Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Twenty-Two

Daniels bok – etthundratjugotvå

The Unveiling of Truth: A Journey Through Daniel 11 and the Shaking of God’s People

Sanningens uppenbarelse: en vandring genom Daniel 11 och skakningen av Guds folk

Author

Jeff Pippenger

Published

March 7, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

When the light of Daniel chapter eleven, verses forty through forty-five was unsealed at the time of the end in 1989, the enemies of truth provided a resistance that allowed God to reveal truths to defend the basic premises of the passage in the book of Daniel that then became the subject and focus of Satan’s attacks. That controversy over truth and error in that history was used by the Holy Spirit to identify certain prophetic rules that would further increase the knowledge that had been unsealed and was thereafter to test the final generation of earth’s history. We have been considering “triple applications of prophecy,” and identifying those applications as a primary rule that was revealed from the process of resistance that was presented by Satan during those past days. That controversial process is identified as the “shaking,” by Sister White.

När ljuset över Daniel kapitel elva, verserna fyrtio till fyrtiofem, förseglades upp vid ändens tid år 1989, gav sanningens fiender upphov till ett motstånd som gjorde det möjligt för Gud att uppenbara sanningar till försvar för de grundläggande premisserna i det avsnitt i Daniels bok som därefter blev föremålet för och fokus för Satans angrepp. Denna strid om sanning och villfarelse i den historien användes av den Helige Ande för att identifiera vissa profetiska regler som ytterligare skulle öka den kunskap som hade förseglats upp och som därefter skulle pröva den sista generationen i jordens historia. Vi har behandlat ”trefaldiga tillämpningar av profetian” och identifierat dessa tillämpningar som en primär regel som uppenbarades genom den motståndsprocess som Satan framställde under de gångna dagarna. Denna omstridda process betecknas av syster White som ”omskakningen”.

> “I was pointed to the providence of God among His people and was shown that every trial made by the refining, purifying process upon professed Christians proves some to be dross. The fine gold does not always appear. In every religious crisis some fall under temptation. The shaking of God blows away multitudes like dry leaves. Prosperity multiplies a mass of professors. Adversity purges them out of the church. As a class, their spirits are not steadfast with God. They go out from us because they are not of us; for when tribulation or persecution arises because of the word, many are offended.” Testimonies, volume 4, 89.

> ”Jag hänvisades till Guds försyn bland Hans folk och fick se att varje prövning genom den förädlande, renande processen över dem som bekänner sig vara kristna bevisar att somliga är slagg. Det fina guldet framträder inte alltid. I varje religiös kris är det några som faller under frestelsen. Guds skakning blåser bort skaror såsom torra löv. Välstånd förökar en mängd bekännare. Motgång rensar ut dem ur församlingen. Som klass är deras andar inte ståndaktiga inför Gud. De går ut från oss därför att de inte är av oss; ty när bedrövelse eller förföljelse uppstår för ordets skull, tar många anstöt.” Testimonies, band 4, 89.

The “shaking” is produced when truth is unsealed by the Lion of the tribe of Judah and thereafter introduced.

”Omskakningen” framkallas när sanningen öppnas av Lejonet av Juda stam och därefter förs fram.

> “I asked the meaning of the shaking I had seen and was shown that it would be caused by the straight testimony called forth by the counsel of the True Witness to the Laodiceans. This will have its effect upon the heart of the receiver, and will lead him to exalt the standard and pour forth the straight truth. Some will not bear this straight testimony. They will rise up against it, and this is what will cause a shaking among God’s people.” Early Writings, 271.

> ”Jag frågade efter betydelsen av den skakning jag hade sett och fick se att den skulle orsakas av det raka vittnesbördet, framkallat genom den Sanna Vittnets råd till laodicéerna. Detta kommer att verka på mottagarens hjärta och leda honom att upphöja baneret och framföra den raka sanningen. Somliga kommer inte att tåla detta raka vittnesbörd. De kommer att resa sig upp emot det, och det är detta som kommer att orsaka en skakning bland Guds folk.” Early Writings, 271.

The introduction of “truth” always causes a shaking, and the truth which was unsealed in 1989, did that very thing. One of the benefits of the resistance brought against the truth was the development of a set of rules to establish the increase of knowledge through the years that followed 1989. The development of the rules, parallel the development of a set of rules in the period of the Millerites. All the triple applications of Bible prophecy contribute to the clarity of the events of the last days.

Införandet av ”sanning” orsakar alltid en omskakning, och den sanning som blev avförseglad år 1989 gjorde just detta. En av fördelarna med det motstånd som riktades mot sanningen var utvecklingen av en uppsättning regler för att fastställa kunskapens tillväxt under de år som följde efter 1989. Utvecklingen av dessa regler löper parallellt med utvecklingen av en uppsättning regler under milleriternas period. Alla de trefaldiga tillämpningarna av Bibelns profetior bidrar till klarheten beträffande de sista dagarnas händelser.

The triple applications of Rome and Babylon establish the relationship of the woman and the beast she rides upon and reigns over during the history of the Sunday law crisis, which is also the history of God’s executive judgment upon the whore of Babylon.

Roms och Babylons trefaldiga tillämpningar fastställer förhållandet mellan kvinnan och det vilddjur som hon rider på och härskar över under söndagslagskrisens historia, vilken också är historien om Guds verkställande dom över skökan Babylon.

The triple applications of “the messenger that prepares the way for the Messenger of the Covenant,” and also of “Elijah,” identify the work, and the message in the two periods that illustrate the close of probation in the last days. The first period begins with the first voice of Revelation chapter eighteen, which represents the beginning of the investigative judgment of the living for Laodicean Adventism, and the last period begins with the second voice of Revelation chapter eighteen, which represents the executive judgment of the whore of Babylon.

De trefaldiga tillämpningarna av ”budbäraren som bereder vägen för Förbundets Budbärare”, och även av ”Elia”, identifierar verket och budskapet i de två tidsperioder som åskådliggör nådatidens avslutning i de sista dagarna. Den första perioden börjar med den första rösten i Uppenbarelseboken kapitel arton, vilken representerar början av den undersökande domen över de levande för laodiceisk adventism, och den sista perioden börjar med den andra rösten i Uppenbarelseboken kapitel arton, vilken representerar den verkställande domen över skökan Babylon.

The triple applications of Rome and Babylon represent the external history of God’s last-day people, while the triple applications of Elijah and the messenger who prepares the way represent the internal history of God’s last day people. The triple application of the three Woes, identifies the message that runs through both periods that together represent the closing period of judgment, which begins with the house of God, and thereafter upon those outside God’s house. The three Woes identify that Islam is the message of the latter rain, and also the tool of judgment God employs for those who enforce the worship of the sun upon all mankind. The close of judgment represents “the days of God’s vengeance,” both upon His apostate church and the wicked outside of His church.

De trefaldiga tillämpningarna av Rom och Babylon representerar den yttre historien för Guds folk i den sista tiden, medan den trefaldiga tillämpningen av Elia och budbäraren som bereder vägen representerar den inre historien för Guds folk i den sista tiden. Den trefaldiga tillämpningen av de tre ve-ropen identifierar det budskap som löper genom båda perioderna, vilka tillsammans representerar domens avslutande skede, som börjar med Guds hus och därefter över dem som står utanför Guds hus. De tre ve-ropen identifierar att islam är den sena regnets budskap, och även det domsredskap som Gud använder mot dem som påtvingar hela mänskligheten tillbedjan av solen. Domens avslutning representerar ”Guds hämnds dagar”, både över Hans avfälliga kyrka och över de ogudaktiga utanför Hans kyrka.

When Jesus first began His ministry at the church in Nazareth He employed Isaiah chapter sixty-one to define His ministry, message and work, which included the identification of the time of God’s vengeance. His ministry, message and work prefigured the ministry, message and work of the one hundred and forty-four thousand, for they prophetically follow the Lamb whithersoever He goeth.

När Jesus först började sin tjänst i församlingen i Nasaret använde Han Jesajas sextioförsta kapitel för att definiera sin tjänst, sitt budskap och sitt verk, vilket innefattade angivandet av tiden för Guds hämnd. Hans tjänst, budskap och verk förebildade de etthundrafyrtiofyratusens tjänst, budskap och verk, ty de följer profetiskt Lammet varthelst det går.

> The Spirit of the Lord God is upon me; because the Lord hath anointed me to preach good tidings unto the meek; he hath sent me to bind up the brokenhearted, to proclaim liberty to the captives, and the opening of the prison to them that are bound; To proclaim the acceptable year of the Lord, and the day of vengeance of our God; to comfort all that mourn; To appoint unto them that mourn in Zion, to give unto them beauty for ashes, the oil of joy for mourning, the garment of praise for the spirit of heaviness; that they might be called trees of righteousness, the planting of the Lord, that he might be glorified. And they shall build the old wastes, they shall raise up the former desolations, and they shall repair the waste cities, the desolations of many generations. And strangers shall stand and feed your flocks, and the sons of the alien shall be your plowmen and your vinedressers. But ye shall be named the Priests of the Lord: men shall call you the Ministers of our God: ye shall eat the riches of the Gentiles, and in their glory shall ye boast yourselves. Isaiah 61:1–6.

> Herren Guds Ande är över mig, ty Herren har smort mig till att förkunna glädjens budskap för de ödmjuka; han har sänt mig att förbinda dem som har förkrossade hjärtan, att utropa frihet för de fångna och öppnande av fängelset för dem som är bundna; att förkunna ett nådens år från Herren och vår Guds hämndedag; att trösta alla sörjande; att bereda åt dem som sörjer i Sion, att ge dem skönhet i stället för aska, glädjens olja i stället för sorg, lovsångens dräkt i stället för modlöshetens ande; för att de må kallas rättfärdighetens terebinter, Herrens plantering, så att han må bli förhärligad. Och de skall bygga upp de gamla ruinerna, de skall åter resa upp de forna ödeläggelserna, och de skall återställa de ödelagda städerna, många släktleds förödelser. Och främlingar skall stå och föda era hjordar, och utlänningars söner skall vara era åkermän och vingårdsmästare. Men ni skall kallas Herrens präster; man skall nämna er vår Guds tjänare. Hednafolkens rikedomar skall ni äta, och över deras härlighet skall ni berömma er. Jesaja 61:1–6.

Jesus was anointed at His baptism, and that waymark typifies September 11, 2001 when the anointing of the Holy Spirit began to descend upon those who recognized that the outpouring of the latter rain in the last days had been typified by the history of the Millerites, which were the old waste places that the one hundred and forty-four thousand would build again, once they returned to Jeremiah’s old paths.

Jesus smordes vid sitt dop, och detta vägmärke förebildar den 11 september 2001, då den helige Andes smörjelse började sänka sig över dem som insåg att den sena regnets utgjutelse i de sista dagarna hade förebildats genom milleriternas historia, vilka var de urgamla ruiner som de etthundrafyrtiofyra tusen skulle bygga upp igen, när de väl hade återvänt till Jeremias gamla stigar.

The message of Christ’s righteousness from the rebellion of 1888 again became present truth, and the message from the rebellion of 1888 was the good tidings that has the power to bind up broken hearts, but which is powerless to open the hard hearts of those who have eyes to see, but perceive not, and who have ears to hear, but understand not. The message of Christ’s righteousness from the rebellion of 1888 was also the message to Laodicea which then arrived again to open the prison door of those who were captives of sin by the One who has the power to open the doors that no man can open, and shut the doors that no man can close.

Budskapet om Kristi rättfärdighet från upproret 1888 blev åter närvarande sanning, och budskapet från upproret 1888 var de glada tidningarna som har makt att förbinda förkrossade hjärtan, men som är maktlösa att öppna de hårda hjärtana hos dem som har ögon att se men inte förnimmer, och som har öron att höra men inte förstår. Budskapet om Kristi rättfärdighet från upproret 1888 var också budskapet till Laodicea, vilket då åter kom för att öppna fängelsedörren för dem som var fångna i synd genom den Ende som har makt att öppna de dörrar som ingen människa kan öppna och stänga de dörrar som ingen människa kan stänga.

On September 11, 2001 those who were to present those good tidings, were also to proclaim the acceptable year of the Lord and the day of God’s vengeance. The year of the Lord’s acceptance also began at that time, and He is fully willing to accept a Laodicean’s repentance, until the day of God’s vengeance arrives at the soon coming Sunday law in the United States. Then His vengeance will be manifested upon a church that refused to know the time of her visitation, and simultaneously the progressive judgment upon the whore of Babylon begins.

Den 11 september 2001 skulle de som skulle frambära dessa glada budskap också förkunna Herrens välbehagliga år och Guds hämnds dag. Herrens välbehagliga år började också vid den tiden, och Han är fullt villig att ta emot en laodiceisk människas omvändelse, till dess att Guds hämnds dag inträffar i samband med den snart kommande söndagslagen i Förenta staterna. Då kommer Hans hämnd att uppenbaras över en församling som vägrade att känna sin hemsökelses tid, och samtidigt börjar den fortskridande domen över skökan Babylon.

In the day of His acceptance, He promises to comfort all that mourn, and those who mourn in Jerusalem are illustrated in Ezekiel chapter nine. Their comfort is brought about by the Comforter, through the reception of the latter rain message which is then being poured upon them. But only if they recognize the rain. Once they possess the Comforter, and accomplish the work of building the old waste places, through the methodology of “line upon line,” that is illustrated in the passage of Isaiah as the work of placing the line of prophecy that represents the desolation of sacred history, upon another line of prophecy which illustrates a desolation. In that work they raise up the desolations of many generations. Then the “strangers” will respond to those that mourn, who are lifted up as an ensign, for the strangers to see.

På dagen för hans välbehag lovar han att trösta alla som sörjer, och de som sörjer i Jerusalem framställs i Hesekiel, kapitel nio. Deras tröst åstadkoms av Hjälparen genom mottagandet av budskapet om det sena regnet, vilket då utgjuts över dem. Men endast om de känner igen regnet. När de väl äger Hjälparen och fullgör verket att bygga upp de gamla ödeplatserna genom metoden ”rad på rad”, vilket i avsnittet hos Jesaja illustreras som verket att lägga den profetiska linje som representerar den heliga historiens ödeläggelse ovanpå en annan profetisk linje som åskådliggör en ödeläggelse, då upprättar de många släktleds ödeläggelser. Då skall ”främlingarna” svara dem som sörjer, vilka upphöjs som ett baner för att främlingarna skall se.

Christ’s proclamation of His work and ministry, as set forth in Isaiah chapter sixty-one, is the work and ministry of the one hundred and forty-four thousand. That work has been illustrated in the sacred reform movements, and in 1989, the time of the end arrived that all the previous “times of the end” had prefigured. Just as one verse, Daniel chapter eight, verse fourteen was identified as the foundation and central pillar of the Millerite movement, the verse that is the foundation and central pillar of the movement of Future for America is Daniel chapter eleven, verse forty. For the Millerites, the light of the central pillar was represented as the light of the vision of the Ulai River, and for the movement of Future for America the light of the central pillar was represented as the light of the vision of the Hiddekel River.

Kristi förkunnelse om sitt verk och sin tjänst, sådan den framställs i Jesaja kapitel sextioett, är de hundra fyrtiofyratusendes verk och tjänst. Detta verk har åskådliggjorts i de heliga reformrörelserna, och år 1989 inträffade ändens tid, vilken alla de föregående ”ändens tiderna” hade förebådat. Liksom en vers, Daniel kapitel åtta, vers fjorton, identifierades som grundvalen och den centrala pelaren i den milleritiska rörelsen, så är den vers som utgör grundvalen och den centrala pelaren i Future for America-rörelsen Daniel kapitel elva, vers fyrtio. För milleriterna framställdes den centrala pelarens ljus som ljuset från synen vid floden Ulai, och för Future for America-rörelsen framställdes den centrala pelarens ljus som ljuset från synen vid floden Hiddekel.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.” Testimonies to Ministers, 112.

> ”Det ljus som Daniel mottog från Gud gavs särskilt för dessa sista dagar. De syner som han såg vid Ulajs och Hiddekelns stränder, de stora floderna i Shinar, håller nu på att gå i uppfyllelse, och alla de händelser som förutsagts skall snart inträffa.” Testimonies to Ministers, 112.

The light of both the visions represented by the two rivers is linked together, and comes to pass in the last days. Their mutual “link” represents the combination of human and divine, which is the message that Sister White repeatedly identifies as Christ’s message in the context that humanity combined with divinity does not sin. The two rivers represent that very linkage.

Ljuset från båda de syner som representeras av de två floderna är sammanbundet och går i uppfyllelse i de sista dagarna. Deras ömsesidiga ”länk” representerar föreningen av det mänskliga och det gudomliga, vilket är det budskap som syster White upprepade gånger identifierar som Kristi budskap i det sammanhang där mänskligheten, förenad med gudomligheten, inte syndar. De två floderna representerar just denna förbindelse.

> “Nothing less than perfect obedience can meet the standard of God’s requirement. He has not left His requirements indefinite. He has enjoined nothing that is not necessary in order to bring man into harmony with Him. We are to point sinners to His ideal of character and to lead them to Christ, by whose grace only can this ideal be reached.

> ”Ingenting mindre än fullkomlig lydnad kan motsvara måttet för Guds krav. Han har inte lämnat sina krav obestämda. Han har inte ålagt något som inte är nödvändigt för att bringa människan i harmoni med honom. Vi ska visa syndare hans karaktärsideal och leda dem till Kristus, genom vars nåd allena detta ideal kan uppnås.

> “The Saviour took upon Himself the infirmities of humanity and lived a sinless life, that men might have no fear that because of the weakness of human nature they could not overcome. Christ came to make us ‘partakers of the divine nature,’ and His life declares that humanity, combined with divinity, does not commit sin.

> ”Frälsaren tog på sig mänsklighetens svagheter och levde ett syndfritt liv, för att människor inte skulle behöva frukta att de på grund av den mänskliga naturens svaghet inte kunde segra. Kristus kom för att göra oss till ”delaktiga av gudomlig natur”, och hans liv förkunnar att mänskligheten, förenad med gudomligheten, inte begår synd.

> “The Saviour overcame to show man how he may overcome. All the temptations of Satan, Christ met with the word of God. By trusting in God’s promises, He received power to obey God’s commandments, and the tempter could gain no advantage. To every temptation His answer was, ‘It is written.’ So God has given us His word wherewith to resist evil. Exceeding great and precious promises are ours, that by these we ‘might be partakers of the divine nature, having escaped the corruption that is in the world through lust.’ 2 Peter 1:4.

> ”Frälsaren övervann för att visa människan hur hon kan övervinna. Alla Satans frestelser mötte Kristus med Guds ord. Genom att förtrösta på Guds löften fick han kraft att lyda Guds bud, och frestaren kunde inte vinna någon fördel. På varje frestelse var hans svar: ’Det står skrivet.’ Så har Gud gett oss sitt ord, med vilket vi kan stå emot det onda. Oerhört stora och dyrbara löften har getts åt oss, för att vi genom dem skulle ’få del av gudomlig natur, sedan ni kommit undan det fördärv som på grund av begäret finns i världen.’ 2 Petrusbrevet 1:4.

> “Bid the tempted one look not to circumstances, to the weakness of self, or to the power of temptation, but to the power of God’s word. All its strength is ours. ‘Thy word,’ says the psalmist, ‘have I hid in mine heart, that I might not sin against Thee.’ ‘By the word of Thy lips I have kept me from the paths of the destroyer.’ Psalm 119:11; 17:4.” The Ministry of Healing, 181.

> Säg till den frestade att inte se på omständigheterna, på det egna jagets svaghet eller på frestelsens makt, utan på kraften i Guds ord. Hela dess styrka är vår. ”Ditt ord”, säger psalmisten, ”har jag gömt i mitt hjärta, för att jag inte skall synda mot dig.” ”Genom dina läppars ord har jag bevarat mig från fördärvarens stigar.” Psalm 119:11; 17:4. The Ministry of Healing, 181.

The increase of knowledge in 1798 and in 1989, represented an unsealing of God’s prophetic Word. His Word supplies the power to overcome as He overcame, and “His life declares that humanity, combined with divinity, does not commit sin.” The vision of the Ulai River is the marah vision of His appearance, that is represented by the prophecy of the twenty-three hundred days. The vision of the Hiddekel River is the chazon vision of prophetic history, that is represented by the twenty-five hundred and twenty year prophecy. The marah vision represents divinity and the chazon vision represents humanity.

Kunskapens tillväxt år 1798 och år 1989 representerade en avförsegling av Guds profetiska ord. Hans ord förser med kraft att övervinna såsom Han övervann, och ”Hans liv förkunnar att mänskligheten, förenad med gudomligheten, inte begår synd.” Synen vid floden Ulai är marah-synen av Hans framträdande, vilken representeras av profetian om de två tusen tre hundra dagarna. Synen vid floden Hiddekel är chazon-synen av den profetiska historien, vilken representeras av profetian om de två tusen fem hundra tjugo åren. Marah-synen representerar gudomlighet och chazon-synen representerar mänsklighet.

Both the rivers of ancient Shinar, which are the Ulai and the Hiddekel, or what is known today as the Tigris and the Euphrates ultimately merge into the Shatt al-Arab waterway in southern Iraq, and the Shatt al-Arab then empties into the Persian Gulf. Jesus employs the physical and natural to represent the spiritual, and the visions associated with the two rivers that are now in the process of fulfillment, represent a linkage of the human and the divine that occurs as they are reaching the conclusion of their travel to the sea. This truth is established in the beginning of the two prophecies that are represented by the two visions of Daniel chapter eight, verses thirteen and fourteen. One vision is the question, the other is the answer, and logically they cannot be separated.

Båda floderna i det forntida Sinear, vilka är Ulai och Hiddekel, eller det som i dag är känt som Tigris och Eufrat, förenas slutligen med vattenvägen Shatt al-Arab i södra Irak, och Shatt al-Arab mynnar därefter ut i Persiska viken. Jesus använder det fysiska och naturliga för att representera det andliga, och de syner som är förbundna med de två floderna, vilka nu håller på att gå i uppfyllelse, representerar en förbindelse mellan det mänskliga och det gudomliga som sker när de når slutet av sin färd mot havet. Denna sanning fastslås i inledningen till de två profetior som representeras av de två synerna i Daniel kapitel åtta, verserna tretton och fjorton. Den ena synen är frågan, den andra är svaret, och logiskt sett kan de inte skiljas åt.

The vision of humanity, identifying the trampling down of the sanctuary and host, began in the year 677 BC, and the vision of divinity, that identifies the appearance of Christ, began in the year 457 BC. The linkage of divinity and humanity is represented by the two hundred and twenty years, that connects the two starting points of the two visions. Two hundred and twenty is a symbol of “the linkage of humanity with divinity,” and is also represented by the linkage of the increase of knowledge at the time of the end in 1798, with the increase of knowledge at the time of the end in 1989.

Synen om mänskligheten, som identifierar nedtrampandet av helgedomen och härskaran, började år 677 f.Kr., och synen om gudomligheten, som identifierar Kristi framträdande, började år 457 f.Kr. Sambandet mellan gudomlighet och mänsklighet representeras av de tvåhundratjugo åren, som förbinder de två utgångspunkterna för de två synerna. Tvåhundratjugo är en symbol för ”sammanlänkningen av mänskligheten med gudomligheten” och representeras också av sambandet mellan kunskapens ökning vid ändens tid år 1798 och kunskapens ökning vid ändens tid år 1989.

The formalized message derived from the increase of knowledge in 1798, was first presented by Miller in 1831 (and then in the Vermont Telegraph newspaper in 1833). 1831 is two hundred and twenty years after the publishing of the King James Bible in the year 1611. The King James Bible represented a twofold document of the Old and New Testaments. The beginning and ending of the two hundred-and twenty-years “linked” a divine publication with a human publication. The human publication’s information was derived from the divine light that was unsealed at the time the end in 1798, and then was formalized through the work of a human instrument, who had begun to publish it in 1831. It was a divine publication, with a divinely sealed message, that was afterward unsealed by humanity, and thereafter presented by a human instrument. The Hebrew word translated as “publish” in God’s word means to call out to cry (unto), (be) famous, guest, invite, mention, (give) name, preach, proclaim, pronounce, publish. Miller began to publish his message in 1831, then in 1833 it was literally published in the Vermont Telegraph.

Det formaliserade budskap som härrörde från kunskapens ökning år 1798 framlades först av Miller år 1831 (och därefter i tidningen Vermont Telegraph år 1833). 1831 infaller tvåhundratjugo år efter utgivningen av King James Bible år 1611. King James Bible utgjorde ett tvåfaldigt dokument av Gamla och Nya testamentet. Början och slutet på de tvåhundratjugo åren ”sammanlänkade” en gudomlig publikation med en mänsklig publikation. Den mänskliga publikationens information härleddes från det gudomliga ljus som avförseglades vid ändens tid år 1798 och sedan formaliserades genom arbetet av ett mänskligt redskap, som hade börjat publicera det år 1831. Det var en gudomlig publikation, med ett gudomligt förseglat budskap, som därefter avförseglades av mänskligheten och sedan framlades genom ett mänskligt redskap. Det hebreiska ord som i Guds ord översätts med ”publicera” betyder att ropa ut till att ropa, vara ryktbar, gäst, inbjuda, nämna, (ge) namn, predika, förkunna, uttala, publicera. Miller började publicera sitt budskap år 1831, och sedan, år 1833, publicerades det bokstavligen i Vermont Telegraph.

The formalized message derived from the increase of knowledge in 1989 was first published in 1996 (in The Time of the End magazine), two hundred and twenty years after the publishing of the two sacred documents known as the Declaration of Independence in 1776 (and thereafter the Constitution of the United States) in 1789. The beginning and ending of the two hundred-and twenty-years links divinity with humanity, and it does so through the publishing of the two divine documents, beginning in 1776. When the book of Daniel was unsealed at the time of the end in 1989, the formalized message which had been brought about through the work of a human instrument was published in 1996. The sequence was a divine publication, then an unsealing, and then a human publication.

Det formaliserade budskap som härrörde från kunskapens tillväxt år 1989 publicerades först år 1996 (i tidskriften The Time of the End), tvåhundratjugo år efter publiceringen av de två heliga dokument som är kända som Självständighetsförklaringen år 1776 (och därefter Förenta staternas konstitution) år 1789. Början och slutet på de tvåhundratjugo åren sammanlänkar gudomlighet med mänsklighet, och detta sker genom publiceringen av de två gudomliga dokumenten, med början år 1776. När Daniels bok avförseglades vid ändens tid år 1989, publicerades det formaliserade budskapet, som hade tillkommit genom arbetet av ett mänskligt redskap, år 1996. Följden var en gudomlig publicering, därefter ett avförseglande, och sedan en mänsklig publicering.

In both times of the end, the three steps of truth are identified. They both begin with a divine publication as the first step, and a human publication explaining a divine message is the last step. The middle step is when the Lion of the tribe of Judah unseals the divine message for that particular history, and thereafter selects a human instrument to gather up the light that was unsealed from the divine document. When the unsealing occurs there is rebellion manifested by the wicked who do not understand the increase of knowledge. Thus, a divine publication is represented by the first letter of the Hebrew alphabet, the increase of knowledge is represented by the thirteenth letter where rebellion is manifested, and the human publication of the special divine message for that history is the last letter of the Hebrew alphabet, and taken together the three letters mean “truth”.

I båda ändetiderna identifieras sanningens tre steg. De börjar båda med en gudomlig publikation som det första steget, och en mänsklig publikation som förklarar ett gudomligt budskap är det sista steget. Det mellersta steget är när Lejonet av Juda stam öppnar det gudomliga budskapet för just den historien och därefter utväljer ett mänskligt redskap att samla upp det ljus som öppnades ur det gudomliga dokumentet. När öppnandet sker, manifesteras uppror av de ogudaktiga, som inte förstår kunskapens tillväxt. Således representeras en gudomlig publikation av den första bokstaven i det hebreiska alfabetet, kunskapens tillväxt representeras av den trettonde bokstaven där uppror manifesteras, och den mänskliga publikationen av det särskilda gudomliga budskapet för den historien är den sista bokstaven i det hebreiska alfabetet, och tillsammans betyder de tre bokstäverna ”sanning”.

The visions of the Ulai and Hiddekel Rivers that are now in the process of fulfillment identify that in the last days the increase of knowledge from both rivers merge together to prove that divinity combined with humanity does not sin. Daniel received the vision that represents the appearance of Christ at the conclusion of the twenty-three hundred year prophecy in 1844 while by the Ulai River.

Synerna vid floderna Ulai och Hiddekel, som nu håller på att uppfyllas, visar att kunskapens tillväxt från båda floderna under de sista dagarna förenas för att bevisa att gudomlighet förenad med mänsklighet inte syndar. Daniel mottog den syn som framställer Kristi uppenbarelse vid slutet av den tvåtusentrehundraåriga profetian år 1844, när han befann sig vid floden Ulai.

> And I saw in a vision; and it came to pass, when I saw, that I was at Shushan in the palace, which is in the province of Elam; and I saw in a vision, and I was by the river of Ulai. Daniel 8:2.

> Och jag såg i en syn; och det skedde, när jag såg, att jag var i Susa, i borgen, som ligger i provinsen Elam; och jag såg i en syn, och jag var vid floden Ulai. Daniel 8:2.

Daniel received the vision that represents the vision of the twenty five hundred and twenty years of prophetic history while by the Hiddekel River.

Daniel mottog den syn som representerar synen om tvåtusenfemhundratjugo år av profetisk historia vid floden Hiddekel.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel. Daniel 10:4.

> Och på tjugofjärde dagen i första månaden, medan jag var vid sidan av den stora floden, som är Hiddekel. Daniel 10:4.

Gabriel thereafter identified the purpose of the chazon vision of the Hiddekel River in verse fourteen.

Därefter angav Gabriel syftet med chazon-synen vid floden Hiddekel i vers fjorton.

> Now I am come to make thee understand what shall befall thy people in the latter days: for yet the vision is for many days. Daniel 10:14.

> Nu har jag kommit för att ge dig insikt om vad som skall vederfaras ditt folk i de yttersta dagarna; ty synen avser ännu många dagar. Daniel 10:14.

The vision given by the Ulai River identifies Christ’s “appearance”, (divinity) when He suddenly came unto His temple on October 22, 1844. It represented “divinity” entering into the temple of the Millerites (humanity) on that date, for the Day of Atonement, meaning the day of “at one-ment”, represents the combination of divinity with humanity. The vision given by the Hiddekel River identifies what shall befall God’s people (humanity) in the latter days.

Synen som gavs vid floden Ulai identifierar Kristi ”uppenbarelse” (gudomlighet), då Han plötsligt kom till sitt tempel den 22 oktober 1844. Den framställde ”gudomligheten” som på detta datum trädde in i milleriterna tempel (mänsklighet), för Försoningsdagen, vilket innebär dagen för ”at one-ment”, representerar föreningen av gudomlighet med mänsklighet. Synen som gavs vid floden Hiddekel identifierar vad som skall vederfaras Guds folk (mänsklighet) i de yttersta dagarna.

The beginning of the vision of the “appearance” was the year 457 BC. Two hundred and twenty years after the prophetic period identifying the trampling down of the sanctuary and the host which began in 677 BC. The ending of the two hundred and twenty years that were linked together at the starting point of the two visions, was marked by the Wonderful Numberer, who is also the Wonderful Linguist in Habakkuk 2:20.

Början på synen om ”utseendet” var år 457 f.Kr. Tvåhundratjugo år efter den profetiska period som identifierar nedtrampandet av helgedomen och hären, vilken började år 677 f.Kr. Slutet på de tvåhundratjugo år som var sammanlänkade vid de båda synernas utgångspunkt markerades av den Underbare Räknaren, som också är den Underbare Språkvetaren i Habackuk 2:20.

> But the Lord is in his holy temple: let all the earth keep silence before him. Habakkuk 2:20.

> Men Herren är i sitt heliga tempel; må hela jorden tiga inför honom. Habackuk 2:20.

The link of humanity and divinity represented in the beginning by the starting points of the two prophecies was identified at their mutual endings by the chapter and verse that described the appearance of divinity suddenly coming into the temple He had constructed during the forty-six years beginning at the time of the end in 1798, and ending forty-six years later on October 22, 1844.

Förbindelsen mellan mänsklighet och gudomlighet, som i begynnelsen representerades av de båda profetiornas utgångspunkter, identifierades vid deras gemensamma slutpunkter genom det kapitel och den vers som beskrev hur gudomligheten plötsligt kom in i det tempel som Han hade uppfört under de fyrtiosex år som började vid ändens tid år 1798 och slutade fyrtiosex år senare, den 22 oktober 1844.

> Know ye not that ye are the temple of God, and that the Spirit of God dwelleth in you? If any man defile the temple of God, him shall God destroy; for the temple of God is holy, which temple ye are. 1 Corinthians 3:16, 17.

> Vet ni inte att ni är Guds tempel och att Guds Ande bor i er? Om någon fördärvar Guds tempel, skall Gud fördärva honom; ty Guds tempel är heligt, och det templet är ni. 1 Korinthierbrevet 3:16, 17.

On October 22, 1844, in agreement with the vision of the “appearance”, Habakkuk identified that the Lord was in His holy temple. He had erected the temple that had been destroyed and trampled down for twenty-five hundred and twenty years, in forty-six years.

Den 22 oktober 1844 identifierade Habackuk, i överensstämmelse med synen om ”uppenbarelsen”, att Herren var i sitt heliga tempel. Han hade återuppbyggt det tempel som hade blivit förstört och nedtrampat i tvåtusen femhundra tjugo år, på fyrtiosex år.

> And speak unto him, saying, Thus speaketh the Lord of hosts, saying, Behold the man whose name is The BRANCH; and he shall grow up out of his place, and he shall build the temple of the Lord: Even he shall build the temple of the Lord; and he shall bear the glory, and shall sit and rule upon his throne; and he shall be a priest upon his throne: and the counsel of peace shall be between them both. And the crowns shall be to Helem, and to Tobijah, and to Jedaiah, and to Hen the son of Zephaniah, for a memorial in the temple of the Lord. And they that are far off shall come and build in the temple of the Lord, and ye shall know that the Lord of hosts hath sent me unto you. And this shall come to pass, if ye will diligently obey the voice of the Lord your God. Zechariah 6:12–15.

> Och tala till honom och säg: Så säger Herren Sebaot: Se, mannen vars namn är Telningen; han skall skjuta upp från sin plats, och han skall bygga Herrens tempel. Ja, han skall bygga Herrens tempel; och han skall bära härligheten och sitta och råda på sin tron, och han skall vara präst på sin tron; och fridens rådslut skall vara mellan dem båda. Och kronorna skall tillhöra Helem och Tobia och Jedaja och Hen, Sefanjas son, till en åminnelse i Herrens tempel. Och de som är långt borta skall komma och bygga på Herrens tempel, och ni skall inse att Herren Sebaot har sänt mig till er. Och detta skall ske, om ni hör Herrens, er Guds, röst och noggrant lyder den. Sakarja 6:12–15.

In John 2:20, after Christ had cleansed the temple, which according to Sister White was a fulfillment of Malachi chapter three, as was October 22, 1844, the Messenger of the Covenant suddenly came to His temple.

I Johannes 2:20, efter att Kristus hade renat templet, vilket enligt syster White var en uppfyllelse av Malaki kapitel tre, liksom den 22 oktober 1844, kom förbundets budbärare plötsligt till sitt tempel.

> Jesus answered and said unto them, Destroy this temple, and in three days I will raise it up. Then said the Jews, Forty and six years was this temple in building, and wilt thou rear it up in three days? But he spake of the temple of his body. John 2:19–20.

> Jesus svarade och sade till dem: Riv ned detta tempel, så skall jag på tre dagar resa upp det. Då sade judarna: I fyrtiosex år har detta tempel byggts, och du skall resa upp det på tre dagar? Men han talade om sin kropps tempel. Joh. 2:19–20.

In fulfillment of Malachi chapter three, Christ suddenly came to His temple when He cleansed the temple at the beginning of His ministry in John chapter two, which typified October 22, 1844. The temple cleansing by Christ in John chapter two, and October 22, 1844, were a fulfillment of Malachi chapter three. In John chapter TWO and verse TWENTY, we are informed that the human temple had been erected in forty-six years, and the divine temple was raised up in three days. The human temple only becomes Habakkuk’s “holy temple” when divinity suddenly comes into it, as it did on October 22, 1844, for divinity combined with humanity does not sin. The visions of the two great rivers of Shinar represent the truth that humanity combined with divinity does not sin.

Som en uppfyllelse av Malaki kapitel tre kom Kristus plötsligt till sitt tempel när han renade templet i början av sin tjänst i Johannes kapitel två, vilket förebildade den 22 oktober 1844. Tempelreningen genom Kristus i Johannes kapitel två och den 22 oktober 1844 var en uppfyllelse av Malaki kapitel tre. I Johannes kapitel TVÅ och vers TJUGO får vi veta att det mänskliga templet hade blivit uppfört på fyrtiosex år, och det gudomliga templet upprestes på tre dagar. Det mänskliga templet blir Habackuks ”heliga tempel” först när gudomligheten plötsligt kommer in i det, såsom skedde den 22 oktober 1844, ty gudomlighet förenad med mänsklighet syndar inte. Synerna om Shinars två stora floder representerar sanningen att mänsklighet förenad med gudomlighet inte syndar.

We will continue our consideration of verse forty of Daniel chapter eleven in the next article.

Vi kommer att fortsätta vår behandling av vers fyrtio i Daniel kapitel elva i nästa artikel.

> Ye also, as lively stones, are built up a spiritual house, an holy priesthood, to offer up spiritual sacrifices, acceptable to God by Jesus Christ. 1 Peter 2:5.

> Också ni, såsom levande stenar, blir uppbyggda till ett andligt hus, ett heligt prästerskap, för att frambära andliga offer som är välbehagliga för Gud genom Jesus Kristus. 1 Petrusbrevet 2:5.

Back to Articles