Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Seven

Daniels bok – nummer åttiosju

Unveiling the Parable of the Ten Virgins: A Profound Journey through Adventist History

Avtäckandet av liknelsen om de tio jungfrurna: en djupgående resa genom adventismens historia

Author

Jeff Pippenger

Published

February 20, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The parable of the ten virgins illustrates the experience of the Adventist people.

Liknelsen om de tio jungfrurna åskådliggör adventfolkets erfarenhet.

> “The parable of the ten virgins of Matthew 25 also illustrates the experience of the Adventist people.” The Great Controversy, 393.

> Liknelsen om de tio jungfrurna i Matteus 25 illustrerar också adventfolkets erfarenhet. Den stora striden, 393.

Millerite Adventists fulfilled the parable to the very letter.

Milleritiska adventister uppfyllde liknelsen till punkt och pricka.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> ”Jag blir ofta hänvisad till liknelsen om de tio jungfrurna, av vilka fem var kloka och fem oförståndiga. Denna liknelse har uppfyllts och kommer att uppfyllas in i minsta bokstav, ty den har en särskild tillämpning på denna tid och har, liksom den tredje ängelns budskap, uppfyllts och kommer att fortsätta att vara närvarande sanning intill tidens slut.” Review and Herald, 19 augusti 1890.

The history of the movement of the first angel represents the movement of the third angel, and the ultimate focus of the parable is whether the virgins possess the oil, which is the message of the latter rain.

Historien om den förste ängelns rörelse representerar den tredje ängelns rörelse, och liknelsens slutliga fokus är huruvida jungfrurna äger oljan, som är den sena regnets budskap.

> “There is a world lying in wickedness, in deception, and delusion, in the very shadow of death,—asleep, asleep. Who are feeling travail of soul to awaken them? What voice can reach them? My mind is carried to the future when the signal will be given, ‘Behold the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him.’ But some will have delayed to obtain the oil for replenishing their lamps, and too late they will find that character, which is represented by the oil, is not transferable. That oil is the righteousness of Christ. It represents character, and character is not transferable. No man can secure it for another. Each must obtain for himself a character purified from every stain of sin.” Bible Echo, May 4, 1896.

> ”Det finns en värld som ligger i ondska, i bedrägeri och villfarelse, i själva dödsskuggan,—sovande, sovande. Vilka känner själanöd för att väcka dem? Vilken röst kan nå dem? Mina tankar förs till framtiden, då signalen skall ges: ’Se, brudgummen kommer; gå ut för att möta honom.’ Men somliga kommer att ha dröjt med att skaffa oljan för att fylla på sina lampor, och alltför sent kommer de att finna att karaktären, som representeras av oljan, inte kan överföras. Denna olja är Kristi rättfärdighet. Den representerar karaktären, och karaktären kan inte överföras. Ingen människa kan förvärva den åt någon annan. Var och en måste för egen del vinna en karaktär renad från varje syndens fläck.” Bible Echo, 4 maj 1896.

The “oil” in the parable represents “character,” and also the “righteousness of Christ.” A sanctified character is only produced by those who eat God’s Word.

“Oljan” i liknelsen representerar “karaktär” och även “Kristi rättfärdighet”. En helgad karaktär frambringas endast av dem som äter Guds ord.

> Sanctify them through thy truth: thy word is truth. John 17:17.

> Helga dem genom din sanning: ditt ord är sanning. Johannes 17:17.

The “oil” is also the messages of God’s Spirit.

”Oljan” är också Guds Andes budskap.

> “God is dishonored when we do not receive the communications which he sends us. Thus we refuse the golden oil which he would pour into our souls to be communicated to those in darkness.” Review and Herald, July 20, 1897.

> ”Gud blir vanärad när vi inte tar emot de budskap som han sänder oss. Därigenom avvisar vi den gyllene olja som han skulle utgjuta i våra själar för att vidareförmedlas till dem som är i mörkret.” Review and Herald, 20 juli 1897.

The “oil” is the messages of God’s Word that conveys the sanctifying presence of Christ’s righteousness. In the parable of the ten virgins, which is also the prophecy of Habakkuk chapter two, the message of the Midnight Cry, which is the message of Christ’s righteousness, as represented by the message of Jones and Waggoner in the rebellion of 1888.

”Oljan” är budskapen i Guds ord som förmedlar den helgande närvaron av Kristi rättfärdighet. I liknelsen om de tio jungfrurna, som också är profetian i Habackuks andra kapitel, är midnattsropets budskap, som är budskapet om Kristi rättfärdighet, såsom det framställdes genom Jones’ och Waggoners budskap i upproret år 1888.

> “The Lord in His great mercy sent a most precious message to His people through Elders Waggoner and Jones. This message was to bring more prominently before the world the uplifted Saviour, the sacrifice for the sins of the whole world. It presented justification through faith in the Surety; it invited the people to receive the righteousness of Christ, which is made manifest in obedience to all the commandments of God. Many had lost sight of Jesus. They needed to have their eyes directed to His divine person, His merits, and His changeless love for the human family. All power is given into His hands, that He may dispense rich gifts unto men, imparting the priceless gift of His own righteousness to the helpless human agent. This is the message that God commanded to be given to the world. It is the third angel’s message, which is to be proclaimed with a loud voice, and attended with the outpouring of His Spirit in a large measure.” Testimonies to Ministers, 91.

> ”Herren sände i sin stora barmhärtighet ett högst dyrbart budskap till sitt folk genom äldstebröderna Waggoner och Jones. Detta budskap skulle på ett mer framträdande sätt föra fram för världen den upphöjde Frälsaren, offret för hela världens synder. Det framställde rättfärdiggörelse genom tro på Borgen; det inbjöd folket att ta emot Kristi rättfärdighet, vilken blir uppenbar i lydnad för alla Guds bud. Många hade förlorat Jesus ur sikte. De behövde få sina ögon riktade mot hans gudomliga person, hans förtjänster och hans oföränderliga kärlek till människosläktet. All makt är given i hans händer, för att han må utdela rika gåvor åt människorna och meddela den ovärderliga gåvan av sin egen rättfärdighet åt den hjälplöse mänsklige redskapen. Detta är det budskap som Gud befallde skulle ges åt världen. Det är den tredje ängelns budskap, vilket skall förkunnas med hög röst och åtföljas av utgjutelsen av hans Ande i rikligt mått.” Testimonies to Ministers, 91.

The message is the message of the latter rain.

Budskapet är budskapet om det sena regnet.

> “The latter rain is to fall upon the people of God. A mighty angel is to come down from heaven, and the whole earth is to be lighted with his glory.” Review and Herald, April 21, 1891.

> ”Det sena regnet skall falla över Guds folk. En mäktig ängel skall komma ned från himlen, och hela jorden skall upplysas av hans härlighet.” Review and Herald, 21 april 1891.

When the mighty angel descended on September 11, 2001, the latter rain began to sprinkle and the history of the Millerites as represented in the parable of the ten virgins and Habakkuk chapter two began to repeat. It was then that God’s last day people ate the book that was in the angel’s hand, and in so doing were led back to Jeremiah’s old paths, and thus became the watchmen that were to sound the warning trumpet. The trumpet warning was the Laodicean message represented by Isaiah as a loud cry.

När den mäktige ängeln steg ned den 11 september 2001, började det sena regnet att falla som ett stänk, och milleriternas historia, sådan den framställs i liknelsen om de tio jungfrurna och i Habackuk kapitel två, började upprepas. Det var då som Guds folk i den sista tiden åt boken som var i ängelns hand, och därigenom leddes tillbaka till Jeremias gamla stigar och så blev de väktare som skulle ljuda varningstrumpeten. Trumptvarningen var det laodiceiska budskapet, framställt av Jesaja som ett högt rop.

> Cry aloud, spare not, lift up thy voice like a trumpet, and show my people their transgression, and the house of Jacob their sins. Isaiah 58:1.

> Ropa med full hals, håll inte tillbaka, höj din röst som en basun och förkunna för mitt folk deras överträdelse, för Jakobs hus deras synder. Jesaja 58:1.

The reform movement of the first and the third angels begin at a “time of the end.” At that point there is an “increase of knowledge” which will test the generation then living, but only after the knowledge is published as a formalized message. Thereafter the formalized message is “empowered”, and the empowerment is marked by the descent of an angel. The descent of the angel identifies Habakkuk’s debate and two classes begin to identify a message that is either the true or the counterfeit message of the latter rain. The faithful then become God’s watchmen who begin to blow a warning trumpet message.

Reformationsrörelsen under den första och den tredje ängeln börjar vid en ”ändens tid”. Vid den tidpunkten sker en ”ökning av kunskap”, som skall pröva det då levande släktet, men först efter det att kunskapen har offentliggjorts som ett formaliserat budskap. Därefter blir det formaliserade budskapet ”bemyndigat”, och detta bemyndigande kännetecknas av en ängels nedstigande. Ängelns nedstigande identifierar Habackuks debatt, och två klasser börjar identifiera ett budskap som antingen är det sanna eller det förfalskade budskapet om det sena regnet. De trogna blir då Guds väktare, som börjar blåsa i en varnande trumpetbudskap.

The true trumpet message is based upon the light represented upon Habakkuk’s two tables. It is the warning to Laodicea, and the warning that identifies the sins of God’s people. The debate escalates until the first disappointment, when the one class becomes the “assembly of mockers,” and the true watchmen are called to return to the zeal for the message they formerly manifested before the disappointment. As the watchmen returned, they recognized that they were in the “tarrying time”, and that the message that had failed, was actually going to be fulfilled, but in God’s order. That message was developed over a brief period of time (but a period of time nonetheless), and when the message arrives it is represented as the message of “the Midnight Cry”, which is simply an increase of the message that began to be empowered when the angel descended.

Det sanna basunbudskapet grundar sig på det ljus som framställs på Habackuks två tavlor. Det är varningen till Laodicea och den varning som identifierar Guds folks synder. Striden tilltar ända fram till den första besvikelsen, då den ena klassen blir ”hånarnas församling”, och de sanna väktarna kallas att återvända till den nitälskan för budskapet som de tidigare hade visat före besvikelsen. När väktarna återvände, insåg de att de befann sig i ”dröjsmålstiden” och att det budskap som hade misslyckats i själva verket skulle uppfyllas, men i Guds ordning. Det budskapet utvecklades under en kort tidsperiod (men likväl en tidsperiod), och när budskapet når fram framställs det som budskapet om ”Midnattsropet”, vilket helt enkelt är en förstärkning av det budskap som började få kraft när ängeln steg ned.

At the arrival of the message, a separation between those who had accepted the position of watchmen at the descent of the angel, and those who refused was fully accomplished. That separation identifies the point where the seal is impressed upon the one hundred and forty-four thousand, in advance of the outpouring of the latter rain without the “measuring” that was placed upon the latter rain that began when the angel descended.

Vid budskapets ankomst fullbordades fullständigt en åtskillnad mellan dem som hade antagit väktarnas ställning vid ängelns nedstigande och dem som vägrade. Denna åtskillnad utmärker den tidpunkt då sigillet präglas på de etthundrafyrtiofyra tusen, före utgjutandet av det sena regnet utan den ”mätning” som lades på det sena regn som började när ängeln steg ner.

The history of the Millerites is an illustration of the latter rain during the sealing of the one hundred and forty-four thousand. In that history the debate of Habakkuk was based upon a true and a false latter rain message. Paul identifies one class as those that have a love of the truth, and the other class as those who receive strong delusion for they do not have a love of the truth, and because they have believed a “lie.”

Milleriternas historia är en illustration av det sena regnet under beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen. I den historien grundade sig Habackuks strid på ett sant och ett falskt budskap om det sena regnet. Paulus identifierar en grupp som dem som har kärlek till sanningen, och den andra gruppen som dem som får en kraftig villfarelse, eftersom de inte har kärlek till sanningen och därför att de har trott på en ”lögn”.

The Millerite movement represents a development of truth that increases in knowledge and power from “the time of the end,” all the way through until the outpouring of the Holy Spirit at the Midnight Cry. The Millerite movement identified certain specific waymarks that are paralleled, such as a “time of the end,” a “formalizing” of the message represented by the “increase of knowledge”, an “empowerment” of the message that is marked by an angel descending, a “first disappointment” that introduces the parable of the ten virgins, an outpouring of the Holy Spirit represented as “the Midnight Cry”, and then a final “second disappointment”, where a dispensational door is “closed” and another dispensational door is “opened”.

Milleritrörelsen representerar en utveckling av sanningen som växer i kunskap och kraft från ”ändens tid” hela vägen fram till den Helige Andes utgjutelse vid midnattsropet. Milleritrörelsen identifierade vissa bestämda vägmärken som har sina paralleller, såsom en ”ändens tid”, en ”formalisering” av budskapet representerad av ”kunskapens tillväxt”, en ”bemyndigande” av budskapet som markeras av att en ängel stiger ned, en ”första besvikelse” som introducerar liknelsen om de tio jungfrurna, en utgjutelse av den Helige Ande framställd som ”midnattsropet”, och därefter en slutlig ”andra besvikelse”, där en hushållningsmässig dörr ”stängs” och en annan hushållningsmässig dörr ”öppnas”.

> “God has given the messages of Revelation 14 their place in the line of prophecy, and their work is not to cease till the close of this earth’s history. The first and second angel’s messages are still truth for this time, and are to run parallel with this which follows. The third angel proclaims his warning with a loud voice. ‘After these things,’ said John, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power, and the earth was lightened with his glory.’ In this illumination, the light of all the three messages is combined.” The 1888 Materials, 804.

> ”Gud har gett budskapen i Uppenbarelseboken 14 deras plats i profetians linje, och deras verk skall inte upphöra förrän denna jordens historia når sitt slut. Den förste och den andre ängelns budskap är fortfarande sanning för denna tid och skall löpa parallellt med det som följer. Den tredje ängeln förkunnar sin varning med hög röst. ’Därefter’, sade Johannes, ’såg jag en annan ängel komma ner från himlen, med stor makt, och jorden upplystes av hans härlighet.’ I detta upplysande är ljuset från alla de tre budskapen förenat.” The 1888 Materials, 804.

The Millerite movement, which typifies the movements of the one hundred and forty-four thousand, was bound up in the prophecies of the twenty-three hundred years and the twenty-five hundred and twenty years of Daniel chapter eight, verses thirteen and fourteen. “The time of the end,” arrived at the conclusion of “seven times” of God’s indignation against the northern kingdom of Israel. The formalization of Miller’s message in 1831, arrived two hundred and twenty years after the production of the King James Bible.

Milleritrörelsen, som är en förebild för de etthundrafyrtiofyra tusendes rörelser, var förbunden med profetiorna om de tvåtusentrehundra åren och de tvåtusenfemhundratjugo åren i Daniel kapitel åtta, verserna tretton och fjorton. ”Ändens tid” inträdde vid avslutningen av ”sju tider” av Guds förbittring mot Israels norra rike. Den formella utformningen av Millers budskap år 1831 inträffade tvåhundratjugo år efter tillkomsten av King James Bible.

> “Mr. Miller, like those moved out by this message in other countries, first thought to fulfil his commission by writing and publishing in the public journals and in pamphlets. He first published his views in the Vermont Telegraph, a Baptist paper, printed in Brandon, Vt. This was in the year 1831.” John Loughborough, The Great Second Advent Movement, 120.

> ”Herr Miller, liksom de som i andra länder blev gripna av detta budskap, tänkte först fullgöra sitt uppdrag genom att skriva och publicera i de offentliga tidskrifterna och i pamfletter. Han publicerade först sina uppfattningar i Vermont Telegraph, en baptistisk tidning, tryckt i Brandon, Vt. Detta var år 1831.” John Loughborough, The Great Second Advent Movement, 120.

The movement of the third angel’s “time of the end,” arrived in 1989, at the conclusion of one hundred and twenty-six years from the rebellion of 1863. “One hundred and twenty-six” is a symbol of the “seven times.” Both movements began with a fulfillment of the “seven times.”

Den tredje ängelns rörelse under ”ändens tid” inträdde 1989, vid avslutningen av ett hundra tjugosex år från upproret 1863. ”Etthundratjugosex” är en symbol för ”de sju tiderna”. Båda rörelserna började med en uppfyllelse av ”de sju tiderna”.

The message of the movement of the third angel was formalized in 1996, with the production of a series of articles titled, The Time of the End, that had been published in a magazine called, Our Firm Foundation. Those articles were published two hundred and twenty years after the Declaration of Independence in 1776. The message of both movements was formalized two hundred and twenty years after a history that was directly linked to the message that arrived at the end of the two hundred and twenty years.

Budskapet i den tredje ängelns rörelse formaliserades år 1996 genom utgivningen av en serie artiklar med titeln The Time of the End, vilka hade publicerats i en tidskrift kallad Our Firm Foundation. Dessa artiklar publicerades två hundra tjugo år efter Självständighetsförklaringen år 1776. Budskapet i båda rörelserna formaliserades två hundra tjugo år efter en historia som var direkt förbunden med det budskap som anlände vid slutet av de två hundra tjugo åren.

The number “two hundred and twenty” represents the connection (a link) between the “seven times,” of God’s indignation against the southern kingdom of Judah that began in 677 BC, and the beginning of the twenty-three hundred years of Daniel chapter eight, verse fourteen, in 457 BC. The number two hundred and twenty links the two prophecies together, and the two prophecies were presented together in the foundational verses of Adventism, which is Daniel chapter eight, verses thirteen and fourteen. In those verses Christ introduced himself prophetically as “that certain saint,” which is the translation from the Hebrew word “Palmoni,” which means the “Wonderful Numberer”.

Talet ”tvåhundratjugo” representerar förbindelsen (en länk) mellan de ”sju tiderna” av Guds förbittring mot det södra riket Juda, som började år 677 f.Kr., och början på de tvåtusentrehundra åren i Daniel kapitel åtta, vers fjorton, år 457 f.Kr. Talet tvåhundratjugo sammanlänkar de två profetiorna, och de två profetiorna framställdes tillsammans i adventismens grundläggande verser, vilka är Daniel kapitel åtta, verserna tretton och fjorton. I dessa verser introducerade Kristus sig själv profetiskt som ”den visse helige”, vilket är översättningen av det hebreiska ordet ”Palmoni”, som betyder ”den Underbare Talräknaren”.

The Wonderful Numberer introduces the two visions that represent the two lines of prophecy, in the very two verses, that Sister White identifies as the central pillar of Adventism. The starting point is joined by the symbolic link of two hundred and twenty years to when they are fulfilled in 1844. Habakkuk chapter two concludes with verse twenty, thus marking the number “two hundred and twenty” with a different expression by the Wonderful Numberer, for the verse identifies a primary characteristic of the antitypical Day of Atonement that began at that date.

Den underbare Talgivaren introducerar de två syner som representerar de två profetiska linjerna, just i de två verser som syster White identifierar som adventismens centrala pelare. Utgångspunkten sammanbinds genom den symboliska länken av tvåhundratjugo år med den tid då de uppfylls år 1844. Habackuk kapitel två avslutas med vers tjugo och märker därigenom talet ”tvåhundratjugo” med ett annat uttryck av den underbare Talgivaren, ty versen identifierar ett grundläggande kännetecken för den antitypiska försoningsdagen, som började vid denna tidpunkt.

> But the Lord is in his holy temple: let all the earth keep silence before him. Habakkuk 2:20.

> Men Herren är i sitt heliga tempel: må hela jorden tiga inför honom. Habackuk 2:20.

The two prophetic periods that represent the central pillar of Adventism, which were introduced directly by the Wonderful Numberer are linked together by two hundred and twenty years, and Jesus (the Wonderful Numberer), who always identifies the end of a thing with the beginning of a thing, marked their ending in October 22, 1844, with the number two hundred and twenty.

De två profetiska tidsperioder som utgör adventismens centrala pelare, och som infördes direkt av den Underbare Talräknaren, är sammanlänkade med två hundra tjugo år, och Jesus (den Underbare Talräknaren), som alltid identifierar slutet på en sak med början av en sak, markerade deras avslutning den 22 oktober 1844 med talet två hundra tjugo.

The movement of the first angel, as with the movement of the third angel, began at a “time of the end” (1798 and 1989 respectively), where the “seven times,” of Leviticus twenty-six is identified. The next waymark in both histories is marked with a conclusion of two hundred and twenty years, also a prophetic characteristic of the “seven times,” for the starting points of the two visions (chazon and mareh), represent a period of two hundred and twenty years that links them together.

Den förste ängelns rörelse, liksom den tredje ängelns rörelse, började vid en ”ändens tid” (1798 respektive 1989), där de ”sju tiderna” i Tredje Mosebok tjugosex identifieras. Nästa vägmärke i båda historieskeendena markeras av fullbordandet av två hundra tjugo år, vilket också är ett profetiskt kännetecken för de ”sju tiderna”, ty utgångspunkterna för de två synerna (chazon och mareh) representerar en period av två hundra tjugo år som sammanbinder dem.

The production of the King James Bible in 1611, the formalization of Miller’s message as published in the Vermont Telegraph newspaper, the production of the Declaration of Independence, and the publishing of The Time of the End in the Our Firm Foundation magazine, were all publications. The beginning and ending of both two hundred and twenty-year periods represent a publication as the historical waymark. The number “two hundred and twenty” is a symbol of a prophetic link, and all four publications are linked by being publications, and also by the message represented as the “increase of knowledge” in their respective histories.

Framställningen av King James-bibeln år 1611, formaliseringen av Millers budskap såsom det publicerades i tidningen Vermont Telegraph, upprättandet av Självständighetsförklaringen och publiceringen av The Time of the End i tidskriften Our Firm Foundation var alla publikationer. Början och slutet av båda de tvåhundratjugoåriga perioderna representerar en publikation som den historiska vägmärket. Talet ”tvåhundratjugo” är en symbol för en profetisk förbindelse, och alla fyra publikationerna är sammanlänkade genom att vara publikationer, och också genom det budskap som i sina respektive historier representeras som ”kunskapens tillväxt”.

The Bible in 1611, represents the communication of the gospel from the heavenly courts to mankind. Miller’s message was set within the context of time prophecies, and the two sacred charts of Habakkuk make it easily recognized that Miller’s message was illustrated graphically by lines of history. “Vermont” means “a green mountain”, and according to inspiration “green” is a symbol of faith.

Bibeln år 1611 representerar evangeliets förmedling från de himmelska hoven till mänskligheten. Millers budskap var inramat i tidprofetiornas sammanhang, och Habackuks två heliga tavlor gör det lätt att inse att Millers budskap framställdes grafiskt genom historiska linjer. ”Vermont” betyder ”ett grönt berg”, och enligt inspirationen är ”grön” en symbol för tro.

> “This dream gave me hope. The green cord represented faith to my mind, and the beauty and simplicity of trusting in God began to dawn upon my soul.” Christian Experience and Teachings, 28.

> ”Denna dröm gav mig hopp. För mitt sinne representerade det gröna snöret tron, och skönheten och enkelheten i att förtrösta på Gud började gå upp för min själ.” Christian Experience and Teachings, 28.

Miller’s message was formalized and delivered from the faithful church, for a “mountain” in the last days is a “church”.

Millers budskap formaliserades och framfördes från den trofasta kyrkan, ty ett ”berg” i de sista dagarna är en ”kyrka”.

> And it shall come to pass in the last days, that the mountain of the Lord’s house shall be established in the top of the mountains, and shall be exalted above the hills; and all nations shall flow unto it. And many people shall go and say, Come ye, and let us go up to the mountain of the Lord, to the house of the God of Jacob; and he will teach us of his ways, and we will walk in his paths: for out of Zion shall go forth the law, and the word of the Lord from Jerusalem. Isaiah 2:2, 3.

> Och det skall ske i de sista dagarna, att berget där Herrens hus står skall bli fast grundat överst bland bergen och upphöjt över höjderna; och alla folk skall strömma dit. Och många folkslag skall gå åstad och säga: Kom, låt oss gå upp till Herrens berg, till den Jakobs Guds hus; han skall lära oss sina vägar, så att vi kan vandra på hans stigar. Ty från Sion skall lagen utgå och Herrens ord från Jerusalem. Jesaja 2:2, 3.

The formalized testing message of Miller came from the faithful church, and the publication called The Telegraph, represents a message from heaven as did the King James Bible, for the word “telegraph”, which is created from two Greek words, is a message from far off. The first word (tele) means “distant or far off,” and the second word (grapho), “to write or record.” Together they mean “to write or transmit at a distance.” In 1611, God, through the production of the King James Bible transmitted His message from heaven, and at the end of two hundred and twenty years, Miller’s message, as first formalized in 1831 in the Vermont Telegraph, also transmitted God’s message from heaven. That message was the “increase of knowledge” that was opened at “the time of the end” in 1798, which then produced a three-step testing process for that generation. That history typified the history of Future for America.

Millers formaliserade prövningsbudskap kom från den trofasta församlingen, och publikationen kallad The Telegraph representerar ett budskap från himlen, liksom King James Bible gjorde; ty ordet ”telegraph”, som är bildat av två grekiska ord, betecknar ett budskap från fjärran. Det första ordet (tele) betyder ”avlägsen eller långt borta”, och det andra ordet (grapho) ”att skriva eller nedteckna”. Tillsammans betyder de ”att skriva eller överföra på avstånd”. År 1611 förmedlade Gud, genom framställningen av King James Bible, sitt budskap från himlen, och vid slutet av två hundra tjugo år förmedlade också Millers budskap, såsom det först formaliserades 1831 i Vermont Telegraph, Guds budskap från himlen. Detta budskap var den ”ökade kunskap” som öppnades vid ”ändens tid” år 1798, vilken därefter frambringade en trestegsprocess av prövning för den generationen. Denna historia var en förebild för Future for Americas historia.

The Declaration of Independence in 1776, represents the beginning of the earth beast of Revelation thirteen. It represents the beginning of the United States, and in so doing identifies the restriction of independence at the end of the United States. The message of Future for America (as the name suggests), identifies the ending that is typified in the beginning with the publication of the Declaration of Independence. Two hundred and twenty years later in 1996, the ministry that had produced The Time of the End magazine, received the legal entity that had previously been named, Future for America. That year, The Time of the End magazine, that was made up of articles that had been run in the publication called Our Firm Foundation, was published.

Självständighetsförklaringen år 1776 representerar början på jordens vilddjur i Uppenbarelseboken tretton. Den representerar början på Förenta staterna och identifierar därigenom begränsningen av självständigheten vid Förenta staternas slut. Future for America-budskapet identifierar, såsom namnet antyder, det slut som förebildas i början genom offentliggörandet av Självständighetsförklaringen. Tvåhundratjugo år senare, år 1996, erhöll den tjänst som hade producerat tidskriften The Time of the End den juridiska enhet som tidigare hade fått namnet Future for America. Det året utgavs The Time of the End magazine, som bestod av artiklar som hade varit publicerade i tidskriften Our Firm Foundation.

The name of the ministry Future for America, addresses the history of the Declaration of Independence, for that publication marked the beginning of the United States, and Jesus always illustrates the end with the beginning. The title of the publication being The Time of the End, addresses both “the time of the end” in 1989, but also the end of probationary time when Michael stands up. The formalized message in the publication (Daniel eleven, verse forty through forty-five), was unsealed with the collapse of the Soviet Union in 1989 (the time of the end), and the verses that were unsealed present a sequence of history that moves forward from 1989 until verse one of chapter twelve, identifies Michael standing up, and human probation closing.

Namnet på tjänsten Future for America anknyter till historien om Självständighetsförklaringen, ty den publikationen markerade Förenta staternas början, och Jesus illustrerar alltid slutet genom början. Titeln på publikationen, The Time of the End, anknyter både till ”ändens tid” år 1989, men också till nådatidens slut när Mikael träder upp. Det formaliserade budskapet i publikationen (Daniel elva, vers fyrtio till fyrtiofem) blev avförseglat genom Sovjetunionens sammanbrott år 1989 (ändens tid), och de verser som blev avförseglade framställer en följd av historien som går framåt från 1989 till dess att vers ett i kapitel tolv identifierar att Mikael träder upp och den mänskliga nådatiden avslutas.

From the publication of Declaration of Independence, in 1776, unto the publication of The Time of the End magazine, equates to two hundred and twenty years, and the beginning and ending are addressing the same prophetic subjects. The publication of The Time of the End, was compiled with the chapters which had first being published as articles in the publication Our Firm Foundation, and represents the prophetic truth that without holding to the foundational truths of the Millerite movement (which is “our firm foundation”), it is impossible to understand the “increase of knowledge” at the “time of the end” in 1989.

Från offentliggörandet av Självständighetsförklaringen år 1776 till utgivningen av tidskriften The Time of the End förflyter två hundra tjugo år, och början och slutet behandlar samma profetiska ämnen. Utgivningen av The Time of the End sammanställdes av kapitel som först hade publicerats som artiklar i publikationen Our Firm Foundation, och representerar den profetiska sanningen att det, utan att hålla fast vid milleritrörelsens grundläggande sanningar (vilka är ”our firm foundation”), är omöjligt att förstå ”kunskapens tillväxt” vid ”ändens tid” år 1989.

The waymark represented as “the time of the end,” and the waymark representing the “formalizing” of the message in the parallel histories of the first and third angel’s movements both contain the prophetic elements of the “seven times” of Leviticus twenty-six. The next waymark in the parallel histories is the empowerment of the message as marked by the descent of either the angel of Revelation ten, on August 11, 1840, or the angel of Revelation eighteen, on September 11, 2001. The fulfillment of the second woe of Revelation chapter nine, brought the angel of Revelation ten down, and the fulfillment of the third woe of Revelation chapter ten, brought the angel of Revelation chapter eighteen down.

Vägmärket som betecknas som ”ändens tid” och vägmärket som representerar ”formaliserandet” av budskapet i de parallella historieskeendena för den första och den tredje ängelns rörelser innehåller båda de profetiska elementen av de ”sju tiderna” i Tredje Moseboken tjugosex. Nästa vägmärke i de parallella historieskeendena är budskapets bemyndigande, utmärkt genom nedstigandet av antingen ängeln i Uppenbarelseboken tio, den 11 augusti 1840, eller ängeln i Uppenbarelseboken arton, den 11 september 2001. Uppfyllelsen av det andra veropet i Uppenbarelseboken kapitel nio förde ängeln i Uppenbarelseboken tio ned, och uppfyllelsen av det tredje veropet i Uppenbarelseboken kapitel tio förde ängeln i Uppenbarelseboken kapitel arton ned.

In the parallel histories the latter rain begins to “sprinkle” at the point when the angel descends. At that point the message is “empowered” by the confirmation of the predicted event. For the Millerites it was the cessation of the Ottoman supremacy in fulfillment of the time prophecy of Islam of the second Woe in Revelation chapter nine, verse fifteen. For the movement of the one hundred and forty-four thousand it was the “angering of the nations,” a prophecy of Islam of the third Woe which is in the time of the seventh trumpet in Revelation ten, verse seven, that was fulfilled when the great buildings of New York City were brought down.

I de parallella historieskrivningarna börjar det sena regnet ”stänka” vid den tidpunkt då ängeln stiger ned. Vid den tidpunkten blir budskapet ”förlänat kraft” genom bekräftelsen av den förutsagda händelsen. För milleriterna var det upphörandet av det osmanska väldet såsom uppfyllelse av Islams tidsprofetia i det andra veet i Uppenbarelseboken kapitel nio, vers femton. För de etthundrafyrtiofyra tusendes rörelse var det ”folkens vredgande”, en profetia om Islam i det tredje veet, vilket infaller under den sjunde basunens tid i Uppenbarelseboken tio, vers sju, som uppfylldes när New York Citys stora byggnader fördes till fall.

Each of the major waymarks of the parallel histories have direct links to the work of the Wonderful Numberer, who places His signature on the relationship of the two visions that represent twenty-three hundred years and twenty-five hundred and twenty years. The prophetic watchmen who are raised up at the descent of the angel blow a warning trumpet that includes the message to Laodicea, that in 1856, was directly linked to the unsealing of the greater light of the “seven times.” The waymark of Habakkuk’s two tables, represented by the 1843 and the 1850 pioneer charts, which both graphically represent the “seven times,” arrived between the descent of the angel and the “first disappointment” in each parallel history.

Var och en av de huvudsakliga vägmärkena i de parallella historierna har direkta förbindelser med den Underbare Talräknarens verk, han som sätter sin signatur på förhållandet mellan de två synerna som representerar två tusen tre hundra år och två tusen fem hundra tjugo år. De profetiska väktare som uppresas vid ängelns nedstigande blåser i en varningstrumpet som innefattar budskapet till Laodicea, vilket år 1856 var direkt förbundet med avförseglingen av det större ljuset om de ”sju tiderna”. Vägmärket med Habackuks två tavlor, framställda genom pionjärkartorna från 1843 och 1850, vilka båda grafiskt återger de ”sju tiderna”, framträdde mellan ängelns nedstigande och den ”första besvikelsen” i varje parallell historia.

The waymark of the “tarrying time” is directly linked to the failed prediction of 1843, which was a prediction of the fulfillment of both the twenty-three hundred years, and also the twenty-five hundred and twenty years. The message of the Midnight Cry was the identification of the soon-coming fulfillment of those two periods of prophetic time. The closed dispensational “door” at the last waymark identifies the fulfillment of those two prophetic periods, and marks where the seventh or Jubilee trumpet begins to sound. Every waymark in each history is directly linked to the “seven times,” and the “seven times” represents the thread that ties both histories together, and both histories represent the message of the latter rain.

Vägmärket för ”dröjsmålstiden” är direkt förbundet med den misslyckade förutsägelsen för 1843, vilken var en förutsägelse om uppfyllelsen av både de tvåtusen trehundra åren och även de tvåtusen femhundra tjugo åren. Midnattsropets budskap var identifieringen av den snart stundande uppfyllelsen av dessa två perioder av profetisk tid. Den stängda hushållningens ”dörr” vid det sista vägmärket identifierar uppfyllelsen av dessa två profetiska perioder och utmärker den punkt där den sjunde eller jubeltrumpeten börjar ljuda. Varje vägmärke i varje historia är direkt förbundet med ”de sju tiderna”, och ”de sju tiderna” utgör den tråd som binder samman båda historierna, och båda historierna representerar den sena regnens budskap.

We will continue this study in the next article.

Vi kommer att fortsätta denna studie i nästa artikel.

> “‘To them which stumble at the word, being disobedient,’ Christ is a rock of offense. But ‘the stone which the builders disallowed, the same is made the head of the corner.’ Like the rejected stone, Christ in His earthly mission had borne neglect and abuse. He was ‘despised and rejected of men; a man of sorrows, and acquainted with grief: . . . He was despised, and we esteemed Him not.’ Isaiah 53:3. But the time was near when He would be glorified. By the resurrection from the dead He would be declared ‘the Son of God with power.’ Romans 1:4. At His second coming He would be revealed as Lord of heaven and earth. Those who were now about to crucify Him would recognize His greatness. Before the universe the rejected stone would become the head of the corner.

> ”För dem som stöter sig på ordet och är olydiga” är Kristus en stötesten. Men ”den sten som byggnadsarbetarna förkastade har blivit hörnsten.” Liksom den förkastade stenen hade Kristus under sin jordiska mission burit vanvård och misshandel. Han var ”föraktad och övergiven av människor, en smärtornas man och förtrogen med lidande: ... han var föraktad, och vi aktade honom för intet.” Jesaja 53:3. Men tiden var nära då Han skulle förhärligas. Genom uppståndelsen från de döda skulle Han förklaras vara ”Guds Son i kraft”. Romarbrevet 1:4. Vid sin andra ankomst skulle Han uppenbaras som himlens och jordens Herre. De som nu stod i begrepp att korsfästa Honom skulle erkänna Hans storhet. Inför universum skulle den förkastade stenen bli hörnstenen.

> “And on ‘whomsoever it shall fall, it will grind him to powder.’ The people who rejected Christ were soon to see their city and their nation destroyed. Their glory would be broken, and scattered as the dust before the wind. And what was it that destroyed the Jews? It was the rock which, had they built upon it, would have been their security. It was the goodness of God despised, the righteousness spurned, the mercy slighted. Men set themselves in opposition to God, and all that would have been their salvation was turned to their destruction. All that God ordained unto life they found to be unto death. In the Jews’ crucifixion of Christ was involved the destruction of Jerusalem. The blood shed upon Calvary was the weight that sank them to ruin for this world and for the world to come. So it will be in the great final day, when judgment shall fall upon the rejecters of God’s grace. Christ, their rock of offense, will then appear to them as an avenging mountain. The glory of His countenance, which to the righteous is life, will be to the wicked a consuming fire. Because of love rejected, grace despised, the sinner will be destroyed.

> ”Och den som den faller på, honom skall den krossa till stoft.” Det folk som förkastade Kristus skulle snart få se sin stad och sin nation förödda. Deras härlighet skulle brytas sönder och skingras såsom stoftet för vinden. Och vad var det som fördärvade judarna? Det var den klippa som, om de hade byggt på den, skulle ha varit deras trygghet. Det var Guds godhet föraktad, rättfärdigheten förkastad, barmhärtigheten ringaktad. Människor ställde sig i opposition mot Gud, och allt det som skulle ha varit deras frälsning vändes till deras undergång. Allt det som Gud hade förordnat till liv fann de vara till död. I judarnas korsfästelse av Kristus låg Jerusalems förstörelse innesluten. Det blod som utgöts på Golgata var den tyngd som sänkte dem i fördärvet för denna världen och för den tillkommande. Så skall det bli på den stora yttersta dagen, när domen faller över dem som förkastat Guds nåd. Kristus, deras anstötens klippa, skall då visa sig för dem såsom ett hämnande berg. Hans anletes härlighet, som för de rättfärdiga är liv, skall för de ogudaktiga vara en förtärande eld. På grund av förkastad kärlek, föraktad nåd, skall syndaren förgöras.

> “By many illustrations and repeated warnings, Jesus showed what would be the result to the Jews of rejecting the Son of God. In these words He was addressing all in every age who refuse to receive Him as their Redeemer. Every warning is for them. The desecrated temple, the disobedient son, the false husbandmen, the contemptuous builders, have their counterpart in the experience of every sinner. Unless he repent, the doom which they foreshadowed will be his.” The Desire of Ages, 599, 600.

> ”Genom många illustrationer och upprepade varningar visade Jesus vad följden skulle bli för judarna av att förkasta Guds Son. Med dessa ord vände Han sig till alla i varje tidsålder som vägrar att ta emot Honom som sin Återlösare. Varje varning gäller dem. Det vanhelgade templet, den olydige sonen, de falska vingårdsmännen, de föraktfulla byggmästarna, har sin motsvarighet i varje syndares erfarenhet. Om han inte omvänder sig, skall det öde som dessa förebådade bli hans.” Messias, s. 599, 600.

Back to Articles