Article

# The Revelation of Jesus Christ - Number Four

Uppenbarelsen om Jesus Kristus – Nummer fyra

Isaiah Forty

Jesaja fyrtio

Author

Jeff Pippenger

Published

October 23, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The message of the Revelation of Jesus Christ that is being unsealed includes the identification of the Hebrew word translated as “truth,” which among other things, represents Christ’s character as the Alpha and Omega. The beginning of a thing representing the end of a thing pervades the entire Bible, and Christ’s character is manifested in the Bible, for He is the Word. Alpha and Omega is the element of Christ’s character that He himself identifies, as the proof that He is God.

Budskapet i Jesu Kristi uppenbarelse som håller på att avförseglas innefattar identifieringen av det hebreiska ord som översätts med ”sanning”, vilket bland annat representerar Kristi karaktär som Alfa och Omega. Att början på något representerar slutet på något genomsyrar hela Bibeln, och Kristi karaktär uppenbaras i Bibeln, ty han är Ordet. Alfa och Omega är det inslag i Kristi karaktär som han själv identifierar som beviset på att han är Gud.

Isaiah chapter forty marks the beginning of a prophetic narrative that continues until the end of the book of Isaiah in chapter sixty-six. It starts by identifying the comforter that is sent, which Christ promises to the disciples to comfort them from his departure, but the coming of the Comforter finds its perfect fulfillment, as all prophecies do, in the last days. Isaiah’s and Jesus’ identification of the arrival of the Comforter points to the disappointment of the movement of the one hundred and forty-four thousand, that occurred on July 18, 2020.

Jesaja kapitel fyrtio markerar början på en profetisk framställning som fortsätter till slutet av Jesajas bok i kapitel sextiosex. Den inleds med att identifiera den Tröstare som sänds, vilken Kristus lovar lärjungarna för att trösta dem vid hans bortgång, men Tröstarens ankomst finner sin fullkomliga uppfyllelse, såsom alla profetior gör, i de sista dagarna. Jesajas och Jesu identifiering av Tröstarens ankomst pekar på besvikelsen i de etthundrafyrtiofyra tusendens rörelse, som inträffade den 18 juli 2020.

> Nevertheless I tell you the truth; It is expedient for you that I go away: for if I go not away, the Comforter will not come unto you; but if I depart, I will send him unto you. And when he is come, he will reprove the world of sin, and of righteousness, and of judgment. John 16:7, 8.

> Men jag säger er sanningen: Det är för ert bästa att jag går bort; ty om jag inte går bort, skall Hjälparen inte komma till er; men när jag går bort, skall jag sända honom till er. Och när han kommer, skall han överbevisa världen om synd och om rättfärdighet och om dom. Johannes 16:7, 8.

The words “sin, righteousness, and judgment” are what the Comforter will use to “reprove” the world. The word translated as “reprove,” includes the meaning to convince. The three steps of “sin, righteousness and judgment” represent the Hebrew word that is translated as “truth.” That word was created from the first, thirteenth and last letters of the Hebrew alphabet, and that word represents that the Creator of all things, is the first and the last, the Alpha and Omega. When the Comforter comes to the disappointed one hundred and forty-four thousand, He will convince them, and then the world, that God is the Alpha and Omega.

Ordene ”synd, rättfärdighet och dom” är det som Hjälparen kommer att använda för att ”överbevisa” världen. Det ord som översatts med ”överbevisa” inbegriper betydelsen att övertyga. De tre stegen ”synd, rättfärdighet och dom” motsvarar det hebreiska ord som översatts med ”sanning”. Det ordet bildades av den hebreiska alfabetets första, trettonde och sista bokstav, och det ordet uttrycker att alltings Skapare är den förste och den siste, Alfa och Omega. När Hjälparen kommer till de besvikna etthundrafyrtiofyra tusen, kommer Han att övertyga dem, och därefter världen, om att Gud är Alfa och Omega.

> Comfort ye, comfort ye my people, saith your God. Speak ye comfortably to Jerusalem, and cry unto her, that her warfare is accomplished, that her iniquity is pardoned: for she hath received of the Lord’s hand double for all her sins. The voice of him that crieth in the wilderness, Prepare ye the way of the Lord, make straight in the desert a highway for our God. Every valley shall be exalted, and every mountain and hill shall be made low: and the crooked shall be made straight, and the rough places plain: And the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together: for the mouth of the Lord hath spoken it. Isaiah 40:1–5.

> Trösten, trösten mitt folk, säger er Gud. Tala tröstande till Jerusalem och ropa till henne, att hennes vedermöda är fullbordad, att hennes missgärning är försonad; ty av Herrens hand har hon fått dubbelt igen för alla sina synder. En röst ropar i öknen: Bered Herrens väg, gör i ödemarken en banad väg för vår Gud. Varje dal skall höjas, och varje berg och höjd sänkas; det som är krokigt skall rätas, och ojämnheterna jämnas till slätt mark. Och Herrens härlighet skall uppenbaras, och allt kött skall tillsammans se den; ty Herrens mun har talat. Jesaja 40:1–5.

The passage is identifying the work of the final Elijah messenger that was typified by William Miller, who had been typified by John the Baptist, who had been typified by Elijah, and who had been identified by Malachi as the messenger that prepares the way for the messenger of the covenant. In the final Elijah movement, when the Lord sends the comforter to strengthen those who have been disappointed and are waiting for the Lord during a tarrying time, the “glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together.” The “glory” of the Lord is His character, and the Revelation of Jesus Christ is an unsealing of the element of His character that is represented as Alpha and Omega. After the introduction of the first five verses, the “voice of him that crieth in the wilderness,” asks God “What shall I cry?”

Passagen identifierar verket hos den siste Elia-budbäraren, vilket förebildades av William Miller, som hade förebildats av Johannes Döparen, som hade förebildats av Elia, och som av Malaki hade identifierats som den budbärare som bereder vägen för förbundets budbärare. I den slutliga Elia-rörelsen, när Herren sänder Hjälparen för att styrka dem som har blivit besvikna och väntar på Herren under en dröjsmålstid, skall ”Herrens härlighet uppenbaras, och allt kött skall tillsammans se den”. Herrens ”härlighet” är Hans karaktär, och Jesu Kristi uppenbarelse är ett avtäckande av det inslag i Hans karaktär som framställs som Alfa och Omega. Efter inledningen i de fem första verserna frågar ”rösten av en som ropar i öknen” Gud: ”Vad skall jag ropa?”

> The voice said, Cry. And he said, What shall I cry? All flesh is grass, and all the goodliness thereof is as the flower of the field: The grass withereth, the flower fadeth: because the spirit of the Lord bloweth upon it: surely the people is grass. The grass withereth, the flower fadeth: but the word of our God shall stand for ever. Isaiah 40:6–8.

> Rösten sade: Förkunna. Och han sade: Vad skall jag förkunna? Allt kött är gräs, och all dess härlighet är såsom markens blomma. Gräset torkar bort, blomman vissnar, när Herrens andedräkt blåser på det. Ja, folket är gräs. Gräset torkar bort, blomman vissnar, men vår Guds ord förblir för evigt. Jesaja 40:6–8.

The message of Christ’s character that is represented as Alpha and Omega is placed within the symbolism of Islam. In Ezekiel thirty-seven the valley of dead bones is first brought together, and then brought to life by the prophetic message of the four winds.

Budskapet om Kristi karaktär, som framställs som Alfa och Omega, placeras inom islams symbolik. I Hesekiel trettiosju förs dalen med de döda benen först samman, och därefter väcks den till liv genom de fyra vindarnas profetiska budskap.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> ”Änglar håller tillbaka de fyra vindarna, framställda som en rasande häst som söker slita sig lös och rusa fram över hela jordens yta, med förödelse och död i sitt spår.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> ”Skall vi sova på själva gränsen till den eviga världen? Skall vi vara slöa och kalla och döda? O, att vi i våra församlingar måtte få Guds Ande och andedräkt inandad i Hans folk, så att de måtte stå upp på sina fötter och leva. Vi behöver inse att vägen är smal och porten trång. Men när vi går in genom den trånga porten, är dess vidd utan gräns.” Manuscript Releases, volym 20, 217.

The angry horse of Bible prophecy is Islam. The angry horse is being held back from doing his work of destruction, as represented by the holding of the four winds by four angels in Revelation seven. They are restrained until the one hundred and forty-four thousand are sealed.

Den vredgade hästen i Bibelns profetior är islam. Den vredgade hästen hålls tillbaka från att utföra sitt förstörelseverk, vilket framställs genom att de fyra vindarna hålls tillbaka av fyra änglar i Uppenbarelseboken sju. De hålls tillbaka till dess att de etthundrafyrtiofyra tusen har blivit beseglade.

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> Och därefter såg jag fyra änglar stå vid jordens fyra hörn och hålla tillbaka jordens fyra vindar, för att ingen vind skulle blåsa över jorden eller över havet eller mot något träd. Och jag såg en annan ängel stiga upp från öster med den levande Gudens sigill, och han ropade med hög röst till de fyra änglar åt vilka det var givet att skada jorden och havet och sade: Skada inte jorden, inte heller havet eller träden, förrän vi har satt sigill på vår Guds tjänare på deras pannor. Uppenbarelseboken 7:1–3.

The four winds being held, represents the restraining of Islam until the sealing of God’s people is accomplished. Islam is represented in Revelation as the last three of the seven trumpets, and also as the three woes.

De fyra vindarna som hålls tillbaka representerar återhållandet av islam till dess att beseglingen av Guds folk är fullbordad. Islam framställs i Uppenbarelseboken som de tre sista av de sju basunerna, och även som de tre veen.

> And I beheld, and heard an angel flying through the midst of heaven, saying with a loud voice, Woe, woe, woe, to the inhabiters of the earth by reason of the other voices of the trumpet of the three angels, which are yet to sound! Revelation 8:13.

> Och jag såg, och jag hörde en ängel flyga mitt på himlen och säga med hög röst: Ve, ve, ve över jordens invånare för de övriga basunrösterna från de tre änglar som ännu skall blåsa! Uppenbarelseboken 8:13.

After introducing the three woe trumpets, John identifies the characteristics of Islam in chapter nine. In verse four of chapter nine a command is given to Islam, that was fulfilled in the history of Abubekr, the first leader after Mohammed.

Efter att ha introducerat de tre veropets trumpeter identifierar Johannes islams kännetecken i kapitel nio. I vers fyra i kapitel nio ges ett befallande ord till islam, vilket uppfylldes i Abubekrs historia, den förste ledaren efter Mohammed.

> And it was commanded them that they should not hurt the grass of the earth, neither any green thing, neither any tree; but only those men which have not the seal of God in their foreheads. Revelation 9:4.

> Och det blev dem befallt att inte skada jordens gräs, inte heller något grönt eller något träd, utan endast de människor som inte har Guds sigill på sina pannor. Uppenbarelseboken 9:4.

Uriah Smith, identified the relation of Abubekr to verse four.

Uriah Smith identifierade Abubekrs förhållande till vers fyra.

> “After the death of Mohammed, he was succeeded in the command by Abubekr, A.D. 632, who, as soon as he had fairly established his authority and government, dispatched a circular letter to the Arabian tribes, from which the following is an extract:

> ”Efter Muhammeds död efterträddes han i ledarskapet av Abu Bakr år 632 e.Kr.; så snart han väl hade befäst sin auktoritet och sitt styre, utsände han ett rundbrev till de arabiska stammarna, ur vilket följande är ett utdrag:

> “‘When you fight the battles of the Lord, acquit yourselves like men, without turning your backs; but let not your victory be stained with the blood of women and children. Destroy no palm-trees, nor burn any fields of corn. Cut down no fruit-trees, nor do any mischief to cattle, only such as you kill to eat. When you make any covenant or article, stand to it, and be as good as your word. And as you go, you will find some religious persons who live retired in monasteries, and propose to themselves to serve God that way; let them alone, and neither kill them nor destroy their monasteries. And you will find another sort of people that belong to the synagogue of Satan, who have shaven crowns; be sure you cleave their skulls, and give them no quarter till they either turn Mohammedans or pay tribute.’” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 500.

> ”När ni utkämpar Herrens strider, så uppför er som män, utan att vända ryggen till; men låt inte er seger fläckas av kvinnors och barns blod. Förstör inga palmer och bränn inga sädesfält. Hugg inte ner några fruktträd och gör ingen skada på boskap, utom sådan som ni dödar för att äta. Och när ni ingår något förbund eller någon överenskommelse, så håll det och var era ord trogna. Och där ni drar fram kommer ni att finna några religiösa personer som lever avskilda i kloster och har föresatt sig att tjäna Gud på det sättet; låt dem vara och varken döda dem eller förstöra deras kloster. Och ni kommer att finna ett annat slags människor som hör till Satans synagoga och som har rakade hjässor; se då till att ni klyver deras skallar och inte ger dem någon pardon, förrän de antingen blir muhammedaner eller betalar tribut.’” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 500.

Uriah Smith goes on to identify two classes of men, who were to be distinguished by the Islamic warriors that Abubekr sent to bring war against Rome. One class he identifies as Catholic monks, who worshipped on Sunday; and the other class were those who worshipped on the seventh-day. Islam was only to attack the worshippers of the sun. More important to our considerations is that men, whether Sunday keepers or Sabbath keepers, are symbolically represented as grass, green things and trees. The four winds in chapter seven were restrained from blowing upon the grass until the Sabbath keepers were sealed.

Uriah Smith fortsätter med att identifiera två klasser av män, vilka skulle urskiljas av de islamiska krigare som Abubekr sände för att föra krig mot Rom. Den ena klassen identifierar han som katolska munkar, som tillbad på söndagen; och den andra klassen var de som tillbad på sjundedagen. Islam skulle endast angripa soldyrkarna. Ännu viktigare för våra överväganden är att människor, vare sig söndagshållare eller sabbatshållare, symboliskt framställs som gräs, gröna växter och träd. De fyra vindarna i kapitel sju hölls tillbaka så att de inte blåste över gräset förrän sabbatshållarna hade blivit förseglade.

The messenger of the movement of the one hundred and forty-four thousand asks God, “What shall I cry?” He was told that his message was to be that the Word of God stands fast forever, and that message was to be placed within the context of the wind that blows upon the grass. When the Comforter is sent to the one hundred and forty-four thousand who have been disappointed over a failed prediction of Islam, and who thereafter recognize they are in the tarrying time of the parable of the ten virgins, they are then informed by the Comforter that the message they are to present, is the message of Islam’s role in Bible prophecy. The arrival of the Comforter, in the history of the tarrying time, causes them to stand.

Budbäraren för de etthundrafyrtiofyra tusendens rörelse frågar Gud: ”Vad skall jag ropa?” Han fick veta att hans budskap skulle vara att Guds ord står fast för evigt, och detta budskap skulle placeras inom ramen för vinden som blåser över gräset. När Hjälparen sänds till de etthundrafyrtiofyra tusen, som har blivit besvikna över en misslyckad förutsägelse om islam, och som därefter inser att de befinner sig i dröjsmålstiden i liknelsen om de tio jungfrurna, blir de då av Hjälparen underrättade om att det budskap de skall frambära är budskapet om islams roll i Bibelns profetia. Hjälparens ankomst, i dröjsmålstidens historia, får dem att stå.

> And he said unto me, Son of man, stand upon thy feet, and I will speak unto thee. And the spirit entered into me when he spake unto me, and set me upon my feet, that I heard him that spake unto me. Ezekiel 2:1, 2.

> Och han sade till mig: Människobarn, stå upp på dina fötter, så skall jag tala till dig. Och anden kom in i mig när han talade till mig och ställde mig upp på mina fötter, så att jag hörde honom som talade till mig. Hesekiel 2:1, 2.

They stand when they are resurrected.

De står upp när de uppväcks.

> And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. Revelation 11:9–11.

> Och människor av folken och stammarna och tungomålen och nationerna skall se deras döda kroppar i tre och en halv dag och inte tillåta att deras döda kroppar läggs i gravar. Och de som bor på jorden skall glädja sig över dem och fröjda sig och sända gåvor till varandra, eftersom dessa två profeter plågade dem som bodde på jorden. Och efter tre och en halv dag kom livets Ande från Gud in i dem, och de stod på sina fötter; och stor fruktan föll över dem som såg dem. Uppenbarelseboken 11:9–11.

The two steps of standing, and then being lifted up as the ensign is also represented by Ezekiel in chapter thirty-seven. Ezekiel’s first step, brings together the body parts of the dead dry bones which are in the valley of disappointment. Ezekiel’s second step, is the message of the four winds, which is the sealing message, which is the message of Islam.

De två stegen att först stå upp och därefter lyftas upp såsom baneret framställs också av Hesekiel i kapitel trettiosju. Hesekiels första steg för samman kroppsdelarna av de döda, torra benen som finns i besvikelsens dal. Hesekiels andra steg är budskapet om de fyra vindarna, vilket är förseglingsbudskapet, vilket är Islams budskap.

> And he said unto me, Son of man, can these bones live? And I answered, O Lord God, thou knowest. Again he said unto me, Prophesy upon these bones, and say unto them, O ye dry bones, hear the word of the Lord. Thus saith the Lord God unto these bones; Behold, I will cause breath to enter into you, and ye shall live: And I will lay sinews upon you, and will bring up flesh upon you, and cover you with skin, and put breath in you, and ye shall live; and ye shall know that I am the Lord. So I prophesied as I was commanded: and as I prophesied, there was a noise, and behold a shaking, and the bones came together, bone to his bone. And when I beheld, lo, the sinews and the flesh came up upon them, and the skin covered them above: but there was no breath in them. Then said he unto me, Prophesy unto the wind, prophesy, son of man, and say to the wind, Thus saith the Lord God; Come from the four winds, O breath, and breathe upon these slain, that they may live. So I prophesied as he commanded me, and the breath came into them, and they lived, and stood up upon their feet, an exceeding great army. Ezekiel 37:3–10.

> Och han sade till mig: Du människobarn, kan dessa ben få liv? Jag svarade: O Herre Gud, du vet det. Och han sade till mig igen: Profetera över dessa ben och säg till dem: Ni förtorkade ben, hör Herrens ord. Så säger Herren Gud till dessa ben: Se, jag skall låta ande komma in i er, så att ni får liv. Och jag skall fästa senor på er och låta kött växa på er och övertäcka er med hud och ge er ande, så att ni får liv; och ni skall inse att jag är Herren. Då profeterade jag såsom jag hade blivit befalld. Och medan jag profeterade hördes ett dån, och se, en skakning uppstod, och benen fogade sig samman, det ena benet till det andra. Och när jag såg, se, då kom senor och kött på dem, och huden övertäckte dem; men det fanns ingen ande i dem. Då sade han till mig: Profetera till vinden, profetera, du människobarn, och säg till vinden: Så säger Herren Gud: Kom från de fyra vindarna, du ande, och blås på dessa slagna, så att de får liv. Då profeterade jag såsom han hade befallt mig, och anden kom in i dem, och de fick liv och reste sig upp på sina fötter, en mycket stor här. Hesekiel 37:3–10.

In the passage of Isaiah, which we are currently considering, when the Comforter arrives, they stand on their feet, then they are lifted up into a high mountain as an ensign and proclaim the “good tidings” which is the latter rain, the third angel’s message.

I det avsnitt hos Jesaja som vi för närvarande betraktar, när Hjälparen kommer, står de upp på sina fötter; därefter lyfts de upp på ett högt berg såsom ett baner och förkunnar de ”glada budskapen”, vilket är det sena regnet, den tredje ängelns budskap.

> O Zion, that bringest good tidings, get thee up into the high mountain; O Jerusalem, that bringest good tidings, lift up thy voice with strength; lift it up, be not afraid; say unto the cities of Judah, Behold your God! Behold, the Lord God will come with strong hand, and his arm shall rule for him: behold, his reward is with him, and his work before him. He shall feed his flock like a shepherd: he shall gather the lambs with his arm, and carry them in his bosom, and shall gently lead those that are with young. Who hath measured the waters in the hollow of his hand, and meted out heaven with the span, and comprehended the dust of the earth in a measure, and weighed the mountains in scales, and the hills in a balance? Who hath directed the Spirit of the Lord, or being his counsellor hath taught him? With whom took he counsel, and who instructed him, and taught him in the path of judgment, and taught him knowledge, and showed to him the way of understanding? Behold, the nations are as a drop of a bucket, and are counted as the small dust of the balance: behold, he taketh up the isles as a very little thing. And Lebanon is not sufficient to burn, nor the beasts thereof sufficient for a burnt offering. All nations before him are as nothing; and they are counted to him less than nothing, and vanity. Isaiah 40:9–17.

> Du Sion, som bär fram glädjebud, stig upp på det höga berget; du Jerusalem, som bär fram glädjebud, höj din röst med kraft; höj den, frukta inte; säg till Juda städer: Se er Gud! Se, Herren Gud kommer med stark hand, och hans arm skall härska för honom; se, hans lön är med honom, och hans verk går framför honom. Han skall föda sin hjord såsom en herde: lammen skall han samla med sin arm och bära dem i sin famn, och dem som har ungar skall han varsamt leda. Vem har mätt vattnen i sin kupade hand och utmätt himlen med spannet, och fattat jordens stoft i ett mått, och vägt bergen på våg och höjderna på vikt? Vem har utforskat Herrens Ande, eller varit hans rådgivare och undervisat honom? Med vem rådgjorde han, och vem gav honom förstånd och lärde honom den rätta vägen, och lärde honom kunskap och visade honom förståndets väg? Se, folken är såsom en droppe ur ämbaren och räknas såsom ett grand på vågskålen; se, öarna lyfter han upp såsom vore de ett ringa stoftkorn. Och Libanon räcker inte till för bränsle, ej heller dess djur till brännoffer. Alla folk är såsom intet inför honom; de aktas av honom såsom mindre än intet och fåfänglighet. Jesaja 40:9–17.

Those that have come out of their graves are lifted up as an ensign, or as Isaiah identifies, they are taken to “a high mountain.” The high mountain is the ensign, and it represents those who were waiting for the Lord, during the tarrying time that is initiated by the first disappointment of July 18, 2020.

De som har kommit ut ur sina gravar upphöjs som ett baner, eller, såsom Jesaja uttrycker det, de förs upp på ”ett högt berg”. Det höga berget är baneret, och det representerar dem som väntade på Herren under dröjsmålstiden, vilken inleds genom den första besvikelsen den 18 juli 2020.

> One thousand shall flee at the rebuke of one; at the rebuke of five shall ye flee: till ye be left as a beacon upon the top of a mountain, and as an ensign on an hill. And therefore will the Lord wait, that he may be gracious unto you, and therefore will he be exalted, that he may have mercy upon you: for the Lord is a God of judgment: blessed are all they that wait for him. Isaiah 30:17, 18.

> Tusen skola fly för en endas tillrättavisning; för fems tillrättavisning skolen I fly, till dess I lämnas kvar såsom en signalstång på bergets topp och såsom ett baner på en kulle. Därför skall Herren dröja, för att han må vara er nådig, och därför skall han upphöjas, för att han må förbarma sig över er; ty Herren är en domens Gud: saliga äro alla de som vänta efter honom. Jesaja 30:17, 18.

In Revelation eleven the ensign is taken to heaven.

I Uppenbarelseboken elva tas baneret upp till himlen.

> And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. Revelation 11:12, 13.

> Och de hörde en stark röst från himlen som sade till dem: Kom hit upp. Och de steg upp till himlen i ett moln, och deras fiender såg dem. Och i samma stund blev det en stor jordbävning, och en tiondel av staden föll, och i jordbävningen dödades sju tusen människor; och de som blev kvar greps av skräck och gav ära åt himlens Gud. Uppenbarelseboken 11:12, 13.

Revelation eleven identifies that the two witnesses are lifted up to heaven, at the same hour as the earthquake. The earthquake that was fulfilled by the French Revolution in past history, typifies the overturning of the United States at the Sunday law. The ensign is therefore lifted up at the Sunday law, and the ensign then proclaims the “good tidings” to the entire world.

Uppenbarelseboken elva anger att de två vittnena lyfts upp till himlen i samma stund som jordbävningen. Den jordbävning som i den förgångna historien uppfylldes genom den franska revolutionen, är en förebild på Förenta staternas omstörtande vid söndagslagen. Baneret upplyfts därför vid söndagslagen, och baneret förkunnar sedan de ”glada budskapen” för hela världen.

> All ye inhabitants of the world, and dwellers on the earth, see ye, when he lifteth up an ensign on the mountains; and when he bloweth a trumpet, hear ye. Isaiah 18:3.

> Alla ni jordens invånare, ni som bor på jorden, se, när han reser ett baner på bergen; och när han stöter i basun, så hören. Jesaja 18:3.

The ensign will present the “good tidings” when the “trumpet” is blown. The final trumpet message of Revelation is the seventh trumpet, which is the third woe, which is Islam. Isaiah, John and Ezekiel are all speaking of the last days, and they never contradict one another.

Baneret skall frambära de ”glada budskapen” när ”basunen” ljuder. Det sista basunbudskapet i Uppenbarelseboken är den sjunde basunen, som är det tredje ve, vilket är islam. Jesaja, Johannes och Hesekiel talar alla om de sista dagarna, och de motsäger aldrig varandra.

The seal of God is placed upon God’s people at the Sunday law.

Guds sigill sätts på Guds folk vid söndagslagen.

> “Not one of us will ever receive the seal of God while our characters have one spot or stain upon them. It is left with us to remedy the defects in our characters, to cleanse the soul temple of every defilement. Then the latter rain will fall upon us as the early rain fell upon the disciples on the Day of Pentecost. . ..

> "Ingen av oss kommer någonsin att ta emot Guds sigill medan våra karaktärer har en enda fläck eller skamfläck på sig. Det åligger oss att avhjälpa bristerna i våra karaktärer, att rena själens tempel från all orenhet. Då kommer det sena regnet att falla över oss, såsom det tidiga regnet föll över lärjungarna på pingstdagen...."

> “What are you doing, brethren, in the great work of preparation? Those who are uniting with the world are receiving the worldly mold and preparing for the mark of the beast. Those who are distrustful of self, who are humbling themselves before God and purifying their souls by obeying the truth these are receiving the heavenly mold and preparing for the seal of God in their foreheads. When the decree goes forth and the stamp is impressed, their character will remain pure and spotless for eternity.” Testimonies, volume 5, 214–216.

> ”Vad gör ni, bröder, i det stora förberedelseverket? De som förenar sig med världen tar emot den världsliga formen och förbereder sig för vilddjurets märke. De som misstror sig själva, som ödmjukar sig inför Gud och renar sina själar genom att lyda sanningen, dessa tar emot den himmelska formen och förbereder sig för Guds sigill på sina pannor. När påbudet går ut och stämpeln anbringas, kommer deras karaktär att förbli ren och obefläckad i evighet.” Testimonies, band 5, 214–216.

Though the decree is impressed at the Sunday law, those that receive the seal will need to have a character prepared for the seal, before the Sunday law, for the Sunday law is the crisis that all the crises in God’s word point forward to. It is the “crisis”, or “cry”, at midnight in the parable of the ten virgins.

Även om förordningen stadfästs vid söndagslagen, måste de som tar emot sigillet ha en karaktär som är beredd för sigillet redan före söndagslagen, ty söndagslagen är den kris som alla kriser i Guds ord pekar fram emot. Den är den ”kris” eller det ”rop” vid midnatt i liknelsen om de tio jungfrurna.

> “Character is revealed by a crisis. When the earnest voice proclaimed at midnight, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ the sleeping virgins roused from their slumbers, and it was seen who had made preparation for the event. Both parties were taken unawares, but one was prepared for the emergency, and the other was found without preparation. Character is revealed by circumstances. Emergencies bring out the true metal of character. Some sudden and unlooked-for calamity, bereavement, or crisis, some unexpected sickness or anguish, something that brings the soul face to face with death, will bring out the true inwardness of the character. It will be made manifest whether or not there is any real faith in the promises of the word of God. It will be made manifest whether or not the soul is sustained by grace, whether there is oil in the vessel with the lamp.

> ”Karaktären uppenbaras i en kris. När den allvarliga rösten vid midnatt förkunnade: ’Se, brudgummen kommer; gå ut för att möta honom’, vaknade de sovande jungfrurna ur sin slummer, och det blev synligt vilka som hade gjort sig beredda för händelsen. Båda grupperna överraskades, men den ena var förberedd för nödläget, och den andra befanns vara oförberedd. Karaktären uppenbaras av omständigheterna. Krisartade situationer frambringar karaktärens verkliga halt. Någon plötslig och oförutsedd olycka, sorg eller kris, någon oväntad sjukdom eller ångest, något som för själen ansikte mot ansikte med döden, kommer att blottlägga karaktärens sanna innersta. Det kommer att göras uppenbart huruvida det finns någon verklig tro på Guds ords löften eller inte. Det kommer att göras uppenbart huruvida själen uppehålls av nåden, om det finns olja i kärlet med lampan.”

> “Testing times come to all. How do we conduct ourselves under the test and proving of God? Do our lamps go out? or do we still keep them burning? Are we prepared for every emergency by our connection with Him who is full of grace and truth? The five wise virgins could not impart their character to the five foolish virgins. Character must be formed by us as individuals.” Review and Herald, October 17, 1895.

> ”Prövningstider kommer över alla. Hur uppför vi oss under Guds prövning och rannsakan? Släcks våra lampor? eller håller vi dem fortfarande brinnande? Är vi beredda för varje nödläge genom vår förbindelse med Honom som är full av nåd och sanning? De fem visa jungfrurna kunde inte överföra sin karaktär till de fem oförståndiga jungfrurna. Karaktären måste formas av oss som enskilda individer.” Review and Herald, 17 oktober 1895.

The wise virgins needed the oil, before the cry was made, for when the midnight crisis arrives, it is too late to obtain the oil.

De visa jungfrurna behövde oljan innan ropet ljöd, ty när midnattskrisen inträffar är det för sent att skaffa oljan.

> “There is a spirit of desperation, of war and bloodshed, and that spirit will increase until the very close of time. Just as soon as the people of God are sealed in their foreheads,—it is not any seal or mark that can be seen, but a settling into the truth, both intellectually and spiritually, so they cannot be moved,—just as soon as God’s people are sealed and prepared for the shaking, it will come. Indeed, it has begun already; the judgments of God are now upon the land, to give us warning, that we may know what is coming.” Manuscript Releases, volume 1, 249.

> ”Det finns en anda av förtvivlan, av krig och blodsutgjutelse, och den anden kommer att tillta ända till tidens allra slut. Så snart Guds folk blir beseglade i sina pannor — det är inte något sigill eller märke som kan ses, utan ett stadfästande i sanningen, både intellektuellt och andligt, så att de inte kan rubbas — så snart Guds folk är beseglade och beredda för skakningen, kommer den. Ja, den har redan börjat; Guds domar är nu över landet för att varna oss, så att vi må veta vad som kommer.” Manuscript Releases, volym 1, 249.

The seal of God is a settling into the truth, both intellectually and spiritually. That seal cannot be seen, but the ensign will be seen, for it is the only way the world can be warned. Therefore, there is a time when the seal cannot be seen, that is followed by the Sunday law, where the seal must be seen.

Guds sigill är ett stadfästande i sanningen, både intellektuellt och andligt. Det sigillet kan inte ses, men baneret kommer att ses, ty det är det enda sätt på vilket världen kan varnas. Därför finns det en tid då sigillet inte kan ses, och den följs av söndagslagen, då sigillet måste ses.

> “The work of the Holy Spirit is to convince the world of sin, of righteousness and of judgment. The world can only be warned by seeing those who believe the truth sanctified through the truth, acting upon high and holy principles, showing in a high, elevated sense, the line of demarcation between those who keep the commandments of God, and those who trample them under their feet. The sanctification of the Spirit signalizes the difference between those who have the seal of God, and those who keep a spurious rest-day. When the test comes, it will be clearly shown what the mark of the beast is. It is the keeping of Sunday. Those who after having heard the truth, continue to regard this day as holy, bear the signature of the man of sin, who thought to change times and laws.” Bible Training School, December 1, 1903.

> ”Den helige Andes verk är att överbevisa världen om synd, om rättfärdighet och om dom. Världen kan endast varnas genom att se dem som tror sanningen helgade genom sanningen, handlande efter höga och heliga principer, och på ett högt och upphöjt sätt visa skiljelinjen mellan dem som håller Guds bud och dem som trampar dem under sina fötter. Andens helgelse utmärker skillnaden mellan dem som har Guds sigill och dem som håller en falsk vilodag. När prövningen kommer, skall det tydligt visas vad vilddjurets märke är. Det är söndagshelgandet. De som, efter att ha hört sanningen, fortsätter att betrakta denna dag som helig, bär syndens människas kännetecken, han som menade sig kunna förändra tider och lagar.” Bible Training School, 1 december 1903.

The seal that must be attained before the Sunday law is the full development of the character of Christ, and it is unseen, except by angels. The seal that is seen at the Sunday law are those who keep the Seventh-day Sabbath, for it is the seal, or sign of God’s people.

Det sigill som måste uppnås före söndagslagen är Kristi karaktärs fulla utveckling, och det är osynligt, utom för änglarna. Det sigill som blir synligt vid söndagslagen är de som håller sjundedagssabbaten, ty den är Guds folks sigill, eller tecken.

> Speak thou also unto the children of Israel, saying, Verily my sabbaths ye shall keep: for it is a sign between me and you throughout your generations; that ye may know that I am the Lord that doth sanctify you. Exodus 31:13.

> Tala också du till Israels barn och säg: Sannerligen, mina sabbater skall ni hålla; ty de är ett tecken mellan mig och er från släkte till släkte, för att ni må veta att jag är Herren, som helgar er. 2 Moseboken 31:13.

The sealing of the hundred and forty-four thousand began on July 18, 2020, and must be completed before the Sunday law.

Förseglingen av de hundrafyrtiofyra tusen började den 18 juli 2020 och måste fullbordas före söndagslagen.

> All ye inhabitants of the world, and dwellers on the earth, see ye, when he lifteth up an ensign on the mountains; and when he bloweth a trumpet, hear ye. Isaiah 18:3.

> Alla ni jordens invånare, ni som bor på jorden, se när han reser ett baner på bergen; och när han stöter i trumpet, hör. Jesaja 18:3.

The seven thunders that has now been unsealed, identifies that the history of the one hundred and forty-four thousand is the work of proclaiming a message that is placed within the context of the trumpet warning of the third woe. The trumpet of Islam in Bible prophecy is what is sounded by the ensign that is lifted up out of the grave.

De sju åskorna, som nu har öppnats, visar att de etthundrafyrtiofyra tusens historia är verket att förkunna ett budskap som är placerat inom ramen för basunvarningen i det tredje ve. Islams basun i Bibelns profetia är det som ljuder genom det baner som lyfts upp ur graven.

The four waymarks of every reform line, that align with the four waymarks of the history of 1840 to 1844, establish that each of the four steps of each reform line always possesses the same theme. The first waymark in the history of the one hundred and forty-four thousand, that was represented by 1840 through 1844 was the empowerment of the message on September 11, 2001. That waymark was Islam. The second waymark of the parallel history for the one hundred and forty-four thousand was the disappointment of July 18, 2020. That waymark was a prediction of Islam which had been corrupted by the application of time. The third waymark which marks the Midnight Cry is a correction of the failed prediction of Islam. The correction represents the rejection of the application of time. The fourth waymark is the Sunday law, where the ensign that is lifted up, blows the seventh trumpet, which is the third woe, which is Islam.

De fyra vägmärkena i varje reformlinje, som överensstämmer med de fyra vägmärkena i historien från 1840 till 1844, fastslår att vart och ett av de fyra stegen i varje reformlinje alltid bär samma tema. Det första vägmärket i de etthundrafyrtiofyratusens historia, vilket representerades av 1840 till 1844, var budskapets bemyndigande den 11 september 2001. Det vägmärket var islam. Det andra vägmärket i den parallella historien för de etthundrafyrtiofyratusen var besvikelsen den 18 juli 2020. Det vägmärket var en förutsägelse om islam som hade förvanskats genom tillämpningen av tid. Det tredje vägmärket, som utmärker midnattsropet, är en rättelse av den misslyckade förutsägelsen om islam. Rättelsen representerar förkastandet av tillämpningen av tid. Det fjärde vägmärket är söndagslagen, där det baner som upplyfts ljuder den sjunde basunen, vilket är det tredje ve, vilket är islam.

Isaiah chapter forty identifies the starting point for the next twenty-six chapters. That starting point is located in the book of Revelation chapter eleven, when the two prophets that tormented the people are brought back to life. The Comforter resurrects and brings them to the standing position, and thereafter they are lifted up to heaven. Isaiah identifies the Elijah messenger as the voice crying in the wilderness. That messenger then asks what his message is to be and he is told in prophetic symbolism, that the message of Islam is a trumpet warning which the ensign proclaims. Yet the only way that Islam can be presented as the trumpet of warning in the last days is by identifying Islam of the past. The beginning of Islam as understood by the Millerites, and as graphically illustrated on the two sacred charts of Habakkuk, must be employed to identify Islam of the third woe.

Jesaja kapitel fyrtio identifierar utgångspunkten för de följande tjugosex kapitlen. Denna utgångspunkt återfinns i Uppenbarelseboken kapitel elva, när de två profeter som plågade folket förs tillbaka till livet. Hjälparen uppväcker dem och ställer dem på deras fötter, och därefter lyfts de upp till himlen. Jesaja identifierar Elias budbärare som rösten som ropar i öknen. Denne budbärare frågar därefter vad hans budskap skall vara, och i profetisk symbolik får han veta att Islams budskap är en trumpetvarning som baneret förkunnar. Ändå är det enda sättet på vilket Islam kan framställas som varningens trumpet i de sista dagarna att identifiera det förflutnas Islam. Islams början, sådan den uppfattades av milleriterna och såsom den framställs grafiskt på Habackuks två heliga tavlor, måste användas för att identifiera den tredje ve-ropets Islam.

> I was in the Spirit on the Lord’s Day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet. Revelation 1:10.

> Jag kom i Anden på Herrens dag och hörde bakom mig en stark röst, såsom av en basun. Uppenbarelseboken 1:10.

John heard the voice of a trumpet behind him in the Revelation, and John represents the one hundred and forty-four thousand who hear a voice from the past. The voice behind John, that is representing the sound of a trumpet from the past, is the pioneer understanding that the trumpets were God’s judgments against Sunday worship. The first four trumpets were brought against pagan Rome in response to the first Sunday law passed by Constantine in the year 321. The fifth and sixth trumpet, which are the first and second woes, represent God’s judgments against papal Rome after it too passed a Sunday law at the Council of Orleans in the year 538. The third woe of Islam arrives when the Sunday law is passed in the United States. Then the ensign is lifted up and identifies the prophetic role of Islam, based upon the beginning role of Islam.

Johannes hörde i Uppenbarelseboken ljudet av en basun bakom sig, och Johannes representerar de etthundrafyrtiofyra tusen som hör en röst från det förflutna. Rösten bakom Johannes, som representerar ljudet av en basun från det förflutna, är pionjärförståelsen att basunerna var Guds domar mot söndagsdyrkan. De fyra första basunerna kom över det hedniska Rom som ett svar på den första söndagslag som Konstantin utfärdade år 321. Den femte och sjätte basunen, vilka är det första och det andra veropet, representerar Guds domar mot det påvliga Rom efter att även det antog en söndagslag vid kyrkomötet i Orléans år 538. Islams tredje ve kommer när söndagslagen antas i Förenta staterna. Då höjs baneret och identifierar Islams profetiska roll, grundad på Islams inledande roll.

The message proclaimed by the ensign can only be established when the message is placed within the context of Alpha and Omega. After this introduction in Isaiah chapter forty, the strongest and most direct biblical presentation of God as the Alpha and Omega is set forth over several consecutive chapters. Those chapters are Isaiah’s representation of the Revelation of Jesus Christ that “God gave unto” Jesus, “to show unto his servants things which must shortly come to pass; and he sent and signified it by his angel unto his servant John,” who wrote it “in a book, and” sent “it unto the seven churches.”

Det budskap som förkunnas genom fälttecknet kan endast bli fast grundat när budskapet placeras inom ramen för Alfa och Omega. Efter denna inledning i Jesaja kapitel fyrtio framläggs den starkaste och mest direkta bibliska framställningen av Gud som Alfa och Omega genom flera på varandra följande kapitel. Dessa kapitel utgör Jesajas framställning av Jesu Kristi uppenbarelse, som ”Gud gav åt” Jesus, ”för att visa sina tjänare vad som snart måste ske; och han sände den och gav den till känna genom sin ängel åt sin tjänare Johannes”, som skrev den ”i en bok och” sände ”den till de sju församlingarna.”

We will consider the following chapters of Isaiah in the next article.

Vi kommer att behandla följande kapitel i Jesaja i nästa artikel.

> Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein: for the time is at hand. Revelation 1:3.

> Salig är den som läser, och de som hör denna profetias ord och bevarar det som är skrivet däri; ty tiden är nära. Uppenbarelseboken 1:3.

Back to Articles