Article

# The Book of Daniel - Number Sixty-Three

Daniels bok – nummer sextiotre

Beyond Miller’s Charts: Islam, the Investigative Judgment, and the Final Testing

Bortom Millers diagram: islam, den undersökande domen och den slutliga prövningen

Author

Jeff Pippenger

Published

January 27, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We have been informed that, “God directed the mind of William Miller to the prophecies and gave him great light upon the book of Revelation.” Miller was prevented by the history where he was raised up in from understanding the “great light” located in chapters twelve, thirteen, sixteen, seventeen and eighteen of Revelation, for those chapters identified the work of prophetic kingdoms which he could not see from his historical vantage point.

Vi har fått veta att ”Gud ledde William Millers sinne till profetiorna och gav honom stort ljus över Uppenbarelseboken.” Miller hindrades av den historia inom vilken han uppväcktes från att förstå det ”stora ljus” som finns i Uppenbarelsebokens tolfte, trettonde, sextonde, sjuttonde och artonde kapitel, ty dessa kapitel identifierade de profetiska rikenas verk, vilka han inte kunde se från sin historiska ståndpunkt.

The light given Miller on the book of Revelation was the Churches, Seals and Trumpets, and it is the last three Trumpets, which are identified as “three Woes,” that are represented upon Habakkuk’s two tables. The “great light,” given to Miller in the book of Revelation concerns the role of Islam in Bible prophecy. Yet even that “great light” was limited by his historical setting.

Det ljus som gavs åt Miller i Uppenbarelseboken var församlingarna, sigillen och basunerna, och det är de tre sista basunerna, vilka identifieras som ”tre ve”, som framställs på Habackuks två tavlor. Det ”stora ljus” som gavs åt Miller i Uppenbarelseboken rör Islams roll i Bibelns profetia. Men även detta ”stora ljus” var begränsat av hans historiska kontext.

> “The seven churches of Asia is a history of the church of Christ in her seven forms, in all her windings and turnings, in all her prosperity and adversity, from the days of the apostles down to the end of the world. The seven seals are a history of the transactions of the powers and kings of the earth over the church, and God’s protection of his people during the same time. The seven trumpets are a history of seven peculiar and heavy judgments sent upon the earth, or Roman kingdom. And the seven vials are the seven last plagues sent upon Papal Rome. Mixed with these are many other events, woven in like tributary streams, and filling up the grand river of prophecy, until the whole ends us in the ocean of eternity.

> ”De sju församlingarna i Asien är en historia om Kristi kyrka i hennes sju former, i alla hennes vindlingar och vändningar, i all hennes blomstring och motgång, från apostlarnas dagar ända till världens slut. De sju inseglen är en historia om jordens makters och konungars förehavanden gentemot kyrkan, och om Guds beskydd av sitt folk under samma tid. De sju basunerna är en historia om sju särskilda och svåra domar som sändes över jorden, eller det romerska riket. Och de sju skålarna är de sju sista plågorna som sändes över det påvliga Rom. Med dessa är många andra händelser sammanblandade, invävda såsom tillflödande strömmar, och de fyller upp profetians stora flod, till dess att allt mynnar ut för oss i evighetens ocean.”

> “This, to me, is the plan of John’s prophecy in the book of Revelation. And the man who wishes to understand this book, must have a thorough knowledge of other parts of the word of God. The figures and metaphors used in this prophecy, are not all explained in the same, but must be found in other prophets, and explained in other passages of Scripture. Therefore it is evident that God has designed the study of the whole, even to obtain a clear knowledge of any part.” William Miller, Miller’s Lectures, volume 2, lecture 12, 178.

> ”Detta är, för mig, planen för Johannes’ profetia i Uppenbarelseboken. Och den människa som önskar förstå denna bok måste ha en grundlig kunskap om andra delar av Guds ord. De bilder och metaforer som används i denna profetia förklaras inte alla i densamma, utan måste återfinnas hos andra profeter och förklaras i andra skriftställen. Därför är det uppenbart att Gud har avsett studiet av helheten, till och med för att vinna en klar kunskap om någon del.” William Miller, Miller’s Lectures, volym 2, föreläsning 12, 178.

Notice that Miller understood the seven last plagues as the seven judgments upon papal Rome. He could not understand that papal Rome was given a deadly wound that was to be healed. He recognized the seven trumpets as “a history of seven peculiar and heavy judgments sent upon the earth, or Roman kingdom,” but was unable to recognize the distinction between the kingdoms of pagan and papal Rome. Therefore, his ability to see the distinction between the first four trumpets and the last three trumpets was limited.

Lägg märke till att Miller uppfattade de sju sista plågorna som de sju domarna över det påvliga Rom. Han kunde inte förstå att det påvliga Rom tillfogades ett dödligt sår som skulle helas. Han identifierade de sju basunerna som ”en historia om sju särskilda och svåra domar sända över jorden, eller det romerska riket”, men kunde inte urskilja åtskillnaden mellan det hedniska och det påvliga Roms riken. Därför var hans förmåga att se skillnaden mellan de fyra första basunerna och de tre sista basunerna begränsad.

Miller was unable to recognize that the judgments brought against Rome, were God’s response to Sunday enforcement, for the Millerites were still worshipping on Sunday in their history. Miller was correct in recognizing that the trumpets were judgments upon Rome, but the specific reason the judgments were brought, and the distinction between the first four and last three Trumpets was limited, or non-existent. With that limited view, the “jewel” of the three woes of Islam was still included upon the charts that were directed by the hand of God, and should not be altered.

Miller kunde inte inse att de domar som kom över Rom var Guds svar på påtvingandet av söndagsfirandet, ty milleriterna tillbad fortfarande på söndagen i sin historia. Miller hade rätt i att inse att basunerna var domar över Rom, men den specifika anledningen till att domarna kom, liksom åtskillnaden mellan de fyra första och de tre sista basunerna, var begränsad eller obefintlig. Med denna begränsade uppfattning fanns fortfarande ”juvelen”, de tre veerna av islam, med på de tabeller som leddes av Guds hand, och den bör inte ändras.

Enlightened discernment allows a “wise” student of prophecy to recognize that God not only inspired the holy men who wrote the Bible, but He also governed the work of the men who translated the King James Bible, and He specifically says that He employed the same type of divine oversight in the production of the two sacred charts.

Upplyst urskillning gör det möjligt för en ”vis” profetians studerande att inse att Gud inte bara inspirerade de heliga män som skrev Bibeln, utan att han också styrde arbetet hos de män som översatte King James-bibeln, och han säger uttryckligen att han använde samma slags gudomliga tillsyn vid framställningen av de två heliga diagrammen.

Miller’s “jewel” of the fifth, sixth and seventh Trumpets (Islam), shines ten times brighter in the last days, for it identifies the subject of the final Midnight Cry. The subject of the Midnight Cry in Millerite history was the date of the conclusion of the prophetic periods, and in this sense the “Midnight Cry” message of the last days (which is the message of Islam of the third Woe), has been typified by the date of October 22, 1844. That date in Millerite history typifies the soon-coming Sunday law, and both October 22, 1844, and the Sunday law were typified by the cross, which was the conclusion of the Triumphal Entry of Christ.

Millers ”juvel” i den femte, sjätte och sjunde basunen (islam) lyser tio gånger starkare i de sista dagarna, ty den identifierar ämnet för det slutliga midnattsropet. Ämnet för midnattsropet i den milleritiska historien var datumet för de profetiska periodernas avslutning, och i denna mening har de sista dagarnas ”midnattsropsbudskap” (vilket är islams budskap i det tredje ve) förebildats av datumet 22 oktober 1844. Detta datum i den milleritiska historien är en förebild på den snart kommande söndagslagen, och både 22 oktober 1844 och söndagslagen förebildades av korset, som var avslutningen på Kristi triumfartade intåg.

Miller’s “jewel” of the fifth, sixth and seventh Trumpets (Islam), shines ten times brighter in the last days, for it identifies Islam in agreement with the theme of the last-day reformatory movement, which is Islam of the third Woe. Therefore, as the theme of the final reformatory movement of the one hundred and forty-four thousand, it has been typified by the theme of each of the previous reformatory movements, whether it be the theme of “the resurrection” in the reformatory movement of Christ, the theme of “prophetic time” in the history of the Millerites, the theme of “the ark of God” in the reformatory movement of David or the theme of “the covenant” in the reformatory movement of Moses.

Millers ”juvel” av den femte, sjätte och sjunde basunen (islam) lyser tio gånger klarare i de sista dagarna, ty den identifierar islam i överensstämmelse med temat för den sista dagarnas reformatoriska rörelse, vilket är islam såsom det tredje ve. Därför har detta, såsom temat för den slutliga reformatoriska rörelsen bland de etthundrafyrtiofyra tusen, blivit förebildat genom temat för var och en av de tidigare reformatoriska rörelserna, vare sig det är temat ”uppståndelsen” i Kristi reformatoriska rörelse, temat ”profetisk tid” i milleriternas historia, temat ”Guds ark” i Davids reformatoriska rörelse eller temat ”förbundet” i Moses reformatoriska rörelse.

Whether the event of the cross, the date of October 22, 1844, or the various themes of the reformatory movements, every date and theme represented a life-or-death testing question for the generation of that time. Miller’s “jewel” of the three Woes of Islam is a life-or-death test question, as represented in the parable of the ten virgins in terms of the “oil.” Miller’s jewels in the beginning of his dream shone as the sun, but at the end of his dream they shone “ten times brighter”. Miller’s jewels were like kerosene (lamp oil) in the history of the Millerites, but today those jewels are rocket fuel!

Vare sig det gäller korsets händelse, datumet den 22 oktober 1844 eller de olika teman som kännetecknade reformationsrörelserna, utgjorde varje datum och varje tema en livsavgörande prövningsfråga för den tidens generation. Millers ”juvel” om Islams tre ve är en livsavgörande prövningsfråga, sådan den framställs i liknelsen om de tio jungfrurna i fråga om ”oljan”. Millers juveler i början av hans dröm lyste såsom solen, men i slutet av hans dröm lyste de ”tio gånger klarare”. Millers juveler var såsom fotogen (lampolja) i milleriternas historia, men i dag är dessa juveler raketbränsle!

The Millerites understood, and correctly applied, the time prophecy of Islam of the second Woe, that was fulfilled on August 11, 1840, but their understanding of the third Woe, which is the Seventh Trumpet, could not see the third Woe arriving as a judgment upon the sixth kingdom of Bible prophecy, for they did not see a fifth kingdom, let alone the sixth kingdom of Bible prophecy. Yet the “great light” on Revelation that was given to Miller is to shine ten times brighter in the “Midnight Cry” of the last days.

Millerrörelsen förstod och tillämpade på rätt sätt Islams tidsprofetia om det andra ve, som uppfylldes den 11 augusti 1840, men deras förståelse av det tredje ve, som är den sjunde basunen, kunde inte se det tredje ve komma som en dom över det sjätte riket i Bibelns profetia, ty de såg inte ett femte rike, än mindre det sjätte riket i Bibelns profetia. Likväl skall det ”stora ljus” över Uppenbarelseboken som gavs åt Miller lysa tio gånger klarare i de sista dagarnas ”midnattsrop”.

The truths represented upon Habakkuk’s two tables are essentially truths which were fulfilled in past history. The charts are based upon the time prophecies which Miller was led to assemble, and all those time prophecies had concluded by 1844. Those time prophecies will shine brighter in the last days, for they will be seen to be as accurate today as they were in Millerite history, but they possess no direct time predictions for the last days. They do, however, provide repeating prophetic types of the histories they represented in the past, but with a few of Miller’s jewels, future predictions are directly represented.

De sanningar som framställs på Habackuks två tavlor är i huvudsak sanningar som uppfylldes i den gångna historien. Diagrammen bygger på de tidsprofetior som Miller leddes att sammanställa, och alla dessa tidsprofetior hade nått sin fullbordan år 1844. Dessa tidsprofetior kommer att lysa klarare i de sista dagarna, ty det kommer att ses att de är lika exakta i dag som de var i den milleritiska historien, men de innehåller inga direkta tidsförutsägelser för de sista dagarna. De tillhandahåller dock upprepande profetiska förebilder av de historier som de representerade i det förflutna, men med några av Millers juveler framställs framtida förutsägelser direkt.

The work of Christ in the heavenly sanctuary that began in 1844, continues until that work is finished. The prophecy of the twenty-three hundred days, and the work of cleansing that it identified, is still “in the process of fulfillment,” as Sister White states concerning the Ulai and Hiddekel Rivers, so that prophecy has an end-of-the-world fulfillment.

Kristi verk i den himmelska helgedomen, som började år 1844, fortsätter till dess att detta verk är fullbordat. Profetian om de två tusen tre hundra dagarna och det reningsverk som den utpekade är fortfarande ”under uppfyllelse”, såsom syster White säger beträffande floderna Ulai och Hiddekel; således har denna profetia en uppfyllelse vid världens ände.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.” Testimonies to Ministers, 112.

> ”Det ljus som Daniel mottog från Gud gavs särskilt för dessa sista dagar. De syner som han såg vid Ulajs och Hiddekelns stränder, de stora floderna i Sinear, håller nu på att gå i uppfyllelse, och alla de händelser som förutsagts skall snart inträffa.” Testimonies to Ministers, 112.

Portions of the visions of Daniel chapters seven and eight, which are on the two tables, are yet future, for they both identify the sanctuary work of Christ. Yet the histories of the kingdoms of Bible prophecy in those two chapters end with papal Rome receiving its deadly wound. The “stone” that is “cut out of the mountain without hands”, and the eighth kingdom of Daniel two are still future. But most of what is represented upon the charts in relation to Daniel chapters two, seven and eight has been fulfilled.

Delar av synerna i Daniel kapitel sju och åtta, vilka återges på de två tavlorna, hör ännu framtiden till, ty de utpekar båda Kristi helgedomstjänst. Likväl slutar rikenas historia i Bibelns profetia i dessa två kapitel med att det påvliga Rom får sitt dödliga sår. Den ”sten” som är ”uthuggen ur berget, men inte genom människohand”, och det åttonde riket i Daniel två hör fortfarande framtiden till. Men det mesta av det som framställs på tavlorna i fråga om Daniel kapitel två, sju och åtta har blivit uppfyllt.

The work of Christ in the sanctuary, and the third Woe of Islam are essentially the two subjects that represent prophetic history beyond the time of the Millerites. Along with those two themes, is the last-day history that is typified when the two charts are brought together upon one line. When that is done, the first disappointment of 1843, as represented upon the first chart, finds its correction upon the second chart. Together they produce and identify the “hidden history” of the Seven Thunders, which is now being unsealed in connection with the unsealing of the Revelation of Jesus Christ.

Kristi verk i helgedomen och islams tredje ve är i huvudsak de två ämnen som representerar den profetiska historien bortom milleriternas tid. Vid sidan av dessa två teman finns den sista tidens historia, som förebildas när de två tavlorna förs samman på en och samma linje. När detta sker finner den första besvikelsen år 1843, sådan den framställs på den första tavlan, sin rättelse på den andra tavlan. Tillsammans frambringar och identifierar de den ”dolda historien” om de sju tordönen, vilken nu håller på att förseglas upp i samband med att Jesu Kristi uppenbarelse avförseglas.

That “hidden history” is structured upon the “truth,” which is the three Hebrew letters that when combined, create the word “truth.” The word is created by the first, thirteenth and last letters of the Hebrew alphabet, and represent Jesus not only as the Truth, but as Alpha and Omega. The “hidden history” begins and ends with a disappointment, and has rebellion in the middle, for “thirteen” is a number which represents rebellion.

Denna ”dolda historia” är uppbyggd på ”sanningen”, det vill säga de tre hebreiska bokstäver som, när de sätts samman, bildar ordet ”sanning”. Ordet bildas av den första, den trettonde och den sista bokstaven i det hebreiska alfabetet och representerar Jesus inte endast som Sanningen, utan också som Alfa och Omega. Den ”dolda historien” börjar och slutar med en besvikelse och har uppror i mitten, ty ”tretton” är ett tal som representerar uppror.

The year 1843, illustrated upon the first chart, identifies the first disappointment and the arrival of the tarrying time. The tarrying time leads to the arrival of the message of the Midnight Cry, where the rebellion of the foolish virgins is manifested. The message of the Midnight Cry is then proclaimed until the last disappointment. That “hidden history” of the Midnight Cry is repeated (to the very letter) in the last days.

Året 1843, framställt på den första tavlan, anger den första besvikelsen och dröjsmålstidens början. Dröjsmålstiden leder fram till Midnattsropets budskaps ankomst, där de fåvitska jungfrurnas uppror uppenbaras. Midnattsropets budskap förkunnas därefter ända fram till den sista besvikelsen. Denna ”dolda historia” om Midnattsropet upprepas (in i minsta bokstav) i de sista dagarna.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> ”Jag hänvisas ofta till liknelsen om de tio jungfrurna, av vilka fem var kloka och fem oförståndiga. Denna liknelse har uppfyllts och kommer att uppfyllas i minsta detalj, ty den har en särskild tillämpning på denna tid och har, liksom den tredje ängelns budskap, uppfyllts och kommer att fortsätta vara närvarande sanning intill tidens slut.” Review and Herald, 19 augusti 1890.

When rightly understood, the previous statement identifies that the only group of people in the last days who have a possibility of being either a foolish or wise virgin, are people within a group who have suffered a disappointment. The disappointment is what produces the tarrying time, and the parable that “has been and will be fulfilled to the very letter” is premised upon the effects produced internally within the virgins during a tarrying time that begins with a disappointment. That disappointment that slew the “two witnesses” in the street of the city, and reduced them to dead, dry bones in the valley of death took place on July 18, 2020. Adventism, by and large, was not involved with that disappointment. If anything, they celebrated the failed prediction as the “two witnesses” lay slain in the street. To the very letter means “to the very letter”.

När det föregående uttalandet förstås rätt, fastslår det att den enda grupp människor i den sista tiden som har en möjlighet att vara antingen en fåvitsk eller vis jungfru, är människor inom en grupp som har genomgått en besvikelse. Besvikelsen är det som frambringar dröjsmålstiden, och liknelsen som ”har uppfyllts och kommer att uppfyllas in i minsta bokstav” är grundad på de verkningar som framkallas i jungfrurna inombords under en dröjsmålstid som börjar med en besvikelse. Den besvikelse som dräpte de ”två vittnena” på stadens gata och reducerade dem till döda, torra ben i dödsskuggans dal ägde rum den 18 juli 2020. Adventismen i stort var inte delaktig i den besvikelsen. Om något, firade de den misslyckade förutsägelsen medan de ”två vittnena” låg slagna på gatan. In i minsta bokstav betyder ”in i minsta bokstav”.

In the Millerite history, the former covenant people (Protestantism), celebrated the failed prediction of 1843 (the first disappointment), and at that point the Protestants passed the limits of their probationary testing time. The testing time had begun on August 11, 1840, when the mighty angel of Revelation ten descended at the fulfillment of the time prophecy of the second Woe (Islam). The Protestants rejected prophetic time at the first disappointment, for the erroneous prediction provided them with an excuse for no longer seeking truth. The theme of all of the waymarks of the Millerite history was “time prophecy”.

I den milleritiska historien firade det tidigare förbundsfolket (protestantismen) den misslyckade förutsägelsen för 1843 (den första besvikelsen), och vid den tidpunkten överskred protestanterna gränserna för sin prövotids prövning. Prövotiden hade börjat den 11 augusti 1840, när den mäktige ängeln i Uppenbarelseboken 10 steg ner vid uppfyllelsen av tidsprofetian om det andra veropet (islam). Protestanterna förkastade profetisk tid vid den första besvikelsen, ty den felaktiga förutsägelsen gav dem en ursäkt att inte längre söka sanningen. Temat för alla milstolparna i den milleritiska historien var ”tidsprofetia”.

On September 11, 2001, the angel of Revelation eighteen descended at the fulfillment of the prophecy of the third Woe (Islam). The theme of all of the waymarks in the last days is Islam. The first disappointment marks the end of a cleansing of the former covenant people, as the former covenant people were then provided with an excuse for no longer seeking the truth. The testing time then began for “the virgins” of the last days, for the testing of the former covenant people that began with the descent of the angel, ended at the first disappointment. Thus, the testing of those who are represented as virgins began, and that process of testing will ultimately manifest whether the virgins are either foolish or wise.

Den 11 september 2001 steg ängeln i Uppenbarelseboken arton ned vid uppfyllelsen av profetian om det tredje Ve-ropet (islam). Temat för alla kännemärken i de sista dagarna är islam. Den första besvikelsen markerar slutet på en rening av det tidigare förbundsfolket, eftersom det tidigare förbundsfolket då försågs med en ursäkt för att inte längre söka sanningen. Därefter började prövotiden för ”jungfrurna” i de sista dagarna, ty prövningen av det tidigare förbundsfolket, som började med ängelns nedstigande, slutade vid den första besvikelsen. Således började prövningen av dem som framställs som jungfrur, och denna prövningsprocess kommer slutligen att visa huruvida jungfrurna antingen är oförståndiga eller visa.

Between the first and the last disappointment is the message of the Midnight Cry. The theme of the message of the Midnight Cry for the Millerites was “time”, and the theme of the message of the Midnight Cry in the last days is “Islam”. In Miller’s dream he is awakened with a shout (cry), and at that time, his jewels shine ten times brighter than they formerly shone. The jewels upon the charts that directly identifies a prediction for the last days is Islam and the investigative judgment. As such, the tests of the “message” of the Midnight Cry and of the “experience” represented by the investigative judgment, is not for the former covenant people, but for those who profess to be the last virgins.

Mellan den första och den sista besvikelsen ligger budskapet om midnattsropet. Temat för midnattsropets budskap för milleriterna var ”tid”, och temat för midnattsropets budskap i de sista dagarna är ”islam”. I Millers dröm väcks han av ett rop, och vid den tiden lyser hans juveler tio gånger klarare än de tidigare lyste. Juvelerna på tavlorna som direkt identifierar en förutsägelse för de sista dagarna är islam och den undersökande domen. Således är prövningarna i ”budskapet” om midnattsropet och i den ”erfarenhet” som representeras av den undersökande domen inte för det tidigare förbundsfolket, utan för dem som bekänner sig vara de sista jungfrurna.

The illustration that is produced when both charts are brought together, which identifies the history of the first to the last disappointment, identifies that in the time when the “hidden history” of the Seven Thunders is occurring, the final work of the investigative judgment is being accomplished. That final work is the sealing of the one hundred and forty-four thousand, and it takes place during the “troublous times” of Daniel nine, during the angering of the nations in Revelation eleven, the holding of the “four winds” of Revelation chapter seven, the “staying of the rough wind in the day of the east wind,” of Isaiah chapter twenty-seven, and the restraint of the “angry horse that is seeking to break loose and bring death and destruction” upon the world. All of these prophetic witnesses represent Islam of the third Woe, as represented upon the sacred charts.

Den illustration som framträder när båda tabellerna förs samman, och som utpekar historien från den första till den sista besvikelsen, visar att vid den tid då de sju åskornas ”dolda historia” utspelar sig, fullbordas den undersökande domens avslutande verk. Detta avslutande verk är förseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen, och det äger rum under ”den svåra tiden” i Daniel nio, under nationernas vredesutbrott i Uppenbarelseboken elva, hållandet tillbaka av de ”fyra vindarna” i Uppenbarelseboken kapitel sju, ”stillandet av den hårda vinden på östanvindens dag” i Jesaja kapitel tjugosju, och återhållandet av den ”vredgade häst som söker bryta sig lös och bringa död och förödelse” över världen. Alla dessa profetiska vittnen representerar islam i det tredje ve, såsom det framställs på de heliga tabellerna.

The three primary elements of the two sacred charts of Habakkuk that are specifically addressing events that were future to the publication of the charts, is the sealing of the one hundred and forty-four thousand, Islam and the fulfillment of the parable of the ten virgins. The charts identify a testing, sealing process of both an “experience” and a “message.” The experience necessary for a foolish virgin is “Christ in you the hope of glory”, which represents the perfection represented by the one hundred and forty-four thousand.

De tre huvudsakliga inslagen i Habackuks två heliga tavlor, vilka särskilt behandlar händelser som ännu låg i framtiden vid tiden för tavlornas publicering, är beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen, islam och uppfyllelsen av liknelsen om de tio jungfrurna. Tavlorna identifierar en prövande beseglensprocess av både en ”erfarenhet” och ett ”budskap”. Den erfarenhet som är nödvändig för en oförståndig jungfru är ”Kristus i er, härlighetens hopp”, vilket representerar den fullkomlighet som de etthundrafyrtiofyra tusen representerar.

> Even the mystery which hath been hid from ages and from generations, but now is made manifest to his saints: To whom God would make known what is the riches of the glory of this mystery among the Gentiles; which is Christ in you, the hope of glory: Whom we preach, warning every man, and teaching every man in all wisdom; that we may present every man perfect in Christ Jesus. Colossians 1:26–28.

> Ja, den hemlighet som har varit dold från tidsåldrar och från släktled, men som nu har blivit uppenbarad för hans heliga. För dem ville Gud göra känt vilken rikedom härlighetens hemlighet har bland hedningarna: Kristus i er, härlighetens hopp. Honom förkunnar vi, när vi förmanar varje människa och undervisar varje människa med all vishet, för att vi må framställa varje människa fullkomlig i Kristus Jesus. Kolosserbrevet 1:26–28.

The one hundred and forty-four thousand are represented as a group of people who have came out of a “captivity”. The captivity that is directly represented in the book of Revelation is the captivity of being dead in the street for three and a half days, as represented in Revelation chapter eleven. The captivity of a symbolic death is representing the “seven times” of Leviticus twenty-six, and that captivity requires the manifestation of repentance, as illustrated by Daniel’s prayer, in chapter nine.

De etthundrafyrtiofyratusen framställs som en grupp människor som har kommit ut ur en ”fångenskap”. Den fångenskap som direkt framställs i Uppenbarelseboken är fångenskapen i att vara död på gatan i tre och en halv dag, såsom den framställs i Uppenbarelseboken kapitel elva. Fångenskapen i en symbolisk död representerar de ”sju tiderna” i Tredje Moseboken tjugosex, och den fångenskapen kräver att omvändelse uppenbaras, såsom det illustreras genom Daniels bön i kapitel nio.

When the dead dry bones are brought back to life, they are immediately lifted up as an “ensign”. In death they were without Christ within them, the hope of glory. Part of their required repentance was their acknowledgment that they had walked contrary to God, and that God had walked contrary to them. When they meet the requirements prophetically identified, Christ then “comes suddenly to His temple”, and the “experience” is attained that is needed in order to be a member of the ensign that is then lifted up.

När de döda, förtorkade benen återförs till liv, upphöjs de omedelbart som ett ”baner”. I döden var de utan Kristus i sig, härlighetens hopp. En del av deras nödvändiga omvändelse var deras erkännande att de hade vandrat i strid med Gud och att Gud hade vandrat i strid med dem. När de uppfyller de krav som profetiskt har identifierats, kommer Kristus då ”plötsligt till sitt tempel”, och den ”erfarenhet” uppnås som behövs för att vara en medlem av det baner som då upphöjs.

The “experience” that is illustrated when the two charts are brought together, is accomplished by the final work of Christ in the heavenly sanctuary. That “experience” is represented by the “mareh” vision, which is the vision of “the appearance”. The “message” that is needed is the “chazon” vision, of prophetic history. That “message” is identified as the message of God’s impending judgment upon a rebellious world that is brought about by Islam of the third Woe.

Den ”erfarenhet” som åskådliggörs när de två tavlorna förs samman, fullbordas genom Kristi sista verk i den himmelska helgedomen. Denna ”erfarenhet” framställs genom ”mareh”-synen, vilken är synen av ”uppenbarelsen”. Det ”budskap” som behövs är ”chazon”-synen, den profetiska historiens syn. Detta ”budskap” identifieras som budskapet om Guds förestående dom över en upprorisk värld, vilken åstadkoms genom islam i det tredje veet.

In 1856, the Lord sought to finish the rebuilding of spiritual Jerusalem in Adventism. Under the arrival of the three angels from 1798 unto 1844, the Millerite temple had been built upon the foundations, represented as “jewels” in Miller’s dream, as represented by the prophetic truths on the two pioneer charts (1843 and 1850) that fulfilled Habakkuk chapter two. He then led His people to erect the wall of His seventh-day Sabbath law, and returned them to the “old paths” of ancient Israel to finish the work of the “street to walk in”. BUT, the old path included a doctrine, a prophecy, that was designed to test and separate them. In 1863, Adventism failed the test of the “seven times”, and began to wander in the wilderness of Laodicea.

År 1856 sökte Herren fullborda återuppbyggnaden av det andliga Jerusalem inom adventismen. Under de tre änglarnas ankomst från 1798 till 1844 hade det milleritiska templet byggts på grundvalarna, framställt såsom ”juveler” i Millers dröm, liksom det framställdes genom de profetiska sanningarna på de två pionjärkartorna (1843 och 1850) som uppfyllde Habackuks andra kapitel. Därefter ledde han sitt folk att uppföra muren av sin lag om sjundedagssabbaten och förde dem tillbaka till det forntida Israels ”gamla stigar” för att fullborda arbetet med ”gatan att vandra på”. MEN den gamla stigen inbegrep en lära, en profetia, som var avsedd att pröva och avskilja dem. År 1863 misslyckades adventismen med provet om de ”sju tiderna” och började vandra i Laodiceas öken.

October 22, 1844, typifies the soon-coming Sunday law, and at the Sunday law the work will be accomplished represented by the forty-nine years of finishing the street and wall in troublous times, as identified by Daniel.

Den 22 oktober 1844 är en förebild för den snart kommande söndagslagen, och vid söndagslagen kommer det verk att fullbordas som representeras av de fyrtionio åren då gatan och muren färdigställdes under svåra tider, såsom Daniel har angivit.

> Know therefore and understand, that from the going forth of the commandment to restore and to build Jerusalem unto the Messiah the Prince shall be seven weeks, and threescore and two weeks: the street shall be built again, and the wall, even in troublous times. Daniel 9:25.

> Så vet och förstå: från det att ordet gick ut om att återställa och bygga upp Jerusalem intill Messias, Fursten, skall det vara sju veckor och sextiotvå veckor. Gator och murar skall på nytt byggas upp, och detta i tider av trångmål. Daniel 9:25.

All the prophets agree with one another, and the “troublous times” of Daniel is also identified in the passage from Early Writings which we have been considering.

Alla profeterna är eniga med varandra, och Daniels ”nödens tider” identifieras också i det avsnitt ur Early Writings som vi har behandlat.

> “At that time, while the work of salvation is closing, trouble will be coming on the earth, and the nations will be angry, yet held in check so as not to prevent the work of the third angel. At that time the ‘latter rain,’ or refreshing from the presence of the Lord, will come, to give power to the loud voice of the third angel, and prepare the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.” Early Writings, 85.

> ”Vid den tiden, medan frälsningsverket går mot sitt slut, kommer nöd att drabba jorden, och folken skall vara vredgade, men hållas tillbaka så att de inte hindrar den tredje ängelns verk. Vid den tiden skall ’det sena regnet’, eller vederkvickelsen från Herrens ansikte, komma för att ge kraft åt den tredje ängelns höga rop och bereda de heliga att bestå under den tid då de sju sista plågorna skall utgjutas.” Early Writings, 85.

We will continue this study in the next article.

Vi kommer att fortsätta denna studie i nästa artikel.

> “Just as long as those who profess the truth are serving Satan, his hellish shadow will cut off their views of God and heaven. They will be as those who have lost their first love. They cannot view eternal realities. That which God has prepared for us is represented in Zechariah, chapters 3 and 4, and 4:12–14: ‘And I answered again, and said unto him, What be these two olive branches which through the two golden pipes empty the golden oil out of themselves? And he answered me and said, Knowest thou not what these be? And I said, No, my Lord. Then said he, These are the two anointed ones, that stand by the Lord of the whole earth.’

> ”Så länge som de som bekänner sig till sanningen tjänar Satan, kommer hans helvetiska skugga att avskära deras syn på Gud och himlen. De kommer att vara såsom de som har förlorat sin första kärlek. De kan inte skåda de eviga realiteterna. Det som Gud har berett åt oss framställs i Sakarja, kapitel 3 och 4, samt 4:12–14: ’Och jag svarade åter och sade till honom: Vad är dessa två olivkvistar som genom de två gyllene rören tömmer den gyllene oljan ur sig själva? Och han svarade mig och sade: Vet du inte vad dessa är? Och jag sade: Nej, min herre. Då sade han: Dessa är de två smorda, som står inför hela jordens Herre.’”

> “The Lord is full of resources. He has no lack of facilities. It is because of our lack of faith, our earthliness, our cheap talk, our unbelief, manifested in our conversation, that dark shadows gather about us. Christ is not revealed in word or character as the One altogether lovely, and the chiefest among ten thousand. When the soul is content to lift itself up unto vanity, the Spirit of the Lord can do little for it. Our shortsighted vision beholds the shadow, but cannot see the glory beyond. Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> ”Herren har rikligt med resurser. Hos honom finns ingen brist på möjligheter. Det är på grund av vår brist på tro, vår jordiskhet, vårt lättsinniga tal, vår otro, sådan den kommer till uttryck i vårt samtal, som mörka skuggor samlas omkring oss. Kristus uppenbaras inte i ord eller karaktär som den som är alltigenom ljuvlig och främst bland tio tusen. När själen nöjer sig med att upphöja sig till fåfänglighet, kan Herrens Ande göra föga för den. Vår kortsynta syn skådar skuggan men kan inte se härligheten bortom. Änglar håller de fyra vindarna tillbaka, framställda såsom en rasande häst som söker bryta sig lös och rusa fram över hela jordens yta, med förstörelse och död i sitt spår.”

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> ”Skall vi sova på själva randen av den eviga världen? Skall vi vara tröga och kalla och döda? O, att vi måtte få se Guds Ande och livsande inblåst i Hans folk i våra församlingar, så att de kunde stå upp på sina fötter och leva. Vi behöver inse att vägen är smal och porten trång. Men när vi går in genom den trånga porten, är dess vidd utan gräns.” Manuscript Releases, volym 20, 217.

Back to Articles