Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Eight

Daniels bok – nummer tjugoåtta

Walls

Murar

Author

Jeff Pippenger

Published

December 23, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Nebuchadnezzar represents the beginning of Adventism, the beginning of the United States, the beginning of the Protestant horn and the beginning of the Republican horn. Belshazzar represents the end of all these lines.

Nebukadnessar representerar adventismens början, Förenta staternas början, det protestantiska hornets början och det republikanska hornets början. Belsassar representerar slutet på alla dessa linjer.

Nebuchadnezzar represents the history of the first and second angels’ messages from 1798, through to 1844, and the beginning of God’s investigative judgment. His testimony parallels Daniel chapter one. Belshazzar represents the history of the third angel’s message from 1989, through to the Sunday law, and the beginning of God’s executive judgment. His testimony parallels Daniel chapters one through three.

Nebukadnessar representerar historien om den första och den andra ängelns budskap från 1798 fram till 1844 och början av Guds undersökande dom. Hans vittnesbörd löper parallellt med Daniel kapitel ett. Belsassar representerar historien om den tredje ängelns budskap från 1989 fram till söndagslagen och början av Guds verkställande dom. Hans vittnesbörd löper parallellt med Daniel kapitlen ett till tre.

Nebuchadnezzar marks the end of the “seven times” that came upon the northern kingdom of Israel in 1798, when his kingdom was restored unto him after living with the heart of a beast. His testimony continues until the opening of the investigative judgment at the end of the “seven times,” that came upon the southern kingdom of Judah in 1844. In his testimony the word “hour” represents the judgment hour message of the first angel, and then again, it represents the arrival of that message. The “hour” in his testimony marks both 1798, and 1844, which both represent the conclusion of the first indignation and the last indignation respectively.

Nebukadnessar markerar slutet på de ”sju tider” som kom över Israels norra rike år 1798, när hans rike återgavs åt honom efter att han hade levt med ett djurs hjärta. Hans vittnesbörd fortsätter fram till öppnandet av den undersökande domen vid slutet av de ”sju tider” som kom över Juda, det södra riket, år 1844. I hans vittnesbörd representerar ordet ”timme” den första ängelns budskap om domens stund, och vidare representerar det ankomsten av detta budskap. ”Timmen” i hans vittnesbörd markerar både 1798 och 1844, vilka båda representerar avslutningen på den första vreden respektive den sista vreden.

Belshazzar’s end is marked by the mystical handwriting that equates to twenty-five hundred and twenty. The “seven times,” whether represented as an “hour,” a “scattering,” or “twenty-five hundred and twenty,” are a symbol of judgment. Nimrod’s judgment was a “scattering,” Nebuchadnezzar’s was “seven times,” and Belshazzar’s was twenty-five hundred and twenty. When Nebuchadnezzar judged the three worthies, he had the furnace heated “seven times,” above normal.

Belsassars ände markeras av den mystiska handskriften, som motsvarar tvåtusen femhundratjugo. De ”sju tiderna”, vare sig de framställs som en ”timme”, en ”förskingring” eller ”tvåtusen femhundratjugo”, är en symbol för dom. Nimrods dom var en ”förskingring”, Nebukadnessars var ”sju tider”, och Belsassars var tvåtusen femhundratjugo. När Nebukadnessar dömde de tre värdiga männen, lät han ugnen upphettas ”sju gånger” mer än vanligt.

The judgment of the “seven times” is marked at the arrival of the first message, and the arrival of the third message. The end of Millerite Adventism in 1863 begins with the rejection of the doctrine of the “seven times,” and one hundred and twenty-six years later in 1989, “the time of the end” for the history of the third angel arrived. One hundred and twenty-six is a symbol of the “seven times”; so the end of the movement of the first angel in 1863, until the beginning of the movement of the third angel in 1989, is bridged together by the “seven times” by the symbolic one hundred and twenty-six.

Domen över de ”sju tiderna” markeras vid den första budskapets ankomst och vid den tredje budskapets ankomst. Slutet för den milleritiska adventismen år 1863 börjar med förkastandet av läran om de ”sju tiderna”, och etthundratjugosex år senare, 1989, inträffade ”ändens tid” för den tredje ängelns historia. Etthundratjugosex är en symbol för de ”sju tiderna”; så förenas slutet för den första ängelns rörelse år 1863 med början av den tredje ängelns rörelse år 1989 genom de ”sju tiderna” i den symboliska etthundratjugosex.

Yet the testimony of Belshazzar’s fall in Daniel chapter five, teaches that no one can see the judgment of the “seven times,” even though it is written upon the “wall”. For the Republican horn, the judgment is written on Thomas Jefferson’s “wall of separation of church and state” that is removed in chapter five of Daniel. For the true Protestant horn, the judgment is written on the two sacred charts that are hung upon the “wall” in order that those who read it may run. But in the blindness of Laodicea the words are indiscernible. In both cases, the words of judgment represent that both the true Protestant and Republican horns are weighed in the balances, and found wanting. The story of Belshazzar has a message for the Republican horn, representing the nations of the world.

Ändå lär vittnesbördet om Belsassars fall i Daniel kapitel fem att ingen kan se domen över de ”sju tiderna”, fastän den är skriven på ”väggen”. För det republikanska hornet är domen skriven på Thomas Jeffersons ”mur mellan kyrka och stat”, vilken avlägsnas i Daniel kapitel fem. För det sanna protestantiska hornet är domen skriven på de två heliga tavlor som hängs upp på ”väggen”, för att de som läser det må löpa. Men i Laodiceas blindhet är orden omöjliga att urskilja. I båda fallen framställer domens ord att både det sanna protestantiska och det republikanska hornet vägs på vågen och befinns vara otillräckliga. Berättelsen om Belsassar bär ett budskap till det republikanska hornet, som representerar världens nationer.

> “In the history of Nebuchadnezzar and Belshazzar, God speaks to nations of today.” Signs of the Times, July 20, 1891.

> "I Nebukadnessars och Belsassars historia talar Gud till vår tids nationer." Signs of the Times, 20 juli 1891.

The story of Belshazzar also has a message for the Protestant horn, representing the people of the world.

Berättelsen om Belsassar bär också ett budskap till det protestantiska hornet, vilket representerar världens folk.

> “In the history of Nebuchadnezzar and Belshazzar, God speaks to the people of today.” Bible Echo, September 17, 1894.

> ”I Nebukadnessars och Belsassars historia talar Gud till vår tids människor.” Bible Echo, 17 september 1894.

The sin of Belshazzar represents the sin of both horns of the earth beast. The sin of either of the horns is found in their rejection of their foundational truths, while having full knowledge of those truths. The Republican horn is held accountable to the light of the Constitution, and the beginning history when that divine document was produced, but has since been progressively rejected. When the nation speaks as a dragon the symbolic wall of separation of church and state will have been removed. For the true Protestant horn, the light from the history of the first and second angels’ messages, when the foundations were established, has been progressively rejected, and will continue to be increasingly rejected, until the “wall” of God’s law will also, ultimately be rejected.

Belsassars synd representerar synden hos båda hornen på jordens vilddjur. Synden hos vartdera hornet består i deras förkastande av sina grundläggande sanningar, samtidigt som de har full kunskap om dessa sanningar. Det republikanska hornet hålls ansvarigt inför Konstitutionens ljus och den tidiga historien då detta gudomliga dokument frambringades, men detta har sedan dess gradvis förkastats. När nationen talar såsom en drake kommer den symboliska skiljemuren mellan kyrka och stat att ha avlägsnats. För det sanna protestantiska hornet har ljuset från historien om den första och den andra ängelns budskap, då grundvalarna lades, gradvis förkastats, och kommer att fortsätta att i allt högre grad förkastas, tills också Guds lags ”mur” slutligen kommer att förkastas.

> “The prophet here describes a people who, in a time of general departure from truth and righteousness, are seeking to restore the principles that are the foundation of the kingdom of God. They are repairers of a breach that has been made in God’s law—the wall that He has placed around His chosen ones for their protection, and obedience to whose precepts of justice, truth, and purity is to be their perpetual safeguard.

> ”Profeten beskriver här ett folk som, i en tid av allmänt avfall från sanning och rättfärdighet, söker återupprätta de principer som utgör grunden för Guds rike. De är dem som bygger igen den reva som har uppstått i Guds lag — den mur som Han har rest omkring sina utvalda till deras beskydd och vars bud om rättvisa, sanning och renhet de genom lydnad skall ha till sitt ständiga värn.

> “In words of unmistakable meaning the prophet points out the specific work of this remnant people who build the wall. ‘If thou turn away thy foot from the Sabbath, from doing thy pleasure on My holy day; and call the Sabbath a delight, the holy of the Lord, honorable; and shalt honor Him, not doing thine own ways, nor finding thine own pleasure, nor speaking thine own words: then shalt thou delight thyself in the Lord; and I will cause thee to ride upon the high places of the earth, and feed thee with the heritage of Jacob thy father: for the mouth of the Lord hath spoken it.’ Isaiah 58:13, 14.” Prophets and Kings, 677, 678.

> ”Med ord av omisskännlig innebörd framhåller profeten det särskilda verk som utförs av denna kvarlevans folk, vilka bygger muren. ’Om du håller din fot tillbaka på sabbaten, så att du inte gör vad dig behagar på Min heliga dag, och kallar sabbaten en lust, Herrens heliga dag värd att ära, och om du ärar Honom genom att inte gå dina egna vägar eller söka din egen lust eller tala dina egna ord, då skall du finna din glädje i Herren; och jag skall låta dig fara fram över jordens höjder och mätta dig med din fader Jakobs arvedel. Ty Herrens mun har talat det.’ Jesaja 58:13, 14.” Prophets and Kings, 677, 678.

The biblical methodology revealed by angels to William Miller, represents God’s prophetic laws, and unlike ancient Israel, modern Israel was to be the depositaries of not only the law of the Ten Commandments, but also the prophecies.

Den bibliska metodologi som uppenbarades av änglar för William Miller representerar Guds profetiska lagar, och till skillnad från det forntida Israel skulle det moderna Israel vara förvaltare inte bara av de tio budordens lag, utan också av profetiorna.

> “God has called His church in this day, as He called ancient Israel, to stand as a light in the earth. By the mighty cleaver of truth, the messages of the first, second, and third angels, He has separated them from the churches and from the world to bring them into a sacred nearness to Himself. He has made them the depositaries of His law and has committed to them the great truths of prophecy for this time. Like the holy oracles committed to ancient Israel, these are a sacred trust to be communicated to the world. The three angels of Revelation 14 represent the people who accept the light of God’s messages and go forth as His agents to sound the warning throughout the length and breadth of the earth. Christ declares to His followers: ‘Ye are the light of the world.’ To every soul that accepts Jesus the cross of Calvary speaks: ‘Behold the worth of the soul: “Go ye into all the world, and preach the gospel to every creature.’” Nothing is to be permitted to hinder this work. It is the all-important work for time; it is to be far-reaching as eternity. The love that Jesus manifested for the souls of men in the sacrifice which He made for their redemption, will actuate all His followers.” Testimonies, volume 5, 455.

> ”Gud har kallat sin församling i denna tid, såsom han kallade det forntida Israel, att stå som ett ljus på jorden. Genom sanningens mäktiga klyvyxa, genom den första, andra och tredje ängelns budskap, har han avskilt dem från kyrkorna och från världen för att föra dem in i en helig närhet till sig själv. Han har gjort dem till förvaltare av sin lag och anförtrott dem de stora profetiska sanningarna för denna tid. Liksom de heliga gudsorden som anförtroddes det forntida Israel, är dessa ett heligt förtroende som skall meddelas världen. De tre änglarna i Uppenbarelseboken 14 representerar det folk som tar emot ljuset från Guds budskap och går ut som hans sändebud för att låta varningen ljuda över jordens längd och bredd. Kristus förklarar för sina efterföljare: ’Ni är världens ljus.’ Till varje själ som tar emot Jesus talar Golgata kors: ’Se själens värde: ”Gå ut i hela världen och predika evangeliet för allt skapat.”’ Ingenting får tillåtas att hindra detta verk. Det är det allt överskuggande verket för denna tid; det skall nå lika långt som evigheten. Den kärlek som Jesus visade människors själar genom det offer som han frambar för deras återlösning, kommer att driva alla hans efterföljare.” Testimonies, band 5, 455.

The “great truths of prophecy,” which were delivered by angels, and established through the work of William Miller, are “a sacred trust to be communicated to the world.” The law of the Ten Commandments, the laws of nature, the laws of health and the laws of prophetic study were given by the same Great Lawgiver, and to reject one Commandment is to reject them all. The rejection of the methodology given to William Miller began a progressive rebellion, that ultimately will lead to Adventism rejecting the seventh-day Sabbath.

”Profetians stora sanningar”, som förmedlades av änglar och befästes genom William Millers verk, är ”ett heligt förtroende som skall meddelas världen”. Tiodekalogens lag, naturlagarna, hälsolagarna och lagarna för det profetiska studiet gavs av samme store Laggivare, och att förkasta ett bud är att förkasta dem alla. Förkastandet av den metodik som gavs åt William Miller inledde ett fortskridande uppror, som slutligen kommer att leda till att adventismen förkastar sjundedagssabbaten.

> “The Lord has a controversy with his professed people in these last days. In this controversy men in responsible positions will take a course directly opposite to that pursued by Nehemiah. They will not only ignore and despise the Sabbath themselves, but they will try to keep it from others by burying it beneath the rubbish of custom and tradition. In churches and in large gatherings in the open air, ministers will urge upon the people the necessity of keeping the first day of the week. There are calamities on sea and land: and these calamities will increase, one disaster following close upon another; and the little band of conscientious Sabbath-keepers will be pointed out as the ones who are bringing the wrath of God upon the world by their disregard of Sunday.

> ”Herren har en tvist med sitt bekännande folk i dessa sista dagar. I denna tvist kommer män i ansvarsfulla ställningar att handla på ett sätt som står i direkt motsats till det som Nehemja följde. De kommer inte bara själva att ignorera och förakta sabbaten, utan de kommer att försöka hindra andra från att hålla den genom att begrava den under sedvänjans och traditionens bråte. I kyrkor och vid stora sammankomster under bar himmel kommer predikanter att inskärpa för folket nödvändigheten av att hålla veckans första dag. Det finns hemsökelser till sjöss och på land, och dessa hemsökelser kommer att tillta, den ena olyckan tätt följande på den andra; och den lilla skaran av samvetsgranna sabbatshållare kommer att pekas ut som dem som genom sitt åsidosättande av söndagen drar Guds vrede över världen.

> “Satan urges this falsehood that he may take the world captive. It is his plan to compel men to accept errors. He takes an active part in the promulgation of all false religions, and will stop at nothing in his efforts to enforce erroneous doctrines. Under a cloak of religious zeal, men, influenced by his spirit, have invented the most cruel tortures for their fellow-men, and have inflicted the most awful sufferings upon them. Satan and his agents have the same spirit still; and the history of the past will be repeated in our day.

> ”Satan driver denna lögn, för att han må kunna hålla världen i fångenskap. Det är hans avsikt att tvinga människorna att godta villfarelser. Han tar aktiv del i utbredandet av alla falska religioner och stannar vid ingenting i sina ansträngningar att påtvinga människor oriktiga läror. Under en täckmantel av religiös nitälskan har människor, påverkade av hans ande, uppfunnit de grymmaste tortyrmedel mot sina medmänniskor och tillfogat dem de mest fasansfulla lidanden. Satan och hans redskap har alltjämt samma ande, och det förflutnas historia skall upprepas i vår tid.

> “There are men who have set their minds and will to accomplish evil; in the dark recesses of their hearts they have resolved what crimes they will commit. These men are self-deceived. They have rejected God’s great rule of right, and in its stead have erected a standard of their own, and comparing themselves with this standard they pronounce themselves holy. The Lord will permit them to reveal what is in their hearts, to act out the spirit of the master that controls them. He will let them show their hatred of his law in their treatment of those who are loyal to its requirements. They will be actuated by the same spirit of religious frenzy that goaded on the mob that crucified Christ; church and State will be united in the same corrupt harmony.

> ”Det finns människor som har vänt sina tankar och sin vilja till att fullborda det onda; i sina hjärtans mörka fördolda djup har de beslutat vilka brott de skall begå. Dessa människor bedrar sig själva. De har förkastat Guds stora rättesnöre för det rätta och har i dess ställe rest en måttstock av egen tillverkning, och när de jämför sig själva med denna måttstock förklarar de sig heliga. Herren skall tillåta dem att uppenbara vad som finns i deras hjärtan, att ge uttryck åt den anda hos den herre som behärskar dem. Han skall låta dem visa sitt hat mot hans lag genom sitt sätt att behandla dem som är trogna dess krav. De skall drivas av samma anda av religiöst raseri som eggade den pöbel som korsfäste Kristus; kyrka och stat skall förenas i samma fördärvade samklang.

> “The church of today has followed in the steps of the Jews of old, who set aside the commandments of God for their own traditions. She has changed the ordinance, broken the everlasting covenant, and now, as then, pride, unbelief, and infidelity are the result. Her true condition is set forth in these words from the song of Moses: ‘They have corrupted themselves, their spot is not the spot of his children; they are a perverse and crooked generation. Do ye thus requite the Lord, O foolish people and unwise? is not he thy father that hath bought thee? hath he not made thee, and established thee?’” Review and Herald, March 18, 1884.

> ”Den nutida kyrkan har följt i de forna judarnas fotspår, vilka satte Guds bud åt sidan för sina egna traditioner. Hon har förändrat stadgan, brutit det eviga förbundet, och nu är, liksom då, högmod, otro och trolöshet följden. Hennes sanna tillstånd framställs i dessa ord ur Moses sång: ’De har fördärvat sig själva, de är inte hans barns fläckfria släkte; de är ett vrångt och förvänt släkte. Är det så ni lönar Herren, ni dåraktiga och ovisa folk? Är inte han din fader, han som har köpt dig? Har inte han gjort dig och upprättat dig?’” Review and Herald, 18 mars 1884.

The ultimate rejection of truth by Adventism occurs at the Sunday law, as Adventism repeats the history of ancient Israel, when “actuated by the same spirit of religious frenzy that goaded on the mob that crucified Christ; church and State will be united in the same corrupt harmony.” The progressive rebellion of Adventism is represented in Ezekiel chapter eight, with four escalating abominations, that prophetically mark the four generations of Adventism that began in 1863. The final abomination is when the leaders of Jerusalem bow down to the sun.

Adventismens yttersta förkastelse av sanningen inträffar vid söndagslagen, när Adventismen upprepar det forntida Israels historia, då ”drivna av samma anda av religiöst raseri som eggade den folkhop som korsfäste Kristus; kyrka och stat kommer att förenas i samma fördärvade samklang.” Adventismens fortskridande uppror framställs i Hesekiel kapitel åtta, med fyra tilltagande styggelser, som profetiskt utmärker Adventismens fyra generationer, vilka började år 1863. Den slutliga styggelsen är när Jerusalems ledare böjer sig ned för solen.

> And he brought me into the inner court of the Lord’s house, and, behold, at the door of the temple of the Lord, between the porch and the altar, were about five and twenty men, with their backs toward the temple of the Lord, and their faces toward the east; and they worshipped the sun toward the east. Then he said unto me, Hast thou seen this, O son of man? Is it a light thing to the house of Judah that they commit the abominations which they commit here? for they have filled the land with violence, and have returned to provoke me to anger: and, lo, they put the branch to their nose. Therefore will I also deal in fury: mine eye shall not spare, neither will I have pity: and though they cry in mine ears with a loud voice, yet will I not hear them. Ezekiel 8:16–18.

> Och han förde mig in i den inre förgården till Herrens hus, och se, vid ingången till Herrens tempel, mellan förhuset och altaret, stod omkring tjugufem män med sina ryggar vända mot Herrens tempel och sina ansikten vända mot öster; och de tillbad solen mot öster. Då sade han till mig: Har du sett detta, du människobarn? Är det en ringa sak för Juda hus att de begår de styggelser som de begår här? Ty de har fyllt landet med våld och åter vänt sig till att väcka min vrede; och se, de för kvisten till sin näsa. Därför skall också jag handla i vrede: mitt öga skall inte skona, inte heller skall jag visa förbarmande; och även om de ropar i mina öron med hög röst, skall jag ändå inte höra dem. Hesekiel 8:16–18.

The judgment that is brought about at that time is illustrated in the “hour” of Belshazzar’s judgment.

Den dom som då verkställs åskådliggörs i Belsassars doms ”stund”.

> Belshazzar the king made a great feast to a thousand of his lords, and drank wine before the thousand. Belshazzar, whiles he tasted the wine, commanded to bring the golden and silver vessels which his father Nebuchadnezzar had taken out of the temple which was in Jerusalem; that the king, and his princes, his wives, and his concubines, might drink therein. Then they brought the golden vessels that were taken out of the temple of the house of God which was at Jerusalem; and the king, and his princes, his wives, and his concubines, drank in them. They drank wine, and praised the gods of gold, and of silver, of brass, of iron, of wood, and of stone. In the same hour came forth fingers of a man’s hand, and wrote over against the candlestick upon the plaister of the wall of the king’s palace: and the king saw the part of the hand that wrote. Then the king’s countenance was changed, and his thoughts troubled him, so that the joints of his loins were loosed, and his knees smote one against another. The king cried aloud to bring in the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers. And the king spake, and said to the wise men of Babylon, Whosoever shall read this writing, and shew me the interpretation thereof, shall be clothed with scarlet, and have a chain of gold about his neck, and shall be the third ruler in the kingdom. Then came in all the king’s wise men: but they could not read the writing, nor make known to the king the interpretation thereof. Then was king Belshazzar greatly troubled, and his countenance was changed in him, and his lords were astonied. Daniel 5:1–9.

> Kung Belsassar gjorde ett stort gästabud för tusen av sina stormän och drack vin inför de tusen. Medan Belsassar smakade vinet, befallde han att man skulle hämta de kärl av guld och silver som hans fader Nebukadnessar hade tagit från templet i Jerusalem, för att kungen och hans furstar, hans hustrur och hans bihustrur skulle dricka ur dem. Då hämtade man guldkärlen som hade tagits från templet, från Guds hus i Jerusalem; och kungen och hans furstar, hans hustrur och hans bihustrur drack ur dem. De drack vin och prisade gudar av guld och silver, av koppar och järn, av trä och sten. I samma stund visade sig fingrar av en människohand och skrev mitt emot ljusstaken på putsen på väggen i kungens palats; och kungen såg den hand som skrev. Då förändrades kungens ansiktsfärg, och hans tankar förskräckte honom, så att hans höfters leder miste sin styrka och hans knän slog mot varandra. Kungen ropade med hög röst att man skulle hämta stjärntydarna, kaldeerna och spåmännen. Och kungen tog till orda och sade till de vise i Babel: Den som kan läsa denna skrift och låta mig få veta dess uttydning skall bli klädd i purpur och få en guldkedja om halsen och vara den tredje härskaren i riket. Då kom alla kungens vise in; men de kunde inte läsa skriften eller låta kungen få veta dess uttydning. Då blev kung Belsassar mycket förskräckt, och hans ansiktsfärg förändrades, och hans stormän stod häpna. Daniel 5:1–9.

In the “same hour” that Belshazzar’s judgment arrived, Shadrach, Meshach and Abednego were cast into the furnace that had been heated “seven times” hotter than normal.

I ”samma stund” som Belsassars dom kom, kastades Shadrak, Meshak och Abed-Nego i ugnen, som hade gjorts ”sju gånger” hetare än vanligt.

> Now if ye be ready that at what time ye hear the sound of the cornet, flute, harp, sackbut, psaltery, and dulcimer, and all kinds of music, ye fall down and worship the image which I have made; well: but if ye worship not, ye shall be cast the same hour into the midst of a burning fiery furnace; and who is that God that shall deliver you out of my hands? Shadrach, Meshach, and Abednego, answered and said to the king, O Nebuchadnezzar, we are not careful to answer thee in this matter. If it be so, our God whom we serve is able to deliver us from the burning fiery furnace, and he will deliver us out of thine hand, O king. But if not, be it known unto thee, O king, that we will not serve thy gods, nor worship the golden image which thou hast set up. Then was Nebuchadnezzar full of fury, and the form of his visage was changed against Shadrach, Meshach, and Abednego: therefore he spake, and commanded that they should heat the furnace one seven times more than it was wont to be heated. Daniel 3:15–19.

> Och om ni nu är redo att, så snart ni hör ljudet av horn, flöjt, cittra, harpa, psalterium, säckpipa och all slags musik, falla ned och tillbe den bildstod som jag har låtit göra, så är det väl. Men om ni inte tillber, skall ni i samma stund kastas mitt i den brinnande eldugnen; och vem är den Gud som skall kunna rädda er ur min hand? Shadrak, Meshak och Abed-Nego svarade och sade till kungen: O Nebukadnessar, vi behöver inte svara dig i denna sak. Om det blir så, är vår Gud, som vi tjänar, mäktig att rädda oss från den brinnande eldugnen, och han skall rädda oss ur din hand, o konung. Men om inte, så skall det vara känt för dig, o konung, att vi inte kommer att tjäna dina gudar eller tillbe den gyllene bildstod som du har ställt upp. Då uppfylldes Nebukadnessar av raseri, och hans ansiktsuttryck förändrades mot Shadrak, Meshak och Abed-Nego; därför talade han och befallde att man skulle hetta upp ugnen sju gånger mer än man brukade hetta upp den. Daniel 3:15–19.

The “hour” of judgment for Belshazzar is the same “hour” of judgment for Shadrach, Meshach and Abednego, and in both lines “seven times” are represented as the symbol of that judgment. The three worthies are representing the two witnesses that ascend with clouds into heaven as the ensign in the “hour” of the great earthquake at the Sunday Law, and Belshazzar represents the judgment of national ruin that is brought upon the earth beast in the very same “hour.”

Domens ”stund” för Belsassar är densamma som domens ”stund” för Shadrak, Meshak och Abed-Nego, och i båda berättelselinjerna framställs ”sju tider” som symbolen för den domen. De tre värdiga männen representerar de två vittnen som stiger upp med moln till himlen såsom baneret i den stora jordbävningens ”stund” vid söndagslagen, och Belsassar representerar domen av nationell undergång som drabbar jorddjuret i just samma ”stund”.

We will continue our study of Belshazzar’s judgment in the next article.

Vi kommer att fortsätta vår studie av Belsassars dom i nästa artikel.

> “I am deeply exercised in mind in reference to the low standard of piety among our people. And when I think of the woes passed on Capernaum, I think of how much heavier will come the condemnation upon those who know the truth and have not walked according to the truth, but in the sparks of their own kindling. In the night seasons I am addressing the people in a very solemn manner, beseeching them to ask their own consciences; What am I? Am I a Christian, or am I not? Is my heart renewed? Has the transforming grace of God moulded my character? Are my sins repented of? Are they confessed? Are they forgiven? Am I one with Christ as he is one with the Father? Do I hate what I once loved? Do I now love what I once hated? Do I count all things but loss for the excellency of the knowledge of Christ Jesus? Do I feel I am the purchased possession of Jesus Christ, and that every hour I must consecrate myself to his service?

> ”Jag är djupt bedrövad i sinnet med avseende på den låga gudsfruktans standarden bland vårt folk. Och när jag tänker på de verop som uttalades över Kapernaum, tänker jag på hur mycket tyngre fördömelsen skall komma över dem som känner sanningen och inte har vandrat enligt sanningen, utan i gnistorna från sin egen upptändning. Under nattens timmar talar jag till folket på ett mycket allvarligt sätt och bönfaller dem att fråga sina egna samveten: Vad är jag? Är jag en kristen, eller är jag det inte? Är mitt hjärta förnyat? Har Guds förvandlande nåd format min karaktär? Har jag ångrat mina synder? Är de bekända? Är de förlåtna? Är jag ett med Kristus såsom han är ett med Fadern? Hatar jag det som jag en gång älskade? Älskar jag nu det som jag en gång hatade? Räknar jag allt såsom förlust för den överträffande storheten i kunskapen om Kristus Jesus? Känner jag att jag är Jesu Kristi återlösta egendom, och att jag varje timme måste helga mig åt hans tjänst?

> “We are standing upon the threshold of great and solemn events. The whole earth is to be lightened with the glory of the Lord as the waters cover the channels of the great deep. Prophecies are being fulfilled, and stormy times are before us. Old controversies which have apparently been hushed for a long time will be revived, and new controversies will spring up; new and old will commingle, and this will take place right early. The angels are holding the four winds, that they shall not blow, until the specified work of warning is given to the world; but the storm is gathering, the clouds are loading, ready to burst upon the world, and to many it will be as a thief in the night.

> ”Vi står på tröskeln till stora och allvarliga händelser. Hela jorden skall upplysas av Herrens härlighet, såsom vattnen täcker den stora djupets källor. Profetior uppfylls, och stormiga tider ligger framför oss. Gamla stridsfrågor som tydligen har varit tystade under lång tid skall åter väckas till liv, och nya stridsfrågor skall uppstå; nytt och gammalt skall blandas, och detta skall ske mycket snart. Änglarna håller de fyra vindarna, så att de inte skall blåsa, förrän det bestämda varningsverket har givits åt världen; men stormen samlar sig, molnen hopar sig, redo att brista över världen, och för många skall det komma såsom en tjuv om natten.

> “Many smiled and would not believe when we told them, twenty and thirty years ago, that the Sunday would be urged upon all the world, and a law be made to compel its observance, and force conscience. We see it being fulfilled. All that God has said of the future will surely come to pass; not one thing will fail of all that he has spoken. Protestantism is now reaching hands across the gulf to clasp hands with papacy, and a confederacy is being formed to trample out of sight the Sabbath of the fourth commandment; and the man of sin, who, at the instigation of Satan, instituted the spurious sabbath, this child of papacy, will be exalted to take the place of God.

> ”Många log och ville inte tro när vi för tjugo och trettio år sedan sade dem att söndagen skulle påtvingas hela världen, och att en lag skulle stiftas för att framtvinga dess hållande och tvinga samvetet. Vi ser hur detta går i uppfyllelse. Allt vad Gud har sagt om framtiden skall förvisso ske; inte en enda sak skall utebli av allt det som han har talat. Protestantismen sträcker nu händer över klyftan för att fatta påvedömets händer, och en sammanslutning håller på att bildas för att trampa ned och undanröja det fjärde budets sabbat; och syndens människa, som på Satans anstiftan instiftade den falska sabbaten, detta påvedömets barn, skall upphöjas till att inta Guds plats.

> “All heaven is represented to me as watching the unfolding of events. A crisis is to be revealed in the great and prolonged controversy in the government of God on earth. Something great and decisive is to take place, and that right early. If any delay, the character of God and his throne will be compromised. The armory of heaven is open; all the universe of God and its equipments are ready. One word has justice to speak, and there will be terrific representations upon the earth, of the wrath of God. There will be voices and thunderings and lightnings and earthquakes and universal desolation. Every movement in the universe of heaven is to prepare the world for the great crisis.

> ”Hela himlen framställs för mig såsom betraktande händelsernas utveckling. En kris skall uppenbaras i den stora och långvariga striden om Guds styre på jorden. Något stort och avgörande skall äga rum, och det mycket snart. Om någon fördröjning inträder, kommer Guds karaktär och hans tron att komprometteras. Himlens rustkammare står öppen; hela Guds universum och dess utrustning är redo. Ett enda ord återstår för rättvisan att uttala, och då skall förskräckliga uppenbarelser av Guds vrede framträda på jorden. Det skall vara röster och tordön och blixtar och jordbävningar och allmän ödeläggelse. Varje rörelse i himlens universum syftar till att bereda världen för den stora krisen.

> “Intensity is taking possession of every earthly element; and as a people who have had great light and wonderful knowledge, many of them are represented by the five sleeping virgins with their lamps, but no oil in their vessels; cold, senseless, with a feeble, waning piety. While a new life is being diffused and is springing up from beneath and taking fast hold of all Satan’s agencies, preparatory to the last great conflict and struggle, a new light and life and power is descending from on high, and taking possession of God’s people who are not dead, as many now are, in trespasses and sins. The people who will now see what is soon to come upon us by what is being transacted before us, will no longer trust in human inventions, and will feel that the Holy Spirit must be recognized, received, presented before the people, that they may contend for the glory of God, and work everywhere in the byways and highways of life, for the saving of the souls of their fellow-men. The only rock that is sure and steadfast is the Rock of Ages. Those only who build on this Rock are secure.

> ”Intensiteten tar varje jordiskt element i besittning; och såsom ett folk som har haft stort ljus och underbar kunskap framställs många av dem såsom de fem sovande jungfrurna med sina lampor, men utan olja i sina kärl; kalla, känslolösa, med en svag, avtagande gudsfruktan. Medan ett nytt liv utbreder sig och springer upp underifrån och får ett fast grepp om alla Satans verktyg, såsom en förberedelse för den sista stora konflikten och striden, nedstiger ett nytt ljus och liv och kraft från höjden och tar Guds folk i besittning, de som inte är döda, såsom många nu är, i överträdelser och synder. Det folk som nu genom det som sker inför våra ögon kommer att se vad som snart skall komma över oss, kommer inte längre att förtrösta på mänskliga uppfinningar, utan kommer att inse att den Helige Ande måste erkännas, tas emot och framhållas inför folket, så att de må kämpa för Guds ära och verka överallt på livets bivägar och huvudvägar till sina medmänniskors själars frälsning. Den enda klippa som är säker och fast är Evighetens Klippa. Endast de som bygger på denna Klippa är trygga.

> “Those who are carnally minded now, notwithstanding the warnings given of God in his word and through the testimonies of his Spirit, will never unite with the holy family of the redeemed. They are sensual, debased in thought, and abominable in the sight of God. They have never been sanctified through the truth. They are not partakers of the divine nature, have never overcome self and the world with its affections and lusts. These characters are all through our churches, and as the result the churches are weak and sickly and ready to die. There must be no indifferent testimony borne now, but a decided, pointed testimony, rebuking every impurity, and exalting Jesus. We must as a people be in the attitude of expectation, working and waiting and watching and praying.

> ”De som nu är sinnligt sinnade kommer, trots de varningar som Gud har gett i sitt ord och genom sin Andes vittnesbörd, aldrig att förena sig med de återlöstas heliga familj. De är köttsliga, förnedrade i sina tankar och en styggelse i Guds ögon. De har aldrig blivit helgade genom sanningen. De har inte fått del av den gudomliga naturen, har aldrig övervunnit jaget och världen med dess böjelser och begär. Dessa karaktärer finns överallt i våra församlingar, och följden är att församlingarna är svaga och sjukliga och färdiga att dö. Det får nu inte bäras fram något likgiltigt vittnesbörd, utan ett bestämt, skarpt vittnesbörd, som tillrättavisar all orenhet och upphöjer Jesus. Vi måste som ett folk inta en hållning av förväntan, verka och vänta och vaka och be.”

> “This blessed hope of the second appearing of Christ needs to be presented often to the people, with its solemn realities; looking for the soon appearing of our Lord Jesus to come in his glory, will lead to the regarding of earthly things as emptiness and nothingness. All worldly honor or distinction is of no value, for the true believer lives above the world; his steps are advancing heavenward. He is a pilgrim and stranger. His citizenship is above. He is gathering the sunbeams of the righteousness of Christ into his soul, that he may be a burning and shining light in the moral darkness that has enshrouded the world. What vigorous faith, what lively hope, what fervent love, what holy, consecrated zeal for God is seen in him, and what a decided distinction between him and the world! ‘Watch ye therefore, and pray always, that ye may be accounted worthy to escape all these things that shall come to pass, and to stand before the Son of man.’ ‘Watch ye therefore, for ye know not what hour your Lord doth come.’ ‘Therefore be ye ready also; for in such an hour as ye think not the Son of man cometh.” “Behold, I come as a thief. Blessed is he that watcheth, and keepeth his garments.’” Pamphlets, 38–40.

> ”Detta saliga hopp om Kristi andra ankomst behöver ofta framställas för folket, med dess allvarliga realiteter; att vänta på vår Herre Jesu snart förestående ankomst i hans härlighet kommer att leda till att jordiska ting betraktas som tomhet och intighet. All världslig ära eller utmärkelse är utan värde, ty den sanne troende lever över världen; hans steg går framåt mot himmelen. Han är en pilgrim och främling. Hans medborgarskap är ovan där. Han samlar Kristi rättfärdighets solstrålar i sin själ, för att han må vara ett brinnande och lysande ljus i det moraliska mörker som har höljt världen. Vilken kraftfull tro, vilket levande hopp, vilken innerlig kärlek, vilken helig, åt Gud invigd nitälskan som ses hos honom, och vilken tydlig åtskillnad mellan honom och världen! ’Vaken därför och bed alltid, att ni må anses värdiga att undfly allt detta som skall ske och att stå inför Människosonen.’ ’Vaken därför, ty ni vet inte vilken stund er Herre kommer.’ ’Var därför också redo; ty i en stund då ni inte tänker det kommer Människosonen.’ ”Se, jag kommer såsom en tjuv. Salig är den som vakar och bevarar sina kläder.”’ Pamphlets, 38–40.

Back to Articles