Article

# The Revelation of Jesus Christ - Number Seven

Jesu Kristi uppenbarelse – nummer sju

The Third Woe and the Rise of the Seventh Kingdom: The Prophetic Significance of the Sunday Law

Det tredje ve-ropet och det sjunde rikets uppkomst: Söndagslagens profetiska betydelse

Author

Jeff Pippenger

Published

October 29, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

In chapter eleven of Revelation, the two witnesses are lifted up to heaven as an ensign in “the same hour” that a “tenth part of the city” falls. In that hour the “second woe is past; and behold, the third woe cometh quickly.” Islam is the seventh trumpet and the third woe that comes at the “hour” of the Sunday law “earthquake.”

I Uppenbarelsebokens elfte kapitel lyfts de två vittnena upp till himlen som ett baner i ”samma stund” som ”en tiondedel av staden” faller. I den stunden är ”det andra veropet förbi; och se, det tredje veropet kommer snart”. Islam är den sjunde basunen och det tredje veropet som kommer vid ”stunden” för söndagslagens ”jordbävning”.

> And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. The second woe is past; and, behold, the third woe cometh quickly. And the seventh angel sounded; and there were great voices in heaven, saying, The kingdoms of this world are become the kingdoms of our Lord, and of his Christ; and he shall reign for ever and ever. And the four and twenty elders, which sat before God on their seats, fell upon their faces, and worshipped God, Saying, We give thee thanks, O Lord God Almighty, which art, and wast, and art to come; because thou hast taken to thee thy great power, and hast reigned. And the nations were angry, and thy wrath is come, and the time of the dead, that they should be judged, and that thou shouldest give reward unto thy servants the prophets, and to the saints, and them that fear thy name, small and great; and shouldest destroy them which destroy the earth. And the temple of God was opened in heaven, and there was seen in his temple the ark of his testament: and there were lightnings, and voices, and thunderings, and an earthquake, and great hail. Revelation 11:12–19.

> Och de hörde en stark röst från himlen säga till dem: Kom hit upp. Och de steg upp till himlen i ett moln; och deras fiender såg dem. I samma stund blev det en stor jordbävning, och en tiondel av staden föll, och i jordbävningen dödades sju tusen människor; och de övriga greps av fruktan och gav ära åt himlens Gud. Det andra veropet är förbi; och se, det tredje veropet kommer snart. Och den sjunde ängeln blåste i sin basun; och höga röster hördes i himlen, som sade: Världens riken har blivit vår Herres och hans Smordes riken, och han skall regera i evigheters evighet. Och de tjugofyra äldste, som satt inför Gud på sina troner, föll ned på sina ansikten och tillbad Gud och sade: Vi tackar dig, Herre Gud, allsmäktige, du som är och som var och som kommer, därför att du har tagit din stora makt och trätt fram som konung. Och folken vredgades, och din vrede har kommit, och tiden för de döda, då de skall dömas, och då du skall ge lön åt dina tjänare profeterna och åt de heliga och åt dem som fruktar ditt namn, små och stora, och fördärva dem som fördärvar jorden. Och Guds tempel i himlen öppnades, och i hans tempel syntes hans förbundsark; och det kom blixtar och dån och tordön och jordbävning och stor hagel. Uppenbarelseboken 11:12–19.

The two witnesses ascend to heaven in a cloud, which prophetically represents a group of angels. As previously cited in these articles and as found in Habakkuk’s Tables, Sister White identifies that when the individual messages represented as the first, the second and the third angel arrive into prophetic history, they are portrayed as singular angels, but the message of the Midnight Cry, is represented by many angels. The two witnesses are lifted up into heaven as they proclaim the message of the Midnight Cry by an army of angels, thus they are taken into heaven “in a cloud.”

De två vittnena stiger upp till himlen i ett moln, vilket profetiskt representerar en grupp änglar. Såsom tidigare har anförts i dessa artiklar och såsom det återfinns i Habackuks tabeller, identifierar syster White att när de enskilda budskap som representeras som den förste, den andre och den tredje ängeln träder in i den profetiska historien, framställs de som enskilda änglar, men budskapet om Midnattsropet representeras av många änglar. De två vittnena lyfts upp till himlen medan de förkunnar budskapet om Midnattsropet genom en här av änglar; sålunda tas de upp till himlen ”i ett moln”.

> “Near the close of the second angel’s message, I saw a great light from heaven shining upon the people of God. The rays of this light seemed bright as the sun. And I heard the voices of angels crying, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’

> ”Nära slutet av den andre ängelns budskap såg jag ett stort ljus från himlen lysa över Guds folk. Strålarna från detta ljus tycktes klara såsom solen. Och jag hörde änglars röster ropa: ’Se, Brudgummen kommer; gå ut för att möta Honom!’”

> “This was the midnight cry, which was to give power to the second angel’s message. Angels were sent from heaven to arouse the discouraged saints and prepare them for the great work before them. The most talented men were not the first to receive this message. Angels were sent to the humble, devoted ones, and constrained them to raise the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’ Those entrusted with the cry made haste, and in the power of the Holy Spirit sounded the message, and aroused their discouraged brethren. This work did not stand in the wisdom and learning of men, but in the power of God, and His saints who heard the cry could not resist it. The most spiritual received this message first, and those who had formerly led in the work were the last to receive and help swell the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’” Early Writings, 238.

> ”Detta var midnattsropet, som skulle ge kraft åt den andre ängelns budskap. Änglar sändes från himlen för att väcka de modfällda heliga och bereda dem för det stora verk som låg framför dem. De mest begåvade männen var inte de första att ta emot detta budskap. Änglar sändes till de ödmjuka, hängivna, och manade dem att höja ropet: ’Se, brudgummen kommer; gå ut för att möta honom!’ De som hade anförtrotts ropet skyndade sig och förkunnade budskapet i den helige Andes kraft, och väckte sina modfällda bröder. Detta verk vilade inte på människors visdom och lärdom, utan på Guds kraft, och hans heliga, som hörde ropet, kunde inte stå emot det. De mest andliga tog först emot detta budskap, och de som tidigare hade gått i spetsen i verket var de sista att ta emot det och hjälpa till att förstärka ropet: ’Se, brudgummen kommer; gå ut för att möta honom!’” Early Writings, 238.

In the hour of the earthquake, which destroys a tenth part of the city, seven thousand men are slain. The earthquake is the Sunday law in the United States. A city is a kingdom in prophecy, and the United States is one tenth of the kingdom of the ten kings of Revelation 17. The United States is overthrown at the earthquake of the Sunday law and ceases to be the sixth kingdom of Bible prophecy, and then transcends into the premier king of the ten kings, the seventh kingdom of Bible prophecy, who will agree to give their kingdom unto the papacy who is the eighth which is of the seven.

I den stund då jordbävningen inträffar, vilken förstör en tiondedel av staden, dödas sju tusen män. Jordbävningen är söndagslagen i Förenta staterna. En stad är i profetian ett rike, och Förenta staterna är en tiondel av de tio kungarnas rike i Uppenbarelseboken 17. Förenta staterna störtas vid söndagslagens jordbävning och upphör att vara det sjätte riket i Bibelns profetia, och övergår därefter till att bli den främste kungen bland de tio kungarna, det sjunde riket i Bibelns profetia, vilka skall komma överens om att ge sitt rike åt påvedömet, som är den åttonde och är av de sju.

> And the ten horns which thou sawest are ten kings, which have received no kingdom as yet; but receive power as kings one hour with the beast. These have one mind, and shall give their power and strength unto the beast. These shall make war with the Lamb, and the Lamb shall overcome them: for he is Lord of lords, and King of kings: and they that are with him are called, and chosen, and faithful. And he saith unto me, The waters which thou sawest, where the whore sitteth, are peoples, and multitudes, and nations, and tongues. And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:12–18.

> Och de tio horn som du såg är tio kungar, som ännu inte har fått något rike; men de får makt såsom kungar under en stund tillsammans med vilddjuret. Dessa är av ett och samma sinne och skall ge sin makt och styrka åt vilddjuret. De skall strida mot Lammet, och Lammet skall övervinna dem, ty han är herrarnas Herre och konungarnas Konung; och de som är med honom är kallade och utvalda och trogna. Och han sade till mig: Vattnen som du såg, där skökan sitter, är folk och skaror och nationer och tungomål. Och de tio horn som du såg på vilddjuret, de skall hata skökan och göra henne öde och naken, och de skall äta hennes kött och bränna upp henne i eld. Ty Gud har lagt i deras hjärtan att utföra hans vilja och att komma överens och ge sitt rike åt vilddjuret, till dess att Guds ord har fullbordats. Och kvinnan som du såg är den stora staden, som råder över jordens kungar. Uppenbarelseboken 17:12–18.

The ten kings of the United Nations “agree” to “give their worldwide “kingdom unto the beast.” They have “one mind,” just as they “consulted together with one consent,” in Psalms eighty- three. Ahab was the king of the ten tribes, who committed the unlawful relationship of fornication with the whore of Tyre in Isaiah twenty-three. Ahab and Jezebel’s unlawful relationship typified the unlawful relationship of Herod and Herodias in the time of Elijah, represented as John the Baptist. Herod was a representative of the Roman Empire, which in Daniel seven, the Roman Empire consists of ten horns. The ten horns were typified by Ahab’s kingdom of ten tribes, and they both provide witnesses to the ten kings of the United Nations. With Ahab and Herod representing the state in the unlawful relationships, their role was to accomplish the persecution of heretics for the whore of Tyre, who sings her songs at the end of the symbolic seventy years.

Förenta nationernas tio kungar ”samtycker” till att ”ge sitt världsomfattande rike åt vilddjuret”. De har ”ett sinne”, liksom de ”rådslogo endräktigt tillsammans” i Psalm åttiotre. Ahab var kung över de tio stammarna, och han ingick den olagliga otuktsförbindelsen med skökan från Tyrus i Jesaja tjugotre. Ahabs och Isebels olagliga förbindelse var en förebild för Herodes’ och Herodias olagliga förbindelse på Elias tid, framställd såsom Johannes Döparen. Herodes var en representant för det romerska riket, vilket i Daniel sju består av tio horn. De tio hornen förebildades genom Ahabs rike med tio stammar, och båda utgör vittnesbörd om Förenta nationernas tio kungar. Då Ahab och Herodes i de olagliga förbindelserna representerar staten, var deras roll att för skökan från Tyrus, som sjunger sina sånger vid slutet av de symboliska sjuttio åren, fullborda förföljelsen av kättare.

> “Kings and rulers and governors have placed upon themselves the brand of antichrist, and are represented as the dragon who goes to make war with the saints—with those who keep the commandments of God and who have the faith of Jesus.” Testimonies to Ministers, 38.

> ”Kungar och härskare och styresmän har tagit på sig antikrists märke och framställs som draken, som går bort för att föra krig mot de heliga—mot dem som håller Guds bud och har Jesu tro.” Testimonies to Ministers, 38.

At the Sunday law the earth beast ceases to reign as the sixth kingdom of Bible prophecy, for it has just committed fornication with Jezebel, and then takes the leadership of the United Nations. It then forces the entire world to set up a worldwide image of the beast, as they had previously accomplished at the Sunday law in their nation.

Vid söndagslagen upphör jordens vilddjur att regera som det sjätte riket i Bibelns profetia, ty det har just bedrivit otukt med Jesebel och övertar därefter ledarskapet över Förenta nationerna. Det tvingar sedan hela världen att upprätta en världsvid bild av vilddjuret, såsom de tidigare hade åstadkommit vid söndagslagen i sin nation.

> And deceiveth them that dwell on the earth by the means of those miracles which he had power to do in the sight of the beast; saying to them that dwell on the earth, that they should make an image to the beast, which had the wound by a sword, and did live. And he had power to give life unto the image of the beast, that the image of the beast should both speak, and cause that as many as would not worship the image of the beast should be killed. And he causeth all, both small and great, rich and poor, free and bond, to receive a mark in their right hand, or in their foreheads: And that no man might buy or sell, save he that had the mark, or the name of the beast, or the number of his name. Revelation 13:14–17.

> Och förleder dem som bor på jorden genom de tecken som det gavs honom makt att göra inför vilddjuret, i det att han säger till dem som bor på jorden att de skall göra en bild åt vilddjuret, det som hade ett sår av svärd och ändå levde. Och det gavs honom makt att ge livsande åt vilddjurets bild, så att vilddjurets bild också kunde tala och låta döda alla dem som inte tillbad vilddjurets bild. Och han förmår alla, små och stora, rika och fattiga, fria och trälar, att ta emot ett märke på sin högra hand eller på sina pannor, så att ingen kan köpa eller sälja utom den som har märket, eller vilddjurets namn, eller talet för dess namn. Uppenbarelseboken 13:14–17.

Ahab, Herod, the ten kings of the Roman Empire and the ten kings of the United Nations represent the dragon that goes to make war with the saints, for it is always Jezebel’s paramour that accomplishes the persecuting of those who Jezebel classifies as heretics.

Ahab, Herodes, de tio kungarna i Romarriket och de tio kungarna i Förenta nationerna representerar draken som går för att föra krig mot de heliga, ty det är alltid Isebels älskare som verkställer förföljelsen av dem som Isebel klassificerar som kättare.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> ”Således representerar draken i första hand Satan, men den är i en sekundär bemärkelse en symbol för det hedniska Rom.” Den stora striden, 439.

At the earthquake of the Sunday law there are “seven thousand” men that are “slain.” In Daniel eleven and verse forty-one, “many are overthrown.” Those overthrown when the Sunday law arrives, are Laodicean Seventh-day Adventists who have not prepared for the crisis. The number “seven thousand” represents the remnant of God’s people. God told Elijah, at the crisis of mount Carmel, which represents the Sunday law crisis, that there were “seven thousand in Israel” who had not bowed a knee to Baal. The apostle Paul comments on this.

Vid söndagslagens jordbävning finns där ”sju tusen” män som blir ”dräpta”. I Daniel elva och vers fyrtioett blir ”många omkullkastade”. De som omkullkastas när söndagslagen kommer, är laodikeiska sjundedagsadventister som inte har förberett sig för krisen. Talet ”sju tusen” representerar kvarlevan av Guds folk. Gud sade till Elia, vid Karmels bergs kris, som representerar söndagslagskrisen, att där fanns ”sju tusen i Israel” som inte hade böjt knä för Baal. Aposteln Paulus kommenterar detta.

> I say then, Hath God cast away his people? God forbid. For I also am an Israelite, of the seed of Abraham, of the tribe of Benjamin. God hath not cast away his people which he foreknew. Wot ye not what the scripture saith of Elias? how he maketh intercession to God against Israel, saying, Lord, they have killed thy prophets, and digged down thine altars; and I am left alone, and they seek my life. But what saith the answer of God unto him? I have reserved to myself seven thousand men, who have not bowed the knee to the image of Baal. Even so then at this present time also there is a remnant according to the election of grace. Romans 11:1–5.

> Jag frågar då: Har Gud förkastat sitt folk? Bort det. Ty också jag är en israelit, av Abrahams säd, av Benjamins stam. Gud har inte förkastat sitt folk, som han i förväg har känt. Vet ni inte vad Skriften säger om Elia, hur han träder fram inför Gud mot Israel och säger: Herre, de har dödat dina profeter och brutit ner dina altaren; jag ensam är kvar, och de står efter mitt liv. Men vad säger Guds svar till honom? Jag har lämnat kvar åt mig sju tusen män, som inte har böjt knä för Baals bild. Så finns också i denna tid en kvarleva enligt nådens utkorelse. Romarbrevet 11:1–5.

The words “seven thousand” represent a remnant of God’s people, but the context where they are symbolically identified, must be factored in. The men overthrown at the earthquake of the Sunday law are the remnant of unfaithful Seventh-day Adventists who are there and then, taken captive by modern spiritual Babylon. In the prophetic history of ancient literal Israel, when Babylon desolated Jerusalem the second of three times, there was a remnant of “seven thousand” “mighty” men “of the land” taken captive.

Orden ”sju tusen” betecknar en kvarleva av Guds folk, men det sammanhang i vilket de symboliskt identifieras måste beaktas. De män som omkommer vid den jordbävning som söndagslagen medför är kvarlevan av otrogna sjundedagsadventister, vilka där och då tas till fånga av det moderna andliga Babylon. I den profetiska historien om det forntida, bokstavliga Israel, när Babylon ödelade Jerusalem för andra gången av tre, fördes en kvarleva på ”sju tusen” ”tappra” män ”av landet” bort i fångenskap.

> And he carried away Jehoiachin to Babylon, and the king’s mother, and the king’s wives, and his officers, and the mighty of the land, those carried he into captivity from Jerusalem to Babylon. And all the men of might, even seven thousand, and craftsmen and smiths a thousand, all that were strong and apt for war, even them the king of Babylon brought captive to Babylon. And the king of Babylon made Mattaniah his father’s brother king in his stead, and changed his name to Zedekiah. 2 Kings 24:15–17.

> Och han förde bort Jojakin till Babylon, och kungens moder och kungens hustrur och hans hovmän och landets mäktiga; dem förde han i fångenskap från Jerusalem till Babylon. Och alla tappra män, sju tusen, och hantverkare och smeder, ett tusen, alla som var starka och dugliga till krig, också dem förde kungen i Babylon bort som fångar till Babylon. Och kungen i Babylon gjorde Mattanja, hans faders bror, till kung i hans ställe och ändrade hans namn till Sidkia. 2 Kung. 24:15–17.

Once the mighty men of Jerusalem are overthrown at the earthquake of the Sunday law, “the third woe cometh quickly. And the seventh angel sounded.” The third woe is the seventh trumpet that the seventh angel sounds. In the “hour” of the “earthquake” of the Sunday law—Islam strikes!

När Jerusalems väldiga män har störtats vid söndagslagens jordbävning, ”kommer det tredje ve snabbt. Och den sjunde ängeln blåste i sin basun.” Det tredje ve är den sjunde basunen som den sjunde ängeln ljuder. I söndagslagens ”timme” av ”jordbävning” — slår islam till!

One of the primary characteristics of Islam in the first and second woes, was the historical fact that their mode of warfare was unlike the common tactics of war carried out in the history where they fulfilled their prophetic role. Their mode of warfare was to strike suddenly and unexpectedly. The word “assassin” is derived from the practices of the Islamic warriors in that period of history. Their attacks were as the Japanese Kamikazes of World War Two. The Islamic warriors expected to die when they assassinated their target. For this reason, a common practice for the warriors was to prepare for death by getting intoxicated on hashish, before their attack to help subdue the fear of death. When they struck their victims, it was sudden and unexpected, and their dependence upon hashish for the desired mental state, combined with the secret attack, formed the etymological basis of the word “assassin,” due to its connection with the word hashish.

En av Islams främsta kännetecken i det första och andra veet var det historiska faktum att deras sätt att föra krig skilde sig från de vanliga krigstaktiker som tillämpades under den historia i vilken de uppfyllde sin profetiska roll. Deras krigföringsmetod var att slå till plötsligt och oväntat. Ordet ”assassin” härleds från de islamska krigarnas bruk under denna period i historien. Deras angrepp var såsom de japanska kamikazepiloterna under andra världskriget. De islamska krigarna förväntade sig att dö när de lönnmördade sitt mål. Av denna anledning var det en vanlig sed bland krigarna att förbereda sig för döden genom att berusa sig med hasch före sitt angrepp för att hjälpa till att dämpa fruktan för döden. När de slog till mot sina offer skedde det plötsligt och oväntat, och deras beroende av hasch för det önskade sinnestillståndet, förenat med det hemliga angreppet, utgjorde den etymologiska grunden för ordet ”assassin”, på grund av dess samband med ordet hasch.

The third woe and the seventh trumpet “cometh quickly.”

Det tredje ve och den sjunde basunen ”kommer snart”.

Similarly, on October 22, 1844, the messenger of the covenant came “suddenly” to His temple. Sister White defined the “suddenness” of the arrival of the messenger of the covenant, representing that His coming was “unexpected.” Therefore all four “comings” that were fulfilled on October 22, 1844 were unexpected and sudden.

På samma sätt kom förbundets budbärare den 22 oktober 1844 ”plötsligt” till sitt tempel. Syster White definierade ”plötsligheten” i förbundets budbärares ankomst som att hans ankomst var ”oväntad”. Därför var alla fyra ”ankomster” som uppfylldes den 22 oktober 1844 oväntade och plötsliga.

> “The coming of Christ as our high priest to the most holy place, for the cleansing of the sanctuary, brought to view in Daniel 8:14; the coming of the Son of man to the Ancient of Days, as presented in Daniel 7:13; and the coming of the Lord to His temple, foretold by Malachi, are descriptions of the same event; and this is also represented by the coming of the bridegroom to the marriage, described by Christ in the parable of the ten virgins, of Matthew 25.” The Great Controversy, 426.

> ”Kristi ankomst såsom vår överstepräst till det allra heligaste för helgedomens rening, framställd i Daniel 8:14; Människosonens ankomst till den Gamle av dagar, såsom den framställs i Daniel 7:13; och Herrens ankomst till sitt tempel, förutsagd av Malaki, är beskrivningar av samma händelse; och detta framställs också genom brudgummens ankomst till bröllopet, sådan den beskrivs av Kristus i liknelsen om de tio jungfrurna i Matteus 25.” Den stora striden, 426.

The parable of the ten virgins is repeated to the very letter, thus all four “comings” that were fulfilled on October 22, 1844, are to be fulfilled to the very letter again at the earthquake that is the Sunday law. Commenting on the parable of the virgins, Sister White adds to the witness that identifies the suddenness and unexpectedness that is symbolized at the earthquake of the Sunday law, which is the perfect fulfillment of the Midnight Cry.

Liknelsen om de tio jungfrurna upprepas till själva bokstaven; således skall alla fyra ”ankomsterna” som uppfylldes den 22 oktober 1844 åter uppfyllas till själva bokstaven vid den jordbävning som är söndagslagen. I sin kommentar till liknelsen om jungfrurna fogar syster White ytterligare vittnesbörd till det som identifierar den plötslighet och oväntadhet som symboliseras vid söndagslagens jordbävning, vilken är den fullkomliga uppfyllelsen av midnattsropet.

> “Character is revealed by a crisis. When the earnest voice proclaimed at midnight, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ the sleeping virgins roused from their slumbers, and it was seen who had made preparation for the event. Both parties were taken unawares, but one was prepared for the emergency, and the other was found without preparation. Character is revealed by circumstances. Emergencies bring out the true metal of character. Some sudden and unlooked-for calamity, bereavement, or crisis, some unexpected sickness or anguish, something that brings the soul face to face with death, will bring out the true inwardness of the character. It will be made manifest whether or not there is any real faith in the promises of the word of God. It will be made manifest whether or not the soul is sustained by grace, whether there is oil in the vessel with the lamp.

> ”Karaktären uppenbaras genom en kris. När den allvarliga rösten vid midnatt förkunnade: ’Se, brudgummen kommer; gå ut för att möta honom’, väcktes de sovande jungfrurna ur sin slummer, och det blev tydligt vilka som hade gjort sig redo för händelsen. Båda grupperna blev tagna på sängen, men den ena var beredd för nödläget, och den andra befanns vara oförberedd. Karaktären uppenbaras genom omständigheterna. Nödlägen för fram karaktärens sanna halt. Någon plötslig och oväntad olycka, sorg eller kris, någon oförutsedd sjukdom eller ångest, något som för själen ansikte mot ansikte med döden, kommer att blotta karaktärens verkliga inre beskaffenhet. Det kommer att bli uppenbart huruvida det finns någon verklig tro på Guds ords löften eller inte. Det kommer att bli uppenbart huruvida själen uppehålls av nåden, om det finns olja i kärlet tillsammans med lampan.”

> “Testing times come to all. How do we conduct ourselves under the test and proving of God? Do our lamps go out? or do we still keep them burning? Are we prepared for every emergency by our connection with Him who is full of grace and truth? The five wise virgins could not impart their character to the five foolish virgins. Character must be formed by us as individuals.” Review and Herald, October 17, 1895.

> ”Prövningstider kommer över alla. Hur uppför vi oss under Guds prövning och rannsakan? Slocknar våra lampor? eller håller vi dem fortfarande brinnande? Är vi genom vår förbindelse med Honom, som är full av nåd och sanning, beredda för varje nödsituation? De fem visa jungfrurna kunde inte meddela sin karaktär åt de fem fåvitska jungfrurna. Karaktären måste formas av oss som individer.” Review and Herald, 17 oktober 1895.

At the earthquake of the Sunday law, the United States ceases to be the sixth kingdom of Bible prophecy. The remnant of seven thousand Laodicean Adventists that have not prepared for the crisis, will manifest a character prepared for the mark of the beast. Then Islam suddenly and unexpectedly arrives, for “the third woe cometh quickly” as “the seventh angel” sounds!

Vid söndagslagens jordbävning upphör Förenta staterna att vara det sjätte riket i Bibelns profetia. Kvarlevan av sju tusen laodiceiska adventister, som inte har förberett sig för krisen, kommer att uppvisa en karaktär som är beredd för vilddjurets märke. Då anländer islam plötsligt och oväntat, ty ”det tredje veropet kommer snart”, när ”den sjunde ängeln” ljuder!

The four ‘comings’ that were all fulfilled on October 22, 1844 are then repeated. The first coming identified the opening of the judgment, in fulfillment of Daniel eight verse fourteen. It confirmed the message of the first angel that announced that the “hour” of His judgment is come. That fulfillment typifies the “hour” of the earthquake, which begins at the Sunday law, and is the “hour” when Islam brings “His judgment” upon the United States for the passage of a Sunday law.

De fyra ”ankomsterna”, vilka alla uppfylldes den 22 oktober 1844, upprepas därefter. Den första ankomsten identifierade domens öppnande, i uppfyllelse av Daniel 8:14. Den bekräftade den förste ängelns budskap, som förkunnade att ”stunden” för hans dom hade kommit. Den uppfyllelsen är en förebild för jordbävningens ”stund”, som börjar vid söndagslagen och är den ”stund” då islam bringar ”hans dom” över Förenta staterna för antagandet av en söndagslag.

The messenger of the covenant in Malachi chapter three, came suddenly to the temple He had raised up in forty-six years from 1798 to 1844, to enter into a covenant with the “Levites” of the Millerite history. At the earthquake of the Sunday law, the messenger of the covenant suddenly comes to enter into the temple of resurrected dead dry bones, to enter into covenant with the “Levites” of the history of the one hundred and forty-four thousand.

Förbundets budbärare i Malaki, kapitel tre, kom plötsligt till det tempel som han hade uppbyggt under fyrtiosex år, från 1798 till 1844, för att ingå ett förbund med ”leviterna” i Milleriternas historia. Vid söndagslagens jordbävning kommer förbundets budbärare plötsligt för att träda in i de uppståndna döda, torra benens tempel, för att ingå förbund med ”leviterna” i de etthundrafyrtiofyratusens historia.

At the earthquake of the Sunday law the Son of man comes to the Father to receive a kingdom in fulfillment of Daniel seven verse thirteen, as He did on October 22, 1844, for at the “hour” of the earthquake there are “voices in heaven,” who proclaim, that the “kingdoms of this world are become the kingdoms of our Lord, and of his Christ; and he shall reign for ever and ever. And the four and twenty elders, which sat before God on their seats, fell upon their faces, and worshipped God, Saying, We give thee thanks, O Lord God Almighty, which art, and wast, and art to come; because thou hast taken to thee thy great power, and hast reigned.”

Vid söndagslagens jordbävning kommer Människosonen till Fadern för att ta emot ett rike i uppfyllelse av Daniel 7:13, såsom han gjorde den 22 oktober 1844; ty vid jordbävningens ”stund” hörs ”röster i himlen”, vilka förkunnar att ”rikena i världen har blivit vår Herres och hans Smordes riken, och han skall regera i evigheters evighet. Och de tjugofyra äldste, som satt inför Gud på sina troner, föll ner på sina ansikten och tillbad Gud och sade: Vi tackar dig, Herre Gud, Allsmäktige, du som är och som var och som kommer, därför att du har tagit din stora makt i besittning och trätt till ditt herravälde.”

In the hour of the earthquake, when His judgment is come, and the two witnesses who have been previously resurrected from the street where they had been murdered stand up. Then, as a mighty army, they are lifted up to heaven while the remnant of seven thousand Laodicean Adventist are overthrown. The wise wheat has there and then been separated from the foolish tares. Christ then receives His kingdom and the seventh trumpet sounds, which is also the third woe, which arrives suddenly and unexpectedly, and then “the nations” are “angry, and thy wrath is come.”

I jordbävningens stund, när hans dom har kommit och de två vittnena, som dessförinnan hade uppväckts från den gata där de hade blivit mördade, reser sig upp. Därefter lyfts de, såsom en mäktig här, upp till himlen, medan återstoden av sju tusen laodiceiska adventister störtas omkull. Det visa vetet har där och då blivit åtskilt från det dåraktiga ogräset. Kristus mottar därefter sitt rike och den sjunde basunen ljuder, vilken också är det tredje veropet, som kommer plötsligt och oväntat, och sedan är ”folken” ”vredgade, och din vrede har kommit.”

The angering of the nations is the prophetic role of Islam, and it begins at the hour of the earthquake and continues until the close of human probation and the seven last plagues, which are presented by the words, “thy wrath has come.” Between the Sunday law in the United States and the close of probation, where God’s wrath is manifested in the seven last plagues—the third woe, a symbol of Islam; the seventh trumpet, a symbol of Islam; and the angering of the nations, a symbol of Islam; provides three symbolic witnesses that the message of the Midnight Cry is a fulfillment of Islam’s arrival at the Sunday law.

Nationernas förbittring är Islams profetiska roll, och den börjar i jordbävningens stund och fortsätter till slutet av människans prövotid och de sju sista plågorna, vilka framställs genom orden: ”din vrede har kommit”. Mellan söndagslagen i Förenta staterna och prövotidens slut, där Guds vrede uppenbaras i de sju sista plågorna, utgör det tredje veet, en symbol för Islam, den sjunde basunen, en symbol för Islam, och nationernas förbittring, en symbol för Islam, tre symboliska vittnen om att Midnattsropets budskap är en uppfyllelse av Islams ankomst vid söndagslagen.

As with the Millerite movement at the beginning, the Midnight Cry message was a correction of a failed prediction. In the Millerite history it was a failure of the event that was predicted to take place. In Millerite history at the beginning, the Philadelphians presented their failed prediction, because God held His hand over a mistake in the 1843 chart.

Liksom med milleritrörelsen i början var Midnattsropets budskap en korrigering av en misslyckad förutsägelse. I milleriternas historia var det den händelse som hade förutsagts skulle äga rum som uteblev. I milleriternas historia i början frambar filadelfierna sin felaktiga förutsägelse, eftersom Gud höll sin hand över ett misstag på 1843 års karta.

In the Laodicean movement at the end of Future for America, God never held His hand over the mistake. It was human hands that covered the truth that time was to be no longer used in prophetic application. Human hands represent human works.

I den laodiceiska rörelsen vid slutet av Future for America höll Gud aldrig sin hand över misstaget. Det var mänskliga händer som dolde sanningen att tid inte längre skulle användas i den profetiska tillämpningen. Mänskliga händer representerar mänskliga gärningar.

In the ending movement of the one hundred and forty-four thousand, the error of applying time was sin, for the application of prophetic time was to be no longer used. The sinful application of time was typified by Moses disregarding God’s command to circumcise his son, and it was typified by Uzzah disregarding God’s command that only the priests could handle the ark. It was not the Lord’s will for either of those sinful actions or inactions to be accomplished by God’s people. Sin has only one definition and it is the transgression of the law. Moses transgressed God’s law of circumcision, Uzzah transgressed God’s law of the sanctuary and this movement transgressed God’s prophetic law. Ancient Israel was made the depositaries of God’s law and the Advent movement in its beginning and end were also made the depositaries of God’s prophetic truths.

I den avslutande rörelsen bland de etthundrafyrtiofyra tusen var felet att tillämpa tid synd, ty tillämpningen av profetisk tid skulle inte längre brukas. Den syndiga tillämpningen av tid förebildades genom att Mose åsidosatte Guds befallning att omskära sin son, och den förebildades genom att Ussa åsidosatte Guds befallning att endast prästerna fick hantera arken. Det var inte Herrens vilja att någon av dessa syndiga handlingar eller underlåtenheter skulle utföras av Guds folk. Synd har endast en definition, och det är överträdelse av lagen. Mose överträdde Guds omskärelselag, Ussa överträdde Guds helgedomslag, och denna rörelse överträdde Guds profetiska lag. Det forntida Israel gjordes till förvaltare av Guds lag, och adventrörelsen i dess början och slut gjordes också till förvaltare av Guds profetiska sanningar.

In her distress, Zipporah immediately accomplished the act of circumcising their son herself, thus representing the repentance those who were involved in this movement were to immediately manifest for the sinful inaction of allowing the application of time to be associated with the message. David likewise manifests severe repentance for Uzzah’s action. For the movement to argue that the application of time in the prediction of July 18, 2020 was in some way correct, that somehow that it was God’s will, is to argue that Moses and Zipporah didn’t truly need to uphold God’s explicit commands, and that God did not really care whether Uzzah touched the ark. July 18, 2020 was a false prediction, and the element that was false was the element of time.

I sin nöd fullbordade Sippora omedelbart själv handlingen att omskära deras son och framställde därigenom den omvändelse som de som var inblandade i denna rörelse omedelbart skulle ge uttryck åt för den syndiga passiviteten i att tillåta att tillämpningen av tid förknippades med budskapet. David ger på liknande sätt uttryck för djup omvändelse med anledning av Ussas handling. Att rörelsen skulle hävda att tillämpningen av tid i förutsägelsen om den 18 juli 2020 på något sätt var riktig, att den på något vis var Guds vilja, är att hävda att Mose och Sippora i själva verket inte verkligen behövde upprätthålla Guds uttryckliga bud, och att Gud egentligen inte brydde sig om huruvida Ussa rörde vid arken. Den 18 juli 2020 var en falsk förutsägelse, och det falska inslaget var tidselementet.

These truths will be explored further in the next article.

Dessa sanningar kommer att utforskas närmare i nästa artikel.

> “The Lord has shown me that the message of the third angel must go, and be proclaimed to the scattered children of the Lord, and that it should not be hung on time; for time never will be a test again. I saw that some were getting a false excitement arising from preaching time; that the third angel’s message was stronger than time can be. I saw that this message can stand on its own foundation, and that it needs not time to strengthen it, and that it will go in mighty power, and do its work, and will be cut short in righteousness.” Experience and Views, 48.

> ”Herren har visat mig att den tredje ängelns budskap måste gå ut och förkunnas för Herrens skingrade barn, och att det inte bör hängas upp på tid; ty tid kommer aldrig mer att vara ett prov. Jag såg att somliga fick en falsk upphetsning genom förkunnelse om tid; att den tredje ängelns budskap var starkare än vad tid kan vara. Jag såg att detta budskap kan stå på sin egen grund, och att det inte behöver tid för att stärka det, och att det skall gå fram i mäktig kraft och utföra sitt verk, och att det skall förkortas i rättfärdighet.” Experience and Views, 48.

Back to Articles