Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Sixty-Nine

Daniels bok – nummer etthundrasextionio

Unraveling the Prophetic Threads: Understanding the Symbolism of “Fortress” in Daniel

Att nysta upp de profetiska trådarna: att förstå symboliken i ”fästning” i Daniel

Author

Jeff Pippenger

Published

March 31, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Verse ten, of chapter eleven of Daniel, pulls together the internal and external message with the word “fortress.” The connection that it makes with Isaiah’s sixty-five year prophecy, identifies the “fortress” of the external prophecy as Russia, and the internal “fortress” of the temple which Christ raises during the same history. The external fortress, which is in verse thirty-one is identified as the “sanctuary of strength,” represents an earthly king or kingdom. The internal fortress, or the internal sanctuary of strength, is the temple which the Messenger of the Covenant raises in forty-six years.

Den tionde versen i det elfte kapitlet i Daniel sammanför det inre och det yttre budskapet genom ordet ”fästning”. Den koppling som där görs till Jesajas sextiofemåriga profetia identifierar den ”fästning” som hör till den yttre profetian som Ryssland, och den inre ”fästningen” som är det tempel vilket Kristus uppreser under samma historia. Den yttre fästningen, som återfinns i vers trettioett och identifieras som ”styrkans helgedom”, representerar en jordisk kung eller ett jordiskt rike. Den inre fästningen, eller den inre styrkans helgedom, är det tempel som Förbundets Budbärare uppreser på fyrtiosex år.

In the Most Holy Place of that temple (the citadel), God is seated in heavenly places.

I det templets allra heligaste (citadellet) sitter Gud på sin plats i himlen.

In the book of Daniel two Hebrew words are both translated as “sanctuary.” One is “miqdash,” and the other is “qodesh.” “Miqdash” can represent a pagan sanctuary, or God’s sanctuary, or even a stronghold. “Qodesh,” is only used to represent God’s sanctuary in the Bible. The “sanctuary” (miqdash) of strength (fortress), in verse thirty-one of Daniel chapter eleven, is translated as the “sanctuary of strength”, and the Hebrew word translated as sanctuary there is “miqdash” which represents the City of Rome, which is the symbol of Roman strength in the history of both pagan and papal Rome. Daniel employed the two Hebrew words in a very careful manner. In the verses which are the central pillar of Adventism, we find the word “sanctuary”.

I Daniels bok översätts två hebreiska ord båda med ”helgedom”. Det ena är ”miqdash”, och det andra är ”qodesh”. ”Miqdash” kan beteckna en hednisk helgedom, eller Guds helgedom, eller till och med ett fäste. ”Qodesh” används i Bibeln endast för att beteckna Guds helgedom. ”Helgedomen” (miqdash) av styrka (fästning) i vers trettioett i Daniel kapitel elva översätts som ”styrkans helgedom”, och det hebreiska ord som där översätts med helgedom är ”miqdash”, vilket representerar staden Rom, som är symbolen för den romerska styrkan i både det hedniska och det påvliga Roms historia. Daniel använde de två hebreiska orden på ett mycket omsorgsfullt sätt. I de verser som utgör adventismens centrala pelare finner vi ordet ”helgedom”.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Sedan hörde jag en helig tala, och en annan helig sade till den som talade: Hur länge varar synen om det dagliga offret och förödelsens överträdelse, som gör att både helgedomen och hären prisges till att förtrampas? Och han sade till mig: Intill två tusen tre hundra dagar; sedan skall helgedomen renas. Daniel 8:13, 14.

The Hebrew word translated as “the sanctuary,” in both verses is “qodesh,” and is only used to represent God’s sanctuary. In verse eleven, identifying pagan Rome, and specifically the Pantheon temple in the City of Rome, we find the word “sanctuary”, but in that verse it is the Hebrew word “miqdash.”

Det hebreiska ord som i båda verserna översätts med ”helgedomen” är ”qodesh” och används endast för att beteckna Guds helgedom. I vers elva, där det hedniska Rom identifieras, och särskilt Pantheon-templet i staden Rom, finner vi ordet ”helgedom”, men i den versen är det det hebreiska ordet ”miqdash”.

> Yea, he magnified himself even to the prince of the host, and by him the daily sacrifice was taken away, and the place of his sanctuary was cast down. Daniel 8:11.

> Ja, han upphöjde sig ända till härens furste, och genom honom blev det dagliga offret borttaget, och platsen för hans helgedom blev nedkastad. Daniel 8:11.

The “sanctuary of strength” in verse thirty-one of Daniel eleven is the Hebrew word “miqdash,” and it appears in connection with the Hebrew word that is translated as “fortress” in verses seven and ten in chapter eleven. In verse seven the king of the south went right into the city of Rome and took the king of the north captive, for he entered into his fortress, but in verse ten, the king of the north only goes up “to” the “fortress,” for he stopped at the borderline of his kingdom and Egypt. It is at the borderline of Raphia that the next verse was to address. The “sanctuary of strength” in verse thirty-one is the “miqdash,” of the “fortress”.

”Styrkans helgedom” i vers trettioett i Daniel elva är det hebreiska ordet ”miqdash”, och det förekommer i samband med det hebreiska ord som översätts med ”fästning” i verserna sju och tio i kapitel elva. I vers sju gick kungen i söder ända in i staden Rom och tog kungen i norr till fånga, ty han trängde in i hans fästning, men i vers tio går kungen i norr endast upp ”till” ”fästningen”, ty han stannade vid gränsen mellan sitt rike och Egypten. Det är gränsen vid Rafia som nästa vers skulle behandla. ”Styrkans helgedom” i vers trettioett är ”miqdash” tillhörande ”fästningen”.

The battle of the borderline in Raphia typifies the battle of the borderline in the Ukraine. That prophetic history is recognized by understanding that the “head” is the kingdom or the king, it is the fortress of his strength, but the prophecy is addressing an internal and an external truth. The “sanctuary of strength” for the external line is represented by the “miqdash” sanctuary, and the sanctuary of strength for the internal line is represented by the “qodesh” sanctuary.

Gränsstriden vid Rafia är en förebild för gränsstriden i Ukraina. Att denna profetiska historia erkänns sker genom förståelsen att ”huvudet” är riket eller kungen; det är hans styrkas fäste, men profetian behandlar en inre och en yttre sanning. ”Styrkans helgedom” för den yttre linjen representeras av helgedomen ”miqdash”, och styrkans helgedom för den inre linjen representeras av helgedomen ”qodesh”.

1844 to 1863 represents a line of prophetic history which illustrates the sealing of the one hundred and forty-four thousand. The twenty-five hundred and twenty years of scattering against the northern kingdom ended in 1798, and the same twenty-five hundred and twenty year line against the southern kingdom ended in 1844. Those two lines represent the lower nature of mankind and the higher nature of mankind. The lower nature, which is represented by the northern kingdom, is the body, and the higher nature is the head. The head is the capital of the kingdom, and it is the king. For this illustration Christ chose Judah, the southern kingdom, to place His name, and the capital city is Jerusalem. Jerusalem is where the true sanctuary of strength is located, and in that sanctuary there is a throne room for the king, who is the head.

1844 till 1863 representerar en linje av profetisk historia som åskådliggör beseglingen av de ett hundra fyrtiofyra tusen. De två tusen fem hundra tjugo åren av förskingring över det norra riket upphörde 1798, och samma linje om två tusen fem hundra tjugo år över det södra riket upphörde 1844. Dessa två linjer representerar människosläktets lägre natur och människosläktets högre natur. Den lägre naturen, som representeras av det norra riket, är kroppen, och den högre naturen är huvudet. Huvudet är rikets huvudstad, och det är kungen. För denna illustration utvalde Kristus Juda, det södra riket, till att där sätta sitt namn, och huvudstaden är Jerusalem. Jerusalem är den plats där den sanna styrkans helgedom är belägen, och i den helgedomen finns en tronsal för kungen, som är huvudet.

The “seven times” of Leviticus twenty-six was the final sealing truth in 1856, that was intended to empower an ensign to finish the work. From 1844 to 1863, Christ intended to combine His Divinity with humanity for eternity, but humanity rebelled.

De ”sju tiderna” i Tredje Moseboken tjugosex var den slutliga beseglande sanningen år 1856, vilken var avsedd att ge ett baner kraft att fullborda verket. Från 1844 till 1863 avsåg Kristus att för evigheten förena sin gudomlighet med mänskligheten, men mänskligheten gjorde uppror.

He was unable to transform man’s lower nature at that time, for that takes place at His second coming. He will then transform man’s higher nature into His image, by combining mankind’s head, with Divinity’s head. The head was the capital of the kingdom. The head was the king, and when Christ performs the transformation of Divinity uniting with humanity, He combines the head of both humanity and Divinity in the sanctuary at Jerusalem in the Most Holy Place, where Christ is seated with His Father.

Han kunde vid den tiden inte förvandla människans lägre natur, ty detta sker vid hans andra ankomst. Då skall han förvandla människans högre natur till sin avbild genom att förena mänsklighetens huvud med Gudomens huvud. Huvudet var rikets huvudstad. Huvudet var kungen, och när Kristus utför den förvandling där Gudomen förenas med mänskligheten, förenar han både mänsklighetens och Gudomens huvud i helgedomen i Jerusalem, i det allra heligaste, där Kristus sitter med sin Fader.

> To him that overcometh will I grant to sit with me in my throne, even as I also overcame, and am set down with my Father in his throne. He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches. Revelation 3:21, 22.

> Åt den som segrar skall jag ge att sitta med mig på min tron, liksom också jag har segrat och sitter med min Fader på hans tron. Den som har öron må höra vad Anden säger till församlingarna. Uppenbarelseboken 3:21, 22.

Christ promises that those (Laodiceans), who overcome as He overcame (and become Philadelphians), will be seated with Him, in the heavenly places.

Kristus lovar att de (laodiceerna) som segrar, såsom Han segrade (och blir filadelfier), skall få sitta med Honom på de himmelska platserna.

> Which he wrought in Christ, when he raised him from the dead, and set him at his own right hand in the heavenly places, … And hath raised us up together, and made us sit together in heavenly places in Christ Jesus. Ephesians 1:20, 2:6.

> Den kraft verkade han i Kristus, när han uppväckte honom från de döda och satte honom på sin högra sida i himlen, … och han har uppväckt oss med honom och satt oss med honom i himlen, i Kristus Jesus. Efesierbrevet 1:20; 2:6.

The joining of Ezekiel’s two sticks (humanity with Divinity) is accomplished in God’s sanctuary of strength (qodesh), at the very time that the fortress of strength (miqdash) is identified as the prophetic key that connects both the internal and external lines of the prophecy which Gabriel came to make Daniel understand concerning what was to befall God’s people during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. Christ desired to accomplish this work in the Millerite history, but the work was thwarted by the rebellion of 1863, but the history of 1844 to 1863 still remains as a line which illustrates that attempted work.

Sammanfogningen av Hesekiels två stavar (mänsklighet med gudomlighet) fullbordas i Guds helgedom av styrka (qodesh), just vid den tid då styrkans fäste (miqdash) identifieras som den profetiska nyckeln som förbinder både de inre och yttre linjerna i den profetia som Gabriel kom för att få Daniel att förstå angående vad som skulle vederfaras Guds folk under de etthundrafyrtiofyratusens beseglingstid. Kristus önskade fullborda detta verk i den milleritiska historien, men verket omintetgjordes genom upproret år 1863, men historien från 1844 till 1863 kvarstår alltjämt som en linje som åskådliggör detta försökta verk.

Verse ten of Daniel chapter eleven, contains the key to understanding the internal and external message of verses eleven through fifteen, which arrived into our prophetic history in 2014. Verse ten identifies 1989, which is the time of the end in the reform movement of the one hundred and forty-four thousand, but it also contains the key that allows 2014 to be recognized as a waymark in the history of the sealing.

Den elfte kapitelns tionde vers i Daniel innehåller nyckeln till att förstå det inre och det yttre budskapet i vers elva till och med femton, vilka kom in i vår profetiska historia år 2014. Den tionde versen identifierar 1989, vilket är ändens tid i de etthundrafyrtiofyratusens reformrörelse, men den innehåller också den nyckel som gör det möjligt att erkänna 2014 som ett vägmärke i beseglingens historia.

On October 22, 1844, the Messenger of the Covenant suddenly came to the temple He had erected. That waymark typifies September 11, 2001 when the third angel arrived again, and the seventh trumpet again began to sound. Then the history of 1840 to 1844 was also to be repeated, because the angel that descended on August 11, 1840 was no less a personage than Jesus Christ, and His work was to lighten the earth with His glory.

Den 22 oktober 1844 kom Förbundets budbärare plötsligt till det tempel som Han hade uppfört. Denna vägmärke förebildar den 11 september 2001, då den tredje ängeln åter anlände och den sjunde basunen åter började ljuda. Då skulle även historien från 1840 till 1844 upprepas, ty ängeln som steg ned den 11 augusti 1840 var ingen mindre person än Jesus Kristus, och Hans verk var att upplysa jorden med sin härlighet.

1840 to 1844 also represents from September 11, 2001 to the soon coming Sunday law, as does 1844 to 1863, represents September 11, 2001 to the soon coming Sunday law. Sister White aligns the history of 1844 with the history of the cross, and the cross represents a division of two histories of three and a half years, which both align with one another. The cross establishes that the preceding history beginning in 1840 and ending in 1844, and the following history unto 1863 are two parallel histories, which both represent the sealing period.

1840 till 1844 representerar också tiden från den 11 september 2001 till den snart kommande söndagslagen, liksom 1844 till 1863 representerar tiden från den 11 september 2001 till den snart kommande söndagslagen. Syster White sammanför 1844 års historia med korsets historia, och korset representerar en uppdelning av två historiska perioder om tre och ett halvt år, vilka båda överensstämmer med varandra. Korset fastställer att den föregående historien, som börjar 1840 och slutar 1844, och den efterföljande historien fram till 1863 är två parallella historier, vilka båda representerar beseglingstiden.

The first line from 1840 to 1844 represents the victory of Philadelphian Adventists, the other line from 1844 to 1863 represents the failure of Laodicean Adventists. Both classes are represented in Daniel chapter ten, for Daniel, representing the victorious wise virgins during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, saw the vision, but those who were with him fled from the vision.

Den första linjen från 1840 till 1844 representerar de filadelfiska adventisternas seger; den andra linjen från 1844 till 1863 representerar de laodiceiska adventisternas misslyckande. Båda klasserna framställs i Daniels tionde kapitel, ty Daniel, som representerar de segerrika visa jungfrurna under de etthundrafyrtiofyra tusenens beseglingstid, såg synen, men de som var med honom flydde för synen.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel; Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz: His body also was like the beryl, and his face as the appearance of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude. And I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Daniel 10:4–7.

> Och på den tjugofjärde dagen i den första månaden, när jag var vid stranden av den stora floden, som är Hiddekel, lyfte jag upp mina ögon och såg, och se: där var en man klädd i linne, och kring hans länder var ett bälte av guld från Ufas. Hans kropp var som krysolit, hans ansikte såsom blixtens sken, hans ögon såsom eldslågor, hans armar och hans fötter såsom glänsande koppar, och ljudet av hans ord var såsom dånet av en stor folkmassa. Och jag, Daniel, ensam såg synen; männen som var med mig såg inte synen, men en stor förskräckelse föll över dem, så att de flydde och gömde sig. Daniel 10:4–7.

In Daniel chapter seven, after Daniel had seen the vision of the beasts of prey, Gabriel came to explain the vision.

I Daniels sjunde kapitel, efter att Daniel hade sett synen av rovdjuren, kom Gabriel för att förklara synen.

> I Daniel was grieved in my spirit in the midst of my body, and the visions of my head troubled me. I came near unto one of them that stood by, and asked him the truth of all this. So he told me, and made me know the interpretation of the things. Daniel 7:15, 16.

> Jag, Daniel, blev bedrövad i min ande därinne i min kropp, och synerna i mitt huvud förskräckte mig. Jag gick fram till en av dem som stod där och frågade honom om sanningen om allt detta. Då sade han mig det och lät mig förstå uttydningen av dessa ting. Daniel 7:15, 16.

In Daniel chapter eight, after Daniel had seen the vision of the sanctuary beasts, Gabriel came to explain the vision.

I Daniels åttonde kapitel, efter att Daniel hade sett synen om helgedomens djur, kom Gabriel för att förklara synen.

> And it came to pass, when I, even I Daniel, had seen the vision, and sought for the meaning, then, behold, there stood before me as the appearance of a man. And I heard a man’s voice between the banks of Ulai, which called, and said, Gabriel, make this man to understand the vision. Daniel 8:15, 16.

> Och det skedde, när jag, ja jag Daniel, hade sett synen och sökte förstå dess innebörd, att se, då stod framför mig något som såg ut som en man. Och jag hörde en mans röst mellan Ulajs stränder, som ropade och sade: Gabriel, förklara synen för denne man. Daniel 8:15, 16.

In Daniel chapter nine, after Daniel had understanding of the number of years identified by Jeremiah and represented in the writings of Moses as both a curse and God’s oath, Gabriel came to explain the vision.

I Daniels nionde kapitel, efter att Daniel hade fått insikt i det antal år som angivits av Jeremia och som i Moses skrifter framställs både som en förbannelse och som Guds ed, kom Gabriel för att förklara synen.

> And whiles I was speaking, and praying, and confessing my sin and the sin of my people Israel, and presenting my supplication before the Lord my God for the holy mountain of my God; Yea, whiles I was speaking in prayer, even the man Gabriel, whom I had seen in the vision at the beginning, being caused to fly swiftly, touched me about the time of the evening oblation. And he informed me, and talked with me, and said, O Daniel, I am now come forth to give thee skill and understanding. Daniel 9:20–22.

> Och medan jag talade och bad och bekände min synd och mitt folk Israels synd och frambar min bön inför Herren, min Gud, för min Guds heliga berg, ja, medan jag ännu talade i bön, kom mannen Gabriel, som jag hade sett i synen i början, hastigt flygande och rörde vid mig vid tiden för aftonoffret. Och han undervisade mig och talade med mig och sade: O Daniel, nu har jag kommit ut för att ge dig insikt och förstånd. Daniel 9:20–22.

Therefore, upon three witnesses, all from the book of Daniel, when Gabriel says to Daniel in chapter ten, that he is come to make Daniel understand what shall befall God’s people in the last days, Gabriel is interpreting the feminine “marah,” causative vision that Daniel saw and the other class fled from.

Därför, på grundval av tre vittnen, alla från Daniels bok, när Gabriel säger till Daniel i det tionde kapitlet att han har kommit för att ge Daniel insikt om vad som skall vederfaras Guds folk i de yttersta dagarna, uttolkar Gabriel den feminina, kausativa synen ”marah”, som Daniel såg och från vilken den andra gruppen flydde.

> Now I am come to make thee understand what shall befall thy people in the latter days: for yet the vision is for many days. Daniel 10:14.

> Nu har jag kommit för att låta dig förstå vad som skall vederfaras ditt folk i de yttersta dagarna; ty synen gäller ännu många dagar. Daniel 10:14.

The vision Daniel had seen that produced a separation of believers, was the vision of Christ’s appearance, the vision of the twenty-three hundred years, but it was the feminine expression of that vision. It was the understanding of the vision of Christ’s sudden appearance as the Messenger of the Covenant that changed Daniel (and those represented by Daniel), into the image of Christ. That which “befalls God’s people in the latter days” is represented by the history of the Millerites from 1840 to 1844, and also by the Millerites from 1844 to 1863. One class flees from the vision in rebellion, and the other class follows Christ by faith into the Most Holy Place, to be seated with Him in heavenly places.

Den syn Daniel hade sett, vilken frambringade en åtskillnad bland de troende, var synen av Kristi ankomst, synen om de två tusen tre hundra åren, men den var den kvinnliga uttrycksformen av den synen. Det var förståelsen av synen om Kristi plötsliga ankomst som Förbundets Budbärare som förvandlade Daniel (och dem som representeras av Daniel) till Kristi avbild. Det som ”vederfar Guds folk i de yttersta dagarna” framställs genom milleriternas historia från 1840 till 1844, och även genom milleriternas historia från 1844 till 1863. Den ena klassen flyr från synen i uppror, och den andra klassen följer Kristus i tro in i det Allraheligaste för att sitta med Honom i den himmelska världen.

Yet when Gabriel interprets the vision where God’s last-day people are changed into the image of Christ, he sets forth the external history of the world. Daniel’s vision of Christ was interpreted by Gabriel as the external history of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand. When the history of September 11, 2001, in Gabriel’s interpretation, is reached, the history that is emphasized as preceding the Sunday law of verse sixteen, is only recognized with the key of understanding represented as the “fortress” in verse ten. On September 11, 2001 the effect of every vision began to unfold as wheels within wheels.

Men när Gabriel uttolkar synen där Guds folk i den sista tiden förvandlas till Kristi avbild, framlägger han världens yttre historia. Daniels syn av Kristus uttolkades av Gabriel som den yttre historien om beseglingstiden för de etthundrafyrtiofyra tusen. När historien om den 11 september 2001, i Gabriels uttolkning, nås, är den historia som betonas såsom föregående söndagslagen i vers sexton endast igenkännlig med den förståelsens nyckel som framställs som ”fästningen” i vers tio. Den 11 september 2001 började verkan av varje syn att utveckla sig såsom hjul inom hjul.

> And the word of the Lord came unto me, saying, Son of man, what is that proverb that ye have in the land of Israel, saying, The days are prolonged, and every vision faileth? Tell them therefore, Thus saith the Lord God; I will make this proverb to cease, and they shall no more use it as a proverb in Israel; but say unto them, The days are at hand, and the effect of every vision. For there shall be no more any vain vision nor flattering divination within the house of Israel. For I am the Lord: I will speak, and the word that I shall speak shall come to pass; it shall be no more prolonged: for in your days, O rebellious house, will I say the word, and will perform it, saith the Lord God. Again the word of the Lord came to me, saying, Son of man, behold, they of the house of Israel say, The vision that he seeth is for many days to come, and he prophesieth of the times that are far off. Therefore say unto them, Thus saith the Lord God; There shall none of my words be prolonged any more, but the word which I have spoken shall be done, saith the Lord God. Ezekiel 12:21–28.

> Och Herrens ord kom till mig; han sade: Du människobarn, vad är det för talesätt ni har i Israels land, när ni säger: Dagarna drar ut, och alla syner slår fel? Säg därför till dem: Så säger Herren Gud: Jag skall göra slut på detta talesätt, och man skall inte längre använda det som ett talesätt i Israel. Men säg till dem: Dagarna är nära, likaså uppfyllelsen av varje syn. Ty det skall inte mer finnas någon fåfäng syn eller någon smickrande spådom i Israels hus. Ty jag är Herren; jag talar, och det ord som jag talar skall gå i uppfyllelse; det skall inte längre fördröjas. Ty i era dagar, ni upproriska hus, skall jag tala ordet och fullborda det, säger Herren Gud. Åter kom Herrens ord till mig; han sade: Du människobarn, se, de av Israels hus säger: Den syn som han ser gäller dagar långt fram i tiden, och han profeterar om tider som är fjärran. Säg därför till dem: Så säger Herren Gud: Inget av mina ord skall längre fördröjas, utan det ord som jag har talat skall ske, säger Herren Gud. Hesekiel 12:21–28.

Of all the prophetic wheels that are spinning within other prophetic wheels in that history, there is one wheel that inspiration has informed the students of prophecy of the last days is the wheel by which their eternal destiny will be decided. Line upon line, that wheel must also be the vision which Daniel saw that changed him into the image of Christ, for that is the vision identifying what befalls God’s people in the last days.

Av alla de profetiska hjul som snurrar inom andra profetiska hjul i den historien, finns det ett hjul som inspirationen har upplyst de sista dagarnas profetiestudenter om är det hjul genom vilket deras eviga öde kommer att avgöras. Rad på rad måste detta hjul också vara den syn som Daniel såg och som förvandlade honom till Kristi avbild, ty det är den syn som identifierar vad som drabbar Guds folk i de sista dagarna.

> “The Lord has shown me clearly that the image of the beast will be formed before probation closes; for it is to be the great test for the people of God, by which their eternal destiny will be decided. Your position is such a jumble of inconsistencies that but few will be deceived.

> ”Herren har tydligt visat mig att vilddjurets bild kommer att upprättas innan nådatiden avslutas; ty den skall vara den stora prövningen för Guds folk, genom vilken deras eviga öde skall avgöras. Er ståndpunkt är en sådan härva av motsägelser att endast få kommer att bli bedragna.

> “In Revelation 13 this subject is plainly presented; [Revelation 13:11–17, quoted].

> "I Uppenbarelseboken 13 framställs detta ämne tydligt; [Uppenbarelseboken 13:11–17, citerat]."

> “This is the test that the people of God must have before they are sealed. All who proved their loyalty to God by observing His law, and refusing to accept a spurious sabbath, will rank under the banner of the Lord God Jehovah, and will receive the seal of the living God. Those who yield the truth of heavenly origin and accept the Sunday sabbath, will receive the mark of the beast.” Manuscript Releases, volume 15, 15.

> ”Detta är det prov som Guds folk måste genomgå innan de blir beseglade. Alla som bevisade sin trohet mot Gud genom att hålla hans lag och vägra att ta emot en falsk sabbat, kommer att ställa sig under Herren Gud Jehovas baner och kommer att ta emot den levande Gudens sigill. De som överger sanningen av himmelskt ursprung och antar söndagssabbaten, kommer att ta emot vilddjurets märke.” Manuscript Releases, volym 15, 15.

The test that is identified as the image of the beast test is twofold. It is the test that demands that the student of prophecy recognize the development of the image of the beast, which is the combination of church and state in the United States in advance of the Sunday law. It is also the test that produces either the image of the beast or the image of Christ within those represented by Daniel or those who fled. The separation is based upon whether those virgins “see this great vision,” as did Daniel, or whether they flee from the vision. The key to seeing the great vision is represented by the word “fortress.”

Det prov som identifieras som vilddjurets bilds prov är tvåfaldigt. Det är det prov som kräver att profetiens studerande känner igen utvecklingen av vilddjurets bild, vilket är föreningen mellan kyrka och stat i Förenta staterna före söndagslagen. Det är också det prov som frambringar antingen vilddjurets bild eller Kristi bild inom dem som representeras av Daniel eller dem som flydde. Åtskillnaden grundas på huruvida dessa jungfrur ”ser denna stora syn”, såsom Daniel gjorde, eller om de flyr från synen. Nyckeln till att se den stora synen representeras av ordet ”fäste”.

We will continue this study in the next article.

Vi kommer att fortsätta denna studie i nästa artikel.

> “The mighty angel who instructed John was no less a personage than Jesus Christ. Setting His right foot on the sea, and His left upon the dry land, shows the part which He is acting in the closing scenes of the great controversy with Satan. This position denotes His supreme power and authority over the whole earth. The controversy had waxed stronger and more determined from age to age, and will continue to do so, to the concluding scenes when the masterly working of the powers of darkness shall reach their height. Satan, united with evil men, will deceive the whole world and the churches who receive not the love of the truth. But the mighty angel demands attention. He cries with a loud voice. He is to show the power and authority of His voice to those who have united with Satan to oppose the truth.

> Den väldige ängel som undervisade Johannes var ingen mindre person än Jesus Kristus. Att sätta sin högra fot på havet och sin vänstra på det torra landet visar den roll som Han verkar i de avslutande scenerna av den stora striden med Satan. Denna ställning betecknar Hans högsta makt och myndighet över hela jorden. Striden hade från tidsålder till tidsålder blivit starkare och mer beslutsam och skall fortsätta att så vara ända fram till de avslutande scenerna, då mörkrets makters mästerliga verksamhet skall nå sin höjdpunkt. Satan, förenad med onda människor, skall bedra hela världen och de kyrkor som inte tar emot kärleken till sanningen. Men den väldige ängeln kräver uppmärksamhet. Han ropar med hög röst. Han skall visa kraften och myndigheten i sin röst för dem som har förenat sig med Satan för att motsätta sig sanningen.

> “After these seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’ These relate to future events which will be disclosed in their order. Daniel shall stand in his lot at the end of the days. John sees the little book unsealed. Then Daniel’s prophecies have their proper place in the first, second, and third angels’ messages to be given to the world. The unsealing of the little book was the message in relation to time.

> ”Sedan dessa sju åskor hade låtit sina röster höras, kommer befallningen till Johannes liksom till Daniel beträffande den lilla boken: ’Försegla det som de sju åskorna har talat.’ Dessa avser framtida händelser som skall uppenbaras i sin ordning. Daniel skall stå upp i sin lott vid dagarnas ände. Johannes ser den lilla boken oförseglad. Då får Daniels profetior sin rätta plats i den första, andra och tredje ängelns budskap, vilka skall ges åt världen. Den lilla bokens avförsegling var budskapet i förhållande till tiden.

> “The books of Daniel and the Revelation are one. One is a prophecy, the other a revelation; one a book sealed, the other a book opened. John heard the mysteries which the thunders uttered, but he was commanded not to write them.

> “Daniels bok och Uppenbarelseboken är ett. Den ena är en profetia, den andra en uppenbarelse; den ena en förseglad bok, den andra en öppnad bok. Johannes hörde de hemligheter som åskorna uttalade, men han befalldes att inte skriva ned dem.

> “The special light given to John which was expressed in the seven thunders was a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> ”Det särskilda ljus som gavs åt Johannes och som kom till uttryck i de sju tordönen var en framställning av händelser som skulle äga rum under den förste och den andre ängelns budskap.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, band 7, 971.

Back to Articles