Article

# Rome Establishes the Vision - Number Twelve

Rom upprättar synen – nummer tolv

The Triple Application of Prophecy: The Abomination of Desolation and the Last Days Warning to Flee

Profetians trefaldiga tillämpning: Förödelsens styggelse och den sista tidens varning att fly

Author

Jeff Pippenger

Published

August 31, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The abomination of desolation spoken of by Daniel the prophet is a sign for Christians in three different eras to flee. The Christians in Jerusalem fled when they saw the standards of the Roman armies encompassing Jerusalem in the year 66 AD. The Christians of the late fifth and early sixth century fled into the wilderness when they saw the man of sin in the temple of God proclaiming that he was God. In 1888 there was a series of Sunday laws introduced into the Congress of the United States by Senator Blair. Those bills were called the Blair bills, and they were an effort to identify Sunday as a National Day of Worship. Sunday worship is the mark of the beast, the mark of papal authority and the Constitution of the United States directly opposes the enforcement of a national religion as a test for the citizens of the United States.

Förödelsens styggelse, om vilken profeten Daniel talade, är ett tecken för de kristna att fly i tre skilda tidsåldrar. De kristna i Jerusalem flydde när de såg de romerska härarnas standar omringa Jerusalem år 66 e.Kr. De kristna under det sena femte och det tidiga sjätte århundradet flydde ut i öknen när de såg syndens människa i Guds tempel förkunna att han var Gud. År 1888 lades en rad söndagslagar fram i Amerikas förenta staters kongress av senator Blair. Dessa lagförslag kallades Blair-lagförslagen, och de var ett försök att fastställa söndagen som en nationell dag för gudsdyrkan. Söndagsgudstjänst är vilddjurets märke, märket på påvlig auktoritet, och Amerikas förenta staters konstitution motsätter sig uttryckligen genomdrivandet av en nationell religion som ett prov för medborgarna i Amerikas förenta stater.

It is this fact that is left out of the flawed application connected with identifying the United States as modern Rome. A triple application of prophecy possesses specific rules that govern its application. The rules identify that the prophetic characteristics of the first fulfillment are to be combined with the prophetic characteristics of the second fulfillment in order to establish the prophetic characteristics of the third fulfillment.

Det är detta faktum som utelämnas i den bristfälliga tillämpning som är förknippad med att identifiera Förenta staterna som det moderna Rom. En trefaldig tillämpning av profetian har särskilda regler som styr dess tillämpning. Reglerna anger att de profetiska kännetecknen i den första uppfyllelsen ska sammanföras med de profetiska kännetecknen i den andra uppfyllelsen för att fastställa de profetiska kännetecknen i den tredje uppfyllelsen.

The warning to flee, is a warning to flee from a coming persecution. In Christ’s era the persecution was the destruction of Jerusalem and the temple in the year 70. The warning sign of that approaching persecution was given in the year 66 AD. The warning to flee in the late fifth and early sixth century was identified by Paul as the recognition of a falling away of prophetic Pergamos, which represented pagan Rome. There was to be a falling away first, in order for the man of sin who would proclaim himself as God to be revealed. In the history approaching 538, pagan Rome that had restrained, or as Paul stated “withholdeth” was taken away, and as Pergamos fell away and the sign to flee arrived and directed the faithful to separate from the papal churches communion. Then in 538, at the Counsel of Orleans the papal power passed a Sunday law, and the twelve hundred and sixty years of papal persecution began.

Varningen att fly är en varning att fly undan en kommande förföljelse. I Kristi tidsålder var förföljelsen Jerusalems och templets förstöring år 70. Varningstecknet på denna annalkande förföljelse gavs år 66 e.Kr. Varningen att fly under det sena femte och det tidiga sjätte århundradet identifierades av Paulus som insikten om ett avfall från det profetiska Pergamon, som representerade det hedniska Rom. Det måste först komma ett avfall, för att syndens människa, som skulle utropa sig själv till Gud, skulle uppenbaras. I den historia som ledde fram till år 538 blev det hedniska Rom, som hade hållit tillbaka, eller som Paulus uttryckte det, ”håller tillbaka”, undanröjt, och när Pergamon föll av och tecknet att fly infann sig, uppmanade det de trogna att skilja sig från den påvliga kyrkans gemenskap. Sedan, år 538, vid kyrkomötet i Orléans, utfärdade den påvliga makten en söndagslag, och de ett tusen två hundra sextio åren av påvlig förföljelse började.

The first two witnesses identify clearly that the third fulfillment of the warning to flee given by Christ preceded the actual persecution. The destruction of Jerusalem came exactly three and a half years after the siege of Cestius began in 66 AD, thus allowing the Christians to flee in advance of the horrors of the second siege which was instigated by Titus and concluded with the destruction of the temple and city. In advance of the year 538, the Christians separated from the church of papal Rome, and prophetically fled into the wilderness, which represents the destruction of spiritual Jerusalem.

De två första vittnena visar tydligt att den tredje uppfyllelsen av den varning att fly som Kristus gav föregick den faktiska förföljelsen. Jerusalems förstörelse inträffade exakt tre och ett halvt år efter att Cestius belägring inleddes år 66 e.Kr., och gav därmed de kristna möjlighet att fly innan fasorna i den andra belägringen, som inleddes av Titus och avslutades med templets och stadens förstörelse. Före år 538 skilde sig de kristna från det påvliga Roms kyrka och flydde profetiskt ut i öknen, vilken representerar det andliga Jerusalems förstörelse.

> But the court which is without the temple leave out, and measure it not; for it is given unto the Gentiles: and the holy city shall they tread under foot forty and two months. And I will give power unto my two witnesses, and they shall prophesy a thousand two hundred and threescore days, clothed in sackcloth. Revelation 11:2, 3.

> Men gården som är utanför templet skall du lämna åsido och inte mäta den; ty den är given åt hedningarna, och den heliga staden skall de trampa under sina fötter i fyrtiotvå månader. Och jag skall ge makt åt mina två vittnen, och de skall profetera i ettusen tvåhundrasextio dagar, klädda i säcktyg. Uppenbarelseboken 11:2, 3.

In both illustrations of the warning to flee, the warning precedes the persecution, and the persecution is represented by Rome, whether pagan or papal, trampling down Jerusalem, whether literal or spiritual. The warning to flee for Seventh-day Adventist was the Blair bill in 1888. In the first fulfillment in the history of pagan Rome the Christians were to flee from Jerusalem, and in fulfillment of papal Rome the Christians fled into the wilderness. For Adventism the warning was to flee into the country.

I båda framställningarna av varningen att fly representeras varningen som föregående förföljelsen, och förföljelsen framställs genom Rom, vare sig hedniskt eller påvligt, som trampar ned Jerusalem, vare sig bokstavligt eller andligt. Varningen att fly för sjundedagsadventisterna var Blair-lagen år 1888. Vid den första uppfyllelsen i det hedniska Roms historia skulle de kristna fly från Jerusalem, och vid uppfyllelsen under det påvliga Rom flydde de kristna ut i öknen. För adventismen var varningen att fly ut på landsbygden.

> “It is no time now for God’s people to be fixing their affections or laying up their treasure in the world. The time is not far distant, when, like the early disciples, we shall be forced to seek a refuge in desolate and solitary places. As the siege of Jerusalem by the Roman armies was the signal for flight to the Judean Christians, so the assumption of power on the part of our nation in the decree enforcing the papal sabbath will be a warning to us. It will then be time to leave the large cities, preparatory to leaving the smaller ones for retired homes in secluded places among the mountains.” Testimonies, volume 5, 464.

> ”Nu är det inte tid för Guds folk att fästa sina känslor vid världen eller samla sina skatter där. Tiden är inte långt borta då vi, liksom de första lärjungarna, skall tvingas söka en tillflykt på öde och ensliga platser. Såsom Jerusalems belägring av de romerska härarna var signalen till flykt för de kristna i Judeen, så skall vårt lands maktövertagande genom förordningen som påbjuder den påvliga sabbaten vara en varning för oss. Då blir det tid att lämna de stora städerna, som en förberedelse för att lämna de mindre för undangömda hem på avskilda platser bland bergen.” Testimonies, band 5, s. 464.

“The assumption of power on the part of our nation in the decree enforcing the papal sabbath will be a warning to us,” was fulfilled when the abomination of desolation, in agreement with Mark’s words was “standing where it ought not.” In 1888, the Congress of the United States was considering a law in direct contradiction to a primary element of the Constitution, and at that point Seventh-day Adventists were to leave the cities and move to the country.

”Att vårt land tillägnar sig makt i det dekret som påbjuder den påvliga sabbaten kommer att vara en varning för oss”, uppfylldes när förödelsens styggelse, i överensstämmelse med Markus ord, ”stod där den inte borde stå”. År 1888 behandlade Förenta staternas kongress en lag i direkt motsättning till ett grundläggande element i konstitutionen, och vid den tidpunkten skulle sjundedagsadventisterna lämna städerna och flytta ut på landsbygden.

> “Not one Christian perished in the destruction of Jerusalem. Christ had given His disciples warning, and all who believed His words watched for the promised sign. . . . Without delay they fled to a place of safety—the city of Pella, in the land of Perea, beyond Jordan.” The Great Controversy, 30.

> ”Inte en enda kristen omkom vid Jerusalems förstörelse. Kristus hade gett sina lärjungar en varning, och alla som trodde hans ord höll utkik efter det utlovade tecknet.... Utan dröjsmål flydde de till en trygg plats — staden Pella, i Pereens land, på andra sidan Jordan.” Den stora striden, 30.

The prophetic characteristics of the first of the warning signs to flee, represent the third and final fulfillment. Sometimes those prophetic characteristics produce a double fulfillment in the third fulfillment. An example of this is the three Elijah’s. The line of Elijah in his confrontation with Jezebel, Ahab and the prophets of Baal, combined with the characteristics of John the Baptist, the second Elijah, in his confrontation with Herodias, Herod and Salome establish that in the last days, for the third and final fulfillment of a triple application is always in the last days, Elijah and John represent two classes of God’s people. One class represented by Elijah do not die, and the other class represented by John do die. The two classes are also represented in Revelation chapter seven as the one hundred and forty-four thousand, who do not die, and the great multitude that do die.

De profetiska kännetecknen hos det första av varningstecknen att fly representerar den tredje och slutliga uppfyllelsen. Ibland frambringar dessa profetiska kännetecken en dubbel uppfyllelse inom den tredje uppfyllelsen. Ett exempel på detta är de tre Elia. Elias linje i hans konfrontation med Isebel, Ahab och Baals profeter, tillsammans med kännetecknen hos Johannes Döparen, den andre Elia, i hans konfrontation med Herodias, Herodes och Salome, fastslår att i de sista dagarna, ty den tredje och slutliga uppfyllelsen av en trefaldig tillämpning alltid äger rum i de sista dagarna, representerar Elia och Johannes två klasser av Guds folk. Den ena klassen, representerad av Elia, dör inte, och den andra klassen, representerad av Johannes, dör. De två klasserna representeras också i Uppenbarelsebokens sjunde kapitel som de etthundrafyrtiofyratusen, som inte dör, och den stora skaran som dör.

In the three Babylon’s a similar element of the prophetic message is that the first Babylon is represented by Nimrod, but the second Babylon is represented by the first and last kings, Nebuchadnezzar and Belshazzar. Nebuchadnezzar represents those in Babylon who will be saved, and Belshazzar, those in Babylon who will be lost.

I de tre Babylon finns ett liknande inslag i det profetiska budskapet: det första Babylon representeras av Nimrod, men det andra Babylon representeras av den förste och den siste kungen, Nebukadnessar och Belsassar. Nebukadnessar representerar dem i Babylon som skall bli frälsta, och Belsassar dem i Babylon som skall gå förlorade.

In the last days there are two Sunday laws that are the subject of Bible prophecy. The first is the soon-coming Sunday law in the United States, and the second is the Sunday law that is forced upon the entire world. Those two Sunday laws were typified by the Sunday law of pagan Rome, when in the year 321, Constantine enforced the first Sunday law, followed by the Sunday law of Papal Rome in 538. Pagan Rome is one of several prophetic types that prefigure the United States, and the Sunday law of 321, typifies the soon-coming Sunday law in the United States. The papal Sunday law of 538 typifies the Sunday law that is enforced upon the entire world. The flawed view that the United States is typified by the robbers in Daniel eleven tries to employ the soon-coming Sunday law in the United States as evidence to claim that the Sunday law in the United States proves that the United States is modern Rome, and disregards that there is another Sunday law that is forced upon every nation of the world by the threefold union of the dragon, the beast and false prophet.

I de sista dagarna finns det två söndagslagar som är föremål för Bibelns profetia. Den första är den snart kommande söndagslagen i Förenta staterna, och den andra är den söndagslag som påtvingas hela världen. Dessa två söndagslagar förebildades av den hedniska Roms söndagslag, när Konstantin år 321 genomdrev den första söndagslagen, följd av det påvliga Roms söndagslag år 538. Det hedniska Rom är en av flera profetiska förebilder som förutskuggar Förenta staterna, och söndagslagen år 321 är en förebild på den snart kommande söndagslagen i Förenta staterna. Den påvliga söndagslagen år 538 är en förebild på den söndagslag som påtvingas hela världen. Den felaktiga uppfattningen att Förenta staterna förebildas av rövarna i Daniel elva försöker använda den snart kommande söndagslagen i Förenta staterna som bevis för att hävda att söndagslagen i Förenta staterna visar att Förenta staterna är det moderna Rom, och bortser från att det finns en annan söndagslag som påtvingas varje nation i världen genom den trefaldiga föreningen av draken, vilddjuret och den falske profeten.

If a Sunday law in the United States identifies the United States as Modern Rome, then what does the worldwide Sunday law identify? The three Rome’s identify that Modern Rome, which is threefold, will enforce two distinct Sunday laws. The first is in the United States and was typified by Constantine’s Sunday law in 321, and the second is the entire world, as typified by the papal Sunday law of 538. To employ the Sunday law in the United States in the context of a triple application of prophecy to claim that the Sunday law proves who is Modern Rome, is to disregard the prophetic characteristics established by pagan and papal Rome. There are two distinct Sunday laws in the last days, and neither is a proof to identify the robbers of the people are the United States. When the testimony of pagan and papal Rome is misrepresented to uphold a private interpretation, as is currently being done, it demonstrates that those seeking to uphold their private interpretation do not understand type and antitype.

Om en söndagslag i Förenta staterna identifierar Förenta staterna som det moderna Rom, vad identifierar då den världsomfattande söndagslagen? De tre Rom identifierar att det moderna Rom, som är trefaldigt, kommer att genomdriva två skilda söndagslagar. Den första är i Förenta staterna och förebildades av Konstantins söndagslag år 321, och den andra gäller hela världen, såsom förebildad av den påvliga söndagslagen år 538. Att använda söndagslagen i Förenta staterna i sammanhanget av en trefaldig tillämpning av profetian för att hävda att söndagslagen bevisar vem som är det moderna Rom, är att åsidosätta de profetiska kännetecken som fastställts av det hedniska och det påvliga Rom. Det finns två skilda söndagslagar i de sista dagarna, och ingen av dem utgör ett bevis för att identifiera folkets rövare som Förenta staterna. När det hedniska och det påvliga Roms vittnesbörd förvanskas för att upprätthålla en privat tolkning, såsom nu sker, visar det att de som söker upprätthålla sin privata tolkning inte förstår förebild och motbild.

Pagan Rome is a type of the United States, and papal Rome typifies modern Rome. Along with this misapplication of a triple application of prophecy, and the claim that what is being taught is set in the context of “type and antitype,” is the other failure of defining the “abomination of desolation” as it is represented within the context of a triple application of prophecy.

Det hedniska Rom är en förebild för Förenta staterna, och det påvliga Rom förebildar det moderna Rom. Tillsammans med denna felaktiga tillämpning av en trefaldig tillämpning av profetian, och påståendet att det som undervisas är framställt inom ramen för ”förebild och motbild”, föreligger också det andra misslyckandet att definiera ”förödelsens styggelse” så som den framställs inom ramen för en trefaldig tillämpning av profetian.

From the year 66 to the year 70 AD, two Roman generals attacked Jerusalem. Both generals, Cestius and Titus began with a siege, but only one withdrew from the siege for a brief period of time, which providentially allowed the Christians to flee. It was the first siege under Cestius that the Christians recognized the warning to flee. When Titus arrived to carry on the warfare against Jerusalem in the year 70 AD, he began with a siege and did not cease until Jerusalem and the temple were destroyed. The warning of Jesus contains two steps. First is the sign to flee, and thereafter the persecution. In the fulfillment of the warning in the fifth and sixth centuries the Christians separated from the corrupt Roman church before 538, and then the persecution began.

Från år 66 till år 70 e.Kr. angrep två romerska generaler Jerusalem. Båda generalerna, Cestius och Titus, inledde med en belägring, men endast den ene hävde belägringen under en kort tid, vilket i försynen gav de kristna möjlighet att fly. Det var under den första belägringen, under Cestius, som de kristna uppfattade varningen att fly. När Titus anlände för att fortsätta krigföringen mot Jerusalem år 70 e.Kr., inledde han med en belägring och upphörde inte förrän Jerusalem och templet hade förstörts. Jesu varning innehåller två steg. Först kommer tecknet att fly, och därefter förföljelsen. I uppfyllelsen av varningen under femte och sjätte århundradena skilde de kristna sig från den fördärvade romerska kyrkan före 538, och därefter började förföljelsen.

Paul is very clear that all the recorded history of ancient Israel was written for those living in the last days, and that all those histories were types, although the Greek word “typos,” meaning types is translated as ensamples in his classic presentation of this truth.

Paulus är mycket tydlig med att hela den nedtecknade historien om det forntida Israel skrevs för dem som lever i de sista dagarna, och att alla dessa berättelser var förebilder, även om det grekiska ordet ”typos”, som betyder förebilder, i hans klassiska framställning av denna sanning översätts med exempel.

> Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come. 1 Corinthians 10:11.

> Men allt detta hände dem som förebilder, och det blev nedskrivet till varning för oss, över vilka tidernas slut har kommit. 1 Korinthierbrevet 10:11.

The histories in chapter ten which Paul uses to set the context for this truth was not a history of ancient Israel acting righteously.

De händelser i kapitel tio som Paulus använder för att ange sammanhanget för denna sanning var inte en skildring av det forntida Israels rättfärdiga handlande.

> But with many of them God was not well pleased: for they were overthrown in the wilderness. Now these things were our examples, to the intent we should not lust after evil things, as they also lusted. Neither be ye idolaters, as were some of them; as it is written, The people sat down to eat and drink, and rose up to play. Neither let us commit fornication, as some of them committed, and fell in one day three and twenty thousand. Neither let us tempt Christ, as some of them also tempted, and were destroyed of serpents. 1 Corinthians 10:5–9.

> Men med många av dem hade Gud inte behag; ty de blev nedgjorda i öknen. Och dessa ting blev våra förebilder, för att vi inte skulle ha begär till det onda, såsom också de hade begär. Bli inte heller avgudadyrkare, såsom några av dem var; såsom det är skrivet: Folket satte sig ned för att äta och dricka och steg upp för att leka. Låt oss inte heller begå otukt, såsom några av dem gjorde, och tjugotre tusen föll på en enda dag. Låt oss inte heller fresta Kristus, såsom några av dem också frestade honom och blev förgjorda av ormar. 1 Korinthierbrevet 10:5–9.

Sacred history is a record of both the righteousness and unrighteousness of God’s people, but in either record the history is still a type for God’s people living in the last days. The history of the rebellion in Minneapolis in 1888, is a record of unrighteousness, in spite of what Adventist historians’ claim. The rebellion was so profound that Ellen White determined to leave the meeting, and only stayed because an angel told her it was her responsibility to stay and record the rebellion that was a parallel to the rebellion of Korah, Dathan and Abiram in the history of Moses. At that meeting the mighty angel of Revelation chapter eighteen descended, but the message He brought was rejected.

Den heliga historien är en skildring av både Guds folks rättfärdighet och deras orättfärdighet, men i båda fallen är historien fortfarande en förebild för Guds folk som lever i de sista dagarna. Historien om upproret i Minneapolis år 1888 är en skildring av orättfärdighet, trots vad adventistiska historiker hävdar. Upproret var så djuptgående att Ellen White beslutade att lämna mötet och stannade endast därför att en ängel sade henne att det var hennes ansvar att stanna kvar och nedteckna upproret, som var en parallell till upproret av Korah, Datan och Abiram i Mose historia. Vid det mötet steg den mäktige ängeln i Uppenbarelseboken kapitel arton ned, men budskapet han förde med sig blev förkastat.

That history typified September 11, 2001, when the great buildings of New York City were brought down. That history included the first Sunday law bill that was to be introduced by Senator Blair. His efforts to enforce Sunday as a National Day of Worship failed, but it was part of a sacred history that typified the last days. Senator Blair’s bill was the warning to flee the cities. Before 1888 when Sister White spoke of the necessity of living out of the cities, she spoke in the future tense. She pointed to a time in the near future when God’s people must move to the country. After 1888, all of Sister White’s references to the necessity of country living placed her counsel in the context that the time to be in the country had already arrived. The Blair bill in 1888, was the sign of Sunday enforcement, as Luke put it, in a place where it ought not be. Sunday enforcement was not to be brought into the Congress of the United States, for it was a denial of a primary principle of the Constitution.

Den historien var en förebild för den 11 september 2001, då de stora byggnaderna i New York City fälldes. Den historien innefattade det första söndagslagsförslag som skulle läggas fram av senator Blair. Hans ansträngningar att genomdriva söndagen som en nationell gudstjänstdag misslyckades, men det var en del av en helig historia som var en förebild för de sista dagarna. Senator Blairs lagförslag var varningen att fly städerna. Före 1888, när syster White talade om nödvändigheten av att bo utanför städerna, talade hon i futurum. Hon pekade på en tid i den nära framtiden då Guds folk måste flytta ut på landsbygden. Efter 1888 satte alla syster Whites hänvisningar till nödvändigheten av ett liv på landsbygden hennes råd i det sammanhanget att tiden för att vara på landsbygden redan hade kommit. Blairförslaget år 1888 var tecknet på söndagsframtvingande, såsom Lukas uttryckte det, på en plats där det inte borde vara. Söndagsframtvingande skulle inte föras in i Förenta staternas kongress, ty det var ett förnekande av en grundläggande princip i konstitutionen.

The history of 1888 was recorded in order to typify the prophetic history that began on September 11, 2001. The Blair Bill in 1888 typified the Patriot Act of 2001. It was the warning that preceded the actual enforcement of the mark of the beast. No one who is following Christ should be living in a city after September 11, 2001. It was the prophetic siege that directed God’s people to flee. And just as there are two Sunday laws that are the subject of the prophetic model of the last days, as represented by the Sunday laws of pagan and papal Rome, both Sunday laws are preceded by the warning to flee.

Historien om 1888 nedtecknades för att tjäna som förebild för den profetiska historia som började den 11 september 2001. Blair-lagen år 1888 var en förebild till Patriot Act år 2001. Den var varningen som föregick det faktiska genomdrivandet av vilddjurets märke. Ingen som följer Kristus bör bo i en stad efter den 11 september 2001. Det var den profetiska belägringen som anvisade Guds folk att fly. Och liksom det finns två söndagslagar som utgör ämnet för den profetiska modellen för de sista dagarna, sådan den representeras av söndagslagarna i det hedniska och det påvliga Rom, föregås båda söndagslagarna av varningen att fly.

For those who profess to be Seventh-day Adventists, they were to prophetically recognize the Patriot Act as a sign to flee the cities for the country in advance of the soon-coming Sunday law. That very same Sunday law was the sign for God’s other flock who are still in Babylon to flee out of Babylon in advance of the Sunday enforcement that is to be brought upon every nation.

För dem som bekänner sig vara sjundedagsadventister skulle Patriot Act profetiskt kännas igen som ett tecken att fly från städerna till landsbygden före den snart annalkande söndagslagen. Just denna söndagslag var tecknet för Guds andra hjord, som ännu befinner sig i Babylon, att fly ut ur Babylon före det söndagstvång som skall påtvingas varje nation.

> “As America, the land of religious liberty, shall unite with the Papacy in forcing the conscience and compelling men to honor the false sabbath, the people of every country on the globe will be led to follow her example.” Testimonies, volume 6, 18.

> ”När Amerika, den religiösa frihetens land, förenar sig med påvedömet för att utöva tvång över samvetet och tvinga människor att hedra den falska sabbaten, kommer folken i varje land på hela jorden att förmås att följa dess exempel.” Testimonies, band 6, s. 18.

Just as the triple application of the three Elijah’s establishes that there are two classes of God’s people in the last days, the triple application of Rome identifies that there are two distinct Sunday laws. Those who wish to claim that the United States is the robbers of thy people, and therefore the prophetic role of the United States establishes the vision suggest that the soon-coming Sunday law in the United States is the abomination of desolation that Christ identified as a warning for His people to flee from the coming persecution. They fail to identify the distinction between the siege, which is the warning sign to flee, and the second siege that represents when the actual enforcement of a Sunday law begins the persecution of the last days. They fail to address the distinction established upon two witnesses that there is to be two distinct Sunday laws that fulfill prophecy in the last days. In doing so they argue the soon-coming Sunday law in the United States is the warning represented as the abomination of desolation, spoken of by Daniel the prophet, and it is, but not as they define it.

På samma sätt som den trefaldiga tillämpningen av de tre Elia fastslår att det finns två klasser av Guds folk i de sista dagarna, identifierar den trefaldiga tillämpningen av Rom att det finns två åtskilda söndagslagar. De som vill hävda att Förenta staterna är ditt folks rövare, och att därför Förenta staternas profetiska roll fastställer synen, menar att den snart kommande söndagslagen i Förenta staterna är den förödelsens styggelse som Kristus angav som en varning för sitt folk att fly från den kommande förföljelsen. De underlåter att urskilja skillnaden mellan belägringen, som är varningstecknet att fly, och den andra belägringen, som betecknar när det faktiska genomdrivandet av en söndagslag inleder de sista dagarnas förföljelse. De underlåter att beakta den åtskillnad som, grundad på två vittnen, fastslår att det skall finnas två åtskilda söndagslagar som uppfyller profetian i de sista dagarna. Därigenom hävdar de att den snart kommande söndagslagen i Förenta staterna är den varning som framställs som den förödelsens styggelse, om vilken profeten Daniel talade, och det är den, men inte så som de definierar den.

The Sunday law in the United States is the warning for God’s other flock that is still in Babylon to flee from her communion. It is therefore a warning of the coming Sunday law that is enforced upon all the nations.

Söndagslagen i Förenta staterna är varningen till Guds andra hjord, som ännu befinner sig i Babylon, att fly från hennes gemenskap. Den är därför en varning om den kommande söndagslag som påtvingas alla nationer.

> “Foreign nations will follow the example of the United States. Though she leads out, yet the same crisis will come upon our people in all parts of the world.” Testimonies, volume 6, 395.

> ”Utländska nationer kommer att följa Förenta staternas exempel. Fastän hon går i spetsen, kommer dock samma kris över vårt folk i alla delar av världen.” Testimonies, band 6, 395.

Their claim is that the Sunday law in the United States is identifying the United States as the symbol which establishes the prophetic vision, but in the context of the warning to flee given by Christ, that Sunday law represents a world-wide warning to the eleventh-hour workers to flee from Babylon.

Deras påstående är att söndagslagen i Förenta staterna identifierar Förenta staterna som den symbol genom vilken den profetiska synen fastställs, men i sammanhanget av den varning att fly som Kristus gav representerar denna söndagslag en världsomfattande varning till arbetarna i elfte timmen att fly från Babylon.

When Sister White addresses the warning to flee, she addresses the Sunday law issue that overtakes the whole world. That movement begins at the Sunday law in the United States. She identifies that the Sunday law in the United States is the warning of the coming persecution.

När syster White riktar varningen att fly, riktar hon den till frågan om söndagslagen som kommer över hela världen. Denna rörelse börjar med söndagslagen i Förenta staterna. Hon identifierar söndagslagen i Förenta staterna som varningen för den kommande förföljelsen.

> “By the decree enforcing the institution of the papacy in violation of the law of God, our nation will disconnect herself fully from righteousness. When Protestantism shall stretch her hand across the gulf to grasp the hand of the Roman power, when she shall reach over the abyss to clasp hands with spiritualism, when, under the influence of this threefold union, our country shall repudiate every principle of its Constitution as a Protestant and republican government, and shall make provision for the propagation of papal falsehoods and delusions, then we may know that the time has come for the marvelous working of Satan and that the end is near.

> ”Genom den förordning som, i strid med Guds lag, genomdriver påvedömets institution, kommer vår nation helt att avskilja sig från rättfärdigheten. När protestantismen skall sträcka ut sin hand över klyftan för att fatta den romerska maktens hand, när hon skall räcka över avgrunden för att sluta hand med spiritualismen, när vårt land, under inflytandet av denna trefaldiga förening, skall förkasta varje princip i sin konstitution såsom en protestantisk och republikansk regering och skall bereda väg för spridandet av påvliga falskheter och villfarelser, då kan vi veta att tiden har kommit för Satans underbara verksamhet och att slutet är nära.

> “As the approach of the Roman armies was a sign to the disciples of the impending destruction of Jerusalem, so may this apostasy be a sign to us that the limit of God’s forbearance is reached, that the measure of our nation’s iniquity is full, and that the angel of mercy is about to take her flight, never to return. The people of God will then be plunged into those scenes of affliction and distress which prophets have described as the time of Jacob’s trouble. The cries of the faithful, persecuted ones ascend to heaven. And as the blood of Abel cried from the ground, there are voices also crying to God from martyrs’ graves, from the sepulchers of the sea, from mountain caverns, from convent vaults: ‘How long, O Lord, holy and true, dost Thou not judge and avenge our blood on them that dwell on the earth?’” Testimonies, volume 5, 451.

> ”Liksom de romerska härarnas annalkande var ett tecken för lärjungarna på Jerusalems förestående förstörelse, så kan detta avfall vara ett tecken för oss på att gränsen för Guds långmodighet är nådd, att vår nations missgärnings mått är fullt, och att barmhärtighetens ängel är i begrepp att lyfta till flykt för att aldrig mer återvända. Guds folk kommer då att störtas in i de scener av lidande och nöd som profeterna har beskrivit som Jakobs nöd. De trogna, förföljdas rop stiger upp till himlen. Och liksom Abels blod ropade från jorden, så finns det också röster som ropar till Gud från martyrernas gravar, från havets gravar, från bergens hålor, från klostrens valv: ’Hur länge, o Herre, du helige och sanne, dröjer du med att döma och utkräva vårt blod av dem som bor på jorden?’” Testimonies, band 5, s. 451.

Sister White is identifying the Sunday law in the United States, and identifies it as a “sign” that probationary time for the United States is over. But God’s people in the other nations of the world are also to be confronted with the same test. There is a period of time from the Sunday law in the United States until Michael stands up and human probation closes. When it closes, “the angel of mercy takes her flight.”

Syster White identifierar söndagslagen i Förenta staterna och betecknar den som ett ”tecken” på att prövotiden för Förenta staterna är över. Men Guds folk i de andra nationerna i världen skall också ställas inför samma prov. Det finns en tidsperiod från söndagslagen i Förenta staterna till dess att Mikael träder fram och människans prövotid avslutas. När den avslutas, ”lyfter nådens ängel sin flykt.”

Back to Articles