende, och hela Juda förde fram ’tiondet av säd, vin och olja’. Män som ’ansågs trogna’ blev satta till ’förrådskamrerare över förrådshusen’, ’och deras uppgift var att dela ut åt sina bröder.’” Prophets and Kings, 669, 670.

When Nehemiah “cast out Tobiah,” he was prefiguring Christ casting the money-changers out of the very same temple. It wasn’t simply the temple, but the very room in the temple where the tithes were stored. When Eliakim the Philadelphian replaced Shebna the Laodicean, Shebna was the treasurer that was cast into a far field.

När Nehemja ”drevs ut Tobia”, förebildade han Kristus när han drev månglarna ut ur just samma tempel. Det var inte enbart templet, utan just det rum i templet där tiondena förvarades. När Eliakim från Filadelfia ersatte Shebna från Laodicea, var Shebna den skattmästare som blev kastad ut på ett vidsträckt fält.

> Thus saith the Lord God of hosts, Go, get thee unto this treasurer, even unto Shebna, which is over the house, and say, What hast thou here? and whom hast thou here, that thou hast hewed thee out a sepulchre here, as he that heweth him out a sepulchre on high, and that graveth an habitation for himself in a rock? Behold, the Lord will carry thee away with a mighty captivity, and will surely cover thee. He will surely violently turn and toss thee like a ball into a large country: there shalt thou die, and there the chariots of thy glory shall be the shame of thy lord’s house. And I will drive thee from thy station, and from thy state shall he pull thee down.

> Så säger Herren, härskarornas Gud: Gå och träd fram inför denne skattmästare, inför Shebna, som är satt över huset, och säg: Vad har du här, och vem har du här, eftersom du här har huggit ut åt dig en grav, såsom den som hugger ut åt sig en grav på höjden och uthugger sig en boning i klippan? Se, Herren skall gripa dig och föra dig bort med väldig kraft och sannerligen svepa in dig. Han skall sannerligen med våld rulla ihop dig och kasta dig såsom en boll in i ett vidsträckt land; där skall du dö, och där skall dina härlighets vagnar bli en skam för din herres hus. Och jag skall driva dig bort från din tjänst, och från din ställning skall han störta dig ned.

> And it shall come to pass in that day, that I will call my servant Eliakim the son of Hilkiah: And I will clothe him with thy robe, and strengthen him with thy girdle, and I will commit thy government into his hand: and he shall be a father to the inhabitants of Jerusalem, and to the house of Judah. And the key of the house of David will I lay upon his shoulder; so he shall open, and none shall shut; and he shall shut, and none shall open.

> Och det skall ske på den dagen att jag skall kalla på min tjänare Eljakim, Hilkias son. Och jag skall klä honom i din mantel och styrka honom med ditt bälte, och jag skall lägga ditt herravälde i hans hand; och han skall vara en fader för Jerusalems invånare och för Juda hus. Och nyckeln till Davids hus skall jag lägga på hans skuldra; när han öppnar, skall ingen tillsluta, och när han tillsluter, skall ingen öppna.

> And I will fasten him as a nail in a sure place; and he shall be for a glorious throne to his father’s house. And they shall hang upon him all the glory of his father’s house, the offspring and the issue, all vessels of small quantity, from the vessels of cups, even to all the vessels of flagons. In that day, saith the Lord of hosts, shall the nail that is fastened in the sure place be removed, and be cut down, and fall; and the burden that was upon it shall be cut off: for the Lord hath spoken it. Isaiah 22:15–22.

> Och jag skall fästa honom såsom en spik på ett säkert ställe; och han skall vara till en härlig tron för sin faders hus. Och på honom skall de hänga all härligheten av hans faders hus, avkomman och ättlingarna, alla kärl av ringa mått, från bägarnas kärl ända till alla krusens kärl. På den dagen, säger HERREN Sebaot, skall spiken som är fästad på det säkra stället vika bort och huggas ned och falla; och bördan som vilade på den skall avskäras; ty HERREN har talat det. Jesaja 22:15–22.

In the day that Shebna the foolish Laodicean is cast out, Eliakim is given the government of the church triumphant. When Christ cleanses the temple of the one hundred and forty-four thousand, from the rubbish that has covered up the precious jewels, He identifies that He would “cover” those represented by Shebna. Before the windows of heaven were opened the jewels were covered with rubbish, and when the rubbish is cast out, the rubbish is then covered with shame. William Miller’s dream is identifying the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

På den dag då Sebna, den dåraktige laodicéen, kastas ut, ges Eljakim styret över den triumferande församlingen. När Kristus renar de etthundrafyrtiofyra tusens tempel från det bråte som har täckt över de dyrbara juvelerna, visar Han att Han skulle ”övertäcka” dem som representeras av Sebna. Innan himmelens fönster öppnades var juvelerna täckta av bråte, och när bråtet kastas ut, täcks bråtet därefter med skam. William Millers dröm identifierar beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen.

The casket, is Malachi’s storehouse, Peter’s spiritual house and the tabernacle of Elijah that Peter wished to build. The dirt brush man illustrates the sealing of the one hundred and forty-four thousand when He casts the jewels into the box. Malachi identifies the test that proves that God’s people have truly returned unto Him.

Kistan, är Malakis förrådshus, Petrus andliga hus och Elias tabernakel som Petrus önskade bygga. Mannen med dammborsten illustrerar förseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen när Han kastar juvelerna i kistan. Malaki identifierar det prov som bevisar att Guds folk verkligen har återvänt till Honom.

> Then they that feared the Lord spake often one to another: and the Lord hearkened, and heard it, and a book of remembrance was written before him for them that feared the Lord, and that thought upon his name. And they shall be mine, saith the Lord of hosts, in that day when I make up my jewels; and I will spare them, as a man spareth his own son that serveth him. Then shall ye return, and discern between the righteous and the wicked, between him that serveth God and him that serveth him not. Malachi 3:16–18.

> Då talade de som fruktade Herren ofta med varandra; och Herren lyssnade och hörde det, och en minnesbok blev skriven inför honom för dem som fruktade Herren och aktade på hans namn. Och de skall vara mina, säger Herren Sebaot, på den dag då jag samlar mina klenoder; och jag skall skona dem, såsom en man skonar sin egen son som tjänar honom. Då skall ni åter se skillnaden mellan den rättfärdige och den ogudaktige, mellan den som tjänar Gud och den som inte tjänar honom. Malaki 3:16–18.

Return is a key word in the passage, for God calls on His people to return unto Him, but He also challenges those people to test Him, by returning tithes and offerings, and there is also a time when the righteous will “return,” and in so doing, they will “discern” between the wise and the foolish. Those who feared the Lord, and who thought upon His name are those that are to be the ensign of the one hundred and forty-four thousand.

Återvända är ett nyckelord i detta avsnitt, ty Gud kallar sitt folk att återvända till Honom, men Han uppmanar också detta folk att pröva Honom genom att återbära tionden och offergåvor, och det kommer också en tid då de rättfärdiga skall ”vända åter”, och därigenom skall de ”urskilja” mellan de visa och de dåraktiga. De som fruktade Herren och som tänkte på Hans namn är de som skall vara baneret för de etthundrafyrtiofyra tusen.

The fear of the Lord is the first test, so when verse sixteen says, “then” they that feared the Lord, it is pointing back into the prophetic narrative.

Herrens fruktan är det första provet; när därför vers sexton säger: »Då« talade de som fruktade Herren, så hänvisar det tillbaka in i den profetiska berättelsen.

> Your words have been stout against me, saith the Lord. Yet ye say, What have we spoken so much against thee? Ye have said, It is vain to serve God: and what profit is it that we have kept his ordinance, and that we have walked mournfully before the Lord of hosts? And now we call the proud happy; yea, they that work wickedness are set up; yea, they that tempt God are even delivered. Malachi 3:13–15.

> Era ord har varit hårda mot mig, säger Herren. Men ni säger: Vad har vi sagt så mycket mot dig? Ni har sagt: Det är fåfängt att tjäna Gud; och vad gagnar det oss att vi har hållit hans stadgar och att vi har vandrat sorgset inför Herren Sebaot? Och nu prisar vi de högmodiga lyckliga; ja, de som gör ogärning blir upphöjda; ja, de som frestar Gud blir till och med räddade. Malaki 3:13–15.

Malachi says, “and now we call the proud happy.” The drunkards of Ephraim are called the “crown of pride” and they are happy when they think Moses and Elijah, the two prophets that tormented them were dead. They were so happy, that they sent gifts to one another.

Malaki säger: ”och nu kallar vi de högmodiga lyckliga.” Efraims drinkare kallas ”högmodets krona”, och de är glada när de tror att Mose och Elia, de två profeter som plågade dem, var döda. De var så glada att de sände gåvor till varandra.

> And their dead bodies shall lie in the street of the great city, which spiritually is called Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified. And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. Revelation 11:8–10.

> Och deras döda kroppar skall ligga på gatan i den stora staden, som i andlig mening kallas Sodom och Egypten, där också vår Herre blev korsfäst. Och människor av folk och stammar och språk och nationer skall se deras döda kroppar i tre och en halv dag och inte tillåta att deras döda kroppar läggs i gravar. Och de som bor på jorden skall glädja sig över dem och göra sig glada och sända gåvor till varandra, därför att dessa två profeter hade plågat dem som bodde på jorden. Uppenbarelseboken 11:8–10.

The proud are happy from July 18, 2020 on through 2023. On July 18, 2020 the message was “stout” against the “Lord.” On July 18, 2020 we did not recognize how terribly we had spoken against God and His Word. Disappointed we entered the tarrying time as represented by the lament of “It is vain to serve God: and what profit is it that we have kept his ordinance, and that we have walked mournfully before the Lord of hosts?” This is parallel to Jeremiah’s lament, when he illustrates the first disappointment.

De högmodiga är lyckliga från den 18 juli 2020 och genom hela 2023. Den 18 juli 2020 var budskapet ”hårda ord” mot ”Herren”. Den 18 juli 2020 insåg vi inte hur förfärligt vi hade talat mot Gud och hans Ord. Besvikna gick vi in i dröjsmålstiden såsom den framställs i klagan: ”Det är fåfängt att tjäna Gud; och vad gagn har det gett oss att vi har hållit hans bud och att vi har vandrat sorgklädda inför Herren Sebaot?” Detta är parallellt med Jeremias klagan, när han åskådliggör den första besvikelsen.

> I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Jeremiah 15:17, 18.

> Jag satt inte i bespottarnas församling och fröjdade mig inte; jag satt ensam för din hands skull, ty du hade uppfyllt mig med förbittring. Varför är min smärta ständig och mitt sår obotligt, så att det vägrar att helas? Skulle du då för mig vara alldeles såsom en lögnare och såsom vatten som sviker? Jeremia 15:17, 18.

Our words were stout with the prediction of July 18, 2020, and we did not then know how badly we had rebelled. At the disappointment the tarrying time was underway, while one class mourned and the other class rejoiced. In that context Malachi states:

Våra ord var övermodiga med förutsägelsen om den 18 juli 2020, och vi visste då inte hur svårt vi hade gjort uppror. Vid besvikelsen hade dröjsmålstiden inletts, medan den ena gruppen sörjde och den andra gruppen gladde sig. I det sammanhanget säger Malaki:

> Then they that feared the Lord spake often one to another: and the Lord hearkened, and heard it, and a book of remembrance was written before him for them that feared the Lord, and that thought upon his name. And they shall be mine, saith the Lord of hosts, in that day when I make up my jewels; and I will spare them, as a man spareth his own son that serveth him.

> Då talade de som fruktade Herren ofta med varandra; och Herren lyssnade och hörde det, och en minnesbok skrevs inför honom för dem som fruktade Herren och aktade på hans namn. Och de skall vara mina, säger härskarornas Herre, på den dag då jag samlar mina dyrbara ägodelar; och jag skall skona dem, såsom en man skonar sin egen son som tjänar honom.

> Then shall ye return, and discern between the righteous and the wicked, between him that serveth God and him that serveth him not. Malachi 3:16–18.

> Då skolen I åter vända om och skilja mellan den rättfärdige och den ogudaktige, mellan den som tjänar Gud och den som inte tjänar honom. Malaki 3:16–18.

In 2024, the foundational test represented as the fear of the Lord arrived. Two classes were manifested in that test, and the group that made up the two classes had been often talking to one another on regular zoom meetings, throughout the three and a half days. The Lord listened to their discussions. The class who feared the Lord thought upon His name; Palmoni, the Lion of the tribe of Judah, the Alpha and Omega, the Truth, the Word, the Wonderful Linguist, the corner and cap stone, the Lamb, the Heavenly High Priest, the Temple, the Rock. Those who made it into that book are to be jewels upon the crown representing the ensign of the kingdom of glory. When He makes up those jewels, then they return, and discern between the righteous and the wicked. When He casts the jewels into the casket, it is then discerned who is foolish and who is wise.

År 2024 kom det grundläggande provet, framställt som Herrens fruktan. I det provet uppenbarades två klasser, och den grupp som utgjorde de två klasserna hade ofta samtalat med varandra i regelbundna Zoom-möten under de tre och en halv dagarna. Herren lyssnade till deras samtal. Den klass som fruktade Herren tänkte på Hans namn: Palmoni, Lejonet av Juda stam, Alfa och Omega, Sanningen, Ordet, den underbare lingvisten, hörnstenen och slutstenen, Lammet, den himmelske Översteprästen, Templet, Klippan. De som kom in i den boken skall vara juveler på kronan som representerar rikets härlighets baner. När Han samlar dessa juveler, då vänder de tillbaka och urskiljer mellan den rättfärdige och den ogudaktige. När Han kastar juvelerna i smyckeskrinet, då urskiljs vem som är dåraktig och vem som är vis.

Malachi records:

Malaki nedtecknar:

> Return unto me, and I will return unto you,

> Vänd om till mig, så skall jag vända om till er,

> But ye said, Wherein shall we return?

> Men ni sade: »Vari skall vi omvända oss?»

> Bring ye all the tithes into the storehouse, that there may be meat in mine house, and prove me now herewith, saith the Lord of hosts, if I will not open you the windows of heaven, and pour you out a blessing, that there shall not be room enough to receive it.

> För in allt tionde i förrådshuset, så att det finns mat i mitt hus, och pröva mig nu i detta, säger Herren Sebaot, om jag inte skall öppna himlens fönster för er och utgjuta över er välsignelse i överflöd, så att det inte finns rum nog att ta emot den.

The storehouse is the casket and the tithes are the wise virgins. The storehouse is God’s Word placed into a new framework of truth. The jewels that get cast into that casket are the truths associated with the message of the Midnight Cry. The tithes were kept in a specific room in the temple, as identified in Nehemiah’s cleansing. The casket and the storehouse, or Peter spiritual house represents God’s temple and the jewels represent human temples who are joined with Divinity in the secret place of the Most High. The human messengers cannot be separated from the Divine message. The jewels are both God’s messengers and they are also the message they proclaim. Inspiration often identifies the message and the messenger combined.

Förrådshuset är skrinet och tiondena är de visa jungfrurna. Förrådshuset är Guds ord insatt i en ny sanningens ram. De juveler som läggs i det skrinet är de sanningar som hör samman med midnattsropets budskap. Tiondena förvarades i ett särskilt rum i templet, såsom framgår av Nehemias rening. Skrinet och förrådshuset, eller Petrus’ andliga hus, representerar Guds tempel, och juvelerna representerar mänskliga tempel som är förenade med gudomligheten i den Högstes fördolda boning. De mänskliga budbärarna kan inte skiljas från det gudomliga budskapet. Juvelerna är både Guds budbärare, och de är också det budskap som de förkunnar. Inspirationen identifierar ofta budskapet och budbäraren såsom förenade.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth. Christ declares to His followers: ‘Ye are the light of the world.’ To every soul that accepts Jesus the cross of Calvary speaks: ‘Behold the worth of the soul: “Go ye into all the world, and preach the gospel to every creature.’” Nothing is to be permitted to hinder this work. It is the all-important work for time; it is to be far-reaching as eternity. The love that Jesus manifested for the souls of men in the sacrifice which He made for their redemption, will actuate all His followers.” Testimonies, volume 5, 455.

> ”Gud har kallat sin kyrka i denna tid, såsom han kallade det forntida Israel, att stå såsom ett ljus på jorden. Genom sanningens mäktiga klyvyxa, den första, den andra och den tredje ängelns budskap, har han avskilt dem från kyrkorna och från världen för att föra dem in i en helig närhet till sig själv. Han har gjort dem till förvaltare av sin lag och har anförtrott dem de stora profetiska sanningarna för denna tid. Liksom de heliga gudsord som anförtroddes åt det forntida Israel, är dessa ett heligt förtroende som skall förmedlas till världen. De tre änglarna i Uppenbarelseboken 14 framställer det folk som tar emot ljuset från Guds budskap och går ut som hans sändebud för att låta varningen ljuda över jordens hela vidd. Kristus förklarar för sina efterföljare: ’I ären världens ljus.’ Till varje själ som tar emot Jesus talar korset på Golgata: ’Se själens värde: ”Gån ut i hela världen och prediken evangelium för allt skapat.”’ Intet får tillåtas hindra detta verk. Det är det allra viktigaste verket för denna tid; dess räckvidd skall vara såsom evigheten. Den kärlek som Jesus visade människors själar i det offer som han frambar för deras återlösning skall driva alla hans efterföljare.” Testimonies, band 5, s. 455.

We will begin to draw together these concepts in the next article.

Vi kommer att börja sammanföra dessa begrepp i nästa artikel.

> “During the last fifty years of my life, I have had precious opportunities to obtain an experience. I have had an experience in the first, second, and third angels’ messages. The angels are represented as flying in the midst of heaven, proclaiming to the world a message of warning, and having a direct bearing upon the people living in the last days of this earth’s history. No one hears the voice of these angels, for they are a symbol to represent the people of God who are working in harmony with the universe of heaven. Men and women, enlightened by the Spirit of God and sanctified through the truth, proclaim the three messages in their order.

> ”Under de senaste femtio åren av mitt liv har jag haft dyrbara tillfällen att vinna en erfarenhet. Jag har haft en erfarenhet i den första, andra och tredje ängelns budskap. Änglarna framställs såsom flygande mitt på himlen och förkunnande för världen ett varningsbudskap, vilket har direkt betydelse för det folk som lever i de sista dagarna av denna jordens historia. Ingen hör dessa änglars röst, ty de är en symbol för att beteckna Guds folk, som verkar i samklang med himlens universum. Män och kvinnor, upplysta av Guds Ande och helgade genom sanningen, förkunnar de tre budskapen i deras ordning.

> “I have acted a part in this solemn work. Nearly all my Christian experience is interwoven with it. There are those now living who have an experience similar to my own. They have recognized the truth unfolding for this time; they have kept in step with the great Leader, the Captain of the Lord’s host.

> ”Jag har haft en del i detta högtidliga verk. Nästan hela min kristna erfarenhet är sammanvävd med det. Det finns nu sådana som lever och som har en erfarenhet liknande min egen. De har erkänt den sanning som utvecklas för denna tid; de har hållit takten med den store Ledaren, anföraren för Herrens här.

> “In the proclamation of the messages, every specification of prophecy has been fulfilled. Those who were privileged to act a part in proclaiming these messages have gained an experience which is of the highest value to them; and now when we are amid the perils of these last days, when voices will be heard on every side saying, ‘Here is Christ,’ ‘Here is truth’; while the burden of many is to unsettle the foundation of our faith which has led us from the churches and from the world to stand as a peculiar people in the world, like John our testimony will be borne:

> ”I förkunnandet av budskapen har varje enskild bestämmelse i profetian gått i uppfyllelse. De som hade förmånen att ta del i förkunnandet av dessa budskap har vunnit en erfarenhet som är av allra högsta värde för dem; och nu, när vi befinner oss mitt i farorna under dessa sista dagar, då röster kommer att höras på alla sidor säga: ’Här är Kristus’, ’Här är sanningen’; medan mångas strävan är att rubba grunden för vår tro, som har lett oss ut från kyrkorna och från världen för att stå som ett avskilt folk i världen, skall vårt vittnesbörd, liksom Johannes’, frambäras:”

> “‘That which was from the beginning, which we have heard, which we have seen with our eyes, which we have looked upon, and our hands have handled, of the Word of life;… that which we have seen and heard declare we unto you, that ye also may have fellowship with us.’

> ”Det som var från begynnelsen, det som vi har hört, det som vi har sett med våra ögon, det som vi har skådat, och som våra händer har rört vid, om livets Ord; … det som vi har sett och hört förkunnar vi för er, för att också ni må ha gemenskap med oss.”

> “I testify the things which I have seen, the things which I have heard, the things which my hands have handled of the Word of life. And this testimony I know to be of the Father and the Son. We have seen and do testify that the power of the Holy Ghost has accompanied the presentation of the truth, warning with pen and voice, and giving the messages in their order. To deny this work would be to deny the Holy Ghost, and would place us in that company who have departed from the faith, giving heed to seducing spirits.

> ”Jag vittnar om det som jag har sett, det som jag har hört, det som mina händer har rört vid angående livets Ord. Och detta vittnesbörd vet jag vara från Fadern och Sonen. Vi har sett och vittnar att den helige Andes kraft har åtföljt framställningen av sanningen, varnande med penna och röst och givande budskapen i deras ordning. Att förneka detta verk vore att förneka den helige Ande och skulle ställa oss i deras skara som har avfallit från tron och tagit intryck av förförande andar.

> “The enemy will set everything in operation to uproot the confidence of the believers in the pillars of our faith in the messages of the past, which have placed us upon the elevated platform of eternal truth, and which have established and given character to the work. The Lord God of Israel has led out His people, unfolding to them truth of heavenly origin. His voice has been heard, and is still heard, saying, Go forward from strength to strength, from grace to grace, from glory to glory. The work is strengthening and broadening, for the Lord God of Israel is the defense of His people.

> ”Fienden kommer att sätta allt i rörelse för att rycka upp de troendes förtröstan på vår tros pelare i de budskap som gavs i det förflutna, vilka har ställt oss på den upphöjda plattformen av evig sanning och vilka har grundlagt och gett verket dess karaktär. Herren, Israels Gud, har fört sitt folk fram, i det att han har uppenbarat för dem sanning av himmelskt ursprung. Hans röst har blivit hörd och hörs alltjämt, sägande: Gå framåt från kraft till kraft, från nåd till nåd, från härlighet till härlighet. Verket blir starkare och vidare, ty Herren, Israels Gud, är sitt folks försvar.”

> “Those who have a hold of the truth theoretically, with their fingertips as it were, who have not brought its principles into the inner sanctuary of the soul, but have kept the vital truth in the outer court, will see nothing sacred in the past history of this people which has made them what they are, and has established them as earnest, determined, missionary workers in the world.

> ”De som håller fast vid sanningen endast teoretiskt, så att säga med fingertopparna, som inte har fört in dess principer i själens innersta helgedom utan har hållit den levande sanningen kvar på den yttre förgården, kommer inte att se något heligt i detta folks tidigare historia, den historia som har gjort dem till vad de är och har grundat dem som allvarliga, målmedvetna, missionerande arbetare i världen.

> “The truth for this time is precious, but those whose hearts have not been broken by falling on the rock Christ Jesus, will not see and understand what is truth. They will accept that which pleases their ideas, and will begin to manufacture another foundation than that which is laid. They will flatter their own vanity and esteem, thinking that they are capable of removing the pillars of our faith, and replacing them with pillars they have devised.

> ”Sanningen för denna tid är dyrbar, men de vilkas hjärtan inte har blivit krossade genom att falla på klippan Kristus Jesus, kommer inte att se och förstå vad sanningen är. De kommer att godta det som behagar deras egna föreställningar och börja uppföra en annan grund än den som är lagd. De kommer att smickra sin egen fåfänga och självkänsla och mena att de är förmögna att avlägsna vår tros pelare och ersätta dem med pelare som de själva har utformat.

> “This will continue to be as long as time shall last. Anyone who has been a close student of the Bible will see and understand the solemn position of those who are living in the closing scenes of this earth’s history. They will feel their own inefficiency and weakness, and will make it their first business to have not merely a form of godliness, but a vital connection with God. They will not dare to rest until Christ is formed within, the hope of glory. Self will die; pride will be expelled from the soul, and they will have the meekness and gentleness of Christ.” Notebook Leaflets, 60, 61.

> ”Detta skall fortgå så länge tiden varar. Var och en som har varit en uppmärksam studerande av Bibeln kommer att se och förstå den allvarliga ställning som de intar vilka lever i slutscenerna av denna jordens historia. De kommer att känna sin egen otillräcklighet och svaghet och kommer att göra det till sin främsta angelägenhet att inte endast ha en gudaktighetens form, utan en levande förbindelse med Gud. De kommer inte att våga vila förrän Kristus har tagit gestalt i dem, härlighetens hopp. Jaget kommer att dö; stoltheten kommer att fördrivas ur själen, och de kommer att ha Kristi saktmod och mildhet.” Notebook Leaflets, 60, 61.

Back to Articles