Article

# The Book of Daniel - Number Ninety

Daniels bok – nummer nittio

Unraveling the Daily: A Historical Examination of Controversies and Contradictions

Att reda ut det dagliga: en historisk granskning av kontroverser och motsägelser

Author

Jeff Pippenger

Published

February 23, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

If you looked closely at the last passage in the previous article, you will have looked at the original source of the passage that is found in the book Early Writings, which A. G. Daniells claims to have taken with him in his interview on the subject of “the daily” with Sister White in 1910. Those who were working to establish the “lie” that “the daily,” represents Christ’s sanctuary ministry needed to undermine Sister White’s direct and clear endorsement of the correct view being given to those who gave the judgment hour cry. The “lie” they invented was that the only warning Sister White was being specific about was the warning of time setting. That is what Arthur White works to establish in his biography, and it is what his father, Ellen White’s son, and Daniells were trying to prove by the invented interview.

Om du noggrant granskade det sista stycket i föregående artikel, har du sett den ursprungliga källan till det avsnitt som återfinns i boken Early Writings, vilket A. G. Daniells påstår sig ha tagit med sig vid sitt samtal med syster White år 1910 i ämnet ”det dagliga”. De som arbetade för att befästa den ”lögn” att ”det dagliga” representerar Kristi tjänst i helgedomen behövde undergräva syster Whites direkta och tydliga bekräftelse av den riktiga uppfattning som förkunnades av dem som frambar domstimens rop. Den ”lögn” de uppfann var att den enda varning som syster White uttalade sig specifikt om var varningen mot tidsbestämmande. Det är detta som Arthur White söker fastslå i sin biografi, och det är vad hans far, Ellen Whites son, och Daniells försökte bevisa genom den uppdiktade intervjun.

As already noted, there is no record of any interview between Sister White and Daniells on the subject of “the daily.” The supposed interview was proposed in 1931. If Sister White had endorsed Daniells fallen view of “the daily” at an interview in 1910, why would he, someone Sister White identified was zealous to promote his view, keep silent about her endorsement for twenty-one years? It wasn’t an interview, it was an invention.

Såsom redan har påpekats finns det ingen uppteckning om något samtal mellan syster White och Daniells i fråga om ”det dagliga”. Det påstådda samtalet framfördes år 1931. Om syster White hade godkänt Daniells avfallna uppfattning om ”det dagliga” vid ett samtal år 1910, varför skulle han då, en person som syster White angav var nitisk i att främja sin uppfattning, tiga om hennes godkännande i tjugoett år? Det var inte ett samtal, det var en uppfinning.

The invention of the interview sought to place the context of her statement of “the daily” as if it was something that was incidental to her warning against time setting, and Arthur White placed his fingerprints on the lie in the fashion he presented in the history of 1931. As a Christian he should have simply reported the history, and left historical revisionism out of the equation. We ended the last article with the passage from 1850, that the passage in Early Writings is derived from. The statement first appeared in 1850, in the Review, and then again in the book Experience and Views. The third time it appears is in the book Early Writings, but in its evolution to the book Early Writings certain changes occurred. However, we would not say that many of the Spirit of Prophecy writings have been changed as some claim in their effort to discredit her work.

Uppfinningen av intervjun syftade till att placera sammanhanget för hennes uttalande om ”det dagliga” som om det vore något tillfälligt i förhållande till hennes varning mot tidsbestämning, och Arthur White satte sina fingeravtryck på lögnen genom det sätt på vilket han framställde historien 1931. Som kristen borde han helt enkelt ha återgett historien och lämnat historieförfalskningen utanför saken. Vi avslutade den föregående artikeln med det avsnitt från 1850 som avsnittet i Early Writings är hämtat från. Uttalandet framträdde första gången 1850 i Review, och därefter återigen i boken Experience and Views. Tredje gången det förekommer är i boken Early Writings, men i dess utveckling fram till boken Early Writings inträffade vissa förändringar. Vi skulle emellertid inte säga att många av Profetians Andes skrifter har förändrats, såsom vissa påstår i sitt försök att misskreditera hennes verk.

> “The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.

> ”Herren visade mig att 1843 års karta var ledd av hans hand och att ingen del av den skulle ändras; att siffrorna var sådana som han ville ha dem. Att hans hand vilade över och dolde ett misstag i några av siffrorna, så att ingen kunde se det, förrän hans hand togs bort.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> ”Sedan såg jag beträffande det ’Dagliga’, att ordet ’offer’ hade tillagts genom människors visdom och inte hör till texten; och att Herren gav den rätta förståelsen av det åt dem som förkunnade ropet om domens stund. När enhet rådde, före 1844, var nästan alla eniga om den rätta förståelsen av det ’Dagliga’; men sedan 1844 har man i förvirringen omfattat andra uppfattningar, och mörker och förvirring har följt.” Review and Herald, 1 november 1850.

This passage was originally in the publication titled The Present Truth from 1849, but it was printed in the Review and Herald in November, 1850. In the original manuscript Sister White directly states that she is writing out several things which the Lord had recently shown her, and as you read the entire article you will see many subjects addressed. There are about twenty various subjects that she was shown. The point is that in the original article the subject of “the daily,” and the subject of “time setting” were two different revelations of things she was shown.

Detta avsnitt fanns ursprungligen i publikationen med titeln The Present Truth från 1849, men det trycktes i Review and Herald i november 1850. I det ursprungliga manuskriptet säger syster White uttryckligen att hon skriver ned flera ting som Herren nyligen hade visat henne, och när du läser hela artikeln kommer du att se att många ämnen behandlas. Det rör sig om omkring tjugo olika ämnen som visades henne. Poängen är att ämnet ”det dagliga” och ämnet ”fastställande av tid” i den ursprungliga artikeln var två olika uppenbarelser av sådant som visades henne.

In the original manuscript they were identified in different paragraphs. When the passage was reprinted in Experience and Views the editors combined the paragraph where Sister White upholds the pioneer view of “the daily,” with the following paragraph that warns against time setting. As you read the original, take note that emphasis is placed upon some subjects through Capitalization. In the paragraph where she endorses the pioneer view of “the daily,” she Capitalizes the word Daily, and in the next paragraph she Capitalizes the word Time, thus marking a direct distinction between the two subjects she was shown.

I det ursprungliga manuskriptet identifierades de i skilda stycken. När avsnittet trycktes om i Experience and Views sammanförde redaktörerna det stycke där syster White upprätthåller pionjärernas syn på ”det dagliga” med det följande stycket som varnar mot fastställande av tid. När du läser originalet, lägg märke till att eftertryck läggs på vissa ämnen genom versaler. I det stycke där hon bekräftar pionjärernas syn på ”det dagliga” skriver hon ordet Daily med versal, och i nästa stycke skriver hon ordet Time med versal och markerar därmed en tydlig åtskillnad mellan de två ämnen som visades henne.

> “Dear Brethren and Sisters,

> ”Kära bröder och systrar,

> “I wish to give you a short sketch of what the Lord has recently shown to me in vision. I was shown the loveliness of Jesus, and the love that the angels have for one another. Said the angel—Can ye not behold their love?—follow it. Just so God’s people must love one another. Rather let blame fall on thyself than on a brother. I saw that the message ‘sell that ye have and give alms’ had not been given, by some, in its clear light; that the true object of the words of our Saviour had not been clearly presented. I saw that the object of selling was not to give to those who are able to labor and support themselves; but to spread the truth. It is a sin to support and indulge those who are able to labor, in idleness. Some have been zealous to attend all the meetings; not to glorify God, but for the ‘loaves and fishes.’ Such had much better been at home laboring with their hands, ‘the thing that is good,’ to supply the wants of their families, and to have something to give to sustain the precious cause of present truth.

> ”Jag önskar ge er en kort skildring av vad Herren nyligen har visat mig i en syn. Jag fick se Jesu ljuvlighet och den kärlek som änglarna har till varandra. Ängeln sade: Kan ni inte se deras kärlek? — följ den. Just så måste Guds folk älska varandra. Låt hellre skulden falla på dig själv än på en broder. Jag såg att budskapet: ’Sälj vad ni har och ge allmosor’ av somliga inte hade framställts i sitt klara ljus; att det sanna syftet med vår Frälsares ord inte tydligt hade lagts fram. Jag såg att avsikten med att sälja inte var att ge åt dem som kan arbeta och försörja sig själva, utan att utbreda sanningen. Det är synd att underhålla och uppmuntra dem som kan arbeta att leva i overksamhet. Somliga har varit ivriga att besöka alla möten, inte för att förhärliga Gud, utan för ’bröden och fiskarna’. Sådana borde mycket hellre vara hemma och arbeta med sina händer med ’det som är gott’, för att tillgodose sina familjers behov och ha något att ge till stöd för den dyrbara saken, den närvarande sanningens sak.

> “Some, I saw, had erred in praying for the sick to be healed before unbelievers. If any among us are sick, and call for the elders of the church to pray over them, according to James 5:14, 15, we should follow the example of Jesus. He put unbelievers out of the room, then healed the sick; so we should seek to be separated from the unbelief of those who have not faith, when we pray for the sick among us.

> ”Några, såg jag, hade misstagit sig genom att be om att de sjuka skulle bli botade inför de otroende. Om någon bland oss är sjuk och kallar till sig församlingens äldste för att de skall bedja över honom, enligt Jak. 5:14, 15, bör vi följa Jesu exempel. Han drev de otroende ut ur rummet och botade sedan den sjuke; så bör också vi söka att avskiljas från deras otro som inte har tro, när vi ber för de sjuka ibland oss.

> “Then I was pointed back to the time that Jesus took his disciples away alone, into an upper room, and first washed their feet, and then gave them to eat of the broken bread, to represent his broken body, and juice of the vine to represent his spilled blood. I saw that all should move understandingly, and follow the example of Jesus in these things, and when attending to these ordinances, should be as separate from unbelievers as possible.

> ”Därefter hänvisades jag tillbaka till den tid då Jesus tog sina lärjungar avsides, in i en övre sal, och först tvättade deras fötter och sedan gav dem att äta av det brutna brödet, för att representera hans brutna kropp, och vinrankans saft för att representera hans utgjutna blod. Jag såg att alla bör handla med insikt och följa Jesu exempel i dessa ting, och att de, när de iakttar dessa förrättningar, bör vara så avskilda från de otroende som möjligt.

> “Then I was shown that the seven last plagues will be poured out, after Jesus leaves the Sanctuary. Said the angel—It is the wrath of God and the Lamb that causes the destruction or death of the wicked. At the voice of God the saints will be mighty and terrible as an army with banners; but they will not then execute the judgment written. The execution of the judgment will be at the close of the 1000 years.

> ”Därefter visades mig att de sju sista plågorna skall utgjutas, efter det att Jesus lämnar helgedomen. Ängeln sade: Det är Guds och Lammets vrede som orsakar de ogudaktigas fördärv eller död. Vid Guds röst skall de heliga vara mäktiga och fruktansvärda såsom en här med banér; men de skall då inte verkställa den skrivna domen. Verkställandet av domen skall ske vid slutet av de 1000 åren.

> “After the saints are changed to immortality, and are caught up together, and receive their harps, crowns, &c., and enter the Holy City, Jesus and the saints set in judgment. The books are opened, the book of life and the book of death; the book of life contains the good deeds of the saints, and the book of death contains the evil deeds of the wicked. These books were compared with the Statute book, the Bible, and according to that they were judged. The saints in unison with Jesus pass their judgment upon the wicked dead. Behold ye! said the angel, the saints sit in judgment, in unison with Jesus, and mete out to each of the wicked, according to the deeds done in the body, and it is set off against their names what they must receive, at the execution of the judgment. This, I saw, was the work of the saints with Jesus, in the Holy City before it descends to the earth, through the 1000 years. Then at the close of the 1000 years, Jesus, and the angels, and all the saints with him, leaves the Holy City, and while he is descending to the earth with them, the wicked dead are raised, and then the very men that ‘pierced him,’ being raised, will see him afar off in all his glory, the angels and saints with him, and will wail because of him. They will see the prints of the nails in his hands, and in his feet, and where they thrust the spear into his side. The prints of the nails and the spear will then be his glory. It is at the close of the 1000 years that Jesus stands upon the Mount of Olives, and the Mount parts asunder, and it becomes a mighty plain, and those who flee at that time are the wicked, that have just been raised. Then the Holy City comes down and settles on the plain.

> ”Efter att de heliga har förvandlats till odödlighet och ryckts upp tillsammans och mottagit sina harpor, kronor osv., och trätt in i den Heliga staden, sätter sig Jesus och de heliga till doms. Böckerna öppnas, livets bok och dödens bok; livets bok innehåller de heligas goda gärningar, och dödens bok innehåller de ogudaktigas onda gärningar. Dessa böcker jämfördes med lagboken, Bibeln, och efter den blev de dömda. De heliga, i endräkt med Jesus, fäller sin dom över de ogudaktiga döda. Se! sade ängeln, de heliga sitter till doms, i endräkt med Jesus, och tillmäter var och en av de ogudaktiga efter de gärningar som gjorts i kroppen, och vid deras namn antecknas vad de måste få vid domens verkställighet. Detta, såg jag, var de heligas verk tillsammans med Jesus i den Heliga staden innan den stiger ned till jorden under de 1000 åren. Sedan, vid slutet av de 1000 åren, lämnar Jesus och änglarna och alla de heliga med honom den Heliga staden, och medan han stiger ned till jorden med dem, uppväcks de ogudaktiga döda, och då skall just de män som ”genomborrade honom”, när de uppväcks, se honom långt borta i all hans härlighet, med änglarna och de heliga hos sig, och de skall jämra sig över honom. De skall se märkena efter spikarna i hans händer och i hans fötter, och där de stötte spjutet i hans sida. Märkena efter spikarna och spjutet skall då vara hans härlighet. Det är vid slutet av de 1000 åren som Jesus står på Oljeberget, och berget rämnar mitt itu, och det blir en väldig slätt, och de som då flyr är de ogudaktiga, som just har blivit uppväckta. Sedan kommer den Heliga staden ned och sänker sig ned på slätten.

> “Then Satan imbues the wicked, that have been raised, with his spirit. He flatters them that the army in the City is small, and that his army is large, and that they can overcome the saints and take the City. While Satan was rallying his army, the saints were in the City, beholding the beauty and glory of the Paradise of God. Jesus was at their head, leading them. All at once the lovely Saviour was gone from our company; but soon we heard his lovely voice, saying, ‘Come ye blessed of my Father inherit the kingdom prepared for you from the foundation of the world.’ We gathered about Jesus, and just as he closed the gates of the City, the curse was pronounced upon the wicked. The gates were shut. Then the saints used their wings and mounted to the top of the wall of the City. Jesus was also with them; his crown looked brilliant and glorious. It was a crown within a crown, seven in number. The crowns of the saints were of the most pure gold, decked with stars. Their faces shone with glory, for they were in the express image of Jesus; and as they arose, and moved all together to the top of the City, I was enraptured with the sight.

> ”Därefter uppfyller Satan de ogudaktiga, som har blivit uppväckta, med sin ande. Han smickrar dem med att hären i staden är liten och att hans här är stor, och att de kan övervinna de heliga och inta staden. Medan Satan samlade sin här, var de heliga i staden och betraktade skönheten och härligheten i Guds paradis. Jesus var i spetsen för dem och ledde dem. Plötsligt var den ljuvlige Frälsaren borta från vårt sällskap; men snart hörde vi hans ljuvliga röst säga: ’Kom, ni min Faders välsignade, och tag i arv det rike som har blivit tillrett åt er från världens grundläggning.’ Vi samlades omkring Jesus, och just när han stängde stadens portar uttalades förbannelsen över de ogudaktiga. Portarna stängdes. Då brukade de heliga sina vingar och steg upp till toppen av stadens mur. Jesus var också med dem; hans krona såg strålande och härlig ut. Det var en krona inom en krona, till antalet sju. De heligas kronor var av det renaste guld, prydda med stjärnor. Deras ansikten strålade av härlighet, ty de var i Jesu fullkomliga avbild; och när de höjde sig och alla tillsammans rörde sig mot stadens topp, blev jag hänförd av synen.

> “Then the wicked saw what they had lost; and fire was breathed from God upon them, and consumed them. This was the Execution of the Judgment. The wicked then received according as the saints in unison with Jesus had meted out to them during the 1000 years. The same fire from God that consumed the wicked, purified the whole earth. The broken ragged mountains melted with fervent heat, the atmosphere, also, and all the stubble was consumed. Then our inheritance opened before us, glorious and beautiful, and we inherited the whole earth made new. We all shouted with a loud voice, Glory, Alleluia.

> ”Då såg de ogudaktiga vad de hade förlorat; och eld utgick från Gud över dem och förtärde dem. Detta var domens verkställighet. De ogudaktiga fick då i enlighet med vad de heliga i förening med Jesus hade tillmätt dem under de 1000 åren. Samma eld från Gud som förtärde de ogudaktiga renade hela jorden. De sönderslagna, karga bergen smälte av glödande hetta, även atmosfären, och allt strå förtärdes. Sedan öppnade sig vårt arv inför oss, härligt och skönt, och vi tog hela den förnyade jorden i besittning. Vi ropade alla med hög röst: Ära, halleluja.”

> “I also saw that the shepherds should consult those in whom they have reason to have confidence, those who have been in all the messages, and are firm in all the present truth, before they advocate any new point of importance, which they may think the Bible sustains. Then the shepherds will be perfectly united, and the union of the shepherds will be felt by the church. Such a course I saw would prevent unhappy divisions, and then there would be no danger of the precious flock being divided, and the sheep scattered, without a shepherd.

> ”Jag såg också att herdarna bör rådfråga dem som de har skäl att hysa förtroende till, dem som har varit med i alla budskapen och som står fasta i all den närvarande sanningen, innan de förfäktar någon ny viktig punkt som de kan mena att Bibeln stöder. Då kommer herdarna att vara fullkomligt förenade, och herdarnas enhet kommer att förnimmas av församlingen. Ett sådant tillvägagångssätt såg jag skulle förebygga olyckliga splittringar, och då skulle det inte finnas någon fara för att den dyrbara hjorden delas och fåren skingras utan en herde.

> “September 23d, the Lord showed me that he had stretched out his hand the second time to recover the remnant of his people, and that efforts must be redoubled in this gathering time. In the scattering time Israel was smitten and torn; but now in the gathering time God will heal and bind up his people. In the scattering, efforts made to spread the truth had but little effect, accomplished but little or nothing; but in the gathering when God has set his hand to gather his people, efforts to spread the truth will have their designed effect. All should be united and zealous in the work. I saw that it was a shame for any to refer to the scattering for examples to govern us now in the gathering; for if God does no more for us now than he did then, Israel would never be gathered. It is as necessary that the truth should be published in a paper, as preached.

> ”Den 23 september visade Herren mig att han för andra gången hade räckt ut sin hand för att återvinna återstoden av sitt folk, och att ansträngningarna måste fördubblas i denna samlingstid. Under skingringens tid blev Israel slaget och sargat; men nu, i samlingens tid, skall Gud hela och förbinda sitt folk. Under skingringen hade de ansträngningar som gjordes för att utbreda sanningen endast ringa verkan, åstadkom endast litet eller ingenting; men i samlingen, när Gud har satt sin hand till att samla sitt folk, skall ansträngningarna att utbreda sanningen få den verkan som avsetts. Alla bör vara förenade och nitälskande i verket. Jag såg att det var en skam för någon att hänvisa till skingringen som exempel för att styra oss nu i samlingen; ty om Gud inte gör mer för oss nu än han gjorde då, skulle Israel aldrig bli samlat. Det är lika nödvändigt att sanningen blir utgiven i en tidning som att den blir predikad.

> “The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.

> ”Herren visade mig att 1843 års karta hade blivit ledd av hans hand, och att ingen del av den skulle ändras; att siffrorna var sådana som han ville ha dem. Att hans hand vilade över och dolde ett misstag i några av siffrorna, så att ingen kunde se det, förrän hans hand drogs tillbaka.

> “Then I saw in relation to the “Daily,” that the word “sacrifice” was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.

> ”Sedan såg jag beträffande det ”dagliga”, att ordet ”offer” hade tillfogats genom människors vishet och inte hör till texten; och att Herren gav den rätta förståelsen av detta åt dem som frambar ropet om domens stund. När enhet rådde, före 1844, var nästan alla enade om den rätta förståelsen av det ”dagliga”; men sedan 1844 har man i förvirringen omfattat andra uppfattningar, och mörker och förvirring har följt.

> “The Lord showed me that Time had not been a test since 1844, and that time will never again be a test.

> Herren visade mig att tid inte hade varit ett prov sedan 1844, och att tid aldrig mer kommer att bli ett prov.

> “Then I was pointed to some who are in the great error, that the saints are yet to go to Old Jerusalem, &c., before the Lord comes. Such a view is calculated to take the mind and interest from the present work of God, under the message of the third angel; for if we are to go to Jerusalem, then our minds will naturally be there, and our means will be withheld from other uses, to get the saints to Jerusalem. I saw that the reason why they were left to go into this great error, is because they have not confessed and forsaken their errors, that they have been in for a number of years past.” Review and Herald, November 1, 1850.

> ”Därefter blev jag hänvisad till somliga som befinner sig i det stora villfarelsen, att de heliga ännu skall gå till det gamla Jerusalem, etc., innan Herren kommer. En sådan uppfattning är ägnad att leda sinne och intresse bort från Guds nuvarande verk under den tredje ängelns budskap; ty om vi skall fara till Jerusalem, då kommer våra sinnen naturligt att vara där, och våra medel kommer att undanhållas från andra ändamål för att föra de heliga till Jerusalem. Jag såg att anledningen till att de lämnades att falla in i denna stora villfarelse är att de inte har bekänt och övergivit sina villfarelser, vilka de har varit i under ett antal gångna år.” Review and Herald, 1 november 1850.

The passage begins by stating, “I wish to give you a short sketch of what the Lord has recently shown to me in vision.” There were several subjects presented, and she did not combine the paragraph addressing “the daily,” with the next paragraph. That was done later by editors who placed the passage in Experience and Views, and thereafter in Early Writings. In Experience and Views, the editors left off the first eight paragraphs, and combined the paragraphs addressing what she was shown of “the daily” and of time setting. Experience and Views was published in 1851, and then Early Writings was published in 1882.

Avsnittet inleds med orden: ”Jag önskar ge er en kort skildring av vad Herren nyligen har visat mig i en syn.” Flera ämnen framställdes, och hon sammanförde inte stycket som behandlade ”det dagliga” med nästa stycke. Detta gjordes senare av redaktörer som införde avsnittet i Experience and Views och därefter i Early Writings. I Experience and Views utelämnade redaktörerna de första åtta styckena och sammanförde de stycken som behandlade vad hon hade fått se angående ”det dagliga” och angående tidsbestämmande. Experience and Views utgavs år 1851, och därefter utgavs Early Writings år 1882.

Early Writings was essentially the same four paragraphs that had appeared in Experience and Views, but with one significant exception. In Experience and Views, the one sentence paragraph that addressed time setting was combined with the previous paragraph that addressed “the daily.” Then the paragraph that originally followed the paragraph addressing time setting was included. In Early Writings a paragraph that came from a different passage in Experience and Views, was placed between the paragraph that now addresses both “the daily,” and time setting, which was originally followed by a paragraph identifying why it was wrong to make pilgrimages to old Jerusalem.

Early Writings var i huvudsak samma fyra stycken som hade förekommit i Experience and Views, men med ett betydelsefullt undantag. I Experience and Views sammanfördes det stycke på en enda mening som behandlade tidsbestämmande med det föregående stycket, som behandlade ”det dagliga”. Därefter infördes det stycke som ursprungligen följde efter stycket om tidsbestämmande. I Early Writings placerades ett stycke, hämtat från ett annat avsnitt i Experience and Views, mellan det stycke som nu behandlar både ”det dagliga” och tidsbestämmande, och som ursprungligen följdes av ett stycke som angav varför det var fel att företa pilgrimsresor till det gamla Jerusalem.

The paragraph that was removed from a different page of Experience and Views, and then was inserted into the passage of Early Writings, only added to the confusion about “the daily” that had begun since 1844. The paragraph was not in Sister White’s original narrative of her vision.

Stycket som avlägsnades från en annan sida i Experience and Views och därefter infogades i avsnittet i Early Writings bidrog endast till den förvirring angående ”det dagliga” som hade börjat sedan 1844. Stycket fanns inte med i syster Whites ursprungliga skildring av sin syn.

> “The Lord has shown me that the message of the third angel must go, and be proclaimed to the scattered children of the Lord, and that it should not be hung on time; for time never will be a test again. I saw that some were getting a false excitement arising from preaching time; that the third angel’s message was stronger than time can be. I saw that this message can stand on its own foundation, and that it needs not time to strengthen it, and that it will go in mighty power, and do its work, and will be cut short in righteousness.” Experience and Views, 48.

> ”Herren har visat mig att den tredje ängelns budskap måste gå ut och förkunnas för Herrens förskingrade barn, och att det inte bör fästas vid tid; ty tiden kommer aldrig mer att bli ett prov. Jag såg att somliga fick en falsk upphetsning genom förkunnelse om tid; att den tredje ängelns budskap var starkare än vad tid kan vara. Jag såg att detta budskap kan stå på sin egen grund, och att det inte behöver tid för att stärka det, och att det skall gå fram i mäktig kraft och utföra sitt verk, och att det skall avslutas i rättfärdighet.” Experience and Views, 48.

The paragraph from page forty-eight of Experience and Views, was inserted after the paragraph in Early Writings, that had been created by combining two different paragraphs, and it placed an emphasis upon time setting that did not exist in the original narrative.

Stycket från sida fyrtioåtta i Experience and Views infogades efter stycket i Early Writings, som hade skapats genom att sammanföra två olika stycken, och det lade en betoning på fastställandet av tider som inte fanns i den ursprungliga framställningen.

In 1931, the ancient men that ruled the people of Jerusalem invented a story which claimed Daniells had interviewed Sister White in 1910, and in the testimony that Daniells provided he refers to the 1843 chart, and says he pointed to the non-existent sanctuary on the chart, as he interviewed Sister White. He supposedly had the book Early Writings with him, and as he asked her about what she meant, and based upon her responses he could only conclude that the passage endorsing the pioneer view of “the daily,” in Early Writings, was actually a warning against time setting. Twenty-one years after the invented interview and sixteen years after the death of the persons supposedly interviewed, Daniells places the testimony into the history of the third generation.

År 1931 uppfann de äldre män som styrde Jerusalems folk en berättelse som gjorde gällande att Daniells hade intervjuat syster White år 1910, och i det vittnesbörd som Daniells framlägger hänvisar han till 1843 års karta och säger att han pekade på den icke-existerande helgedomen på kartan medan han intervjuade syster White. Han hade förmodligen boken Early Writings med sig, och när han frågade henne vad hon menade, och utifrån hennes svar, kunde han endast dra slutsatsen att avsnittet i Early Writings som bekräftar pionjärernas syn på ”det dagliga” i själva verket var en varning mot tidssättande. Tjugioen år efter den uppdiktade intervjun och sexton år efter de personers död som påstods ha blivit intervjuade inför Daniells vittnesbördet i den tredje generationens historia.

F. C. Gilbert was a Hebrew scholar and he did not simply support the correct view of the “daily” as Paganism because the pioneers and Ellen White said it was so. He defended it based upon an understanding of the Hebrew text that Daniel the prophet had employed. He was the prominent Adventist Hebrew scholar during the time period. As the controversy about “the daily” that Daniells and Prescott were pushing continued to grow, Gilbert was one of the prominent scholars who stood in defense of the pioneer position. He had an interview with Ellen White on June 8, 1910, and he later recorded what he and Sister White discussed. Daniells’ testimony is completely contrary to F. C. Gilbert’s.

F. C. Gilbert var en hebreisk språkforskare, och han stödde inte endast den riktiga uppfattningen om det ”dagliga” som hedendomen därför att pionjärerna och Ellen White sade att det var så. Han försvarade den på grundval av en förståelse av den hebreiska text som profeten Daniel hade använt. Han var den framstående adventistiske hebraisten under denna tidsperiod. Allteftersom kontroversen om ”det dagliga”, vilken Daniells och Prescott drev på, fortsatte att växa, var Gilbert en av de framstående lärda som trädde fram till försvar för pionjärernas ståndpunkt. Han hade ett samtal med Ellen White den 8 juni 1910, och han nedtecknade senare vad han och syster White hade samtalat om. Daniells’ vittnesbörd står i fullständig motsättning till F. C. Gilberts.

In volume twenty, pages seventeen through twenty-two, of Manuscript Releases, Sister White’s addresses Daniells’ and Prescott’s position on the “daily”. The phrases that you find in F. C. Gilbert’s report of his interview with Ellen White are almost identical to what Sister White herself stated in the passage from Manuscript Releases. So, for many years before Manuscript Releases were published and released, there was no concrete inspired testimony to refute or uphold Daniells’ claim about the content of the interview he supposedly had with Sister White. More importantly, there was no inspired endorsement for his flawed view of the “daily”. Even more importantly, now that Manuscript Releases are available—there still isn’t an inspired endorsement for his flawed view of “the daily!”

I band tjugo, sidorna sjutton till tjugotvå, av Manuscript Releases behandlar syster White Daniells’ och Prescotts ståndpunkt beträffande ”det dagliga”. De uttryck som återfinns i F. C. Gilberts redogörelse för hans samtal med Ellen White är nästan identiska med vad syster White själv uttalade i avsnittet ur Manuscript Releases. Således fanns det under många år, innan Manuscript Releases publicerades och utgavs, inget konkret inspirerat vittnesbörd som kunde vederlägga eller bekräfta Daniells’ påstående om innehållet i den intervju som han påstås ha haft med syster White. Ännu viktigare är att det inte fanns något inspirerat stöd för hans felaktiga uppfattning om ”det dagliga”. Ännu viktigare är att nu när Manuscript Releases finns tillgängliga—finns det fortfarande inget inspirerat stöd för hans felaktiga uppfattning om ”det dagliga”!

And yet today, Laodicean Adventism is taught that Sister White has no position on the “daily”, except that it is not a “test question” and we should “keep quiet on this subject”. Something is reversed today, and what is reversed is that the true position of “the daily” is now in the minority opinion among God’s people. In 1910, the minority view was Conradi’s view that was being pushed by Daniells and Prescott, and the majority view was the pioneer position.

Och ändå lär man i dag inom laodiceisk adventism att syster White inte har någon ståndpunkt i fråga om ”det dagliga”, utom att det inte är en ”prövosten” och att vi bör ”tiga i denna fråga”. Någonting har i dag blivit omvänt, och det som har blivit omvänt är att den sanna ståndpunkten beträffande ”det dagliga” nu utgör minoritetsuppfattningen bland Guds folk. År 1910 var minoritetsuppfattningen Conradis ståndpunkt, som drevs av Daniells och Prescott, och majoritetsuppfattningen var pionjärernas ståndpunkt.

The following is F. C. Gilbert’s statement about his interview with Sister White, that should be compared with Manuscript Releases, that has been placed in its entirety, in the eighty-first article of this The Book of Daniel series.

Följande är F. C. Gilberts redogörelse för sitt samtal med syster White, vilken bör jämföras med Manuscript Releases och som i sin helhet har återgetts i den åttioförsta artikeln i denna serie om Daniels bok.

> “Daniells and Prescott . . . would not give the older brethren in the cause any chance to say anything. . . . Daniells was here to see me, and I would not see him. . . . I would not have anything to say to him about anything. About the ‘daily’ that they are trying to work up, there is nothing to it. . . . When I was in Washington there seemed to be something that just encased their minds, and I could not seem to touch them. We are to have nothing to do with this subject of the ‘daily’ . . . I knew they would work against my message, and then the people would not think there was anything to my message. I have written to him and told him that he was showing himself not fit to be president of the General Conference. . . . not the man to keep the Presidency.

> ”Daniells och Prescott ... ville inte ge de äldre bröderna i verket någon möjlighet att säga någonting. ... Daniells var här för att träffa mig, och jag ville inte träffa honom. ... Jag ville inte ha någonting alls att säga till honom om någonting. Beträffande det ’dagliga’, som de försöker arbeta upp, finns det ingenting i det. ... När jag var i Washington verkade det som om någonting helt hade inkapslat deras sinnen, och jag kunde inte tyckas nå dem. Vi skall inte ha någonting att göra med detta ämne om det ’dagliga’ ... Jag visste att de skulle arbeta emot mitt budskap, och då skulle folket inte tro att det fanns någonting i mitt budskap. Jag har skrivit till honom och sagt honom att han visade sig olämplig att vara generalkonferensens president. ... inte mannen att behålla presidentskapet.”

> “If this message of the ‘daily’ were a testing message the Lord would have shown me. These people do not see the end from the beginning in this thing. . . .I utterly refuse to see any of them who are engaged in this work.

> ”Om detta budskap om det ’dagliga’ vore ett prövande budskap, skulle Herren ha visat mig det. Dessa människor ser inte slutet från begynnelsen i denna sak....Jag vägrar helt och hållet att träffa någon av dem som är engagerade i detta arbete.

> “The light that was given me of God is that Brother Daniells has stood in the Presidency long enough. . . . and I was told not to have any more conversation with him about any of these things. I would not see Daniells about the matter, and I would not have one word with him. They pled with me to give him an interview, but I would not. . . . I was told to warn our people not to have anything to do with this thing they are teaching. . . . I was forbidden of the Lord to listen to it. I have expressed myself as not having a particle of confidence in it. . . . This whole thing they are doing is a scheme of the devil.” F. C. Gilbert’s report of an interview given him by Ellen White on June 8, 1910.

> ”Det ljus som Gud gav mig är att broder Daniells har stått i presidentskapet länge nog.... och jag blev tillsagd att inte längre ha något samtal med honom om något av detta. Jag skulle inte träffa Daniells i denna sak, och jag skulle inte yttra ett enda ord till honom. De bad mig enträget att ge honom en audiens, men det ville jag inte.... Jag blev tillsagd att varna vårt folk för att ha något som helst att göra med detta som de undervisar.... Herren förbjöd mig att lyssna till det. Jag har uttryckt mig så, att jag inte hyser det minsta förtroende för det.... Hela detta som de håller på med är ett djävulens påfund.” F. C. Gilberts redogörelse för en intervju som Ellen White gav honom den 8 juni 1910.

We will continue this subject in the next article.

Vi kommer att fortsätta detta ämne i nästa artikel.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ ‘Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> Han som ser under ytan, som rannsakar alla människors hjärtan, säger om dem som har haft stort ljus: ”De är inte bedrövade och bestörta på grund av sitt moraliska och andliga tillstånd.” ”Ja, de har utvalt sina egna vägar, och deras själ har behag i deras styggelser. Också jag skall utvälja deras villfarelser och låta det de fruktar komma över dem; därför att ingen svarade när jag kallade, ingen hörde när jag talade, utan de gjorde det som var ont i mina ögon och utvalde det som jag inte hade behag till.” ”Gud skall sända dem en kraftig villfarelse, så att de tror på lögnen”, eftersom de inte tog emot kärleken till sanningen för att bli frälsta, ”utan hade sin lust i orättfärdigheten.” Jesaja 66:3, 4; 2 Thessalonikerbrevet 2:11, 10, 12.

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’

> Den himmelske Läraren frågade: ”Vilken starkare villfarelse kan förleda sinnet än föreställningen att ni bygger på den rätta grunden och att Gud godtar era gärningar, när ni i verkligheten utför mycket enligt världslig klokhet och syndar mot Jehova? O, det är ett stort bedrägeri, en fängslande villfarelse, som tar sinnen i besittning när människor som en gång har känt sanningen misstar gudsfruktans yttre form för dess ande och kraft; när de menar att de är rika och har överflöd och inte behöver något, medan de i verkligheten behöver allting.”

> “God has not changed toward His faithful servants who are keeping their garments spotless. But many are crying, ‘Peace and safety,’ while sudden destruction is coming upon them. Unless there is thorough repentance, unless men humble their hearts by confession and receive the truth as it is in Jesus, they will never enter heaven. When purification shall take place in our ranks, we shall no longer rest at ease, boasting of being rich and increased with goods, in need of nothing.

> ”Gud har inte förändrats gentemot sina trogna tjänare som håller sina kläder fläckfria. Men många ropar: ’Fred och trygghet’, medan plötslig undergång kommer över dem. Om inte en grundlig omvändelse äger rum, om inte människor ödmjukar sina hjärtan genom bekännelse och tar emot sanningen sådan den är i Jesus, kommer de aldrig att komma in i himlen. När reningen äger rum i våra led, kommer vi inte längre att vila i självgod trygghet och skryta med att vi är rika och har överflöd och inte behöver något.”

> “Who can truthfully say: ‘Our gold is tried in the fire; our garments are unspotted by the world’? I saw our Instructor pointing to the garments of so-called righteousness. Stripping them off, He laid bare the defilement beneath. Then He said to me: ‘Can you not see how they have pretentiously covered up their defilement and rottenness of character? “How is the faithful city become an harlot!” My Father’s house is made a house of merchandise, a place whence the divine presence and glory have departed! For this cause there is weakness, and strength is lacking.’

> ”Vem kan sanningsenligt säga: ’Vårt guld är renat i elden; våra kläder är obefläckade av världen’? Jag såg vår Lärare peka på de så kallade rättfärdighetens kläder. När han slet av dem, blottlade han orenheten därunder. Sedan sade han till mig: ’Kan du inte se hur de skrymtaktigt har dolt sin orenhet och sin karaktärs föruttnelse? ”Hur har den trogna staden blivit en sköka!” Min Faders hus har gjorts till ett marknadshus, en plats varifrån den gudomliga närvaron och härligheten har vikit bort! Därför råder svaghet, och styrka fattas.’”

> “Unless the church, which is now being leavened with her own backsliding, shall repent and be converted, she will eat of the fruit of her own doing, until she shall abhor herself. When she resists the evil and chooses the good, when she seeks God with all humility and reaches her high calling in Christ, standing on the platform of eternal truth and by faith laying hold upon the attainments prepared for her, she will be healed. She will appear in her God-given simplicity and purity, separate from earthly entanglements, showing that the truth has made her free indeed. Then her members will indeed be the chosen of God, His representatives.” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> ”Om inte församlingen, som nu genomjäser sig själv med sitt eget avfall, omvänder sig och blir omvänd, skall hon äta frukten av sitt eget handlande, till dess att hon avskyr sig själv. När hon står emot det onda och väljer det goda, när hon söker Gud i all ödmjukhet och når sin höga kallelse i Kristus, stående på den eviga sanningens plattform och genom tro griper de framsteg som har beretts åt henne, då skall hon bli helad. Hon skall träda fram i sin av Gud givna enkelhet och renhet, skild från jordiska förvecklingar, och visa att sanningen verkligen har gjort henne fri. Då skall hennes medlemmar verkligen vara Guds utvalda, hans representanter.” Testimonies, band 8, 249, 250.

Back to Articles