Article

# Panium - Number Twenty

Panium – Nummer tjugo

Daniel 11’s Sequence and the 2025 Warning

Sekvensen i Daniel 11 och varningen för 2025

Author

Jeff Pippenger

Published

March 2, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

The pioneer application of the history which fulfilled verses ten through sixteen identified that Rome, who established the vision arrived in the year 200 BC, the same year as the battle of Panium, and I am suggesting that in 2025 Rome arrived and established the vision with the inauguration of Trump and Pope Leo. 2025 represents the only time a pope and President were inaugurated in the same year. The beast and its image was lifted up for all who are willing to see in 2025. Unlike the pioneers, I am applying the sequence of the verses, instead of the history that initially fulfilled the verses. I agree with the history, but am drawing upon a sequence within the verses as the framework for the history, as opposed to using the history to define the framework of the verses. I contend that the two approaches are both accurate.

Pionjärtillämpningen av den historia som uppfyllde verserna tio till och med sexton identifierade att Rom, som upprättade synen, anlände år 200 f.Kr., samma år som slaget vid Panium, och jag hävdar att Rom år 2025 anlände och upprättade synen genom installationen av Trump och påve Leo. År 2025 utgör den enda gången då en påve och en president installerades under samma år. Vilddjuret och dess avbild upphöjdes år 2025 för alla som är villiga att se. Till skillnad från pionjärerna tillämpar jag versernas följd, i stället för den historia som ursprungligen uppfyllde verserna. Jag instämmer i historien, men utgår från en följd inom verserna som ramverk för historien, i stället för att använda historien för att definiera versernas ramverk. Jag hävdar att båda tillvägagångssätten är riktiga.

## The Revolution of the Maccabees

Mackabéernas revolt

I apply the line of the Maccabees in a similar fashion. The Maccabean revolt in 167 BC was well after the battle of Panium in 200 BC, and well before Pompey captured Jerusalem in 63 BC. The line which begins at verse sixteen with general Pompey’s conquering of Jerusalem in 63 BC, and continues through to Tiberias Caesar who reigned when Jesus was crucified. The cross and Tiberias is represented in verse twenty-two of chapter eleven.

Jag tillämpar Mackabéernas släktlinje på liknande sätt. Mackabéerupproret år 167 f.Kr. ägde rum långt efter slaget vid Panion år 200 f.Kr. och långt före Pompejus intagande av Jerusalem år 63 f.Kr. Den linje som börjar i vers sexton med general Pompejus erövring av Jerusalem år 63 f.Kr. och fortsätter fram till kejsar Tiberius, som regerade när Jesus korsfästes. Korset och Tiberius representeras i vers tjugotvå i kapitel elva.

> And with the arms of a flood shall they be overflown from before him, and shall be broken; yea, also the prince of the covenant. Daniel 11:22.

> Och med en översvämnings armar skall de sköljas bort inför honom och krossas; ja, också förbundets furste. Daniel 11:22.

General Pompey conquering Jerusalem in 63 BC in verse sixteen, and then the cross in 31 AD in verse twenty-two, represents a line of prophecy that begins at a symbol of the Sunday law and ends with a symbol of the Sunday law. Verse twenty-three is a break in the passage, thus marking verse twenty-two as the end of the prophetic line that began in verse sixteen. Accompanied with the distinct ending of the line in verse twenty-two, is the fact that verse twenty-two is a symbol of the same waymark represented in verse sixteen, thus providing an alpha and omega witness that verses sixteen to twenty-two represents a distinct prophetic line.

General Pompejus erövring av Jerusalem år 63 f.Kr. i vers sexton, och sedan korset år 31 e.Kr. i vers tjugotvå, representerar en profetisk linje som börjar med en symbol för söndagslagen och slutar med en symbol för söndagslagen. Vers tjugotre utgör ett avbrott i avsnittet och markerar därmed vers tjugotvå som slutet på den profetiska linje som började i vers sexton. Tillsammans med det tydliga avslutandet av linjen i vers tjugotvå finns också det faktum att vers tjugotvå är en symbol för samma vägmärke som framställs i vers sexton och ger därigenom ett alfa- och omega-vittnesbörd om att verserna sexton till tjugotvå utgör en särskild profetisk linje.

Add to this that verses fifteen and sixteen are marking the transition from the Seleucid kingdom to the Roman power, and you see a break in continuity from the Seleucids in verse fifteen unto the Romans in verse sixteen and the line of verse sixteen to twenty-two is clearly isolated as a singular prophetic line. Verse sixteen introduces the next power who will dominate Judea, thus marking a transition of prophetic history just as with verse twenty-three. The line begins and ends with a symbol of the Sunday law, and the line ends in the twenty-second verse of the eleventh chapter.

Lägg därtill att verserna femton och sexton markerar övergången från det seleukidiska riket till den romerska makten, och då ser man ett brott i kontinuiteten från seleukiderna i vers femton till romarna i vers sexton, och linjen från vers sexton till tjugotvå är tydligt avskild som en enskild profetisk linje. Vers sexton introducerar nästa makt som kommer att dominera Judeen och markerar därmed en övergång i den profetiska historien, alldeles som med vers tjugotre. Linjen börjar och slutar med en symbol för söndagslagen, och linjen slutar i det tjugoandra versen i det elfte kapitlet.

## Smith—and Three Caesars

Smith – och tre kejsare

The fact that verse sixteen represents the Sunday law, as does verse twenty-two—demands that the two verses be aligned upon each other. Uriah Smith comments on verse twenty-three, and explains why it represents a history that began further back in the history of the previous verses, as opposed to representing a history that follows immediately after the cross of verse twenty-two.

Det förhållandet att vers sexton representerar söndagslagen, liksom vers tjugotvå, kräver att de båda verserna ställs i överensstämmelse med varandra. Uriah Smith kommenterar vers tjugotre och förklarar varför den representerar en historia som började längre tillbaka i de föregående versernas historiska framställning, i stället för att representera en historia som följer omedelbart efter korset i vers tjugotvå.

> “‘VERSE 23. And after the league made with him he shall work deceitfully: for he shall come up, and shall become strong with a small people.’

> ”VERS 23. Och efter det förbund som ingåtts med honom skall han handla svekfullt; ty han skall rycka fram och bli stark med ett litet folk.”

> “The ‘him’ with whom the league here spoken of is made, must be the same power which has been the subject of the prophecy from the 14th verse; and that this is the Roman power is shown beyond controversy in the fulfilment of the prophecy in three individuals, as already noticed, who successively ruled over the Roman Empire; namely, Julius, Augustus, and Tiberius Caesar. The first, on returning to the fort of his own land in triumph, stumbled and fell, and was not found. Verse 19. The second was a raiser of taxes; and he reigned in the glory of the kingdom, and died neither in anger nor in battle, but peacefully in his own bed. Verse 20. The third was a dissembler, and one of the vilest of characters. He entered upon the kingdom peaceably, but both his reign and life were ended by violence. And in his reign the Prince of the covenant, Jesus of Nazareth, was put to death upon the cross. Verses 21. 22. Christ can never be broken or put to death again; hence in no other government, and at no other time, can we find a fulfilment of these events. Some attempt to apply these verses to Antiochus, and make one of the Jewish high priests the prince of the covenant, though they are never called such. This is the same kind of reasoning which endeavors to make the reign of Antiochus a fulfilment of the little horn of Daniel 8; and it is offered for the same purpose; namely, to break the great chain of evidence by which it is shown that the Advent doctrine is the doctrine of the Bible, and that Christ is now at the door. But the evidence cannot be overthrown; the chain cannot be broken.

> Det ”förbund” som här omtalas med honom måste ha ingåtts av samma makt som har varit föremål för profetian från och med den 14:e versen; och att detta är den romerska makten visas bortom all tvekan genom profetians uppfyllelse i tre personer, såsom redan har påpekats, vilka efter varandra härskade över Romerska riket; nämligen Julius, Augustus och kejsar Tiberius. Den förste, när han i triumf återvände till sitt eget lands fäste, stapplade och föll och blev inte mer funnen. Vers 19. Den andre var en skattepåläggare; och han regerade i rikets härlighet och dog varken i vrede eller i strid, utan fridfullt i sin egen säng. Vers 20. Den tredje var en förställare och en av de uslaste karaktärerna. Han tillträdde riket fredligt, men både hans regering och hans liv fick ett våldsamt slut. Och under hans regering blev förbundets Furste, Jesus från Nasaret, dödad på korset. Verserna 21, 22. Kristus kan aldrig mer krossas eller dödas; därför kan vi i ingen annan regering och vid ingen annan tid finna en uppfyllelse av dessa händelser. Somliga försöker tillämpa dessa verser på Antiochos och gör en av de judiska översteprästerna till förbundets furste, fastän de aldrig kallas så. Detta är samma slags resonemang som söker göra Antiochos’ regering till en uppfyllelse av det lilla hornet i Daniel 8; och det framläggs för samma ändamål; nämligen att bryta den stora beviskedjan genom vilken det visas att adventläran är Bibelns lära och att Kristus nu står för dörren. Men bevisningen kan inte kullkastas; kedjan kan inte brytas.

> “Having taken us down through the secular events of the empire to the end of the seventy weeks, the prophet, in verse 23, takes us back to the time when the Romans became directly connected with the people of God by the Jewish league, BC 161: from which point we are then taken down in a direct line of events to the final triumph of the church, and the setting up of God’s everlasting kingdom. The Jews, being grievously oppressed by the Syrian kings, sent an embassy to Rome, to solicit the aid of the Romans, and to join themselves in ‘a league of amity and confederacy with them.’ 1 Mac.8; Prideaux, II, 234; Josephus’s Antiquities, book 12, chap.10, sec.6. The Romans listened to the request of the Jews, and granted them a decree, couched in these words:—

> ”Efter att ha fört oss genom rikets sekulära händelser fram till slutet av de sjuttio veckorna, för profeten oss i vers 23 tillbaka till den tid då romarna genom det judiska förbundet kom i direkt förbindelse med Guds folk, 161 f.Kr.; från vilken punkt vi sedan förs vidare i en obruten händelsekedja fram till kyrkans slutliga triumf och upprättandet av Guds eviga rike. Judarna, som svårt förtrycktes av de syriska kungarna, sände ett sändebud till Rom för att anhålla om romarnas bistånd och för att ingå med dem i ’ett förbund av vänskap och samförstånd’. 1 Mack. 8; Prideaux, II, 234; Josephus, Antiquities, bok 12, kap. 10, sek. 6. Romarna hörsammade judarnas begäran och beviljade dem ett dekret, avfattat med dessa ord:—”

> “‘The decree of the senate concerning a league of assistance and friendship with the nation of the Jews. It shall not be lawful for any that are subject to the Romans, to make war with the nation of the Jews, nor to assist those that do so, either by sending them corn, or ships, or money; and if any attack be made upon the Jews, the Romans shall assist them as far as they are able; and again, if any attack be made upon the Romans, the Jews shall assist them. And if the Jews have a mind to add to, or to take from, this league of assistance, that shall be done with the common consent of the Romans. And whatever addition shall thus be made, it shall be of force.’ ‘This decree,’ says Josephus, ‘was written by Eupolemus, the son of John, and by Jason, the son of Eleazer, when Judas was high priest of the nation, and Simon, his brother, was general of the army. And this was the first league that the Romans made with the Jews, and was managed after this manner.’

> ”Senatens beslut angående ett förbund om bistånd och vänskap med judarnas nation. Det skall inte vara tillåtet för någon som är underställd romarna att föra krig mot judarnas nation, ej heller att bistå dem som gör det, vare sig genom att sända dem säd, eller skepp, eller pengar; och om något angrepp riktas mot judarna, skall romarna bistå dem så långt de förmår; och omvänt, om något angrepp riktas mot romarna, skall judarna bistå dem. Och om judarna önskar lägga något till detta biståndsförbund eller ta något därifrån, skall detta ske med romarnas gemensamma samtycke. Och varje tillägg som sålunda görs skall äga giltighet.” ”Detta beslut”, säger Josefus, ”nedtecknades av Eupolemos, Johannes’ son, och av Jason, Eleasars son, när Judas var folkets överstepräst och Simon, hans broder, var härens befälhavare. Och detta var det första förbund som romarna slöt med judarna, och det genomfördes på detta sätt.”

> “At this time the Romans were a small people, and began to work deceitfully, or with cunning, as the word signifies. And from this point they rose by a steady and rapid ascent to the height of power which they afterward attained.” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 270, 271.

> ”Vid denna tid var romarna ett litet folk och började handla svekfullt, eller med list, såsom ordet betecknar. Och från denna punkt steg de genom en stadig och snabb uppgång till den makthöjd som de senare uppnådde.” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 270, 271.

Not only does the cross of verse twenty-two end a line with a symbol that is also at the beginning of the line, but the next verse drops back into the history which preceded the cross, to roughly thirty years after Panium and roughly one hundred years before Rome conquered Jerusalem. The waymark of the league of the Jews that Smith here identifies as 161 BC, is identified by other pioneers as 158 BC. The point I am focusing on here is not so much the date, but that verses sixteen to twenty-two represents a line of prophetic history that the Sunday law is both the alpha and omega of the line. Then once the line of verse sixteen unto twenty-two is set forth, verse twenty-three repeats and enlarges upon the history within the line of verses sixteen to twenty-two. The prophetic line of history represented by verse twenty-three is the history of the Maccabees, and the history of the Maccabees is a perfect parallel to the history of the United States.

Korset i vers tjugotvå avslutar inte bara en rad med en symbol som också återfinns i början av raden, utan nästa vers återgår också till den historia som föregick korset, till ungefär trettio år efter Panium och ungefär etthundra år innan Rom erövrade Jerusalem. Vägmärket för judarnas förbund, som Smith här identifierar som 161 f.Kr., identifieras av andra pionjärer som 158 f.Kr. Den punkt jag här fäster uppmärksamheten på är inte så mycket datumet, utan att verserna sexton till tjugotvå representerar en linje av profetisk historia där söndagslagen är både linjens alfa och omega. När sedan raden från vers sexton till och med tjugotvå har framställts, upprepar vers tjugotre och utvidgar historien inom raden i verserna sexton till tjugotvå. Den profetiska historielinje som representeras av vers tjugotre är Makkabéernas historia, och Makkabéernas historia är en fullkomlig parallell till Förenta staternas historia.

## Two Dynasties

Två dynastier

The Maccabees represent a rebellion against the Seleucid kingdom that began during the reign of Antiochus Epiphanes. The rebellion was against the northern Seleucid kingdom and it resulted in a victory that led to one of two Judean dynasties in the period that ultimately led to the destruction of Jerusalem in 70 AD. The first dynasty was the Hasmonean and the second was the Herodian. The Herodian dynasty was the second Judean government after deliverance from the northern Seleucid kingdom. It was directly connected to the Roman system, whereas; the prior Hasmonean dynasty was essentially Jewish. The Hasmonean dynasty began in 141 BC and in 37 BC the Herodian dynasty began and lasted until 70 AD.

Mackabéerna representerar ett uppror mot det seleukidiska riket som började under Antiochos Epifanes regeringstid. Upproret riktades mot det nordliga seleukidiska riket och resulterade i en seger som ledde till den ena av två judaiska dynastier under den period som slutligen ledde till Jerusalems förstörelse år 70 e.Kr. Den första dynastin var den hasmonéiska och den andra den herodianska. Den herodianska dynastin var den andra judaiska regeringen efter befrielsen från det nordliga seleukidiska riket. Den var direkt förbunden med det romerska systemet, medan den föregående hasmonéiska dynastin i huvudsak var judisk. Den hasmonéiska dynastin började år 141 f.Kr., och år 37 f.Kr. började den herodianska dynastin och varade till år 70 e.Kr.

The dynasties represent the government of Judea, the ancient and literal glorious land. The Maccabean revolt was from 167 to 160 BC. In 164 BC the Maccabees drove Antiochus Epiphanes out of Jerusalem and cleansed and rededicated the temple after Antiochus had desecrated it, but it was not until 141 BC that the northern Seleucid power was fully vanquished and the Hasmonean dynasty began.

Dynastierna representerar Judéens regering, det forntida och bokstavliga härliga landet. Mackabéerupproret ägde rum från 167 till 160 f.Kr. År 164 f.Kr. drev mackabéerna Antiochos Epifanes ut ur Jerusalem och renade och återinvigde templet efter att Antiochos hade vanhelgat det, men det var inte förrän år 141 f.Kr. som den nordliga seleukidiska makten fullständigt kuvades och den hasmoneiska dynastin började.

The Herodian dynasty is a key to this line, for it was Herod the Great who called to execute the babies at the time of Jesus birth, and his son was ruling when Jesus died. Herod the Great was the father, and he was a king over Judea, but his son was only a tetrarch, meaning he was a ruler over a fourth of the kingdom, like a governor rather than a king. That is why he lacked the authority which required him to connect with Pilate to crucify Christ. Jesus’ birth was the prophetic “time of the end” in his line of prophecy, and His death represents the Sunday law. The first Herod represents 1989, and the last Herod is the Sunday law. Herod the father to Herod the son is the prophetic line of Christ.

Den herodianska dynastin är en nyckel till denna linje, ty det var Herodes den store som gav order om att låta döda barnen vid tiden för Jesu födelse, och hans son regerade när Jesus dog. Herodes den store var fadern, och han var kung över Judeen, men hans son var endast tetrark, vilket betyder att han var härskare över en fjärdedel av riket, likt en ståthållare snarare än en kung. Det är därför han saknade den myndighet som krävde att han måste knyta förbindelse med Pilatus för att korsfästa Kristus. Jesu födelse var den profetiska ”ändens tid” i hans profetiska linje, och Hans död representerar söndagslagen. Den förste Herodes representerar 1989, och den siste Herodes är söndagslagen. Herodes, fadern, till Herodes, sonen, är Kristi profetiska linje.

The line of the Maccabees begins with a victorious rebellion against a northern king who had enforced his Greek customs, culture as well as the Greek religion upon the Jews. The beginning of the Hasmonean dynasty represented 1798. Why so, you might ask? If one dynasty begins at a prophetic “time of the end,” as it was with the Herodian dynasty at Christ’s birth, then the other dynasty would of prophetic necessity have the same beginning. The two dynasties both begin with a time of the end, when we apply Christ birth as the “time of the end,” but the foolish never see the unsealed light associated with the time of the end.

Mackabéernas linje börjar med ett segerrikt uppror mot en nordlig kung som hade påtvingat judarna sina grekiska seder, sin kultur samt den grekiska religionen. Begynnelsen av den hasmoneiska dynastin representerade 1798. Varför så, kanske du frågar? Om den ena dynastin börjar vid en profetisk ”ändens tid”, såsom den herodianska dynastin gjorde vid Kristi födelse, då måste den andra dynastin av profetisk nödvändighet ha samma början. De båda dynastierna börjar båda med en ändens tid, när vi tillämpar Kristi födelse som ”ändens tid”, men de oförståndiga ser aldrig det oförseglade ljus som är förbundet med ändens tid.

> “In ours, as in Christ’s day, there may be a misreading or misinterpreting of the Scriptures. If the Jews had studied the Scriptures with earnest, prayerful hearts, their searching would have been rewarded with a true knowledge of the time, and not only the time, but also the manner of Christ’s appearing. They would not have ascribed the glorious second appearing of Christ to his first advent. They had the testimony of Daniel; they had the testimony of Isaiah and the other prophets; they had the teaching of Moses; and here was Christ in their very midst, and still they were searching the Scriptures for evidence in regard to his coming. And they were doing unto Christ the very things that had been prophesied they would do. They were so blinded they knew not what they were doing.

> ”I vår tid, liksom på Kristi tid, kan Skrifterna läsas fel eller misstolkas. Om judarna hade studerat Skrifterna med uppriktiga, bedjande hjärtan, skulle deras rannsakande ha belönats med sann kunskap om tiden, och inte bara om tiden, utan också om sättet för Kristi framträdande. De skulle inte ha tillskrivit Kristi härliga andra ankomst det som hörde till hans första ankomst. De hade Daniels vittnesbörd; de hade Jesajas och de andra profeternas vittnesbörd; de hade Moses undervisning; och här var Kristus mitt ibland dem, och ändå rannsakade de Skrifterna efter bevis angående hans ankomst. Och mot Kristus gjorde de just det som det hade blivit profeterat att de skulle göra. De var så förblindade att de inte visste vad de gjorde.

> “And many are doing the same things today, in 1897, because they have not had experience in the testing messages comprehended in the first, second and third angels’ messages. There are those who are searching the Scriptures for proof that these messages are still in the future. They gather together the truthfulness of the messages, but they fail to give them their proper place in prophetic history. Therefore such are in danger of misleading the people in regard to locating the messages. They do not see and understand the time of the end, or when to locate the messages. The day of God is coming with stealthy tread; but the supposed wise and great men are prating about ‘Higher Education.’ They know not the signs of Christ’s coming, or of the end of the world.” Paulson Collection, 423, 424.

> ”Och många gör i dag detsamma, år 1897, därför att de inte har haft erfarenhet av de prövande budskap som innefattas i den förste, den andre och den tredje ängelns budskap. Det finns sådana som rannsakar Skrifterna för att finna bevis för att dessa budskap ännu ligger i framtiden. De sammanför belägg för budskapens sanningshalt, men de underlåter att ge dem deras rätta plats i den profetiska historien. Därför är sådana i fara att vilseleda folket beträffande budskapens rätta placering. De ser inte och förstår inte ändens tid eller var budskapen skall placeras. Guds dag kommer med smygande steg; men de förment visa och stora männen pladdrar om ”högre bildning”. De känner inte tecknen på Kristi återkomst eller på världens ände.” Paulson Collection, 423, 424.

Identifying Christ’s birth as the “time of the end,” and therefore as the key of bringing the line of the Maccabees into the present truth context of the latter days, is making Christ the very center of the passage, which is also evidence the application is valid.

Att identifiera Kristi födelse som ”ändens tid”, och därmed som nyckeln till att föra in mackabéernas linje i den nuvarande sanningens sammanhang för de yttersta dagarna, är att göra Kristus till själva centrum i avsnittet, vilket också är ett bevis på att tillämpningen är giltig.

The line of the Maccabees illustrates the spiritual glorious land, and the illustration begins in a period where the citizens of the glorious land break away from the king of the north’s political and religious domination. The Maccabean revolt that led to the Hasmonean dynasty represents 1776, and the revolt against the king of the north that was accomplished by the Maccabees represented the Revolutionary War. The twenty-two years of 1776 unto 1798 represents the Maccabean rebellion that led to the Hasmonean dynasty at the time of the end in 1798, which continued until the Herodian dynasty began at the time of the end in 1989. The Herodian dynasty continued until the destruction of Jerusalem in 70 AD.

Mackabéernas linje illustrerar det andliga härliga landet, och denna illustration börjar under en period då medborgarna i det härliga landet bryter sig loss från kungen i nordens politiska och religiösa herravälde. Det mackabeiska upproret som ledde till den hasmoneiska dynastin representerar 1776, och upproret mot kungen i norden som genomfördes av Mackabéerna representerade revolutionskriget. De tjugotvå åren från 1776 till 1798 representerar det mackabeiska upproret som ledde till den hasmoneiska dynastin vid ändens tid år 1798, vilken fortsatte till dess att den herodianska dynastin började vid ändens tid år 1989. Den herodianska dynastin fortsatte fram till Jerusalems förstöring år 70 e.Kr.

What is important to recognize in this line of history is twofold; it is an illustration of the ancient glorious land that typifies the modern glorious land, and it begins within a line of history that starts with verse sixteen, where Rome conquers the glorious land for the first time, thus identifying the primary theme of the line. The line of verse sixteen unto verse twenty-two represents the glorious land, and its context is the soon-coming Sunday law. The line also represents the two classes of worshippers that influence both dynastic governments. The Sadducees were less in numbers but generally controlled the Jewish religious and political systems in both dynastic periods. The religious system was managed by a priesthood, and that priesthood was also influenced by both Sadducees and Pharisees. The Hasmonean and Herodian governments were both influenced by the Pharisees and Sadducees, and the two dynasties represent the government of the United States from 1798 unto the Sunday law.

Det som är viktigt att känna igen i denna historiska linje är tvåfaldigt: den är en illustration av det forntida härliga landet, vilket är en förebild för det moderna härliga landet, och den börjar inom en historisk linje som inleds med vers sexton, där Rom för första gången erövrar det härliga landet och därmed identifierar linjens huvudsakliga tema. Linjen från vers sexton till vers tjugotvå representerar det härliga landet, och dess sammanhang är den snart kommande söndagslagen. Linjen representerar också de två klasserna av tillbedjare som påverkar båda dynastiska regeringarna. Sadducéerna var färre till antalet men kontrollerade i allmänhet de judiska religiösa och politiska systemen under båda dynastiska perioderna. Det religiösa systemet förvaltades av ett prästerskap, och detta prästerskap påverkades också av både sadducéer och fariséer. De hasmoneiska och herodianska regeringarna påverkades båda av fariséerna och sadducéerna, och de två dynastierna representerar Förenta staternas regering från 1798 fram till söndagslagen.

The Pharisees and Sadducees represent two parties of political persuasions that are distinguished by their stand upon the issue of slavery. The Democrats are pro-slavery and the Republicans are anti-slavery; and together they interact with the political apparatus of the constitutional government of the United States. That government is the earth beast of Revelation thirteen, and the external history of the earth beast is represented by its republican horn. The internal history is represented by the protestant horn. The horns are separated on the beast, for the beast is the Constitution that separates the state horn from the church horn, but they move through history together. The republican horn has two influences either for or against slavery. The protestant horn has two influences either for the seventh-day Sabbath or the first day of the sun.

Fariseerna och sadducéerna representerar två partier med politiska övertygelser som särskiljs genom sin hållning i slavfrågan. Demokraterna är för slaveriet och republikanerna är emot slaveriet; och tillsammans samverkar de med den konstitutionella regeringens politiska apparat i Amerikas förenta stater. Den regeringen är jordens vilddjur i Uppenbarelseboken tretton, och jordens vilddjurs yttre historia representeras av dess republikanska horn. Den inre historien representeras av det protestantiska hornet. Hornen är åtskilda på vilddjuret, ty vilddjuret är konstitutionen som skiljer statens horn från kyrkans horn, men de rör sig tillsammans genom historien. Det republikanska hornet har två inflytanden, antingen för eller emot slaveriet. Det protestantiska hornet har två inflytanden, antingen för sjundedagssabbaten eller för solens första dag.

Roughly thirty years after the battle of Panium the Maccabees mark the history of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy. Then roughly a century later, verse sixteen is fulfilled when Jerusalem is conquered, typifying the cross. Judea is the second of the three obstacles Rome subdues as it takes control of the world. General Pompey conquered Syria in 65 BC, and then Judah in 63 BC. Augustus Caesar would conquer the third obstacle at the battle of Actium in 31 BC. This history is represented in the line of verse sixteen to twenty-two.

Ungefär trettio år efter slaget vid Panium markerar Mackabéerna Förenta staternas historia som det sjätte riket i Bibelns profetia. Sedan, ungefär ett århundrade senare, uppfylls vers sexton när Jerusalem erövras, vilket är en förebild för korset. Judeen är det andra av de tre hinder som Rom kuvade medan det tog kontroll över världen. General Pompejus erövrade Syrien år 65 f.Kr., och därefter Juda år 63 f.Kr. Augustus Caesar skulle erövra det tredje hindret i slaget vid Actium år 31 f.Kr. Denna historia framställs i raden från vers sexton till tjugotvå.

By the time of the cross the Maccabean history has been running for almost two hundred years. Uriah Smith identifies that the history represented by the league with the Jews in verse twenty-three is to be aligned to a starting point in history that occurred almost two hundred years before the history of the cross in verse twenty-two. The history of the cross in verse twenty-two must be aligned with verse sixteen, for verse sixteen is also the Sunday law. This means the line of the Maccabees, which is the history of the glorious land of Judah, begins well before verse sixteen’s Sunday law.

Vid tiden för korset hade den mackabeiska historien pågått i nästan två hundra år. Uriah Smith identifierar att den historia som representeras av förbundet med judarna i vers tjugotre ska hänföras till en utgångspunkt i historien som inträffade nästan två hundra år före korsets historia i vers tjugotvå. Korsets historia i vers tjugotvå måste sammanföras med vers sexton, ty vers sexton är också söndagslagen. Detta innebär att mackabéernas linje, som är historien om Juda härliga land, börjar långt före söndagslagen i vers sexton.

When we understand that the Millerite history illustrates the history of the one hundred and forty-four thousand, we can align the time of the end for the Millerites in 1798, with the time of the end for the one hundred and forty-four thousand in 1989. When we do this, we are overlaying the history of the first and second angels, with the history of the third angel. 1798 and 1989 are the alpha and omega waymark of the history of verse forty of Daniel eleven.

När vi förstår att millerithistorien illustrerar de etthundrafyrtiofyra tusendes historia, kan vi sammanföra ändens tid för milleriterna år 1798 med ändens tid för de etthundrafyrtiofyra tusen år 1989. När vi gör detta, överlagrar vi den första och den andra ängelns historia med den tredje ängelns historia. 1798 och 1989 är alfa- och omega-vägmärkena i historien för den fyrtionde versen i Daniel elva.

Verse forty begins at the “time of the end,” which is easily proved to be 1798; and when correctly understood, the collapse of the Soviet Union in 1989, fulfilled verse forty, and that fulfillment was also “the time of the end.” Two “time of the ends,” in one verse, that is in the same chapter as the line of the Maccabees. The Maccabean revolt that led to the Hasmonean dynasty represents the twenty-two years from 1776 unto 1798. In 1798 the Hasmonean dynasty began and the Herodian dynasty began in 1989.

Vers fyrtio börjar vid ”ändens tid”, vilket lätt kan bevisas vara år 1798; och när detta förstås rätt, uppfyllde Sovjetunionens sammanbrott år 1989 vers fyrtio, och den uppfyllelsen var också ”ändens tid”. Två ”ändens tider” i en och samma vers, i samma kapitel som mackabéernas linje. Det mackabéiska upproret som ledde till den hasmoneiska dynastin representerar de tjugotvå åren från 1776 till 1798. År 1798 började den hasmoneiska dynastin och den herodianska dynastin började år 1989.

Verse ten of Daniel eleven identifies 1989, and verse sixteen is the Sunday law. The line of history within those verses represent three battles, and a demise of a southern king and the entrance of Rome into prophetic history. It also contains the line of two dynasties that typify the change that occurs when the earth beast of Revelation thirteen who “had two horns like a lamb, and” “spake as a dragon.” Sequentially the first Jewish dynasty is the lamb and the second Roman dynasty is the dragon. The first dynasty was Jewish, the second was Roman. Whether Jewish or Roman the earth beast had two horns.

Vers tio i Daniel elva identifierar 1989, och vers sexton är söndagslagen. Den historiska linje som ryms inom dessa verser representerar tre strider, en sydlig kungs undergång och Roms inträde i den profetiska historien. Den innehåller också linjen för två dynastier som förebildar den förändring som sker när jordens vilddjur i Uppenbarelseboken tretton, som ”hade två horn likt ett lamm” och ”talade såsom en drake”. I följd är den första judiska dynastin lammet och den andra romerska dynastin draken. Den första dynastin var judisk, den andra var romersk. Vare sig den var judisk eller romersk hade jordens vilddjur två horn.

The Jewish dynasty represents the Protestant horn and the Roman dynasty represents the Republican horn. Both horns also possess a prophetic division of two. The Sadducees and Pharisees provide the framework of the pro-slavery Democrats as opposed to the anti-slavery Republicans; while also representing a twofold division of foolish virgins in contrast with the wise virgins. The Pharisees as foolish virgins are purged at the first disappointment and the Sadducees are purged at the second temple cleansing. The Pharisees, like unto the church of Sardis professed to have a name of life, but were dead, and are purged first, then the Sadducees who denied the power of God, denied the power and message of the Midnight Cry. The Sadducees are the covenant people who are being passed by, the Sadducees are those who are satisfied with the feelings of good emotions.

Den judiska dynastin representerar det protestantiska hornet och den romerska dynastin representerar det republikanska hornet. Båda hornen äger också en profetisk tudelning. Sadducéerna och fariséerna utgör förebilden för de slaverivänliga demokraterna i motsats till de antislaveriska republikanerna; samtidigt representerar de även en tvåfaldig uppdelning av de oförståndiga jungfrurna i kontrast till de visa jungfrurna. Fariséerna som oförståndiga jungfrur rensas ut vid den första besvikelsen, och sadducéerna rensas ut vid den andra tempelreningen. Fariséerna, liksom församlingen i Sardes, bekände sig ha ett namn om liv, men var döda, och rensas ut först; därefter sadducéerna, som förnekade Guds kraft, förnekade Midnattsropets kraft och budskap. Sadducéerna är förbundsfolket som blir förbigånget; sadducéerna är de som nöjer sig med känslorna av goda emotioner.

> “The coming of Christ, as announced by the first angel’s message, was understood to be represented by the coming of the bridegroom. The widespread reformation under the proclamation of His soon coming, answered to the going forth of the virgins. In this parable, as in that of Matthew 24, two classes are represented. All had taken their lamps, the Bible, and by its light had gone forth to meet the Bridegroom. But while ‘they that were foolish took their lamps, and took no oil with them,’ ‘the wise took oil in their vessels with their lamps.’ The latter class had received the grace of God, the regenerating, enlightening power of the Holy Spirit, which renders His word a lamp to the feet and a light to the path. In the fear of God they had studied the Scriptures to learn the truth, and had earnestly sought for purity of heart and life. These had a personal experience, a faith in God and in His word, which could not be overthrown by disappointment and delay. Others ‘took their lamps, and took no oil with them.’ They had moved from impulse. Their fears had been excited by the solemn message, but they had depended upon the faith of their brethren, satisfied with the flickering light of good emotions, without a thorough understanding of the truth or a genuine work of grace in the heart. These had gone forth to meet the Lord, full of hope in the prospect of immediate reward; but they were not prepared for delay and disappointment. When trials came, their faith failed, and their lights burned dim.” The Great Controversy, 393.

> ”Kristi ankomst, sådan den tillkännagavs genom den förste ängelns budskap, uppfattades vara framställd genom brudgummens ankomst. Den utbredda reformation som följde på förkunnelsen om hans snara ankomst motsvarade jungfrurnas uttåg. I denna liknelse, liksom i den i Matteus 24, framställs två klasser. Alla hade tagit sina lampor, Bibeln, och gått ut i dess ljus för att möta brudgummen. Men medan ”de oförståndiga tog sina lampor, men tog ingen olja med sig”, tog ”de kloka olja i sina kärl tillsammans med sina lampor”. Den senare klassen hade mottagit Guds nåd, den helige Andes pånyttfödande, upplysande kraft, som gör hans ord till en lykta för foten och ett ljus på stigen. I gudsfruktan hade de rannsakat Skrifterna för att lära känna sanningen och hade uppriktigt sökt hjärtats och livets renhet. Dessa hade en personlig erfarenhet, en tro på Gud och på hans ord, som inte kunde omstörtas genom besvikelse och dröjsmål. Andra ”tog sina lampor, men tog ingen olja med sig”. De hade drivits av ingivelse. Deras fruktan hade väckts av det allvarliga budskapet, men de hade förlitat sig på sina bröders tro, till freds med det flämtande ljuset från goda känslor, utan en grundlig förståelse av sanningen eller ett verkligt nådeverk i hjärtat. Dessa hade gått ut för att möta Herren, fulla av hopp inför utsikten till omedelbar belöning; men de var inte beredda på dröjsmål och besvikelse. När prövningar kom, svek deras tro, och deras ljus brann svagt.” The Great Controversy, 393.

Whether political or religious both classes unite against the wise at the crisis at midnight. This being said, we began the article by raising the point that I am applying verse fourteen based upon its placement in the flow of the verses, in contradiction with the historical sequence represented by the verses. I employ that logic in agreement with the placement of verse twenty-three. The placement of a waymark is to correspond to its historical fulfillment. The league that the Jews made with Rome during the Maccabean time period defined where the verse would be applied. The “robbers” of verse fourteen, who establish the vision did so in 200 BC, the very year of the battle of Panium, but the battle and the robbers are two different symbols.

Vare sig de är politiska eller religiösa förenar sig båda klasserna mot de visa i krisen vid midnatt. Med detta sagt inledde vi artikeln med att ta upp frågan att jag tillämpar vers fjorton utifrån dess placering i versernas flöde, i motsättning till den historiska sekvens som verserna återger. Jag använder denna logik i överensstämmelse med placeringen av vers tjugotre. Placeringen av ett vägmärke skall motsvara dess historiska uppfyllelse. Det förbund som judarna slöt med Rom under mackabéertiden fastställde var versen skulle tillämpas. ”Rövarna” i vers fjorton, som upprättar synen, gjorde det år 200 f.Kr., just det år då slaget vid Panium stod, men slaget och rövarna är två olika symboler.

The “robbers” become part of the narrative, not to establish a direct connection with the date of the battle of Panium, but to identify the relation they made with the weakened five-year-old ruler of Egypt that was about to be defeated by Antiochus. They did not want a disruption of the importation of Egyptian wheat to the Roman Empire. The prophetic relation of Rome with the vulnerable five-year-old Egyptian king is the subject of the verse. That intercession is identifying the aftermath of the fallout that follows Putin’s attempt to include the subjection of the Ukrainian church to the Russian church as it had formerly been, before 1989. That attempt starts the progressive demise of his southern kingdom, and when Putin dies as did Ptolemy, or is somehow exiled as was Uzziah and Napoleon, he is prophetically removed and his kingdom is then being handled by a series of less competent leaders. Then, in the time of the five-year old king, papal Rome intercedes to protect its interests, which is the Ukrainian church.

”Rövarna” blir en del av berättelsen, inte för att fastställa en direkt förbindelse med datumet för slaget vid Panium, utan för att identifiera den relation de upprättade till Egyptens försvagade femårige härskare, som stod i begrepp att besegras av Antiochos. De ville inte ha någon störning i importen av egyptiskt vete till Romarriket. Roms profetiska relation till den sårbare femårige egyptiske kungen är versens ämne. Denna intervention identifierar efterverkningarna av det sammanbrott som följer på Putins försök att inbegripa den ukrainska kyrkans underkastelse under den ryska kyrkan, såsom det tidigare hade varit, före 1989. Detta försök inleder den gradvisa undergången för hans sydliga rike, och när Putin dör såsom Ptolemaios gjorde, eller på något sätt förs i landsflykt såsom Ussia och Napoleon, avlägsnas han profetiskt och hans rike tas därefter om hand av en rad mindre kompetenta ledare. Sedan, under den femårige kungens tid, intervenerar det påvliga Rom för att skydda sina intressen, vilka är den ukrainska kyrkan.

The papacy is not picking sides between Russian or Ukrainian orthodoxy; she is playing every side to bring all the religious bodies under her authority as represented in Isaiah four.

Påvedömet tar inte ställning vare sig för rysk eller ukrainsk ortodoxi; det spelar på varje sida för att föra alla de religiösa samfunden under sin myndighet, såsom detta framställs i Jesaja 4.

> And in that day seven women shall take hold of one man, saying, We will eat our own bread, and wear our own apparel: only let us be called by thy name, to take away our reproach. In that day shall the branch of the Lord be beautiful and glorious, and the fruit of the earth shall be excellent and comely for them that are escaped of Israel. And it shall come to pass, that he that is left in Zion, and he that remaineth in Jerusalem, shall be called holy, even every one that is written among the living in Jerusalem. Isaiah 4:1–3.

> Och på den dagen skall sju kvinnor fatta tag i en man och säga: Vi skall äta vårt eget bröd och bära våra egna kläder; låt oss endast få bära ditt namn, så att vår vanära tas bort. På den dagen skall Herrens telning vara skön och härlig, och landets frukt skall vara utsökt och fager för dem av Israel som har kommit undan. Och det skall ske att den som blir kvar i Sion och den som lämnas kvar i Jerusalem skall kallas helig, var och en som är upptecknad bland de levande i Jerusalem. Jesaja 4:1–3.

The papacy takes control of all the religious bodies, represented as seven women, meaning all the churches. Those seven churches wish to be called catholic, which means universal, and they are clearly not God’s people, for they intend to wear their own apparel. The unification of all the religious bodies who wish to wear their own human garments does so in the time when those in “Jerusalem shall be called holy,” which is when the branch of the Lord transforms from a Laodicean to Philadelphian people, which is where the papacy becomes the head of all the religious bodies in the very time she will also be made the head of the political bodies.

Påvedömet tar kontroll över alla de religiösa samfunden, framställda som sju kvinnor, vilket betyder alla kyrkorna. Dessa sju kyrkor önskar kallas katolska, vilket betyder universella, och de är uppenbarligen inte Guds folk, ty de avser att bära sina egna kläder. Föreningen av alla de religiösa samfunden som önskar bära sina egna mänskliga kläder sker i den tid då de i ”Jerusalem skall kallas heliga”, vilket är när Herrens telning förvandlar ett laodiceiskt folk till ett filadelfiskt folk, och det är då påvedömet blir huvudet för alla de religiösa samfunden just i den tid då hon också skall göras till huvudet för de politiska samfunden.

In 1989, the Ukrainian church was a symbol of the king of the north sweeping away the Soviet Union, and Putin will seek to restore the former relationship of submission, and receive leprosy on his forehead and begin a persecution against the religion that refused his demands. That persecution took place in Ptolemy’s own nation, in the city of Alexandria, so the churches within Russia that are influenced by Rome will become Putin’s target, and his ending. As Trump prepares for the battle of Panium his open relationship with the protector of the weakened Egyptian child king is identified in 2025. The Roman power that in 200 BC protected the Egyptian child-king, will not then protect the child-king. She will help to end the child king. Rome as Egypt’s protector in 200 BC, represents Rome as Egypt’s destroyer at the battle of Panium.

År 1989 var den ukrainska kyrkan en symbol för nordens kung som svepte bort Sovjetunionen, och Putin kommer att söka återupprätta det tidigare underkastelseförhållandet, och motta spetälska på sin panna och inleda en förföljelse mot den religion som vägrade hans krav. Den förföljelsen ägde rum i Ptolemaios eget land, i staden Alexandria, så de kyrkor inom Ryssland som påverkas av Rom kommer att bli Putins mål, och hans slut. När Trump förbereder sig för slaget vid Panium identifieras år 2025 hans öppna relation till beskyddaren av den försvagade egyptiske barnkungen. Den romerska makt som år 200 f.Kr. skyddade den egyptiske barnkungen, kommer då inte att skydda barnkungen. Hon kommer att bidra till att göra slut på barnkungen. Rom som Egyptens beskyddare år 200 f.Kr. representerar Rom som Egyptens förgörare i slaget vid Panium.

## Millerites

Milleriterna

The Millerites did not see three Roman powers, they only saw two, but their truth was truth, just the same. The prophetic logic of Antiochus as a symbol allows us to apply verse fourteen in a history that precedes verse fifteen, even if the history which initially fulfilled the verses placed both verse fourteen and fifteen in the year 200 BC. I am claiming verse sixteen is the soon-coming Sunday law and that verse fourteen was 2025, and verse fifteen is the yet future battle of Panium. Antiochus proves the three battles are one prophetic line for he is at all three battles, but he also proves the claim I am asserting that the latter-day application of the verses, when rightly divided with line upon line methodology.

Milleriterna såg inte tre romerska makter; de såg endast två, men deras sanning var likväl sanning. Den profetiska logiken i Antiochos som en symbol gör det möjligt för oss att tillämpa vers fjorton på en historia som föregår vers femton, även om den historia som först uppfyllde verserna placerade både vers fjorton och femton i året 200 f.Kr. Jag hävdar att vers sexton är den snart annalkande söndagslagen och att vers fjorton var 2025, och vers femton är det ännu framtida slaget vid Panium. Antiochos bevisar att de tre slagen utgör en profetisk linje, ty han är närvarande vid alla tre slagen, men han bevisar också den ståndpunkt som jag hävdar: den yttersta tidens tillämpning av verserna, när de rätteligen delas enligt metodiken rad på rad.

Antiochus was at all three battles and in the latter days he represents the papacies proxy power in 1989 (Reagan and the USA), 2014 (Zelenskyy and the Ukraine), and then at the battle of Panium it is the same proxy power as 1989, for Jesus always represents the end with the beginning. Ronald Reagan is dead and buried, so the historical witness of Antiochus is accurate to the Millerite understanding, but subject to the rules which govern a line upon line application. The last papal proxy power in the verses is Trump, even though historically Antiochus was at all three battles. In order to fulfill verse thirteen Trump had to lose the second election, for in verse thirteen he “returns,” stronger than ever, strong enough to take a bullet through the ear, which along with the right thumb and right big toe is what was to be anointed with blood, when the priests were anointed.

Antiochos var med i alla tre slagen, och i de yttersta dagarna representerar han påvedömets proxymakt år 1989 (Reagan och USA), 2014 (Zelenskyj och Ukraina), och sedan, vid slaget vid Panium, är det samma proxymakt som 1989, ty Jesus representerar alltid slutet med början. Ronald Reagan är död och begraven, så Antiochos historiska vittnesbörd är korrekt enligt den milleritiska förståelsen, men underordnat de regler som styr en tillämpning rad på rad. Den sista påvliga proxymakten i verserna är Trump, även om Antiochos historiskt var med i alla tre slagen. För att uppfylla vers tretton måste Trump ha förlorat det andra valet, ty i vers tretton ”återvänder” han, starkare än någonsin, stark nog att ta emot en kula genom örat, vilket tillsammans med högra tummen och högra stortån var det som skulle smörjas med blod, när prästerna smordes.

Reagan typified Trump, for Reagan is the first of the final eight presidents from the time of the end in 1989. Lincoln typified Trump, for he was the first Republican president. Lincoln was assassinated by proslavery Democrats in alliance with Rome, and both Ronald Reagan and his popish counterpart John Paul II survived assassination attempts. Trump was politically assassinated in 2020, with the stolen election in fulfillment of Revelation eleven, verse seven, and then in 2024 he was resurrected in fulfillment of verse eleven.

Reagan var en förebild för Trump, ty Reagan är den förste av de sista åtta presidenterna från ändens tid år 1989. Lincoln var en förebild för Trump, ty han var den förste republikanske presidenten. Lincoln mördades av slaverivänliga demokrater i förbund med Rom, och både Ronald Reagan och hans påvlige motpart Johannes Paulus II överlevde attentatsförsök. Trump blev politiskt mördad år 2020 genom det stulna valet, i uppfyllelse av Uppenbarelseboken 11:7, och därefter blev han år 2024 uppväckt i uppfyllelse av vers 11.

> And when they shall have finished their testimony, the beast that ascendeth out of the bottomless pit shall make war against them, and shall overcome them, and kill them. … And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. Revelation 11:7, 11.

> Och när de har fullgjort sitt vittnesbörd, skall vilddjuret som stiger upp ur avgrunden föra krig mot dem och övervinna dem och döda dem. … Och efter tre och en halv dag for livsanden från Gud in i dem, och de stod på sina fötter; och stor fruktan föll över dem som såg dem. Uppenbarelseboken 11:7, 11.

Trump’s resurrection was his “return” of verse thirteen, and it also provided a parallel of a characteristic of Rome, for Rome is “the eighth that is of the seven,” and Trump is an image of Rome.

Trumps uppståndelse var hans ”återkomst” i vers tretton, och den gav också en parallell till ett kännetecken hos Rom, ty Rom är ”det åttonde som är av de sju”, och Trump är en avbild av Rom.

> And the beast that was, and is not, even he is the eighth, and is of the seven, and goeth into perdition. Revelation 17:11.

> Och vilddjuret som var och inte är, också det är det åttonde, och är av de sju, och går i fördärvet. Uppenbarelseboken 17:11.

Trump’s second term makes him the eighth president since Reagan, and because he was also the sixth, Trump, in alignment with the papacy is “the eight, that is of the seven.” Eight is the symbol of resurrection, which emphasizes that he, as an image of the papacy needed to have a deadly wound that was healed in order to “return.”

Trumps andra mandatperiod gör honom till den åttonde presidenten sedan Reagan, och eftersom han också var den sjätte är Trump, i samklang med påvedömet, ”den åttonde, som är av de sju”. Åtta är uppståndelsens symbol, vilket understryker att han, som en avbild av påvedömet, behövde ha ett dödligt sår som blev läkt för att kunna ”återvända”.

> And I saw one of his heads as it were wounded to death; and his deadly wound was healed: and all the world wondered after the beast. Revelation 13:3.

> Och jag såg ett av dess huvuden såsom dödligt sårat; och dess dödliga sår blev läkt. Och hela världen förundrade sig över vilddjuret. Uppenbarelseboken 13:3.

When the deadly wound is healed the world “wonders after the beast,” and when Trump was resurrected as the eighth that is of the seven in 2024, he “returned” and the whole world wondered after him.

När det dödliga såret läks, ”följer hela världen vilddjuret med förundran”, och när Trump uppstod som den åttonde, som är av de sju, år 2024, ”återvände” han, och hela världen förundrades över honom.

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. Revelation 11:11, 12.

> Och efter tre och en halv dag kom livsande från Gud in i dem, och de stod på sina fötter; och stor fruktan föll över dem som såg dem. Och de hörde en stark röst från himlen säga till dem: Kom hit upp. Och de steg upp till himlen i ett moln; och deras fiender såg dem. Uppenbarelseboken 11:11, 12.

Trump “returned” in the election of 2024, and then in 2025 he and pope Leo were both inaugurated. Jesus gave a direct and fair warning, to any who wished to see.

Trump ”återvände” i valet 2024, och därefter, år 2025, installerades både han och påve Leo. Jesus gav en direkt och rättvis varning till alla som ville se.

> When ye therefore shall see the abomination of desolation, spoken of by Daniel the prophet, stand in the holy place, (whoso readeth, let him understand.) Matthew 24:15.

> När ni därför får se förödelsens styggelse, om vilken är talat genom profeten Daniel, stå på helig plats, (den som läser må förstå det.) Matteus 24:15.

Mark says it perhaps a little clearer.

Markus säger det kanske något tydligare.

> But when ye shall see the abomination of desolation, spoken of by Daniel the prophet, standing where it ought not, (let him that readeth understand,) then let them that be in Judaea flee to the mountains. Mark 13:14.

> Men när ni får se förödelsens styggelse, om vilken profeten Daniel har talat, stå där den inte borde stå, (må den som läser förstå,) då må de som är i Judeen fly till bergen. Markus 13:14.

The abomination of desolation is Rome in each of its three phases. Pagan, papal and modern Rome is each a symbol of warning for the people of God. The warning is to be recognized when Rome is in a “holy place” or where “it ought not” be. The glorious land is the holy land in Scripture, and the United States is the spiritual glorious land.

Förödelsens styggelse är Rom i var och en av dess tre faser. Det hedniska, påvliga och moderna Rom är vart och ett en varningssymbol för Guds folk. Varningen skall uppfattas när Rom befinner sig på en ”helig plats” eller där det ”inte borde” vara. Det härliga landet är det heliga landet i Skriften, och Förenta staterna är det andliga härliga landet.

> And the Lord shall inherit Judah his portion in the holy land, and shall choose Jerusalem again. Be silent, O all flesh, before the Lord: for he is raised up out of his holy habitation. Zechariah 2:12, 13.

> Och HERREN skall ta Juda till sin arvedel i det heliga landet och ännu en gång utvälja Jerusalem. Tig, allt kött, inför HERREN, ty han står upp från sin heliga boning. Sakarja 2:12, 13.

When you see Rome standing in the holy place the Lord is choosing Jerusalem as His covenant people for the final time. When Reagan, the first of eight presidents arranged a secret alliance with the antichrist of Bible prophecy, it represented an open alliance with Rome by the eighth and last president since the time of the end in 1989. Omega symbols often reverse attributes of the alpha symbol.

När ni ser Rom stå på helig plats, väljer Herren Jerusalem som sitt förbundsfolk för sista gången. När Reagan, den förste av åtta presidenter, slöt en hemlig allians med antikristsgestalten i Bibelns profetia, representerade detta en öppen allians med Rom genom den åttonde och siste presidenten sedan ändens tid år 1989. Omegassymboler omvänder ofta alfasymbolens kännetecken.

The inauguration of pope Leo and Trump in 2025 is identifying an open relationship between the sea beast and the earth beast of Revelation thirteen. The reversal to an open alliance of Trump and Leo that was typified by the secret alliance of Reagan and John Paul II, informs us that the support of the Egyptian child-king that fulfilled verse fourteen in 200 BC, represents a lack of support in the latter-days.

Installationen av påven Leo och Trump år 2025 identifierar ett öppet förhållande mellan vilddjuret från havet och vilddjuret från jorden i Uppenbarelseboken tretton. Återgången till en öppen allians mellan Trump och Leo, som förebildades av den hemliga alliansen mellan Reagan och Johannes Paulus II, upplyser oss om att stödet till den egyptiske barnkungen, vilket uppfyllde vers fjorton år 200 f.Kr., representerar brist på stöd i de yttersta dagarna.

2025 establishes the external foundational vision or prophecy, for it lifts up Rome as the warning of Rome that is identified by Daniel with the symbolism of “the abomination of desolation.” The warning of the abomination of desolation takes place in advance of the destruction represented by “desolation.” In the siege of Jerusalem under Cestius the warning was represented by the banners of Rome’s authority being placed within the sacred precincts of the sanctuary. Those who saw, understood, obeyed and left the city and were protected when the siege was re-engaged. They saw the Roman warning sign. The Christians who separated from the compromised church of Pergamos and thereafter the church of Thyatira fled into the wilderness when they saw the man of sin setting in the temple of God. Those witnesses identify a warning of the abomination of desolation spoken of by Daniel in the latter days.

2025 fastställer den yttre grundläggande synen eller profetian, ty det upphöjer Rom såsom varningen från Rom, vilken av Daniel identifieras med symboliken i ”förödelsens styggelse”. Varningen om förödelsens styggelse äger rum före den förstörelse som representeras av ”förödelse”. Vid belägringen av Jerusalem under Cestius representerades varningen av att Roms makts baner restes inom helgedomens heliga område. De som såg, förstod, lydde och lämnade staden blev beskyddade när belägringen återupptogs. De såg det romerska varningstecknet. De kristna som avskilde sig från den komprometterade församlingen i Pergamos och därefter församlingen i Thyatira flydde ut i öknen när de såg syndens människa sitta i Guds tempel. Dessa vittnen identifierar en varning om förödelsens styggelse, om vilken Daniel talade i de yttersta dagarna.

We have repeatedly shown that 1888 was the siege of Cestius, and the conclusion of the Sunday law crisis is the siege of Titus. The Blair Sunday law bills of the 1880’s in accompaniment with the Sunday laws that were implemented in some southern states during the 1880’s was the warning of Cestius that also marked the dividing line on Sister White’s counsel on country living. Before the 1880’s her counsel was that in the future we would need to move to the country, but after the 1880’s country living was something that was to have already been accomplished. The warning sign of the Blair Bills, promoting the papal power’s mark of authority being discussed in 1880’s typified the Patriot Act at 9/11, for the angel of Revelation eighteen appeared in both those histories.

Vi har upprepade gånger visat att 1888 var Cestius’ belägring, och att avslutningen av söndagslagskrisen är Titus’ belägring. Blairs söndagslagsförslag på 1880-talet, tillsammans med de söndagslagar som infördes i vissa sydstater under 1880-talet, var Cestius’ varning, vilken också markerade skiljelinjen i syster Whites råd om att bo på landet. Före 1880-talet var hennes råd att vi i framtiden skulle behöva flytta ut på landet, men efter 1880-talet var lantboende något som redan borde ha genomförts. Varningstecknet i form av Blair-förslagen, vilka främjade den påvliga maktens auktoritetsmärke och diskuterades på 1880-talet, var en förebild till Patriot Act vid 11 september, ty ängeln i Uppenbarelseboken arton framträdde i båda dessa historieskeden.

9/11 was the warning of Cestius placing his authority in the holy place where it should not be, for at 9/11 Roman law replaced English law. In the Pelosi Trials of 2021 the due process clause was repudiated, and represents another footstep towards the siege of Titus, which ends at the soon-coming Sunday law in the United States. The siege is a period of time. 1888 speaks to the rebellion of the internal Protestant horn, and 9/11 speaks to the rebellion of the external Republican horn. The inauguration of the pope from the glorious land in the same year that the final president is also inaugurated represents the final warning of the abomination of desolation standing where it ought not, just before the battle of Panium. The battle of Panium leads directly into the Sunday law and the battle of Actium, which represented the third and final obstacle for pagan Rome, and then pagan Rome ruled supremely for 360 years in fulfillment of Daniel 11:24. At the Sunday law the sixth and seventh kingdoms are both conquered by Rome, and modern Rome then reigns for one symbolic hour, or forty-two symbolic months.

9/11 var varningen om Cestius som placerade sin myndighet på den heliga platsen där den inte borde vara, ty vid 9/11 ersatte romersk lag engelsk lag. I Pelosi-rättegångarna år 2021 förkastades klausulen om rättssäker process, och detta utgör ännu ett steg mot Titus belägring, vilken kulminerar i den snart kommande söndagslagen i Förenta staterna. Belägringen är en tidsperiod. 1888 talar om det inre protestantiska hornets uppror, och 9/11 talar om det yttre republikanska hornets uppror. Påvens installation från det härliga landet samma år som den siste presidenten också installeras representerar den slutliga varningen om förödelsens styggelse som står där den inte borde stå, alldeles före slaget vid Panium. Slaget vid Panium leder direkt in i söndagslagen och slaget vid Actium, som representerade det tredje och sista hindret för det hedniska Rom, och därefter härskade det hedniska Rom med högsta makt i 360 år som uppfyllelse av Daniel 11:24. Vid söndagslagen blir både det sjätte och det sjunde riket erövrade av Rom, och det moderna Rom regerar därefter under en symbolisk timme, eller fyrtiotvå symboliska månader.

In verse sixteen Pompey, who has just conquered pagan Rome’s first obstacles of Syria then conquers Jerusalem. Pompey takes down Rome’s first two obstacles and Augustus Caesar conquers the third at Actium. Modern Rome first conquers the king of the south in 1989 in fulfillment of verse forty, and as typified by verse ten. Then at the Sunday law modern Rome conquers its second and third obstacle with the United States and then the United Nations immediately agrees to give their kingdom to the papal power. Pagan Rome conquered two with Pompey and then one, and papal Rome conquered one in 1989, and then its next two in verse sixteen, which is where Pompey is marked with his second conquering.

I vers sexton erövrar Pompejus, som just har övervunnit det hedniska Roms första hinder i Syrien, därefter Jerusalem. Pompejus fäller Roms två första hinder, och Augustus Caesar erövrar det tredje vid Actium. Det moderna Rom erövrar först sydens kung år 1989 i uppfyllelse av vers fyrtio och såsom förebildat i vers tio. Sedan, vid söndagslagen, övervinner det moderna Rom sitt andra och tredje hinder genom Förenta staterna, och därefter går Förenta nationerna omedelbart med på att ge sitt rike åt den påvliga makten. Det hedniska Rom erövrade två genom Pompejus och därefter ett, och det påvliga Rom erövrade ett år 1989 och sedan sina nästa två i vers sexton, vilket är där Pompejus markeras med sin andra erövring.

Whether it was the third obstacle at Actium for pagan Rome, or when the third obstacle, represented by the Goths being driven out of the city of Rome in 538, when Rome overcomes the third obstacle it rules supremely.

Vare sig det var det tredje hindret vid Actium för det hedniska Rom, eller det tredje hindret, representerat av att goterna drevs ut ur staden Rom år 538, gäller att när Rom övervinner det tredje hindret, härskar det oinskränkt.

> Surely the Lord God will do nothing, but he revealeth his secret unto his servants the prophets. Amos 3:7.

> Ty Herren Gud gör ingenting utan att han uppenbarar sitt rådslut för sina tjänare profeterna. Amos 3:7.

The Lord will surely give the final manifestation of the warning sign that is represented as the abomination of desolation in the book of Daniel, before the desolation arrives. That warning sign is the open alliance in contrast with Reagan’s secret alliance being represented in 2025. The Lord will not bring punishment, without first giving warning, and Amos is very direct about what the secret revelation to His servants is, and who it is directed at.

Herren kommer förvisso att ge den slutliga manifestationen av varningstecknet som i Daniels bok framställs som förödelsens styggelse, innan förödelsen inträffar. Detta varningstecken är den öppna alliansen, i kontrast till Reagans hemliga allians, som representeras år 2025. Herren kommer inte att låta straffet komma utan att först ge en varning, och Amos är mycket tydlig beträffande vad den hemliga uppenbarelsen till Hans tjänare är och till vilka den är riktad.

> Hear this word that the Lord hath spoken against you, O children of Israel, against the whole family which I brought up from the land of Egypt, saying, You only have I known of all the families of the earth: therefore I will punish you for all your iniquities. Amos 3:1, 2.

> Hör detta ord som Herren har talat mot er, ni Israels barn, mot hela den släkt som jag förde upp ur Egyptens land, när han sade: Endast er har jag känt bland alla jordens släkter; därför skall jag straffa er för alla era missgärningar. Amos 3:1, 2.

Amos is addressing the last generation of God’s chosen covenant people who are to be punished, in alignment with the 25 men who bow to the sun in Ezekiel eight. Amos is presenting the Laodicean message, which is the third angel’s message during the blotting out of sin in the time of the judgment of the living. Amos’s warning is based upon a unification of two parties.

Amos vänder sig till den sista generationen av Guds utvalda förbundsfolk, som skall straffas, i överensstämmelse med de tjugofem männen som tillber solen i Hesekiel 8. Amos framlägger budskapet till Laodicea, vilket är den tredje ängelns budskap under syndens utplånande i den levandes doms tid. Amos varning grundar sig på en förening av två parter.

> Can two walk together, except they be agreed? Will a lion roar in the forest, when he hath no prey? will a young lion cry out of his den, if he have taken nothing? Can a bird fall in a snare upon the earth, where no gin is for him? shall one take up a snare from the earth, and have taken nothing at all? Shall a trumpet be blown in the city, and the people not be afraid? shall there be evil in a city, and the Lord hath not done it? Amos 3:3–6.

> Kan två vandra tillsammans, om de inte är överens? Ryter ett lejon i skogen, när det inte har något rov? Ger ett ungt lejon ljud från sitt ide, om det inte har fångat något? Kan en fågel falla i en snara på marken, där ingen fälla är lagd för den? Tar man upp en snara från marken, utan att den alls har fångat något? Blåses en trumpet i staden, utan att folket blir förskräckt? Sker det en olycka i en stad, utan att Herren har gjort det? Amos 3:3–6.

The warning of two walking together as one, is set within the context of a snare catching a bird from the earth. Birds are symbols of religious bodies, and the papacy is a cage of every unclean and hateful bird in Revelation.

Varningen om två som vandrar tillsammans såsom en, är given i sammanhanget av en snara som fångar en fågel från jorden. Fåglar är symboler för religiösa samfund, och påvedömet är i Uppenbarelseboken en bur av varje oren och avskyvärd fågel.

> And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. For all nations have drunk of the wine of the wrath of her fornication, and the kings of the earth have committed fornication with her, and the merchants of the earth are waxed rich through the abundance of her delicacies. Revelation 18:2, 3.

> Och han ropade mäktigt med stark röst och sade: Fallet, fallet är det stora Babylon, och det har blivit en boning för onda andar och ett tillhåll för alla slags orena andar och ett fängelse för alla slags orena och avskyvärda fåglar. Ty alla folk har druckit av hennes otukts vredes vin, och jordens kungar har bedrivit otukt med henne, och jordens köpmän har blivit rika genom överflödet av hennes yppighet. Uppenbarelseboken 18:2, 3.

A bird in a cage is a captured bird, and when a nation commits fornication with the whore of Rome it becomes a captured bird, and the bird that is lifted up above all the other prophetic birds is the power whose threefold house is built, is established at the Sunday law, in her place, which is Shinar, which is Babylon. It is the bird that received a deadly wound in 1798, or as Zechariah states, had a lead cover placed over its basket, but was thereafter lifted up by the birds of spiritualism and apostate Protestantism.

En fågel i en bur är en fångad fågel, och när en nation begår otukt med Roms sköka blir den en fångad fågel, och den fågel som lyfts upp över alla de andra profetiska fåglarna är den makt vars trefaldiga hus byggs, upprättas vid söndagslagen, på hennes plats, som är Sinear, som är Babylon. Det är den fågel som mottog ett dödligt sår år 1798, eller som Sakarja uttrycker det, fick ett blylock lagt över sin korg, men som därefter lyftes upp av spiritualismens och den avfälliga protestantismens fåglar.

> Then the angel that talked with me went forth, and said unto me, Lift up now thine eyes, and see what is this that goeth forth. And I said, What is it? And he said, This is an ephah that goeth forth. He said moreover, This is their resemblance through all the earth. And, behold, there was lifted up a talent of lead: and this is a woman that sitteth in the midst of the ephah. And he said, This is wickedness. And he cast it into the midst of the ephah; and he cast the weight of lead upon the mouth thereof. Then lifted I up mine eyes, and looked, and, behold, there came out two women, and the wind was in their wings; for they had wings like the wings of a stork: and they lifted up the ephah between the earth and the heaven. Then said I to the angel that talked with me, Whither do these bear the ephah? And he said unto me, To build it an house in the land of Shinar: and it shall be established, and set there upon her own base. Zechariah 5:5–11.

> Därefter gick ängeln som talade med mig fram och sade till mig: Lyft nu upp dina ögon och se vad detta är som går fram. Och jag sade: Vad är det? Och han sade: Detta är en efa som går fram. Han sade vidare: Detta är deras gestalt över hela jorden. Och se, ett blystycke lyftes upp; och detta är en kvinna som sitter mitt i efan. Och han sade: Detta är ogudaktigheten. Och han kastade henne mitt i efan, och blyvikten kastade han över dess öppning. Sedan lyfte jag upp mina ögon och såg, och se, två kvinnor kom fram, och vinden var i deras vingar; ty de hade vingar såsom storkens vingar, och de lyfte upp efan mellan jorden och himmelen. Då sade jag till ängeln som talade med mig: Vart för dessa efan? Och han sade till mig: För att bygga henne ett hus i Sinears land; och det skall bli upprättat, och där skall hon ställas på sin egen plats. Sakarja 5:5–11.

Amos’s snare catches the bird from the earth, for it represents the alliance that precedes the soon-coming Sunday law where the earth-bird is captured, and according to Amos the alliance is a rebuke to Laodicean Seventh-day Adventism, for there will be a warning trumpet blown in the city, which they will refuse to hear.

Amos fälla fångar fågeln från jorden, ty den representerar den allians som föregår den snart kommande söndagslagen, där jordens fågel blir fångad, och enligt Amos är alliansen en tillrättavisning av det laodiceiska sjundedagsadventistiska samfundet, ty en varningstrumpet skall blåsas i staden, men den kommer de att vägra höra.

> Shall a trumpet be blown in the city, and the people not be afraid? shall there be evil in a city, and the Lord hath not done it? Surely the Lord God will do nothing, but he revealeth his secret unto his servants the prophets. The lion hath roared, who will not fear? the Lord God hath spoken, who can but prophesy? Amos 3:6–8.

> Skall man blåsa i horn i en stad utan att folket förskräcks? Kan olycka drabba en stad utan att Herren har sänt den? Ty Herren Gud gör ingenting utan att han uppenbarar sitt rådslut för sina tjänare, profeterna. Lejonet har rytt; vem skulle inte frukta? Herren Gud har talat; vem kan annat än profetera? Amos 3:6–8.

The Lion who roars is the Lion of the tribe of Judah, who represents Christ when He seals and unseals His prophetic Word. The open alliance of 2025 is the siege of Cestius and the symbol of the robbers of God’s people is established when you see two walking together that should never co-exist. Rome allied and aligned with Protestants is an oxymoron, for to be a Protestant means to protest against Rome.

Lejonet som ryter är Lejonet av Juda stam, som representerar Kristus när Han beseglar och öppnar sitt profetiska Ord. Den öppna alliansen år 2025 är Cestius belägring, och symbolen för rövarna bland Guds folk blir upprättad när ni ser två gå tillsammans som aldrig borde samexistera. Rom allierat och samordnat med protestanter är en självmotsägelse, ty att vara protestant innebär att protestera mot Rom.

We will continue these things in the next article.

Vi kommer att fortsätta med dessa ting i nästa artikel.

## Too Late to Escape the Snare

För sent att undfly snaran

> “And let it be remembered, it is the boast of Rome that she never changes. The principles of Gregory VII and Innocent III are still the principles of the Roman Catholic Church. And had she but the power, she would put them in practice with as much vigor now as in past centuries. Protestants little know what they are doing when they propose to accept the aid of Rome in the work of Sunday exaltation. While they are bent upon the accomplishment of their purpose, Rome is aiming to re-establish her power, to recover her lost supremacy. Let the principle once be established in the United States that the church may employ or control the power of the state; that religious observances may be enforced by secular laws; in short, that the authority of church and state is to dominate the conscience, and the triumph of Rome in this country is assured.

> "Och låt det ihågkommas: det är Roms stolthet att hon aldrig förändras. Gregorius VII:s och Innocentius III:s principer är fortfarande den romersk-katolska kyrkans principer. Och om hon endast hade makten, skulle hon omsätta dem i praktiken nu med lika stor kraft som under gångna århundraden. Protestanter vet föga vad de gör när de föreslår att ta emot Roms hjälp i arbetet med söndagens upphöjelse. Medan de är inriktade på att fullfölja sitt syfte, strävar Rom efter att återupprätta sin makt, att återvinna sitt förlorade herravälde. Om principen väl en gång fastslås i Förenta staterna att kyrkan får använda eller behärska statens makt; att religiösa iakttagelser får framtvingas genom världsliga lagar; kort sagt, att kyrkans och statens myndighet skall härska över samvetet, då är Roms triumf i detta land säkerställd."

> “God’s word has given warning of the impending danger; let this be unheeded, and the Protestant world will learn what the purposes of Rome really are, only when it is too late to escape the snare. She is silently growing into power. Her doctrines are exerting their influence in legislative halls, in the churches, and in the hearts of men. She is piling up her lofty and massive structures in the secret recesses of which her former persecutions will be repeated. Stealthily and unsuspectedly she is strengthening her forces to further her own ends when the time shall come for her to strike. All that she desires is vantage ground, and this is already being given her. We shall soon see and shall feel what the purpose of the Roman element is. Whoever shall believe and obey the word of God will thereby incur reproach and persecution.” The Great Controversy, 581.

> ”Guds ord har varnat för den annalkande faran; om denna varning lämnas utan avseende, kommer den protestantiska världen att få lära vad Roms avsikter verkligen är först när det är för sent att undkomma snaran. Hon växer i det tysta till makt. Hennes läror utövar sitt inflytande i de lagstiftande salarna, i kyrkorna och i människors hjärtan. Hon reser sina höga och väldiga byggnadsverk, i vilkas hemliga gömslen hennes tidigare förföljelser kommer att upprepas. Smygande och omärkt stärker hon sina krafter för att främja sina egna syften när tiden kommer för henne att slå till. Allt hon önskar är en gynnsam position, och denna ges henne redan. Vi kommer snart att få se och känna vad avsikten hos det romerska elementet är. Den som tror och lyder Guds ord kommer därigenom att ådra sig smälek och förföljelse.” The Great Controversy, 581.

> “There is a world lying in wickedness, in deception, and delusion, in the very shadow of death,—asleep, asleep. Who are feeling travail of soul to awaken them? What voice can reach them? My mind is carried to the future when the signal will be given, ‘Behold the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him.’ But some will have delayed to obtain the oil for replenishing their lamps, and too late they will find that character, which is represented by the oil, is not transferable. That oil is the righteousness of Christ. It represents character, and character is not transferable. No man can secure it for another. Each must obtain for himself a character purified from every stain of sin.” Bible Echo, May 4, 1896.

> ”Det finns en värld som ligger i ondska, i bedrägeri och villfarelse, i själva dödsskuggan,—sovande, sovande. Vilka känner själavånda för att väcka dem? Vilken röst kan nå dem? Mina tankar förs till framtiden, då signalen skall ges: ’Se, brudgummen kommer; gå ut för att möta honom.’ Men somliga kommer att ha dröjt med att skaffa oljan för att fylla på sina lampor, och alltför sent kommer de att upptäcka att karaktären, som representeras av oljan, inte kan överföras. Den oljan är Kristi rättfärdighet. Den representerar karaktären, och karaktären kan inte överföras. Ingen människa kan skaffa den åt en annan. Var och en måste själv vinna sig en karaktär renad från varje syndafläck.” Bible Echo, 4 maj 1896.

> “As I viewed poor souls dying for want of the present truth, and some who professed to believe the truth were letting them die by withholding the necessary means to carry forward the work of God, the sight was too painful, and I begged of the angel to remove it from me. I saw that when the cause of God called for some of their property, like the young man who came to Jesus (Matthew 19:16–22) they went away sorrowful, and that soon the overflowing scourge would pass over and sweep their possessions all away, and then it would be too late to sacrifice earthly goods, and lay up a treasure in heaven.” Early Writings, 49.

> ”När jag såg arma själar dö av brist på den närvarande sanningen, och några som bekände sig tro sanningen lät dem dö genom att undanhålla de nödvändiga medlen för att föra Guds verk framåt, var synen alltför smärtsam, och jag bad ängeln att ta bort den från mig. Jag såg att när Guds sak krävde något av deras egendom, gick de, likt den unge mannen som kom till Jesus (Matteus 19:16–22), bedrövade bort, och att den överväldigande hemsökelsen snart skulle gå fram och rycka bort alla deras ägodelar, och då skulle det vara för sent att offra jordiska ägodelar och samla sig en skatt i himlen.” Early Writings, 49.

> “Judas saw that his entreaties were in vain, and he rushed from the hall exclaiming, It is too late! It is too late! He felt that he could not live to see Jesus crucified, and in despair went out and hanged himself.” The Desire of Ages, 722.

> ”Judas såg att hans böner var förgäves, och han rusade ut ur salen och utropade: Det är för sent! Det är för sent! Han kände att han inte kunde leva för att se Jesus korsfästas, och i förtvivlan gick han bort och hängde sig.” The Desire of Ages, 722.

Back to Articles