Article

# The Book of Daniel - Number Sixty-Seven

Daniels bok – nummer sextiosju

Prophetic Insights: Islam, September 11, 2001, and the Day of the East Wind

Profetiska insikter: Islam, den 11 september 2001 och östanvindens dag

Author

Jeff Pippenger

Published

January 31, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Islam of the third woe arrived into prophetic history on September 11, 2001, and it was immediately restrained. At that time the latter rain began to fall, but it was “measured”.

Den tredje veets islam trädde in i den profetiska historien den 11 september 2001, och det hölls omedelbart tillbaka. Vid den tiden började det sena regnet att falla, men det var ”uppmätt”.

> In measure, when it shooteth forth, thou wilt debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind. By this therefore shall the iniquity of Jacob be purged; and this is all the fruit to take away his sin; when he maketh all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder, the groves and images shall not stand up. Yet the defenced city shall be desolate, and the habitation forsaken, and left like a wilderness: there shall the calf feed, and there shall he lie down, and consume the branches thereof. When the boughs thereof are withered, they shall be broken off: the women come, and set them on fire: for it is a people of no understanding: therefore he that made them will not have mercy on them, and he that formed them will show them no favour. And it shall come to pass in that day, that the Lord shall beat off from the channel of the river unto the stream of Egypt, and ye shall be gathered one by one, O ye children of Israel. And it shall come to pass in that day, that the great trumpet shall be blown, and they shall come which were ready to perish in the land of Assyria, and the outcasts in the land of Egypt, and shall worship the Lord in the holy mount at Jerusalem. Isaiah 27:6–13.

> Efter måttet, när den skjuter upp, skall du gå till rätta med den; han hejdar sin hårda vind på östanvindens dag. Därför skall Jakobs missgärning bli försonad; och detta är all frukten av att hans synd tas bort: när han gör alla altarets stenar lika kalkstenar som krossas till stycken, skall asherapålarna och avgudabilderna inte bli stående. Men den befästa staden skall bli öde, och boningen övergiven och lämnad såsom en ödemark; där skall kalven beta, och där skall den lägga sig ned och förtära dess grenar. När dess kvistar har torkat, skall de brytas av; kvinnorna kommer och tänder eld på dem; ty det är ett folk utan förstånd. Därför skall han som har gjort dem inte förbarma sig över dem, och han som har danat dem skall inte visa dem nåd. Och det skall ske på den dagen att Herren skall tröska ut från flodens fåra ända till Egyptens bäck, och ni skall samlas in en och en, ni Israels barn. Och det skall ske på den dagen att den stora basunen skall blåsas, och de skall komma, de som var nära att förgås i Assyriens land, och de fördrivna i Egyptens land, och de skall tillbe Herren på det heliga berget i Jerusalem. Jesaja 27:6–13.

The “day of the east wind” identifies the arrival of the latter rain, and also Islam of the third woe. It also marks the beginning of the history where the “iniquity of Jacob is purged.” The day of the east wind arrived on September 11, 2001, and at that point the judgment of the living commenced. The judgment of the living is the closing work of the third angel, and it is there that the removal of the sins of the one hundred and forty-four thousand began. That is what Isaiah means when he wrote, “By this.”

”Östanvindens dag” utmärker den sena regnets ankomst, och även islam i det tredje veet. Den markerar också början på den historia då ”Jakobs missgärning blir försonad”. Östanvindens dag kom den 11 september 2001, och vid den tidpunkten började domen över de levande. Domen över de levande är den tredje ängelns avslutande verk, och det är där som borttagandet av de etthundrafyrtiofyra tusens synder började. Det är vad Jesaja menar när han skrev: ”Därigenom.”

The words leading up to, “By this,” are, “In measure, when it shooteth forth, thou will debate with it: he stayeth his rough wind in the day of the east wind.” “By this,” is identifying the specific testing truths that purge the sin from those represented as Jacob. Those truths include the event (9/11), which marks the arrival of the latter rain. Those truths include the definition of the latter rain as “a message,” and the “message” is Islam. It includes the truth that “the east wind” is Islam of the third Woe, and it includes the prophetic characteristic of Islam’s subsequent restraint (stayeth).

Orden som leder fram till ”Genom detta” är: ”När du tillmätt det med måtta, när det bryter fram, går du till rätta med det; han håller tillbaka sin hårda vind på östanvindens dag.” ”Genom detta” identifierar de särskilda prövande sanningar som renar bort synden från dem som framställs som Jakob. Dessa sanningar innefattar händelsen (9/11), som markerar den sena regnets ankomst. Dessa sanningar innefattar definitionen av det sena regnet som ”ett budskap”, och ”budskapet” är islam. Det innefattar sanningen att ”östanvinden” är den tredje Ve-röpelsens islam, och det innefattar den profetiska egenskapen hos islams efterföljande återhållande (håller tillbaka).

The test itself is represented by the “debate,” which began on September 11, 2001. Jeremiah, when representing the first disappointment, was counseled to “return” unto God and separate the precious from the vile. The “fruit” of the testing message produces two classes of worshippers.

Själva prövningen framställs genom ”debatten”, som började den 11 september 2001. Jeremia, när han representerade den första besvikelsen, fick rådet att ”vända tillbaka” till Gud och skilja det dyrbara från det ovärdiga. ”Frukten” av prövningsbudskapet frambringar två klasser av tillbedjare.

The judgment of the foolish is represented as “when he maketh all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder, the groves and images shall not stand up.” Isaiah is referencing the pronouncement against those who turn things upside down in chapters twenty-eight and twenty-nine. They are those who cannot understand the sealed book. The work (fruit) of the wicked is to be esteemed as potter’s clay.

Dårarnas dom framställs såsom: ”när han gör alla altarets stenar som kritstenar, vilka slås sönder, då skall lundarna och bilderna inte bli stående.” Jesaja syftar på uttalandet mot dem som vänder upp och ned på allting i kapitel tjugoåtta och tjugonio. De är sådana som inte kan förstå den förseglade boken. De ogudaktigas verk (frukt) skall aktas såsom krukmakarlera.

> Therefore, behold, I will proceed to do a marvellous work among this people, even a marvellous work and a wonder: for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, Who seeth us? and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 29:14–16.

> Därför, se, jag skall än en gång göra ett underbart verk bland detta folk, ja, ett underbart verk och ett förunderligt ting; ty deras visas visdom skall förgås, och deras förståndigas förstånd skall döljas. Ve dem som söker djupt för att dölja sitt rådslag för Herren, och vilkas gärningar sker i mörkret, och som säger: Vem ser oss? och vem känner oss? Sannerligen, ert omkastande av allting skall räknas som leran i krukmakarens hand; ty skall verket säga om honom som gjorde det: Han gjorde mig inte? eller skall det formade säga om honom som formade det: Han hade intet förstånd? Jesaja 29:14–16.

The work of the wicked will be as potter’s clay, and in chapter twenty-seven their work is portrayed in a similar fashion, as chalkstones that are beaten asunder. Chalk or potter’s clay is easily beaten into powder, and the symbol of the work of making “all the stones of the altar as chalkstones that are beaten in sunder,” and including the work of tearing down “the groves and images,” so that they “shall not stand up,” is the work represented by the reformation of king Josiah. In the final revival and reformation, represented by the reformation of Josiah, the Adventist corporate structure will be desolate, for “the defenced city shall be desolate, and the habitation forsaken, and left like a wilderness.” All their works, meaning the thousands of churches, schools, colleges, universities, hospitals and office buildings around the world, will be prophetically beaten into worthless powder.

De ogudaktigas verk skall vara såsom krukmakarlera, och i kapitel tjugosju framställs deras verk på liknande sätt, såsom kritstenar som slås sönder. Krita eller krukmakarlera slås lätt till pulver, och symbolen för verket att göra ”altarets alla stenar såsom kritstenar som slås i stycken”, samt därmed inbegripet verket att riva ned ”lundarna och avgudabilderna”, så att de ”icke mera skola stå upp”, är det verk som framställs genom kung Josias reformation. I den slutliga väckelsen och reformationen, framställd genom Josias reformation, skall den adventistiska företagsstrukturen ligga öde, ty ”den befästa staden skall ligga öde, och boningen övergiven och lämnad såsom en ödemark.” Alla deras verk, det vill säga de tusentals kyrkorna, skolorna, högskolorna, universiteten, sjukhusen och kontorsbyggnaderna runt om i världen, skall profetiskt slås till värdelöst pulver.

The membership will also be desolate, for those “people of no understanding” will be as “withered” “boughs” that “shall be broken off” “and set on fire,” for “he that made them will not have mercy on them, and he that formed them will show them no favor.”

Även medlemskåren skall bli öde, ty detta ”folk utan förstånd” skall vara såsom ”förtorkade” ”grenar” som ”skall brytas av” ”och sättas i brand”, ty ”han som gjorde dem skall inte förbarma sig över dem, och han som formade dem skall inte visa dem någon nåd.”

When the separation that is accomplished by the testing message is complete, the second voice of Revelation chapter eighteen, calls God’s other flock out of Babylon, for in that day “it shall come to pass” “that the great trumpet shall be blown, and they shall come which were ready to perish in the land of Assyria, and the outcasts in the land of Egypt, and shall worship the Lord in the holy mount at Jerusalem.”

När den åtskillnad som åstadkoms genom prövningens budskap är fullbordad, kallar den andra rösten i Uppenbarelseboken, kapitel arton, Guds andra hjord ut ur Babylon; ty på den dagen ”skall det ske” att ”den stora basunen skall blåsas, och de som voro nära att förgås i Assyriens land och de fördrivna i Egyptens land skola komma och tillbedja Herren på det heliga berget i Jerusalem.”

The passage (Isaiah twenty-seven, verses eight through thirteen) we are considering, identifies the prophetic history that began on September 11, 2001, and illustrates the testing and purification of those who will ultimately call God’s other flock out of Babylon. The opening verses of the same chapter, identify a song that is to be sung during that very history.

Det avsnitt (Jesaja tjugosju, verserna åtta till tretton) som vi behandlar, identifierar den profetiska historia som började den 11 september 2001 och illustrerar prövningen och reningen av dem som slutligen skall kalla Guds andra hjord ut ur Babylon. De inledande verserna i samma kapitel identifierar en sång som skall sjungas under just denna historia.

> In that day sing ye unto her, A vineyard of red wine. I the Lord do keep it; I will water it every moment: lest any hurt it, I will keep it night and day. Fury is not in me: who would set the briers and thorns against me in battle? I would go through them, I would burn them together. Or let him take hold of my strength, that he may make peace with me; and he shall make peace with me. He shall cause them that come of Jacob to take root: Israel shall blossom and bud, and fill the face of the world with fruit. Hath he smitten him, as he smote those that smote him? or is he slain according to the slaughter of them that are slain by him? Isaiah 27:2–7.

> På den dagen skolen I sjunga om henne: En vingård med rött vin. Jag, Herren, bevarar den; jag vattnar den varje ögonblick. För att ingen skall skada den, bevarar jag den natt och dag. Vrede finnes inte i mig. Vem skulle sätta törnen och tistlar emot mig i strid? Jag skulle gå fram genom dem, jag skulle bränna upp dem allesammans. Eller må han fatta tag i min styrka, så att han kan sluta fred med mig; ja, han skall sluta fred med mig. Dem som härstamma från Jakob skall han låta slå rot; Israel skall blomstra och skjuta skott och uppfylla jordens yta med frukt. Har han slagit honom, såsom han slog dem som slog honom? Eller har han blivit dräpt enligt det dråp som drabbade dem som blev dräpta av honom? Jesaja 27:2–7.

The song of the vineyard is the song that first identifies God’s people as a vineyard which He had loved and cared for. It then presents a promise of acceptance for any who would wish to take hold of Christ’s righteousness. It then identifies the promise of the outpouring of the Holy Spirit, represented by two phases of rain. The first phase of rain brings the blossoms and buds to life, and the second phase fills the earth with fruit.

Vingårdssången är den sång som först identifierar Guds folk som en vingård, vilken Han har älskat och vårdat. Den framlägger därefter ett löfte om antagande för var och en som vill gripa tag om Kristi rättfärdighet. Den identifierar sedan löftet om den Helige Andes utgjutelse, framställd genom två regnperioder. Den första regnperioden väcker blommorna och knopparna till liv, och den andra fyller jorden med frukt.

The song of the vineyard is the song that identifies the period of time when God is passing by a former chosen people, while entering into covenant with a new chosen people. Verses eight and onward, are simply repeating and enlarging upon the opening verses of the chapter. The first verse of the chapter identifies the same event that is identified as the “day of the east wind” in verse eight.

Vingårdssången är den sång som identifierar den tidsperiod då Gud går förbi ett tidigare utvalt folk, medan han ingår förbund med ett nytt utvalt folk. Vers åtta och följande upprepar och utvecklar helt enkelt kapitelns inledande verser. Kapitlets första vers identifierar samma händelse som i vers åtta benämns ”östanvindens dag”.

> In that day the Lord with his sore and great and strong sword shall punish leviathan the piercing serpent, even leviathan that crooked serpent; and he shall slay the dragon that is in the sea. Isaiah 27:1.

> På den dagen skall Herren med sitt hårda och stora och starka svärd straffa Leviatan, den snabba ormen, ja, Leviatan, den ringlande ormen; och han skall dräpa draken som är i havet. Jesaja 27:1.

The dragon is Satan, but in a secondary sense it was pagan Rome.

Draken är Satan, men i en sekundär bemärkelse var det det hedniska Rom.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> ”Så är draken, även om den i första hand representerar Satan, i en sekundär bemärkelse en symbol för det hedniska Rom.” The Great Controversy, 439.

The ten kings of pagan Rome, in chapter seven of Daniel, and in chapter twelve of Revelation represent the ten kings of Revelation seventeen–in the last days.

De tio kungarna i det hedniska Rom, i kapitel sju i Daniel och i kapitel tolv i Uppenbarelseboken, representerar de tio kungarna i Uppenbarelseboken sjutton – i de sista dagarna.

> “Kings and rulers and governors have placed upon themselves the brand of antichrist, and are represented as the dragon who goes to make war with the saints—with those who keep the commandments of God and who have the faith of Jesus.” Testimonies to Ministers, 38.

> ”Kungar och härskare och styresmän har satt på sig antikrists märke och framställs som draken som går ut för att föra krig mot de heliga — mot dem som håller Guds bud och har Jesu tro.” Testimonies to Ministers, 38.

Verse one of Isaiah 27 is identifying the beginning of the judgment of the dragon, which began at the day of the east wind, on September 11, 2001. The judgment of the kings of the earth, and their globalist merchant partners, is accomplished when the financial structure of the earth is destroyed by an “east wind”, in the midst of the “seas”.

Första versen i Jesaja 27 identifierar början på drakens dom, vilken började på östanvindens dag, den 11 september 2001. Domen över jordens kungar och deras globalistiska köpmannapartner fullbordas när jordens finansiella struktur förstörs av en ”östanvind”, mitt i ”haven”.

> For, lo, the kings were assembled, they passed by together. They saw it, and so they marvelled; they were troubled, and hasted away. Fear took hold upon them there, and pain, as of a woman in travail. Thou breakest the ships of Tarshish with an east wind. Psalms 48:4–7.

> Ty se, konungarna samlade sig, de drog fram tillsammans. De såg det, och så häpnade de; de blev förskräckta och flydde i hast. Där grep dem fruktan och vånda, såsom hos en kvinna i barnsnöd. Med östanvinden krossar du Tarsisskeppen. Psaltaren 48:4–7.

Isaiah chapter twenty-seven, verses one through seven, is repeated and enlarged upon in verses eight through thirteen. It identifies that in “the day of east wind” the kings and merchants of the earth are going to be confronted with fear, and their fear escalates through history from that point onward. That fear identifies the illogical and hasty movements of the progressive globalists of planet earth ever since September 11, 2001, as they push their agenda further and more aggressively, than what would be logically expected. Satan, and his representatives, for the merchants and kings of the earth (the globalists), as symbols of the dragon, know their time is short.

Jesaja kapitel tjugosju, verserna ett till sju, upprepas och utvidgas i verserna åtta till tretton. Det visar att under ”östanvindens dag” kommer jordens kungar och köpmän att ställas inför fruktan, och deras fruktan tilltar genom historien från den tidpunkten och framåt. Denna fruktan utmärker de progressiva globalisternas på planeten jords ologiska och förhastade rörelser allt sedan den 11 september 2001, när de driver sin agenda längre och mer aggressivt än vad som logiskt skulle kunna förväntas. Satan och hans representanter, ty jordens köpmän och kungar (globalisterna), såsom symboler för draken, vet att deras tid är kort.

> Therefore rejoice, ye heavens, and ye that dwell in them. Woe to the inhabiters of the earth and of the sea! for the devil is come down unto you, having great wrath, because he knoweth that he hath but a short time. Revelation 12:12.

> Därför, glädj er, ni himlar, och ni som bor i dem. Ve över jordens och havets invånare! Ty djävulen har kommit ner till er med stor vrede, eftersom han vet att han har endast en kort tid. Uppenbarelseboken 12:12.

The day of the east wind, that produced the economic crisis in 2001, that has only gotten worse, no matter what the globalist media attempts to claim, is the issue that confronts the world at the point when the dragon knows his time is short. He then escalates his movements for control of the entire earth, and he does so when “Woe” (the third Woe) is brought upon “the inhabiters of the earth and sea.”

Den östanvindens dag, som framkallade den ekonomiska krisen år 2001, vilken bara har förvärrats, oavsett vad den globalistiska medierna försöker hävda, är den fråga som världens folk konfronteras med vid den tidpunkt då draken vet att hans tid är kort. Han trappar då upp sina rörelser för att vinna kontroll över hela jorden, och det gör han när ”Ve” (det tredje Ve) drabbar ”jordens och havets invånare”.

The arrival of Islam of the third Woe (the east wind), on September 11, 2001, produced an economic disaster that has forced the globalists to accelerate their efforts to force a one world government upon planet earth. Yet Islam continues to fulfill its role. Perhaps the most serious revelation of Islam as a symbol of Bible prophecy is found in the first reference to Islam.

Ankomsten av den tredje veens islam (östvinden), den 11 september 2001, frambringade en ekonomisk katastrof som har tvingat globalisterna att påskynda sina ansträngningar att påtvinga planeten jorden en världsregering. Ändå fortsätter islam att fullgöra sin roll. Kanske återfinns den allvarligaste uppenbarelsen av islam som en symbol i Bibelns profetia i den första hänvisningen till islam.

> And the angel of the Lord said unto her, Behold, thou art with child, and shalt bear a son, and shalt call his name Ishmael; because the Lord hath heard thy affliction. And he will be a wild man; his hand will be against every man, and every man’s hand against him; and he shall dwell in the presence of all his brethren. Genesis 16:11, 12.

> Och Herrens ängel sade till henne: Se, du är havande och skall föda en son, och du skall ge honom namnet Ismael; ty Herren har hört ditt lidande. Och han skall vara som en vildåsna bland människor; hans hand skall vara mot var man, och var mans hand mot honom; och han skall bo mitt emot alla sina bröder. 1 Moseboken 16:11, 12.

God’s Word never fails. As Islam continues to produce pain as a woman in travail, some who might even accept that Islam is identified in Bible prophecy, have not yet wrapped their mind around the obvious fact in the two verses. Some might understand that it is Islam that brings every man on planet earth together in order to oppose a common enemy, and this is of course true. Yet the last phrase in the verse is the more serious truth. The world was shaken by September 11, 2001, and it has recently been shaken again by this year’s October 7 attack of Hamas against Israel. But no one is willing to see that the spirit of warfare and sudden destruction is “in the presence of all” of Ishmael’s brethren.

Guds ord sviker aldrig. Medan islam fortsätter att frambringa smärta såsom en kvinna i barnsnöd, har somliga, som till och med kan acceptera att islam är identifierad i Bibelns profetia, ännu inte tagit till sig det uppenbara faktumet i de två verserna. Somliga må förstå att det är islam som för samman varje människa på hela jorden för att stå emot en gemensam fiende, och detta är givetvis sant. Ändå är den sista satsen i versen den allvarligare sanningen. Världen skakades av den 11 september 2001, och den har nyligen skakats på nytt genom detta års attack den 7 oktober, då Hamas angrep Israel. Men ingen är villig att inse att krigets och den plötsliga förödelsens ande är ”inför alla” Ismaels bröder.

What kind of destruction will be carried out when there is a surprise attack carried out by such Islamic nations as Saudi Arabia, the United Arab Emirates, Qatar, Kuwait, Brunei and Bahrain? The spirit of Ishmael is in “all his brethren,” and the warfare that has so far been produced with the third Woe from countries such as Afghanistan or Iraq, will be quite different when the prophecy of Ishmael is fully fulfilled. How many nuclear bombs does Pakistan have?

Vilken slags förstörelse kommer att verkställas när ett överraskningsanfall genomförs av sådana islamiska nationer som Saudiarabien, Förenade Arabemiraten, Qatar, Kuwait, Brunei och Bahrain? Ismaels ande finns i ”alla hans bröder”, och den krigföring som hittills har frambringats genom det tredje ve från länder såsom Afghanistan eller Irak, kommer att vara helt annorlunda när Ismaels profetia fullständigt uppfylls. Hur många kärnvapenbomber har Pakistan?

The prophetic characteristic of Islamic warfare as demonstrated in the first and second Islamic Woes is sudden, surprise attacks. Are there enough finances in the affluent Islamic nations to secretly secure or produce weaponry that would be more sophisticated, and lethal, than fuel laden jets, car bombs, burning tires, rape and knives? Is God’s Word to be believed?

Det profetiska kännetecknet för islamisk krigföring, såsom det framställs i den första och den andra islamiska ve-ropen, är plötsliga överraskningsangrepp. Finns det tillräckliga finansiella resurser i de välbärgade islamiska nationerna för att i hemlighet införskaffa eller framställa vapen som skulle vara mer sofistikerade och dödliga än bränslelastade jetplan, bilbomber, brinnande däck, våldtäkt och knivar? Är Guds ord att tro?

All the jewels of Miller’s dream become testing truths in the last days, if nothing more than the reality that those truths have been rejected and prophecy identifies they will be restored. But some of those jewels, such as the work of Christ in the heavenly sanctuary and Islam of the third Woe, identify predictions that are fulfilled only in the very last days. One represents the work of Christ in the Most Holy Place, certainly a present testing truth, and the other identifies the message of the Midnight Cry, which again is a present testing truth.

Alla juvelerna i Millers dröm blir prövande sanningar i de sista dagarna, om så av inget annat skäl än den verkligheten att dessa sanningar har förkastats och att profetian identifierar att de skall återställas. Men några av dessa juveler, såsom Kristi verk i den himmelska helgedomen och islam i det tredje ve, anger förutsägelser som uppfylls först i de allra sista dagarna. Den ena representerar Kristi verk i det allra heligaste, förvisso en nuvarande prövande sanning, och den andra identifierar midnattsropets budskap, vilket återigen är en nuvarande prövande sanning.

The thread that weaves together the Millerite movement and the time of the end in 1989, which in turn introduces the movement of the one hundred and forty-four thousand, is the “seven times,” that was Miller’s first jewel and the first to be set aside as Adventism left the old paths. One hundred and twenty-six years from the rebellion of 1863, to the time of the end in 1989, represents the “seven times.” The twenty-five hundred and twenty was divided into two periods of twelve hundred and sixty, and a tenth or a tithe of twelve hundred and sixty, is one hundred and twenty-six. The stone the builders rejected is so long that it connects the first and last movements of the three angels. In so doing it identifies that the truth of the “seven times” is also a present testing truth, and that it is the truth that becomes no longer simply the foundation stone, but the head of the corner.

Den tråd som sammanbinder milleritrörelsen och ändens tid år 1989, vilken i sin tur introducerar de etthundrafyrtiofyra tusendes rörelse, är de ”sju tiderna”, som var Millers första juvel och den första som åsidosattes när adventismen lämnade de gamla stigarna. Etthundratjugosex år från upproret 1863 till ändens tid år 1989 representerar de ”sju tiderna”. De tvåtusen femhundratjugo delades i två perioder om ettusen tvåhundrasextio, och en tiondel eller ett tionde av ettusen tvåhundrasextio är etthundratjugosex. Den sten som byggnadsarbetarna förkastade är så lång att den förbinder de första och sista rörelserna under de tre änglarna. Därigenom identifierar den att sanningen om de ”sju tiderna” också är en nuvarande prövande sanning, och att det är den sanning som inte längre endast blir grundstenen, utan hörnans huvudsten.

We will now leave off our consideration of the increase of knowledge in the Millerite movement, represented by the Ulai River vision in the book of Daniel and turn our attention to the vision of the Hiddekel River, that represents the increase of knowledge, in the movement of the one hundred and forty-four thousand.

Vi skall nu lämna vår betraktelse av kunskapens tillväxt i Milleritrörelsen, sådan den framställs genom synen vid floden Ulai i Daniels bok, och rikta vår uppmärksamhet mot synen vid floden Hiddekel, som representerar kunskapens tillväxt i de etthundrafyrtiofyra tusendes rörelse.

We will begin next by considering the four generations of Adventism that span the one hundred and twenty-six years from 1863 to 1989.

Vi ska härnäst börja med att betrakta adventismens fyra generationer, vilka sträcker sig över de etthundratjugosex åren från 1863 till 1989.

We will start that study in the next article.

Vi kommer att inleda den studien i nästa artikel.

> And it came to pass in the sixth year, in the sixth month, in the fifth day of the month, as I sat in mine house, and the elders of Judah sat before me, that the hand of the Lord God fell there upon me. Then I beheld, and lo a likeness as the appearance of fire: from the appearance of his loins even downward, fire; and from his loins even upward, as the appearance of brightness, as the colour of amber. And he put forth the form of an hand, and took me by a lock of mine head; and the spirit lifted me up between the earth and the heaven, and brought me in the visions of God to Jerusalem, to the door of the inner gate that looketh toward the north; where was the seat of the image of jealousy, which provoketh to jealousy. And, behold, the glory of the God of Israel was there, according to the vision that I saw in the plain. Then said he unto me, Son of man, lift up thine eyes now the way toward the north. So I lifted up mine eyes the way toward the north, and behold northward at the gate of the altar this image of jealousy in the entry. He said furthermore unto me, Son of man, seest thou what they do? even the great abominations that the house of Israel committeth here, that I should go far off from my sanctuary? but turn thee yet again, and thou shalt see greater abominations. And he brought me to the door of the court; and when I looked, behold a hole in the wall.

> Och det skedde i sjätte året, i sjätte månaden, på femte dagen i månaden, medan jag satt i mitt hus och Juda äldste satt framför mig, att Herren Guds hand där föll över mig. Då såg jag, och se, en gestalt som till utseendet var som eld: från det som syntes vara hans länder och nedåt var det eld, och från hans länder och uppåt var det såsom skenet av en strålglans, likt färgen av bärnsten. Och han räckte ut något som hade formen av en hand och tog mig i en hårlock på mitt huvud; och anden lyfte upp mig mellan jorden och himlen och förde mig i Guds syner till Jerusalem, till dörren till den inre port som vetter mot norr, där avgudabildens plats var, den som väcker nitälskan. Och se, Israels Guds härlighet var där, i enlighet med den syn som jag hade sett på slätten. Sedan sade han till mig: Människobarn, lyft nu dina ögon mot norr. Så lyfte jag mina ögon mot norr, och se, norr om altarporten stod denna nitälskans avgudabild i ingången. Han sade vidare till mig: Människobarn, ser du vad de gör? de stora styggelser som Israels hus begår här, så att jag måste vika bort långt från min helgedom? Men vänd dig åter ännu en gång, så skall du få se större styggelser. Och han förde mig till förgårdens dörr; och när jag såg, se, då var där ett hål i väggen.

> Then said he unto me, Son of man, dig now in the wall: and when I had digged in the wall, behold a door. And he said unto me, Go in, and behold the wicked abominations that they do here. So I went in and saw; and behold every form of creeping things, and abominable beasts, and all the idols of the house of Israel, pourtrayed upon the wall round about. And there stood before them seventy men of the ancients of the house of Israel, and in the midst of them stood Jaazaniah the son of Shaphan, with every man his censer in his hand; and a thick cloud of incense went up. Then said he unto me, Son of man, hast thou seen what the ancients of the house of Israel do in the dark, every man in the chambers of his imagery? for they say, The Lord seeth us not; the Lord hath forsaken the earth. He said also unto me, Turn thee yet again, and thou shalt see greater abominations that they do. Then he brought me to the door of the gate of the Lord’s house which was toward the north; and, behold, there sat women weeping for Tammuz. Then said he unto me, Hast thou seen this, O son of man? turn thee yet again, and thou shalt see greater abominations than these. And he brought me into the inner court of the Lord’s house, and, behold, at the door of the temple of the Lord, between the porch and the altar, were about five and twenty men, with their backs toward the temple of the Lord, and their faces toward the east; and they worshipped the sun toward the east. Then he said unto me, Hast thou seen this, O son of man? Is it a light thing to the house of Judah that they commit the abominations which they commit here? for they have filled the land with violence, and have returned to provoke me to anger: and, lo, they put the branch to their nose. Therefore will I also deal in fury: mine eye shall not spare, neither will I have pity: and though they cry in mine ears with a loud voice, yet will I not hear them. Ezekiel 8:1–18.

> Då sade han till mig: Människobarn, bryt nu igenom väggen. Och när jag hade brutit igenom väggen, se, där var en dörr. Och han sade till mig: Gå in och se de onda styggelser som de bedriver här. Så gick jag in och såg; och se, alla slags kräldjur och vederstyggliga djur och alla Israels husets avgudar var avbildade på väggen runt omkring. Och framför dem stod sjuttio av de äldste i Israels hus, och mitt ibland dem stod Jaasanja, Safans son, var och en med sitt rökelsekar i handen; och ett tjockt moln av rökelse steg upp. Då sade han till mig: Människobarn, har du sett vad de äldste i Israels hus gör i mörkret, var och en i sin avgudakammares inre? Ty de säger: Herren ser oss inte; Herren har övergivit landet. Han sade också till mig: Vänd dig ännu en gång, så skall du få se större styggelser som de bedriver. Sedan förde han mig till ingången till porten i Herrens hus som låg mot norr; och se, där satt kvinnor och begrät Tammus. Då sade han till mig: Har du sett detta, du människobarn? Vänd dig ännu en gång, så skall du få se större styggelser än dessa. Och han förde mig in i den inre förgården till Herrens hus, och se, vid ingången till Herrens tempel, mellan förstuhallen och altaret, var omkring tjugufem män, med ryggen vänd mot Herrens tempel och ansiktet vänt mot öster; och de tillbad solen mot öster. Då sade han till mig: Har du sett detta, du människobarn? Är det en ringa sak för Juda hus att de begår de styggelser som de begår här? Ty de har uppfyllt landet med våld och har åter vänt sig till att förtörna mig; och se, de för grenen till sin näsa. Därför skall också jag handla i vrede: mitt öga skall inte skona, och jag skall inte förbarma mig; och om de än ropar i mina öron med hög röst, skall jag ändå inte höra dem. Hesekiel 8:1–18.

Back to Articles