Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Twenty-Nine

Joels bok och den laodiceiska sjundedagsadventistkyrkan - nummer tjugonio

Number Twenty-Nine

Nummer tjugonio

Author

Jeff Pippenger

Published

January 14, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

The fifth Messianic prophecy in the book of Matthew is the waymark of disappointment and death. On July 18, 2020, the false prediction of the destruction of Nashville, slew Elijah and Moses.

Den femte messianska profetian i Matteusevangeliet är vägmärket för besvikelse och död. Den 18 juli 2020 dräpte den falska förutsägelsen om Nashvilles förstörelse Elia och Mose.

## The Fifth Messianic Waymark is the Disappointment of July 18, 2020

Det femte messianska vägmärket är besvikelsen den 18 juli 2020

> Then was fulfilled that which was spoken by Jeremiah the prophet, saying, In Rama was there a voice heard, lamentation, and weeping, and great mourning, Rachel weeping for her children, and would not be comforted, because they are not. Matthew 2:17, 18.

> Då uppfylldes det som var sagt genom profeten Jeremia, som sade: I Rama hördes en röst, gråt och högljudd klagan och stor sorg; Rakel grät över sina barn och ville inte låta trösta sig, därför att de inte mer är till. Matteus 2:17, 18.

## Prediction

Förutsägelse

> Thus saith the Lord; A voice was heard in Ramah, lamentation, and bitter weeping; Rahel weeping for her children refused to be comforted for her children, because they were not. Jeremiah 31:15.

> Så säger Herren: Ett rop hördes i Rama, klagan och bitter gråt; Rakel grät över sina barn och ville inte låta trösta sig för sina barns skull, eftersom de inte mer var till. Jeremia 31:15.

Moses and Elijah are slain in the streets of Sodom and Egypt. The last statement of the Old Testament identifies that Elijah would come before the great and dreadful day of the Lord. That dreadful day begins when Michael stands up in Daniel twelve, and announces in Revelation twenty-two that, “he that is just and he who is unjust” will remain in that condition for eternity.

Mose och Elia blir dödade på Sodoms och Egyptens gator. Den sista utsagan i Gamla testamentet fastslår att Elia skulle komma före Herrens stora och fruktansvärda dag. Denna fruktansvärda dag börjar när Mikael träder fram i Daniel tolv, och tillkännager i Uppenbarelseboken tjugotvå att ”den som är rättfärdig och den som är orättfärdig” för all evighet ska förbli i detta tillstånd.

> And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. Daniel 12:1.

> Och på den tiden skall Mikael träda fram, den store fursten som står som beskyddare för ditt folks barn; och det skall bli en tid av nöd, sådan som aldrig har varit sedan folk blev till, ända till den tiden. Men på den tiden skall ditt folk bli frälst, var och en som befinns vara uppskriven i boken. Daniel 12:1.

> He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still. Revelation 22:11.

> Den som gör orätt, må fortsätta att göra orätt; och den som är oren, må fortsätta att vara oren; och den som är rättfärdig, må fortsätta att vara rättfärdig; och den som är helig, må fortsätta att vara helig. Uppenbarelseboken 22:11.

Elijah must appear before probation closes, and he gets slain and resurrected in Revelation eleven, just before probation closes. He is resurrected and presents his message until probation closes, where there is then another resurrection, of righteous and wicked.

Elia måste framträda innan prövotiden avslutas, och han blir dödad och uppstår igen i Uppenbarelseboken elva, alldeles innan prövotiden avslutas. Han uppstår och frambär sitt budskap till dess att prövotiden avslutas, varefter det sedan sker ännu en uppståndelse, av rättfärdiga och ogudaktiga.

> And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. Daniel 12:2.

> Och många av dem som sover i jordens stoft skall vakna, några till evigt liv och några till skam och evig föraktelse. Daniel 12:2.

That special resurrection is followed by the Second Coming of Christ, where the righteous dead are resurrected and then a thousand years where the saints judge the lost. At the end of the thousand years there is another resurrection and the third coming of Christ. The line of prophetic resurrections includes the resurrection of the papal beast, but each of the resurrections are a specific subject of God’s prophetic Word. On July 18, 2020, the Laodicean movement of the one hundred and forty-four thousand committed suicide by rebelling against Christ’s command forbidding time applications beyond 1844.

Denna särskilda uppståndelse följs av Kristi andra ankomst, då de rättfärdiga döda uppstår, och därefter tusen år då de heliga dömer de förlorade. Vid slutet av de tusen åren sker ännu en uppståndelse och Kristi tredje ankomst. De profetiska uppståndelsernas linje innefattar det påvliga vilddjurets uppståndelse, men var och en av uppståndelserna utgör ett särskilt ämne i Guds profetiska ord. Den 18 juli 2020 begick den laodiceiska rörelsen av de etthundrafyrtiofyra tusen självmord genom att göra uppror mot Kristi befallning, som förbjuder tidsanvändningar bortom 1844.

A voice was then heard in Rama, meaning pride and self-exaltation. Rachel meaning a good traveler is in mourning because Moses and Elijah are not, and more importantly, they cannot be comforted. They have no comfort, and the Holy Spirit is the Comforter, that would be sent when the voice in the wilderness began in July of 2023.

En röst hördes då i Rama, vilket betyder stolthet och självupphöjelse. Rakel, som betyder en god resenär, sörjer därför att Mose och Elia inte är där, och viktigare än så, de kan inte bli tröstade. De har ingen tröst, och den helige Ande är Hjälparen, som skulle sändas när rösten i öknen började i juli 2023.

These things happen just before probation closes, and according to Revelation, just before probation closes the Revelation of Jesus Christ is unsealed. That unsealing is what resurrects Moses and Elijah, who are also Rachel, the good traveler, who had been weeping and mourning for her children, could not be comforted. Her mourning turns to joy when those children are resurrected.

Dessa ting sker strax innan nådatiden avslutas, och enligt Uppenbarelseboken blir Jesu Kristi uppenbarelse avseglad strax innan nådatiden avslutas. Det avseglandet är det som uppväcker Mose och Elia, vilka också är Rakel, den gode resanden, som hade gråtit och sörjt över sina barn och inte kunde låta sig tröstas. Hennes sorg vänds i glädje när dessa barn uppväcks.

> And he saith unto me, Seal not the sayings of the prophecy of this book: for the time is at hand. Revelation 22:10.

> Och han sade till mig: Försegla inte profetians ord i denna bok, ty tiden är nära. Uppenbarelseboken 22:10.

Moses and Elijah were dead in the streets of Sodom and Egypt, and just as with Christ, the one hundred and forty-four thousand would be called out of Egypt, when the gathering began in July of 2023.

Mose och Elia var döda på Sodoms och Egyptens gator, och liksom med Kristus skulle de etthundrafyrtiofyra tusen kallas ut ur Egypten, när insamlingen började i juli 2023.

## The Sixth Messianic Waymark is the calling out of Egypt in July of 2023

Det sjätte messianska vägmärket är utkallelsen ur Egypten i juli 2023

> And was there until the death of Herod: that it might be fulfilled which was spoken of the Lord by the prophet, saying, Out of Egypt have I called my son. Matthew 2:15.

> Och han blev kvar där till Herodes död, för att det skulle uppfyllas som Herren hade talat genom profeten, när han sade: ”Ut ur Egypten har jag kallat min son.” Matteus 2:15.

## Prediction

Förutsägelse

> When Israel was a child, then I loved him, and called my son out of Egypt. Hosea 11:1.

> När Israel var ett barn, då älskade jag honom, och från Egypten kallade jag min son. Hosea 11:1.

Dead in the Egyptian street, a heavenly voice from the wilderness calls Ezekiel’s valley of dead bones to life. That voice began to sound in July of 2023.

Död på den egyptiska gatan kallar en himmelsk röst från öknen Hesekiels dal med döda ben till liv. Den rösten började ljuda i juli 2023.

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. Revelation 11:11, 12.

> Och efter tre och en halv dag kom livsande från Gud in i dem, och de stod upp på sina fötter; och stor fruktan föll över dem som såg dem. Och de hörde en stark röst från himlen säga till dem: Kom hit upp. Och de steg upp till himlen i ett moln; och deras fiender såg dem. Uppenbarelseboken 11:11, 12.

God calls His Son out of Egypt and He also called Moses out of Egypt, for Moses as the alpha and Jesus as the omega represent the experience of the one-hundred and forty-four thousand, who sing the song of Moses and the Lamb. That song includes the call out of Egypt. In Ezekiel there is represented two steps, that were prefigured by the two steps in the creation of Adam. First the body is formed, and then the breath of life is breathed into the body and it then lives. In Revelation eleven the first step is the entrance of the Spirit of God into the slain, and they then stood upon their feet. When they stand, they are God’s army. What conveys the Spirit in chapter eleven is represented by Ezekiel’s first prophecy. The voice in the wilderness is the prophetic message accompanied by the Holy Spirit.

Gud kallar sin Son ut ur Egypten, och han kallade också Mose ut ur Egypten; ty Mose såsom alfa och Jesus såsom omega representerar erfarenheten hos de etthundrafyrtiofyra tusen, som sjunger Moses och Lammets sång. Den sången innefattar kallelsen ut ur Egypten. I Hesekiel framställs två steg, vilka förebildades genom de två stegen i Adams skapelse. Först formas kroppen, och därefter inblåses livsanden i kroppen, och då får den liv. I Uppenbarelseboken elva är det första steget Anden från Gud som far in i de slagna, och de reste sig sedan upp på sina fötter. När de står, är de Guds här. Det som förmedlar Anden i kapitel elva framställs genom Hesekiels första profetia. Rösten i öknen är det profetiska budskapet åtföljt av den Helige Ande.

The book of Matthew contains the twelve chapters that are the omega to the twelve chapters in Genesis that provide two witnesses which represent the covenant with the one hundred and forty-four thousand. Those men and women are sealed for eternity in a relationship of Divinity combined with their humanity. They become the sign for the eleventh-hour workers.

Matteusevangeliet innehåller de tolv kapitel som är omega till de tolv kapitlen i Första Moseboken, vilka utgör två vittnen som representerar förbundet med de etthundrafyrtiofyra tusen. Dessa män och kvinnor beseglas för evigheten i en relation där gudomligheten är förenad med deras mänsklighet. De blir tecknet för arbetarna i elfte timmen.

> “The work of the Holy Spirit is to convince the world of sin, of righteousness and of judgment. The world can only be warned by seeing those who believe the truth sanctified through the truth, acting upon high and holy principles, showing in a high, elevated sense, the line of demarcation between those who keep the commandments of God, and those who trample them under their feet. The sanctification of the Spirit signalizes the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day. When the test comes, it will be clearly shown what the mark of the beast is. It is the keeping of Sunday. Those who after having heard the truth, continue to regard this day as holy, bear the signature of the man of sin, who thought to change times and laws.” Bible Training School, December 1, 1903.

> ”Den Helige Andes verk är att överbevisa världen om synd, om rättfärdighet och om dom. Världen kan endast varnas genom att se dem som tror sanningen helgade genom sanningen, handlande efter höga och heliga principer och på ett högt, upphöjt sätt visa skiljelinjen mellan dem som håller Guds bud och dem som trampar dem under sina fötter. Andens helgelse utmärker skillnaden mellan dem som har Guds sigill och dem som håller en falsk vilodag. När prövningen kommer, skall det tydligt visas vad vilddjurets märke är. Det är hållandet av söndagen. De som, efter att ha hört sanningen, fortsätter att betrakta denna dag som helig, bär underskriften från syndens människa, som tänkte förändra tider och lagar.” Bible Training School, 1 december 1903.

The ensign of the one hundred and forty-four thousand when they are called up to heaven in chapter eleven of Revelation, they are first called out of Egypt, which is where they were slain. A voice from the wilderness calls them out of Egypt, that they would be the sign for the eleventh-hour workers. Their resurrection in 2024 is also represented as a birth, and an awakening depending on which illustration is being identified. In terms of a birth, they are those who fulfill the parable of the ten virgins, and in this sense, their birth is a virgin birth, and they are the sign.

Den etthundrafyrtiofyratusens baner när de kallas upp till himlen i Uppenbarelsebokens elfte kapitel är att de först kallas ut ur Egypten, vilket är platsen där de blev dödade. En röst från öknen kallar dem ut ur Egypten, så att de skulle vara tecknet för elfte timmens arbetare. Deras uppståndelse år 2024 framställs också som en födelse och som ett uppvaknande, beroende på vilken illustration som avses. I fråga om en födelse är de dem som uppfyller liknelsen om de tio jungfrurna, och i denna mening är deras födelse en jungfrufödelse, och de är tecknet.

## The Seventh Messianic Waymark is 2024

Den sjunde messianska vägmärket är 2024

> Now all this was done, that it might be fulfilled which was spoken of the Lord by the prophet, saying, Behold, a virgin shall be with child, and shall bring forth a son, and they shall call his name Emmanuel, which being interpreted is, God with us. Matthew 1:22, 23.

> Allt detta skedde, för att det skulle uppfyllas som Herren hade talat genom profeten, som sade: Se, en jungfru skall bli havande och föda en son, och de skall ge honom namnet Emmanuel, vilket översatt betyder: Gud med oss. Matteus 1:22, 23.

## Prediction

Förutsägelse

> Therefore the Lord himself shall give you a sign; Behold, a virgin shall conceive, and bear a son, and shall call his name Immanuel. Isaiah 7:14.

> Därför skall Herren själv ge er ett tecken: Se, en jungfru skall bli havande och föda en son, och hon skall ge honom namnet Immanuel. Jesaja 7:14.

There were signs in the history of Moses and Christ, as there were in Millerite history. In the last days, Laodicean Adventism will be seeking after a sign, and their only sign, is the sign of Jonah. There is also a sign for those who are resurrected in 2024. Their sign is the “seven times” of Leviticus twenty-six.

Det fanns tecken i Moses och Kristi historia, liksom det fanns i Milleriternas historia. I de sista dagarna kommer det laodiceiska adventismen att söka efter ett tecken, och dess enda tecken är Jonas tecken. Det finns också ett tecken för dem som uppväcks år 2024. Deras tecken är ”sju tider” i Tredje Moseboken tjugosex.

> And this shall be a sign unto thee, Ye shall eat this year such things as grow of themselves, and in the second year that which springeth of the same; and in the third year sow ye, and reap, and plant vineyards, and eat the fruits thereof. And the remnant that is escaped of the house of Judah shall yet again take root downward, and bear fruit upward. For out of Jerusalem shall go forth a remnant, and they that escape out of mount Zion: the zeal of the Lord of hosts shall do this. 2 Kings 19:29–31.

> Och detta skall vara tecknet för dig: Detta år skall ni äta det som växer av sig självt, och under det andra året det som skjuter upp ur detsamma; men under det tredje året skall ni så och skörda och plantera vingårdar och äta deras frukt. Och den räddade kvarlevan av Juda hus skall åter slå rot nedåt och bära frukt uppåt. Ty från Jerusalem skall en kvarleva gå ut, och från Sions berg de som undkommer: Herren Sebaots nitälskan skall göra detta. 2 Kung. 19:29–31.

> And if ye shall say, What shall we eat the seventh year? behold, we shall not sow, nor gather in our increase: Then I will command my blessing upon you in the sixth year, and it shall bring forth fruit for three years. And ye shall sow the eighth year, and eat yet of old fruit until the ninth year; until her fruits come in ye shall eat of the old store. Leviticus 25:20–22.

> Och om ni säger: Vad skall vi äta det sjunde året? Se, vi skall varken så eller inbärga vår skörd. Då skall jag bjuda min välsignelse över er under det sjätte året, så att det bär frukt för tre år. Och ni skall så under det åttonde året och ännu äta av den gamla skörden intill det nionde året; till dess dess gröda kommer in skall ni äta av det gamla förrådet. 3 Moseboken 25:20–22.

Those who escape, are also represented as the outcasts of Israel, and they were cast out by their brethren which hated them. Their brethren cast them out, for they hated them because they could not refute the sabbath truth represented by Moses’ “seven times.”

De som undkommer framställs också såsom Israels fördrivna, och de blev utdrivna av sina bröder som hatade dem. Deras bröder drev ut dem, ty de hatade dem därför att de inte kunde vederlägga sabbatssanningen, sådan den framställs i Moses’ ”sju tider”.

> The Lord doth build up Jerusalem: he gathereth together the outcasts of Israel. Psalms 147:2.

> HERREN bygger upp Jerusalem; han församlar Israels fördrivna. Psaltaren 147:2.

The Lord began gathering the remnant in July 2023, and the remnant are the “outcasts” of Israel. In July 2023, He set His hand a second time to gather His outcasts. He set His hand in 1849 a second time, in advance of the omega light of Moses seven times in 1856. The alpha light was represented by Miller’s first prophetic discovery—Moses’ seven times.

Herren började samla kvarlevan i juli 2023, och kvarlevan är Israels ”utdrivna”. I juli 2023 räckte Han ut sin hand för andra gången för att samla sina fördrivna. Han räckte ut sin hand år 1849 för andra gången, i förväg i förhållande till Mose omega-ljus sju tider år 1856. Alfa-ljuset representerades av Millers första profetiska upptäckt — Mose sju tider.

> And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious. And it shall come to pass in that day, that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people, which shall be left, from Assyria, and from Egypt, and from Pathros, and from Cush, and from Elam, and from Shinar, and from Hamath, and from the islands of the sea. And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth. Isaiah 11:10–12.

> Och på den dagen skall en telning från Isais rot stå såsom ett baner för folken; till honom skall hedningarna söka sig, och hans viloplats skall vara härlig. Och det skall ske på den dagen, att Herren åter för andra gången skall räcka ut sin hand för att återvinna återstoden av sitt folk, dem som har blivit kvar, från Assyrien och från Egypten och från Patros och från Kush och från Elam och från Sinear och från Hamat och från havets öar. Och han skall resa ett baner för hednafolken och samla Israels fördrivna och föra tillsammans Judas förskingrade från jordens fyra hörn. Jesaja 11:10–12.

When the outcasts are lifted up as the sign, they will then gather the eleventh-hour workers, who can “only be warned by seeing” “the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day.” The sign for the eleventh-hour workers is the outcasts, and the sign OF the outcasts, is the enigma of, eating “this year such things as grow of themselves, and in the second year that which springeth of the same; and in the third year sow ye, and reap, and plant vineyards, and eat the fruits thereof.”

När de utstötta upphöjs som tecknet, skall de då samla arbetarna i elfte timmen, vilka endast kan ”varnas genom att se” ”skillnaden mellan dem som har Guds sigill och dem som håller en falsk vilodag.” Tecknet för arbetarna i elfte timmen är de utstötta, och tecknet PÅ de utstötta är gåtan att äta ”detta år vad som växer av sig självt, och det andra året vad som växer upp av detsamma; och det tredje året skolen I så och skörda och plantera vingårdar och äta deras frukt.”

The enigma of the passage is that it represents the “seven times” of Leviticus twenty-five and twenty-six. The Sabbath of the land resting is a component of the covenant that identifies both the blessing or the curse, of either observing or rejecting the seventh-year rest for the promised land. The sign of the one hundred and forty-four thousand is the component of the threefold promise of the covenant that is represented by the seventh-year Sabbath of the land. The foundational truth of the “seven times,” identifies one of three elements of the covenant that promises a new heart and mind, and a new body and also a land to live in.

Gåtfullheten i avsnittet är att det representerar de ”sju tiderna” i Tredje Moseboken tjugofem och tjugosex. Landets sabbatsvila är en beståndsdel av förbundet som utvisar både välsignelsen och förbannelsen, beroende på om den sjunde årets vila för det utlovade landet iakttas eller förkastas. Tecknet med de etthundrafyrtiofyra tusen är den beståndsdel av förbundets trefaldiga löfte som representeras av landets sabbat under det sjunde året. Den grundläggande sanningen om de ”sju tiderna” utvisar ett av förbundets tre element, det som utlovar ett nytt hjärta och ett nytt sinne, och en ny kropp samt också ett land att bo i.

The seventh-day Sabbath is the sign between God and His people, but that seventh-day Sabbath also represents the covenant responsibility given to ancient Israel. They were to be the protectors, the depositaries of the Ten Commandments. Sister White is clear that modern Israel in 1844 in alignment with ancient Israel was made the depositaries of not only the Ten Commandments, but also of God’s prophetic Word.

Sabbaten på sjunde dagen är tecknet mellan Gud och hans folk, men denna sabbat på sjunde dagen representerar också det förbundsansvar som gavs åt det gamla Israel. De skulle vara beskyddarna, förvaltarna av de tio budorden. Syster White är tydlig med att det moderna Israel år 1844, i överensstämmelse med det gamla Israel, gjordes till förvaltare inte bara av de tio budorden, utan också av Guds profetiska ord.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth.” Testimonies, volume 5, 455.

> ”Gud har kallat sin församling i denna tid, liksom Han kallade det forntida Israel, att stå som ett ljus på jorden. Genom sanningens mäktiga klyvyxa, den första, andra och tredje ängelns budskap, har Han avskilt dem från kyrkorna och från världen för att föra dem in i en helig närhet till sig själv. Han har gjort dem till förvaltare av sin lag och anförtrott dem profetians stora sanningar för denna tid. Liksom de heliga utsagor som anförtroddes åt det forntida Israel, är dessa en helig skatt som skall förmedlas till världen. De tre änglarna i Uppenbarelseboken 14 representerar det folk som tar emot ljuset från Guds budskap och går ut som Hans redskap för att låta varningen ljuda över jordens hela vidd.” Testimonies, band 5, s. 455.

The Ten Commandments are represented by the sign of the seventh-day Sabbath, and the laws of prophecy are represented by the seventh-year Sabbath. Laodicean Seventh-day Adventism will be greatly embarrassed when they jump ship and begin worshipping the sun, but the Sabbath commandment they first rejected is Moses’ “seven times.”

De tio budorden representeras av den sjundedagssabbatens tecken, och profetians lagar representeras av sjundeårssabbaten. Laodiceisk sjundedagsadventism kommer att bli djupt generad när de överger skeppet och börjar tillbe solen, men det sabbatsbud som de först förkastade är Moses’ ”sju tider”.

To win the promised land God’s people must understand and uphold not only the seventh-day Sabbath, but also the seven-year Sabbath. Laodicean Adventism cannot refute this biblical truth, though they cover it with lies. This is the root of their hatred that leads them to cast out those who will be the ensign.

För att vinna det utlovade landet måste Guds folk förstå och upprätthålla inte bara sjundedagssabbaten, utan också det sjuåriga sabbatsåret. Laodiceisk adventism kan inte vederlägga denna bibliska sanning, även om de övertäcker den med lögner. Detta är roten till deras hat, som leder dem till att kasta ut dem som skall vara baneret.

> “Most of my father’s family were full believers in the advent, and for bearing testimony to this glorious doctrine seven of us were at one time cast out of the Methodist Church. At this time the words of the prophet were exceedingly precious to us: ‘Your brethren that hated you, that cast you out for My name’s sake, said, Let the Lord be glorified: but He shall appear to your joy, and they shall be ashamed.’ Isaiah 66:5.

> ”De flesta i min fars familj var fullt troende på adventen, och för att vi bar vittnesbörd om denna härliga lära blev sju av oss vid ett tillfälle uteslutna ur metodistkyrkan. Vid denna tid var profetens ord synnerligen dyrbara för oss: ’Era bröder, som hatar er, som stöter ut er för mitt namns skull, säger: Må Herren bli förhärligad. Men han skall visa sig till er glädje, och de skall komma på skam.’ Jesaja 66:5.”

> “From this time, up to December, 1844, my joys, trials, and disappointments were like those of my dear Advent friends around me. At this time I visited one of our Advent sisters, and in the morning we bowed around the family altar. It was not an exciting occasion, and there were but five of us present, all women. While I was praying, the power of God came upon me as I had never felt it before. I was wrapped in a vision of God’s glory, and seemed to be rising higher and higher from the earth, and was shown something of the travels of the Advent people to the Holy City, as narrated below.” Early Writings, 13.

> ”Från denna tid och fram till december 1844 var mina glädjeämnen, prövningar och besvikelser likadana som dem hos mina kära adventsvänner omkring mig. Vid denna tid besökte jag en av våra adventsystrar, och på morgonen böjde vi knä kring familjealtaret. Det var inte ett upprörande tillfälle, och vi var endast fem närvarande, alla kvinnor. Medan jag bad kom Guds kraft över mig såsom jag aldrig tidigare hade känt den. Jag blev hänförd i en syn av Guds härlighet och tycktes stiga högre och högre upp från jorden, och jag fick se något av adventfolkets färd till den heliga staden, såsom återges nedan.” Early Writings, 13.

Ellen White’s first vision, was given when five women, (representing five wise virgins) were gathered together after being cast out by their brethren that hated them. They hated them for the doctrine of the Second Coming, thus typifying the outcasts of the latter days.

Ellen Whites första syn gavs när fem kvinnor (som representerade fem kloka jungfrur) var församlade tillsammans efter att ha blivit utstötta av sina bröder, som hatade dem. De hatade dem på grund av läran om den andra ankomsten och utgjorde därmed en förebild för de utstötta i de yttersta dagarna.

> “I saw the nominal church and nominal Adventists, like Judas, would betray us to the Catholics to obtain their influence to come against the truth. The saints then will be an obscure people, little known to the Catholics; but the churches and nominal Adventists who know of our faith and customs (for they hated us on account of the Sabbath, for they could not refute it) will betray the saints and report them to the Catholics as those who disregard the institutions of the people; that is, that they keep the Sabbath and disregard Sunday.

> ”Jag såg att den nominella kyrkan och de nominella adventisterna, likt Judas, skulle förråda oss åt katolikerna för att vinna deras inflytande och förmå dem att gå till angrepp mot sanningen. De heliga kommer då att vara ett obemärkt folk, föga känt av katolikerna; men kyrkorna och de nominella adventisterna, som känner till vår tro och våra seder (ty de hatade oss på grund av sabbaten, eftersom de inte kunde vederlägga den), kommer att förråda de heliga och ange dem för katolikerna såsom sådana som föraktar folkets institutioner; det vill säga att de håller sabbaten och åsidosätter söndagen.

> “Then the Catholics bid the Protestants to go forward, and issue a decree that all who will not observe the first day of the week, instead of the seventh day, shall be slain. And the Catholics, whose numbers are large, will stand by the Protestants. The Catholics will give their power to the image of the beast. And the Protestants will work as their mother worked before them to destroy the saints. But before their decree bring or bear fruit, the saints will be delivered by the Voice of God.” Spalding and Magan, 1, 2.

> ”Därefter uppmanar katolikerna protestanterna att gå vidare och utfärda ett dekret att alla som inte vill hålla veckans första dag i stället för den sjunde dagen skall dödas. Och katolikerna, vilkas antal är stort, kommer att stå vid protestanternas sida. Katolikerna kommer att ge sin makt åt vilddjurets bild. Och protestanterna kommer att handla så som deras moder handlade före dem för att förgöra de heliga. Men innan deras dekret hinner bära eller frambringa frukt, kommer de heliga att befrias genom Guds röst.” Spalding and Magan, 1, 2.

The “nominal” (meaning in name only), “Adventists, like Judas, would betray us to the Catholics.” They did so because “they hated” the outcasts “on account of the Sabbath.” Nominal Adventists profess to observe the seventh-day Sabbath, so this cannot be the Sabbath that is referenced. They hate the outcasts, for they know that they cannot refute the foundational truth of Moses’ seven times, that was the alpha understanding of Elijah in the person of William Miller.

De ”namnkristna” (det vill säga endast till namnet) adventisterna skulle, likt Judas, förråda oss åt katolikerna. De gjorde så därför att ”de hatade” de utstötta ”på grund av sabbaten”. Namnkristna adventister bekänner sig till att hålla sjundedagssabbaten, så detta kan inte vara den sabbat som här åsyftas. De hatar de utstötta, ty de vet att de inte kan vederlägga den grundläggande sanningen om Moses’ sju tider, vilken var Elias alfaförståelse i William Millers person.

> “God is not giving us a new message. We are to proclaim the message that in 1843 and 1844 brought us out of the other churches.” Review and Herald, January 19, 1905.

> ”Gud ger oss inte ett nytt budskap. Vi skall förkunna det budskap som år 1843 och 1844 förde oss ut ur de andra kyrkorna.” Review and Herald, 19 januari 1905.

> “All the messages given from 1840–1844 are to be made forcible now, for there are many people who have lost their bearings. The messages are to go to all the churches.” Manuscript Releases, volume 21, 437.

> ”Alla de budskap som gavs från 1840–1844 skall nu göras kraftfulla, ty det finns många människor som har förlorat sin orientering. Budskapen skall gå till alla församlingarna.” Manuscript Releases, volym 21, 437.

> “The truths that we received in 1841, ‘42, ‘43, and ‘44 are now to be studied and proclaimed.” Manuscript Releases, volume 15, 371.

> ”De sanningar som vi tog emot år 1841, ’42, ’43 och ’44 skall nu studeras och förkunnas.” Manuscript Releases, volym 15, 371.

> “The warning has come: Nothing is to be allowed to come in that will disturb the foundation of the faith upon which we have been building ever since the message came in 1842, 1843, and 1844. I was in this message, and ever since I have been standing before the world, true to the light that God has given us. We do not propose to take our feet off the platform on which they were placed as day by day we sought the Lord with earnest prayer, seeking for light. Do you think that I could give up the light that God has given me? It is to be as the Rock of Ages. It has been guiding me ever since it was given.” Review and Herald, April 14, 1903.

> ”Varningen har kommit: Ingenting får tillåtas att komma in som skulle rubba trons grundval, på vilken vi har byggt allt sedan budskapet kom åren 1842, 1843 och 1844. Jag var med i detta budskap, och allt sedan dess har jag stått inför världen, trogen det ljus som Gud har gett oss. Vi avser inte att ta våra fötter från den plattform på vilken de sattes, medan vi dag för dag sökte Herren i innerlig bön och sökte efter ljus. Tror ni att jag skulle kunna överge det ljus som Gud har gett mig? Det skall vara såsom Evighetens klippa. Det har väglett mig ända sedan det gavs.” Review and Herald, 14 april 1903.

Judas is not a symbol of the Sanhedrin made up of Sadducees and Pharisees, Judas was one of the twelve disciples. He was one of the covenant bride, which Christ was about to marry at Pentecost. The betrayal against the outcasts comes from Judas, the Laodicean Seventh-day Adventist church. They are represented with many symbols, such as the Levites who are rejected by the Messenger of the Covenant in Malachi three. The Levites are separated at that purging, and their number is 25, whether faithful or unfaithful. The Levites are purged in advance of being lifted up as an offering, as in former years.

Judas är inte en symbol för Sanhedrin, sammansatt av sadducéer och fariséer; Judas var en av de tolv lärjungarna. Han var en av förbundsbruden, som Kristus stod i begrepp att äkta vid pingsten. Förräderiet mot de förkastade kommer från Judas, den laodiceiska sjundedagsadventistkyrkan. De framställs genom många symboler, såsom leviterna som förkastas av Förbundets Budbärare i Malaki tre. Leviterna avskiljs vid den reningen, och deras antal är 25, vare sig de är trogna eller otrogna. Leviterna renas i förväg innan de upphöjs som ett offer, såsom i forna år.

> And he shall sit as a refiner and purifier of silver: and he shall purify the sons of Levi, and purge them as gold and silver, that they may offer unto the Lord an offering in righteousness. Then shall the offering of Judah and Jerusalem be pleasant unto the Lord, as in the days of old, and as in former years. Malachi 3:3, 4.

> Och han skall sitta såsom den som smälter och renar silver; och han skall rena Levi söner och luttra dem såsom guld och silver, så att de kan bära fram åt Herren ett offer i rättfärdighet. Då skall Juda och Jerusalems offer vara välbehagligt för Herren, såsom i forna dagar och såsom under gångna år. Malaki 3:3, 4.

The Levites are the offering, for they perfectly reflect the character of Christ, who is the great offering. When those twenty-five Levites are lifted up as an offering, the twenty-five counterfeit Levites are bowing to the sun in Ezekiel 8.

Leviterna är offret, ty de återspeglar fullkomligt Kristi karaktär, han som är det stora offret. När dessa tjugofem leviter lyfts upp som ett offer, böjer sig de tjugofem falska leviterna för solen i Hesekiel 8.

Judas does not only represent a wicked Levite, but he is also a wicked priest that has been prepared for thirty years, as represented by Judas’ thirty pieces of silver.

Judas representerar inte bara en ondskefull levit, utan han är också en ondskefull präst som har förberetts i trettio år, såsom detta framställs genom Judas trettio silvermynt.

> Then Judas, which had betrayed him, when he saw that he was condemned, repented himself, and brought again the thirty pieces of silver to the chief priests and elders, Saying, I have sinned in that I have betrayed the innocent blood. And they said, What is that to us? see thou to that. And he cast down the pieces of silver in the temple, and departed, and went and hanged himself. Matthew 27:3–5.

> Då Judas, som hade förrått honom, såg att han var dömd, greps han av ånger och bar tillbaka de trettio silverpenningarna till översteprästerna och de äldste och sade: Jag har syndat genom att förråda oskyldigt blod. Men de sade: Vad angår det oss? Se du till det. Och han kastade silverpenningarna i templet och gick därifrån och hängde sig. Matteus 27:3–5.

The thirty pieces of silver that Judas cast out, represents the Messenger of the Covenant casting out (purging) the dross (counterfeit silver) in Malachi three. That wicked priesthood was represented by the rebellion of Korah, Dathan and Abiram and the rebels of 1888. The wicked priesthood is swallowed up when the United States, the earth-beast opens up its mouth. Then fire destroys their followers, during the full outpouring of the latter rain, that begins at the Sunday law.

De trettio silverpenningar som Judas kastade bort representerar förbundets Sändebud, som kastar bort (renar bort) slagget (förfalskat silver) i Malaki 3. Detta onda prästerskap representerades av Korahs, Datans och Abirams uppror samt av rebellerna år 1888. Det onda prästerskapet uppslukas när Förenta staterna, jorddjuret, öppnar sin mun. Därefter förtär elden deras efterföljare under den fulla utgjutelsen av det sena regnet, som börjar vid söndagslagen.

The virgin birth as a sign in Christ’s day, represents the sign of the wise virgins in the latter days. In that period the Sanhedrin, the Laodicean Seventh-day Adventist church will seek for a sign, but will be unable to see the only sign given to Laodicea. The sign for the great multitude, the eleventh-hour workers is seeing men and women keeping the seventh-day Sabbath during the Sunday law testing period. The sign of the remnant in their controversy with the former covenant people is the seventh-year Sabbath, representing the foundations of Adventism as identified as the central pillar of both of Habakkuk’s sacred tables. The sign given to Laodicean Adventism is the sign of Jonah, which is addressed in the dialogue between Christ and Peter.

Jungfrufödelsen som ett tecken i Kristi dagar representerar tecknet för de visa jungfrurna i de yttersta dagarna. Under den perioden kommer Sanhedrin, den laodiceiska sjundedagsadventistkyrkan, att söka efter ett tecken, men kommer att vara oförmögen att se det enda tecken som ges åt Laodicea. Tecknet för den stora skaran, arbetarna i elfte timmen, är att se män och kvinnor hålla sjundedagssabbaten under prövningstiden med söndagslagen. Tecknet för kvarlevan i deras kontrovers med det tidigare förbundsfolket är sjundeårssabbaten, som representerar adventismens grundvalar och identifieras som den centrala pelaren i båda Habackuks heliga tavlor. Det tecken som ges åt den laodiceiska adventismen är Jonas tecken, vilket behandlas i dialogen mellan Kristus och Petrus.

> When Jesus came into the coasts of Caesarea Philippi, he asked his disciples, saying, Whom do men say that I the Son of man am? And they said, Some say that thou art John the Baptist: some, Elias; and others, Jeremias, or one of the prophets. He saith unto them, But whom say ye that I am?

> När Jesus kom till trakterna kring Caesarea Filippi, frågade han sina lärjungar och sade: »Vem säger människorna att jag, Människosonen, är?» De svarade: »Somliga säger att du är Johannes Döparen; andra Elia; och andra Jeremia eller någon av profeterna.» Han sade till dem: »Men vem säger ni att jag är?»

> And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God. And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven.

> Då svarade Simon Petrus och sade: Du är Kristus, den levande Gudens Son. Och Jesus svarade och sade till honom: Salig är du, Simon Barjona, ty kött och blod har inte uppenbarat detta för dig, utan min Fader som är i himmelen. Och jag säger dig också att du är Petrus, och på denna klippa skall jag bygga min församling, och helvetets portar skall inte få makt över den. Och jag skall ge dig himmelrikets nycklar; och allt vad du binder på jorden skall vara bundet i himmelen, och allt vad du löser på jorden skall vara löst i himmelen.

> Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ. Matthew 16:13–20.

> Därefter befallde han sina lärjungar att de inte skulle säga till någon att han var Jesus Kristus. Matteus 16:13–20.

The sign for the Sanhedrin, and therefore Adventism is the sign of Jonah. Simon Barjona is introduced into the passage as a symbol of a covenant man, for his name is about to be changed. Abram’s name was changed at the covenant. Saul’s named was changed to Paul. Jacob’s name was changed to Israel. Those three witnesses establish that when a biblical character’s name is changed, they represent a covenant man, and therefore typify the last covenant people, who are the one hundred and forty-four thousand. Those three witnesses also establish that a covenant man’s name represents the prophetic symbolism associated with the person whose name is changed. Saul means “selected,” for he was selected to carry the gospel to the Gentiles. His name was changed to Paul, meaning small, for he in his own eyes was the smallest of the apostles, for he had persecuted God’s church. Jacob the supplanter, was changed in both name and experience to an overcomer, as Israel means. Peter’s name was Simon, meaning one who hears; and Barjona, meaning the son of Jonah.

Tecknet för Sanhedrin, och därför är adventismen Jonas tecken. Simon Barjona introduceras i avsnittet som en symbol för en förbundsman, ty hans namn står i begrepp att förändras. Abrams namn ändrades vid förbundet. Sauls namn ändrades till Paulus. Jakobs namn ändrades till Israel. Dessa tre vittnen fastslår att när en biblisk persons namn ändras, representerar han en förbundsman och är därför en förebild för det sista förbundsfolket, vilka är de etthundrafyrtiofyratusen. Dessa tre vittnen fastslår också att en förbundsmans namn representerar den profetiska symbolik som är förknippad med den person vars namn ändras. Saul betyder ”utvald”, ty han var utvald att bära evangeliet till hedningarna. Hans namn ändrades till Paulus, vilket betyder liten, ty han var i sina egna ögon den minste av apostlarna, eftersom han hade förföljt Guds församling. Jakob, bedragaren, förändrades både till namn och erfarenhet till en övervinnare, såsom Israel betyder. Petrus’ namn var Simon, vilket betyder en som hör; och Barjona, vilket betyder Jonas son.

Peter is representing the last generation of Jonah, for he was Jonah’s son. Jonah means “dove,” and Simon is he who heard the message of the dove, and Simon Barjona had heard the message of the anointing of Jesus, when He was baptized and became Jesus Christ, and the Holy Spirit descended in the form of a dove. The message of Jonah was the message of the dove which represented the anointing of Jesus with power at His baptism. The message of Jonah was represented as Jonah being three days in the belly of a whale. Those three days are the three days of Passover to the feast of first fruits, which are typified by Christ’s baptism and by Jonah’s time in the belly of the whale.

Petrus representerar Jonas sista generation, ty han var Jonas son. Jona betyder ”duva”, och Simon är den som hörde duvans budskap, och Simon Barjona hade hört budskapet om Jesu smörjelse, när Han blev döpt och blev Jesus Kristus, och den Helige Ande sänkte sig ner i en duvas gestalt. Jonas budskap var duvans budskap, vilket representerade Jesu smörjelse med kraft vid Hans dop. Jonas budskap framställdes genom att Jona var tre dagar i en vals buk. Dessa tre dagar är de tre dagarna från påsken till förstlingsfruktens högtid, vilka förebildas genom Kristi dop och genom Jonas tid i valens buk.

The sign of Jonah is the sign of the anointing of Christ at His baptism, which typifies the descent of the angel of Revelation eighteen on 9/11. 9/11 began a three-step testing process as represented by Jonah’s three days. Those three steps are also illustrated in Millerite history. August 11, 1840 marked the test of the first angel, April 19, 1844 the test of the second angel and October 22, 1844 the third test. Those three steps represent 9/11, July 18, 2020 and the Sunday law.

Jonas tecken är tecknet på Kristi smörjelse vid hans dop, vilket förebildar nedstigandet av ängeln i Uppenbarelseboken arton den 11 september. Den 11 september inledde en prövningsprocess i tre steg, sådan den framställs genom Jonas tre dagar. Dessa tre steg åskådliggörs också i milleriternas historia. Den 11 augusti 1840 markerade den första ängelns prövning, den 19 april 1844 den andra ängelns prövning och den 22 oktober 1844 den tredje prövningen. Dessa tre steg representerar den 11 september, den 18 juli 2020 och söndagslagen.

At the Sunday law, Jonah is spat out of the mouth of a fish, right where Christ is spitting Laodicea out of His mouth, which is right where Balaam’s ass opens his mouth and speaks, which is right where John the Baptist’s father Zechariah speaks, which is also where the United States speaks as a dragon. Jonah then gives the final warning to the world as the symbol of those who were resurrected with Moses and Elijah in 2024. Those souls died in the streets of Sodom and Egypt, and are thereafter resurrected as Ezekiel’s mighty army. At their resurrection they become the sign of Jonah, for he represents those who have died and are resurrected to give the final message to Nineveh. Jonah in the belly of the whale, Daniel in the lion’s den, John in the pot of boiling oil represent the one hundred and forty-four thousand who have experienced a symbolic death and resurrection. The anointing at 9/11 unto the resurrection of Ezekiel’s mighty army represents the baptism of Christ unto His resurrection.

Vid söndagslagen spys Jona ut ur en fisks mun, just där Kristus spyr Laodicea ut ur sin mun, vilket är just där Bileams åsninna öppnar sin mun och talar, vilket är just där Johannes Döparens far Sakarias talar, vilket också är där Förenta staterna talar som en drake. Jona ger därefter den sista varningen till världen såsom symbolen för dem som uppväcktes med Mose och Elia år 2024. Dessa själar dog på Sodoms och Egyptens gator och uppväcks därefter som Hesekiels väldiga här. Vid sin uppståndelse blir de Jonas tecken, ty han representerar dem som har dött och uppväckts för att ge det sista budskapet till Nineve. Jona i valfiskens buk, Daniel i lejongropen, Johannes i grytan med kokande olja representerar de etthundrafyrtiofyra tusen som har erfarit en symbolisk död och uppståndelse. Smörjelsen vid 9/11 till Hesekiels väldiga härs uppståndelse representerar Kristi dop till hans uppståndelse.

> The Pharisees also with the Sadducees came, and tempting desired him that he would shew them a sign from heaven. He answered and said unto them, When it is evening, ye say, It will be fair weather: for the sky is red. And in the morning, It will be foul weather to day: for the sky is red and lowring. O ye hypocrites, ye can discern the face of the sky; but can ye not discern the signs of the times? A wicked and adulterous generation seeketh after a sign; and there shall no sign be given unto it, but the sign of the prophet Jonas. And he left them, and departed. Matthew 16:1–4.

> Fariseerna kom också tillsammans med sadduceerna och frestade honom genom att begära att han skulle visa dem ett tecken från himmelen. Han svarade och sade till dem: När det är afton, säger ni: Det blir vackert väder, ty himmelen är röd. Och om morgonen: I dag blir det oväder, ty himmelen är röd och mulen. O ni hycklare, himmelens utseende kan ni tyda, men tidernas tecken kan ni inte tyda? Ett ont och trolöst släkte söker efter ett tecken, och inget annat tecken skall ges åt det än profeten Jonas tecken. Och han lämnade dem och gick sin väg. Matteus 16:1–4.

The crowning miracle was the resurrection of Lazarus.

Det krönande undret var Lasarus’ uppväckelse.

> “In delaying to come to Lazarus, Christ had a purpose of mercy toward those who had not received Him. He tarried, that by raising Lazarus from the dead He might give to His stubborn, unbelieving people another evidence that He was indeed ‘the resurrection, and the life.’ He was loath to give up all hope of the people, the poor, wandering sheep of the house of Israel. His heart was breaking because of their impenitence. In His mercy He purposed to give them one more evidence that He was the Restorer, the One who alone could bring life and immortality to light. This was to be an evidence that the priests could not misinterpret. This was the reason of His delay in going to Bethany. This crowning miracle, the raising of Lazarus, was to set the seal of God on His work and on His claim to divinity.” The Desire of Ages, 528, 529.

> ”Genom att dröja med att komma till Lasarus hade Kristus ett barmhärtighetens syfte gentemot dem som inte hade tagit emot honom. Han dröjde för att genom att uppväcka Lasarus från de döda ge sitt trotsiga, otroende folk ännu ett bevis på att han verkligen var ’uppståndelsen och livet’. Han var obenägen att överge allt hopp om folket, de arma, irrande fåren av Israels hus. Hans hjärta brast på grund av deras obotfärdighet. I sin barmhärtighet beslöt han att ge dem ännu ett bevis på att han var Återupprättaren, den Ende som kunde föra liv och odödlighet fram i ljuset. Detta skulle vara ett bevis som prästerna inte kunde misstolka. Detta var orsaken till att han dröjde med att gå till Betania. Detta krönande underverk, uppväckandet av Lasarus, skulle sätta Guds sigill på hans verk och på hans anspråk på gudomlighet.” The Desire of Ages, 528, 529.

Christ tarried before He resurrected Lazarus, and Lazarus was not only the “crowning miracle,” he was also the “seal” upon God’s work. In the passage the sign of Jonah is the only sign for the adulterous and wicked generation. It is important to see that the timing of the sealing process is very specific. In the passage we are addressing where Peter’s name is changed, it informs us that from that point onward Jesus began to reveal that He was to be put to death, yet in the last verse Matthew records, “Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ.” Then in the very next verse he records, “From that time forth began Jesus to shew unto his disciples, how that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day.”

Kristus dröjde innan Han uppväckte Lasarus, och Lasarus var inte endast det ”krönande undret”, han var också ”sigillet” på Guds verk. I avsnittet är Jonas tecken det enda tecknet för det äktenskapsbrytande och onda släktet. Det är viktigt att se att tidpunkten för förseglingsprocessen är mycket specifik. I det avsnitt vi behandlar, där Petrus’ namn ändras, får vi veta att Jesus från den tidpunkten började uppenbara att Han skulle dödas, men i den sista versen återger Matteus: ”Därefter förbjöd han sina lärjungar att för någon säga att han var Jesus Kristus.” Sedan återger han i omedelbart följande vers: ”Från den tiden började Jesus visa sina lärjungar att han måste gå till Jerusalem och lida mycket av de äldste och översteprästerna och de skriftlärda och bli dödad och uppväckas på tredje dagen.”

The passage begins with Jesus asking who men think He is, and then a follow-up question where He asked the disciples who they thought He was.

Avsnittet börjar med att Jesus frågar vem människorna anser att han är, och följer sedan upp med en fråga där han frågade lärjungarna vem de ansåg att han var.

> When Jesus came into the coasts of Caesarea Philippi, he asked his disciples, saying, Whom do men say that I the Son of man am? And they said, Some say that thou art John the Baptist: some, Elias; and others, Jeremias, or one of the prophets. He saith unto them, But whom say ye that I am? Matthew 16:13–15.

> När Jesus kom till trakten kring Caesarea Filippi, frågade han sina lärjungar och sade: ”Vem säger människorna att jag, Människosonen, är?” Och de sade: ”Somliga säger att du är Johannes Döparen; andra Elia; och andra Jeremia eller en av profeterna.” Han sade till dem: ”Men vem säger ni att jag är?” Matteus 16:13–15.

When Peter answers he identifies that Jesus was the Christ and the son of the living God. The word Christ is the Greek word for the Hebrew word Messiah. Jesus raises the question about who He is, and leads the disciples to the fact that He is the Messiah, but immediately informs them that they should tell no man. From that time, He began to teach that He would fulfill the twenty-three waymarks in the last three chapters of Matthew, but it was of necessity the truths associated with the Christ should be opened up in a step-by-step fashion.

När Petrus svarar, fastslår han att Jesus var Kristus, den levande Gudens Son. Ordet Kristus är det grekiska ordet för det hebreiska ordet Messias. Jesus väcker frågan om vem han är och leder lärjungarna till insikten att han är Messias, men underrättar dem omedelbart om att de inte skulle säga det till någon. Från den tiden började han undervisa om att han skulle uppfylla de tjugotre vägmarkeringarna i de tre sista kapitlen i Matteus, men av nödvändighet måste de sanningar som är förbundna med Kristus öppnas steg för steg.

We will continue these Messianic waymarks in the next article.

Vi kommer att fortsätta med dessa messianska vägmärken i nästa artikel.

## Alpha light of the third angel

Alfaljuset från den tredje ängeln

> “In the autumn of 1846 we began to observe the Bible Sabbath, and to teach and defend it. My attention was first called to the Sabbath while I was on a visit to New Bedford, Massachusetts, earlier in the same year. I there became acquainted with Elder Joseph Bates, who had early embraced the advent faith, and was an active laborer in the cause. Elder B. was keeping the Sabbath, and urged its importance. I did not feel its importance, and thought that Elder B. erred in dwelling upon the fourth commandment more than upon the other nine. But the Lord gave me a view of the heavenly sanctuary. The temple of God was opened in heaven, and I was shown the ark of God covered with the mercy seat. Two angels stood, one at each end of the ark, with their wings spread over the mercy seat, and their faces turned toward it. My accompanying angel informed me that these represented all the heavenly host looking with reverential awe toward the holy law which had been written by the finger of God. Jesus raised the cover of the ark, and I beheld the tables of stone on which the Ten Commandments were written. I was amazed as I saw the fourth commandment in the very center of the ten precepts, with a soft halo of light encircling it. Said the angel: ‘It is the only one of the ten which defines the living God who created the heavens and the earth and all things that are therein. When the foundations of the earth were laid, then was laid the foundation of the Sabbath also.’” Testimonies, volume 1, 75.

> ”Hösten 1846 började vi hålla Bibelns sabbat samt undervisa om och försvara den. Min uppmärksamhet riktades först mot sabbaten under ett besök i New Bedford, Massachusetts, tidigare samma år. Där blev jag bekant med äldste Joseph Bates, som tidigt hade omfattat adventstron och var en verksam arbetare i saken. Äldste B. höll sabbaten och framhöll dess betydelse. Jag kände inte dess betydelse och ansåg att äldste B. misstog sig genom att uppehålla sig mer vid det fjärde budet än vid de övriga nio. Men Herren gav mig en syn av den himmelska helgedomen. Guds tempel öppnades i himlen, och jag fick se Guds ark, övertäckt av nådastolen. Två änglar stod, en vid vardera änden av arken, med sina vingar utbredda över nådastolen och sina ansikten vända mot den. Min medföljande ängel upplyste mig om att dessa framställde hela den himmelska härskaran, som med vördnadsfull bävan blickar mot den heliga lag som hade skrivits med Guds finger. Jesus lyfte av locket på arken, och jag såg stentavlorna på vilka de tio budorden var skrivna. Jag häpnade när jag såg det fjärde budet i själva mitten av de tio föreskrifterna, omgivet av en mild ljusglans. Ängeln sade: ’Det är det enda av de tio som definierar den levande Guden, som skapade himlarna och jorden och allt som är däri. När jordens grundvalar lades, då lades också sabbatens grund.’” Testimonies, band 1, s. 75.

## Omega light of the third angel

Omega-ljuset hos den tredje ängeln

> “Those who commune with God walk in the light of the Sun of Righteousness. They do not dishonor their Redeemer by corrupting their way before God. Heavenly light shines upon them. As they near the close of this earth’s history, their knowledge of Christ, and of the prophecies relating to him, greatly increases. They are of infinite worth in God’s sight; for they are in unity with his Son. To them the word of God is of surpassing beauty and loveliness. They see its importance. Truth is unfolded to them. The doctrine of the incarnation is invested with a soft radiance. They see that the Scripture is the key that unlocks all mysteries and solves all difficulties. Those who have been unwilling to receive the light and walk in the light will be unable to understand the mystery of godliness, but those who have not hesitated to take up the cross and follow Jesus, will see light in God’s light.” The Southern Watchman, April 4, 1905.

> ”De som har gemenskap med Gud vandrar i Rättfärdighetens sols ljus. De vanärar inte sin Återlösare genom att fördärva sin väg inför Gud. Det himmelska ljuset lyser över dem. När de närmar sig avslutningen av denna jordens historia, ökar deras kunskap om Kristus och om profetiorna som rör honom i hög grad. De är av oändligt värde i Guds ögon; ty de är i enhet med hans Son. För dem är Guds ord av överträffande skönhet och ljuvlighet. De ser dess betydelse. Sanningen uppenbaras för dem. Läran om inkarnationen omges av ett milt skimmer. De ser att Skriften är nyckeln som upplåser alla mysterier och löser alla svårigheter. De som har varit ovilliga att ta emot ljuset och vandra i ljuset kommer att vara oförmögna att förstå gudsfruktans hemlighet, men de som inte har tvekat att ta upp korset och följa Jesus, skall se ljus i Guds ljus.” The Southern Watchman, 4 april 1905.

Back to Articles