Article

# Rome Establishes the Vision - Number Four

Rom befäster synen – nummer fyra

Reviving Old Controversies: The Battle Over Prophetic Interpretation in Adventism

Återupplivande av gamla kontroverser: Striden om den profetiska tolkningen inom adventismen

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We have been forewarned that “old controversies” would be revived in the last days.

Vi har blivit förvarnade om att ”gamla stridsfrågor” skulle återupplivas i de sista dagarna.

> “In history and prophecy the Word of God portrays the long continued conflict between truth and error. That conflict is yet in progress. Those things which have been, will be repeated. Old controversies will be revived, and new theories will be continually arising.” Selected Messages, book 2, 109.

> ”I historien och profetian skildrar Guds ord den långvariga striden mellan sanning och villfarelse. Den striden pågår alltjämt. Det som har varit skall upprepas. Gamla stridsfrågor skall åter väckas till liv, och nya teorier skall ständigt uppstå.” Selected Messages, bok 2, s. 109.

Invariably those old controversies were a satanic attempt to undermine the role of Modern Rome, for it is papal Rome of the last days who establishes the vision. There are several examples of this fact in the history of Adventism. The first was the controversy between the Protestants and the Millerites as represented upon the 1843 pioneer chart. The only reference on the sacred 1843 pioneer chart, which “was directed by the Lord and should not be altered,” that was not a direct reference to a prophetic truth of God’s word, was the representation of the controversy of the Millerites with the Protestants of that period. The Protestants identified the “robbers of thy people” of Daniel chapter eleven, verse fourteen as Antiochus Epiphanes, while the Millerites knew it was Rome.

Oundvikligen var dessa gamla kontroverser ett sataniskt försök att undergräva det moderna Roms roll, ty det är den påvliga Rommakten i de sista dagarna som upprättar synen. Det finns flera exempel på detta faktum i adventismens historia. Det första var kontroversen mellan protestanterna och milleriterna, sådan den framställs på 1843 års pionjärschema. Den enda hänvisningen på det heliga pionjärschemat från 1843, vilket ”var lett av Herren och inte borde ändras”, som inte var en direkt hänvisning till en profetisk sanning i Guds ord, var framställningen av milleriternas kontrovers med den tidens protestanter. Protestanterna identifierade ”ditt folks rövare” i Daniel kapitel elva, vers fjorton, som Antiochus Epifanes, medan milleriterna visste att det var Rom.

> “164 Death of Antiochus Epiphanes, who of course, stood not up against the Prince of Princes, as he had been 164 yrs. dead before the Prince of Princes was born.” 1843 Pioneer Chart.

> ”164 Antiochus Epifanes död, som naturligtvis inte reste sig upp mot furstarnas Furste, eftersom han hade varit död i 164 år innan furstarnas Furste föddes.” 1843 års pionjärdiagram.

Thereafter there was the controversy between James White and Uriah Smith over the correct identification of the “king of the north” in Daniel chapter eleven. James was correct in identifying the “king of the north” in the final verses of Daniel eleven as papal Rome, or as I call it modern Rome. Smith argued the “king of the north” of Daniel chapter eleven, verse thirty-six was atheistic France.

Därefter uppstod meningsstriden mellan James White och Uriah Smith om den rätta identifieringen av ”kungen i norr” i Daniel kapitel elva. James hade rätt när han identifierade ”kungen i norr” i de avslutande verserna i Daniel elva som det påvliga Rom, eller, som jag kallar det, det moderna Rom. Smith hävdade att ”kungen i norr” i Daniel kapitel elva, vers trettiosex, var det ateistiska Frankrike.

> “VERSE 36. And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvelous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished; for that that is determined shall be done.

> ”VERS 36. Och kungen skall handla efter sitt eget behag; och han skall upphöja sig själv och förhäva sig över varje gud, och han skall tala förunderliga ting mot gudarnas Gud, och han skall ha framgång till dess att vreden har fullbordats; ty det som är beslutat skall ske.

> “The king here introduced cannot denote the same power which was last noticed; namely, the papal power; for the specifications will not hold good if applied to that power.” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 292.

> ”Den kung som här introduceras kan inte beteckna samma makt som senast omtalades, nämligen påvemakten; ty beskrivningarna stämmer inte om de tillämpas på den makten.” Uriah Smith, Daniel and the Revelation, 292.

Smith inserted his own “private interpretation” when he stated, “The king here introduced cannot denote the same power which was last noticed; namely, the papal power; for the specifications will not hold good if applied to that power.” God’s Word never fails, and it is grammatically incorrect to use a human proposition to deny the clear grammatical structure of the passage. The verse says “and the king” which demands that the king being identified is the same king represented in the previous passage. There is no evidence of a new king, and Smith affirms the “same power which was last noticed” was the “papal power.” He acknowledges in his book that from verse thirty-one through verse thirty-five is the papal power, and with no grammatical evidence identifying a new king in verse thirty-six, he simply argues that the verses following verse thirty-five do not represent the prophetic characteristics of the papal power. He therefore inserts his opinion about France.

Smith införde sin egen ”privata tolkning” när han förklarade: ”Den kung som här introduceras kan inte beteckna samma makt som senast omtalades, nämligen den påvliga makten; ty specifikationerna stämmer inte om de tillämpas på den makten.” Guds Ord sviker aldrig, och det är grammatiskt felaktigt att använda en mänsklig utsaga för att förneka textavsnittets tydliga grammatiska struktur. Versen säger ”och kungen”, vilket kräver att den kung som identifieras är samme kung som framställs i det föregående avsnittet. Det finns inga belägg för en ny kung, och Smith bekräftar att den ”samma makt som senast omtalades” var den ”påvliga makten”. Han medger i sin bok att från vers trettioett till vers trettiofem är det den påvliga makten, och utan några grammatiska belägg som identifierar en ny kung i vers trettiosex hävdar han helt enkelt att verserna efter vers trettiofem inte återger den påvliga maktens profetiska kännetecken. Han inför därför sin uppfattning om Frankrike.

When Smith addresses verse forty, the faulty prophetic platform he has erected with his private interpretation forces him to identify a three way war, that by his conjectures identifies the king of the south as Egypt, who in the verse “pushes” against France, and Turkey he identifies as the king of the north who also comes against France. That added human interpretation builds a prophetic model that has Smith identifying a literal Armageddon, where Turkey marches to Jerusalem, marking the close of human probation as Michael stands up. Many books in Adventism’s history have been written correctly identifying the fallacy of such an application.

När Smith behandlar vers fyrtio tvingar den bristfälliga profetiska grundval som han har uppfört genom sin privata tolkning honom att urskilja ett trepartskrig, vilket genom hans förmodanden identifierar kungen i söder som Egypten, som i versen ”stöter” mot Frankrike, och Turkiet identifierar han som kungen i norr, som också kommer mot Frankrike. Den tillagda mänskliga tolkningen bygger en profetisk modell som får Smith att identifiera ett bokstavligt Harmagedon, där Turkiet marscherar till Jerusalem och markerar slutet på människans nådatid när Mikael träder fram. Många böcker i adventismens historia har skrivits och korrekt påvisat felslutet i en sådan tillämpning.

It is not the purpose of this article to address the fruits of Uriah Smith’s private interpretation, but simply to identify the controversy that ensued when he began to promote his private interpretation, for as James White opposed his fallacious view it became another line of controversy in Adventism where the correct identification of Rome was attacked by a false application.

Syftet med denna artikel är inte att behandla frukterna av Uriah Smiths privata tolkning, utan endast att identifiera den kontrovers som följde när han började främja sin privata tolkning; ty när James White motsatte sig hans felaktiga uppfattning blev den ännu en stridsfråga inom adventismen, där den korrekta identifieringen av Rom angreps genom en falsk tillämpning.

There was also the long-drawn-out controversy over “the daily” in the book of Daniel, when Laodicean Adventism adopted the apostate Protestant view identifying “the daily” in the book of Daniel as Christ’s sanctuary ministry, in contradiction to the established foundational truth that “the daily” was a symbol of pagan Rome.

Det förekom också den långdragna striden om ”det dagliga” i Daniels bok, när laodiceisk adventism antog den avfälliga protestantiska uppfattningen som identifierade ”det dagliga” i Daniels bok som Kristi helgedomstjänst, i motsats till den fastslagna grundsanningen att ”det dagliga” var en symbol för det hedniska Rom.

> “Then I saw in relation to the ‘daily’ (Daniel 8:12) that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘daily’; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test.” Early Writings, 74.

> ”Sedan såg jag angående det ”dagliga” (Daniel 8:12), att ordet ”offer” hade tillagts genom människors visdom och inte hör till texten, och att Herren gav den rätta förståelsen av detta åt dem som förkunnade ropet om domens stund. När enhet rådde, före 1844, var nästan alla eniga om den rätta förståelsen av det ”dagliga”; men i förvirringen sedan 1844 har andra uppfattningar omfattats, och mörker och förvirring har följt. Tiden har inte varit ett prov sedan 1844, och den kommer aldrig mer att bli ett prov.” Early Writings, 74.

At the time of the end, in 1989, when the last six verses of Daniel eleven were unsealed, the king of the north was then recognized to be papal Rome, just as James White previously identified in his controversy with Uriah Smith. White had applied the methodology of “line upon line” as he addressed Smith’s fallacy. White argued if the last power represented in Daniel two, and the last power represented in Daniel seven, and the last power represented in Daniel eight were all Rome, then upon three lines of witnesses the power who comes to his end in Daniel eleven is Rome, not Smith’s claim that it is Turkey.

Vid ändens tid, år 1989, när de sista sex verserna i Daniel elfte kapitel blev upplåsta, erkändes kungen i norr vara det påvliga Rom, alldeles såsom James White tidigare hade identifierat det i sin kontrovers med Uriah Smith. White hade tillämpat metodiken ”rad på rad” när han bemötte Smiths felslut. White hävdade att om den sista makt som framställs i Daniel två, och den sista makt som framställs i Daniel sju, och den sista makt som framställs i Daniel åtta alla var Rom, då är, på tre vittnens linjer, den makt som går mot sitt slut i Daniel elva Rom, inte, såsom Smith påstod, Turkiet.

The prophetic movement of the third angel which began in 1989, was confronted shortly after September 11, 2001 with a controversy over Joel chapter one. Within the first five verses, two witnesses, first of generations, then of insects identify a progressive destruction brought upon Adventism by Rome. The “drunkards” in prophecy according to Isaiah are the “scornful men which rule Jerusalem.” They awake in the fourth and final generation. The progressive destruction is a spiritual destruction for it is addressing Jerusalem of the last days, and from the rebellion of 1863 onward the Laodicean Seventh-day Adventists progressively imbibed in the doctrines of Rome.

Den tredje ängelns profetiska rörelse, som började 1989, ställdes kort efter den 11 september 2001 inför en kontrovers rörande Joel kapitel ett. Inom de fem första verserna identifierar två vittnen, först släktledens, sedan insekternas, en fortskridande förstörelse som Rom har åsamkat adventismen. ”De druckna” i profetian är enligt Jesaja de ”bespottare som härska över Jerusalem”. De vaknar i det fjärde och sista släktledet. Den fortskridande förstörelsen är en andlig förstörelse, ty den riktar sig till de sista dagarnas Jerusalem, och från upproret år 1863 och framåt har de laodiceiska sjundedagsadventisterna steg för steg druckit in Roms läror.

> The word of the Lord that came to Joel the son of Pethuel. Hear this, ye old men, and give ear, all ye inhabitants of the land. Hath this been in your days, or even in the days of your fathers? Tell ye your children of it, and let your children tell their children, and their children another generation. That which the palmerworm hath left hath the locust eaten; and that which the locust hath left hath the cankerworm eaten; and that which the cankerworm hath left hath the caterpillar eaten. Awake, ye drunkards, and weep; and howl, all ye drinkers of wine, because of the new wine, for it is cut off from your mouth. Joel 1:1–5.

> Detta är Herrens ord som kom till Joel, Pethuels son. Hör detta, ni gamla män, och lyssna, alla ni landets invånare. Har något sådant hänt i era dagar eller i era fäders dagar? Berätta om det för era barn, och låt era barn berätta för sina barn, och deras barn för ett annat släkte. Det som gräshoppslarven lämnade kvar åt gräshoppan upp, och det som gräshoppan lämnade kvar åt gräsmaskarlarven upp, och det som gräsmaskarlarven lämnade kvar åt förtäraren upp. Vakna, ni druckna, och gråt; och jämra er, alla ni vindrickare, över det nya vinet, ty det har tagits bort från er mun. Joel 1:1–5.

After the great buildings of New York City came down, it was understood that the latter rain then began to “sprinkle”, and that the controversy of Habakkuk chapter two, that was fulfilled in Millerite history, was once again under way. The controversy was over correct prophetic methodology.

Efter att de stora byggnaderna i New York City föll samman förstod man att det sena regnet då började ”stänka” och att den strid i Habackuks andra kapitel, som uppfylldes i milleritrörelsens historia, återigen var i gång. Striden gällde korrekt profetisk metodologi.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Yea also, because he transgresseth by wine, he is a proud man, neither keepeth at home, who enlargeth his desire as hell, and is as death, and cannot be satisfied, but gathereth unto him all nations, and heapeth unto him all people. Habakkuk 2:1–5.

> Jag vill stå på min vaktpost och ställa mig på tornet, och hålla utkik efter vad han skall tala till mig och vad jag skall svara när jag blir tillrättavisad. Och Herren svarade mig och sade: Skriv uppenbarelsen och gör den tydlig på tavlor, så att den som läser den må kunna skynda åstad. Ty uppenbarelsen väntar ännu på sin bestämda tid, men vid slutet skall den tala och inte ljuga. Om den dröjer, så vänta på den; ty den skall förvisso komma, den skall inte utebli. Se, hans själ är uppblåst; den är inte rättsinnig i honom. Men den rättfärdige skall leva genom sin tro. Ja, därför att han handlar trolöst genom vinet, är han en högmodig man, som inte stannar hemma; han vidgar sitt begär såsom dödsriket och är såsom döden och kan inte bli mättad, utan samlar till sig alla folk och hopar till sig alla nationer. Habackuk 2:1–5.

The testing of Habakkuk two typified the testing of the movement of the one hundred and forty-four thousand which began when the mighty angel of Revelation chapter eighteen descended on September 11, 2001. Then a controversy began between those who stood upon the foundations of Adventism represented upon the 1843 pioneer chart, and those who in Habakkuk transgress “by wine” and who were the “drunkards” of Joel who then “awoke,” only to have the “new wine” cut off from their “mouth.”

Prövningen i Habackuk två var en förebild för prövningen av de etthundrafyrtiofyra tusendens rörelse, vilken började när den mäktige ängeln i Uppenbarelseboken kapitel arton steg ned den 11 september 2001. Då började en strid mellan dem som stod på adventismens grundvalar, sådana de framställs på 1843 års pionjärdiagram, och dem som i Habackuk överträder ”genom vin” och som var Joels ”drinkare”, vilka då ”vaknade”, endast för att få det ”nya vinet” avskuret från sin ”mun”.

The Hebrew word “reproved” in verse one means “argued with”. The argument given to the Millerite watchmen was represented upon the 1843 pioneer chart which was produced in May of 1842 in fulfillment of these verses. One class who lived by their faith was in controversy over the prophetic present truth message for that period, with another class who transgressed by wine. Those are Joel’s drunkards who awake to find the wine, a symbol of doctrine, is cut off from their mouths. They are Isaiah’s drunkards of Ephraim who rule Jerusalem and are unable to understand the book that is sealed.

Det hebreiska ordet ”tillrättavisad” i vers ett betyder ”argumenterade med”. Det argument som gavs åt de milleritiska väktarna framställdes på 1843 års pionjärdiagram, vilket utarbetades i maj 1842 till uppfyllelse av dessa verser. En klass, som levde av sin tro, befann sig i strid om det profetiska budskapet om den närvarande sanningen för den perioden med en annan klass, som överträdde genom vin. Dessa är Joels drinkare, som vaknar och finner att vinet, en symbol för lära, har avskurits från deras munnar. De är Jesajas Efraims drinkare, som härskar över Jerusalem och är oförmögna att förstå den bok som är förseglad.

> Woe to the crown of pride, to the drunkards of Ephraim, whose glorious beauty is a fading flower, which are on the head of the fat valleys of them that are overcome with wine! Behold, the Lord hath a mighty and strong one, which as a tempest of hail and a destroying storm, as a flood of mighty waters overflowing, shall cast down to the earth with the hand. The crown of pride, the drunkards of Ephraim, shall be trodden under feet. . .. Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry: they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. . .. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes: the prophets and your rulers, the seers hath he covered. And the vision of all is become unto you as the words of a book that is sealed, which men deliver to one that is learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I cannot; for it is sealed: And the book is delivered to him that is not learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I am not learned. Isaiah 28:1–3, 14; 29:9–12.

> Ve över högmodets krona, över Efraims druckna, vilkas härliga skönhet är en vissnande blomma, som sitter på huvudet av de feta dalarna hos dem som är övervunna av vin! Se, Herren har en som är väldig och stark, som ett hageloväder och en fördärvande storm, som en flod av mäktiga vatten som svämmar över; han skall slå den till jorden med sin hand. Högmodets krona, Efraims druckna, skall trampas under fötter.... Stanna upp och häpna; ropa ut och ropa: de är druckna, men inte av vin; de raglar, men inte av stark dryck.... Hör därför Herrens ord, ni bespottare, som råder över detta folk som är i Jerusalem. Ty Herren har utgjutit över er en djup sömns ande och tillslutit era ögon; profeterna och era styresmän, siarna, har han övertäckt. Och hela synen har blivit för er som orden i en bok som är förseglad, vilken man räcker åt en som är lärd och säger: ”Läs detta, jag ber dig”; och han säger: ”Jag kan inte, ty den är förseglad.” Och boken räcks åt den som inte är lärd och man säger: ”Läs detta, jag ber dig”; och han säger: ”Jag är inte lärd.” Jesaja 28:1–3, 14; 29:9–12.

The argument of Habakkuk between the drunkards of Ephraim and those who walk by faith in God’s prophetic Word is specifically identified as the argument over correct versus incorrect methodology in Isaiah’s testimony, for Isaiah identifies that it is the methodology of “line upon line” that causes the drunkards to stumble and enter into a covenant of death.

Habackuks argument mellan Efraims drinkare och dem som vandrar i tro på Guds profetiska ord identifieras uttryckligen som striden om rätt kontra felaktig metodologi i Jesajas vittnesbörd, ty Jesaja visar att det är metodologin ”rad på rad” som får drinkarna att snava och ingå ett dödsförbund.

> But they also have erred through wine, and through strong drink are out of the way; the priest and the prophet have erred through strong drink, they are swallowed up of wine, they are out of the way through strong drink; they err in vision, they stumble in judgment. For all tables are full of vomit and filthiness, so that there is no place clean. Whom shall he teach knowledge? and whom shall he make to understand doctrine? them that are weaned from the milk, and drawn from the breasts. For precept must be upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little: For with stammering lips and another tongue will he speak to this people. To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear. But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Wherefore hear the word of the Lord, ye scornful men, that rule this people which is in Jerusalem. Because ye have said, We have made a covenant with death, and with hell are we at agreement; when the overflowing scourge shall pass through, it shall not come unto us: for we have made lies our refuge, and under falsehood have we hid ourselves. Isaiah 28:7–15.

> Men också dessa raglar av vin, och genom starka drycker far de vilse; prästen och profeten raglar av starka drycker, de är överväldigade av vin, de far vilse genom starka drycker; de felar i synen, de vacklar i domen. Ty alla bord är fulla av spyor och orenlighet, så att ingen plats är ren. Vem vill han lära kunskap, och vem vill han få att förstå läran? Dem som just avvants från mjölken, dem som just tagits från bröstet. Ty bud på bud måste det vara, bud på bud, regel på regel, regel på regel; här litet, där litet. Ja, med stammande läppar och med ett annat tungomål skall han tala till detta folk. Han som sade till dem: Detta är vilan, låt den trötte få vila; detta är vederkvickelsen. Men de ville inte höra. Så blev Herrens ord för dem bud på bud, bud på bud, regel på regel, regel på regel; här litet, där litet, för att de skulle gå och falla baklänges och krossas och snärjas och fångas. Hör därför Herrens ord, ni bespottare, ni som råder över detta folk i Jerusalem. Eftersom ni har sagt: Vi har slutit ett förbund med döden, och med dödsriket har vi gjort en överenskommelse; när den översvämmande gisseln far fram, skall den inte nå oss. Ty vi har gjort lögnen till vår tillflykt, och i falskheten har vi gömt oss. Jesaja 28:7–15.

Isaiah then identifies what God placed into the controversy of Habakkuk that would bring judgment upon the drunkards, and it was the foundation stone, the “seven times” of Leviticus twenty-six, which was the first time prophecy that Gabriel and the angels led William Miller to understand.

Jesaja identifierar därefter vad Gud lade in i Habackuks stridsfråga, vilket skulle medföra dom över drinkarna, och det var grundstenen, den ”sju gånger” i Tredje Moseboken tjugosex, vilken var den första tidsprofetia som Gabriel och änglarna ledde William Miller att förstå.

> Therefore thus saith the Lord God, Behold, I lay in Zion for a foundation a stone, a tried stone, a precious corner stone, a sure foundation: he that believeth shall not make haste. Judgment also will I lay to the line, and righteousness to the plummet: and the hail shall sweep away the refuge of lies, and the waters shall overflow the hiding place. And your covenant with death shall be disannulled, and your agreement with hell shall not stand; when the overflowing scourge shall pass through, then ye shall be trodden down by it. Isaiah 28:16–18.

> Därför säger Herren Gud så: Se, jag lägger i Sion en sten till grund, en prövad sten, en dyrbar hörnsten, en fast grundval; den som tror skall inte hasta. Och jag skall göra rätten till mätsnöre och rättfärdigheten till lod; och haglet skall sopa bort lögnens tillflykt, och vattnen skall översvämma gömstället. Och ert förbund med döden skall bli omintetgjort, och er överenskommelse med dödsriket skall inte bestå; när den översvämmande gisseln drar fram, då skall ni bli nedtrampade av den. Jesaja 28:16–18.

Shortly after the Lord led His people back to the old paths, beginning on September 11, 2001 there was a group who had been participating in the movement who determined that the four insects of Joel represented Islam of the third woe. When the methodology of “line upon line” had been opened up to God’s people in that final generation, a key prophetic rule was recognized. That rule is the triple application of prophecy, and the group that determined the four generations of Joel represented Islam of the third woe, incorrectly applied the rule of a triple application of prophecy to uphold their incorrect application.

Kort efter att Herren hade lett sitt folk tillbaka till de gamla stigarna, uppstod från och med den 11 september 2001 en grupp som hade deltagit i rörelsen och som fastställde att Joels fyra insekter representerade islam i det tredje ve. När metodiken ”rad på rad” hade öppnats för Guds folk i den sista generationen, blev en viktig profetisk regel erkänd. Den regeln är profetians trefaldiga tillämpning, och den grupp som fastställde att Joels fyra generationer representerade islam i det tredje ve, tillämpade felaktigt regeln om profetians trefaldiga tillämpning för att upprätthålla sin felaktiga tolkning.

Then in the 2014 time period Satan was allowed into this movement with the homosexual “woke” agenda out of Great Britain and Australia that based its attack upon a false interpretation of the history represented in Daniel chapter eleven verses one through fifteen. The pro-homosexual leaders who infiltrated and attacked this movement ultimately claimed that Adventism needed to apologize to the pope of Rome, for supposedly making false accusations against the antichrist, the pope of Rome. The purpose of this attack was to slay the movement, and primarily to produce confusion on the very passage (Daniel 11:1–15) where “the robbers of thy people” are identified.

Sedan, under tidsperioden 2014, tilläts Satan få tillträde till denna rörelse genom den homosexuella ”woke”-agendan från Storbritannien och Australien, vilken grundade sitt angrepp på en falsk tolkning av den historia som framställs i Daniel kapitel elva, verserna ett till femton. De prohomosexuella ledare som infiltrerade och angrep denna rörelse hävdade slutligen att adventismen behövde be om ursäkt till påven i Rom för att den påstått hade riktat falska anklagelser mot antikrist, påven i Rom. Syftet med detta angrepp var att döda rörelsen, och i synnerhet att åstadkomma förvirring kring just det avsnitt (Daniel 11:1–15) där ”ditt folks våldsverkare” identifieras.

All these controversies were an attempt by Satan to confuse the symbol of papal Rome. There is nothing new under the sun, according to the wisest man who ever lived. Today the controversy is again based upon the identification of Rome, symbolized as “the robbers of thy people”. The new and private interpretation claims “the robbers of thy people” is the United States, and in doing so they are evidently unaware that this is the identical controversy as the very first controversy between the Millerites and Protestants, and the old saying attributed to sixteenth century author John Heywood that states, “There are none so blind as those who will not see.” Another variation of his phrase is “None so deaf as those who will not hear.” Most probably don’t know this phrase is attributed to Heywood, nor do they understand that the phrase of Heywood was derived from the Bible passages such as found in Jeremiah, Isaiah and quoted by Jesus in the New Testament.

Alla dessa kontroverser var ett försök av Satan att förvirra symbolen för det påvliga Rom. Det finns ingenting nytt under solen, enligt den visaste man som någonsin levt. I dag bygger kontroversen åter på identifieringen av Rom, symboliserat som ”ditt folks rövare”. Den nya och privata tolkningen hävdar att ”ditt folks rövare” är Förenta staterna, och därmed är de uppenbarligen omedvetna om att detta är identiskt med den allra första kontroversen mellan milleriterna och protestanterna, samt om det gamla ordspråk som tillskrivs 1500-talsförfattaren John Heywood och som lyder: ”Ingen är så blind som den som inte vill se.” En annan variant av hans uttryck är: ”Ingen är så döv som den som inte vill höra.” De flesta känner sannolikt inte till att detta uttryck tillskrivs Heywood, och de förstår inte heller att Heywoods formulering härrör från bibelställen sådana som återfinns hos Jeremia och Jesaja och som citerades av Jesus i Nya testamentet.

> Hear now this, O foolish people, and without understanding; which have eyes, and see not; which have ears, and hear not. Jeremiah 5:21.

> Hör nu detta, du dåraktiga folk, utan förstånd, som har ögon men inte ser, som har öron men inte hör. Jeremia 5:21.

It is Daniel’s “wicked” and Matthew’s “foolish virgins” that do not understand the “increase of knowledge”. The increase of knowledge in 1989 was primarily the recognition that the last six verses of Daniel chapter eleven identify the final rise and fall of papal, or as I labeled it Modern Rome. The verses identify the United States, but only the relation of the United States to the papal power. The “wicked” and “foolish” are contrasted with the “wise”, and the wise of the last days do have understanding of the increase of knowledge in 1989. The foolish are those who have eyes, but do not see, and ears and do not hear.

Det är Daniels ”ogudaktiga” och Matteus ”oförståndiga jungfrur” som inte förstår ”kunskapens tillväxt”. Kunskapens tillväxt år 1989 var i första hand insikten att de sista sex verserna i Daniels elfte kapitel identifierar påvedömets slutliga uppgång och fall, eller vad jag benämnde det moderna Rom. Verserna identifierar Förenta staterna, men endast Förenta staternas relation till påvemakten. De ”ogudaktiga” och ”oförståndiga” ställs i kontrast till de ”visa”, och de visa i den yttersta tiden har förståelse för kunskapens tillväxt år 1989. De oförståndiga är de som har ögon men inte ser, och öron men inte hör.

> Also I heard the voice of the Lord, saying, Whom shall I send, and who will go for us? Then said I, Here am I; send me. And he said, Go, and tell this people, Hear ye indeed, but understand not; and see ye indeed, but perceive not. Make the heart of this people fat, and make their ears heavy, and shut their eyes; lest they see with their eyes, and hear with their ears, and understand with their heart, and convert, and be healed. Isaiah 6:8–10.

> Och jag hörde Herrens röst säga: Vem skall jag sända, och vem vill gå för oss? Då sade jag: Här är jag; sänd mig. Och han sade: Gå och säg till detta folk: Ni skall höra och höra, men inte förstå, och se och se, men inte fatta. Förhärda detta folks hjärta, gör deras öron tröga och tillslut deras ögon, så att de inte ser med sina ögon och hör med sina öron och förstår med sitt hjärta och omvänder sig och blir helade. Jesaja 6:8–10.

The people being addressed in Isaiah chapter six, are those who profess to be in the “present truth” message that arrived on September 11, 2001, for Isaiah six marks the passage as occurring when “the earth is full of the glory of the Lord”. The earth was lightened with God’s glory when the angel of Revelation eighteen descended when the great buildings of New York City were thrown down by a touch from God.

De människor som tilltalas i Jesaja kapitel sex är de som bekänner sig stå i budskapet om ”den närvarande sanningen”, vilket kom den 11 september 2001, ty Jesaja sex utmärker denna passage såsom inträffande när ”hela jorden är full av Herrens härlighet”. Jorden upplystes av Guds härlighet när ängeln i Uppenbarelseboken arton steg ned, när New York Citys stora byggnader störtades omkull genom en beröring från Gud.

> In the year that king Uzziah died I saw also the Lord sitting upon a throne, high and lifted up, and his train filled the temple. Above it stood the seraphims: each one had six wings; with twain he covered his face, and with twain he covered his feet, and with twain he did fly. And one cried unto another, and said, Holy, holy, holy, is the Lord of hosts: the whole earth is full of his glory. And the posts of the door moved at the voice of him that cried, and the house was filled with smoke. Isaiah 6:1–4.

> Det år då kung Ussia dog såg jag också Herren sitta på en tron, hög och upphöjd, och släpet på hans mantel fyllde templet. Ovanför honom stod seraferna; var och en hade sex vingar: med två övertäckte han sitt ansikte, med två övertäckte han sina fötter, och med två flög han. Och den ene ropade till den andre och sade: Helig, helig, helig är Herren Sebaot; hela jorden är full av hans härlighet. Och dörrposterna skakade av hans röst som ropade, och huset fylldes av rök. Jesaja 6:1–4.

Sister White connects the angel’s proclamation with the event that marks when the angel of Revelation chapter eighteen fills the earth with his glory.

Syster White förbinder ängelns förkunnelse med den händelse som utmärker när ängeln i Uppenbarelseboken kapitel arton upplyser jorden med sin härlighet.

> “When God was about to send Isaiah with a message to His people, He first permitted the prophet to look in vision into the holy of holies within the sanctuary. Suddenly the gate and the inner veil of the temple seemed to be uplifted or withdrawn, and he was permitted to gaze within, upon the holy of holies, where even the prophet’s feet might not enter. There rose before him a vision of Jehovah sitting upon a throne high and lifted up, while the train of His glory filled the temple. Around the throne were seraphim, as guards about the great King, and they reflected the glory that surrounded them. As their songs of praise resounded in deep notes of adoration, the pillars of the gate trembled, as if shaken by an earthquake. With lips unpolluted by sin, these angels poured forth the praises of God. ‘Holy, holy, holy, is the Lord of hosts,’ they cried; ‘the whole earth is full of His glory.’ [See Isaiah 6:1–8.]

> ”När Gud stod i begrepp att sända Jesaja med ett budskap till sitt folk, lät han först profeten i en syn blicka in i det allra heligaste i helgedomen. Plötsligt tycktes templets port och det inre förhänget lyftas upp eller dras undan, och han fick tillåtelse att skåda in i det allra heligaste, där inte ens profetens fötter fick träda in. Framför honom framträdde en syn av Jehova, sittande på en tron, hög och upphöjd, medan härligheten från hans släp fyllde templet. Runt omkring tronen stod serafer som väktare kring den store Konungen, och de återkastade den härlighet som omgav dem. När deras lovsånger genljöd i djupa toner av tillbedjan, skälvde portens pelare, som om de skakats av en jordbävning. Med läppar obesmittade av synd frambar dessa änglar Guds lov. ’Helig, helig, helig är Herren Sebaot’, ropade de; ’hela jorden är full av hans härlighet.’ [Se Jesaja 6:1–8.]”

> “The seraphim around the throne are so filled with reverential awe as they behold the glory of God, that they do not for an instant look upon themselves with admiration. Their praise is for the Lord of hosts. As they look into the future, when the whole earth shall be filled with His glory, the triumphant song is echoed from one to another in melodious chant, ‘Holy, holy, holy, is the Lord of hosts.’” Gospel Workers, 21.

> ”Seraferna omkring tronen är så uppfyllda av vördnadsfull bävan när de skådar Guds härlighet, att de inte för ett ögonblick ser på sig själva med beundran. Deras lovprisning tillhör Herren Sebaot. När de blickar in i framtiden, då hela jorden skall vara fylld av hans härlighet, återljuder den triumferande sången från den ene till den andre i melodisk sång: ’Helig, helig, helig är Herren Sebaot.’” Gospel Workers, 21.

Isaiah, representing God’s people during the sealing time that began on September 11, 2001, was given a message to carry to a people who had eyes, but did not choose to see, and ears, but did not choose to hear. Jesus, as Alpha and Omega, illustrates the end of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand with the beginning. At the end there will again be a messenger represented by Isaiah who carries a message to a people who choose not to see and hear. That message will produce the final purging of the one hundred and forty-four thousand. The message is the words of Truth, that are brought from God’s prophetic testimony. That prophetic testimony is the “vision” that is established by the power symbolized as “the robbers of thy people”.

Jesaja, som representerar Guds folk under förseglingstiden som började den 11 september 2001, fick ett budskap att bära till ett folk som hade ögon men inte valde att se, och öron men inte valde att höra. Jesus, som Alfa och Omega, åskådliggör slutet på de etthundrafyrtiofyra tusens förseglingstid genom dess början. Vid slutet skall det åter finnas en budbärare, representerad av Jesaja, som bär ett budskap till ett folk som väljer att inte se och höra. Detta budskap kommer att frambringa den slutliga reningen av de etthundrafyrtiofyra tusen. Budskapet är sanningens ord, som förs fram ur Guds profetiska vittnesbörd. Detta profetiska vittnesbörd är den ”syn” som upprättas genom den makt som symboliseras som ”rövarna av ditt folk”.

In the next article we will take each of these controversies and lay them over each other in a line-upon-line fashion. The Millerite line, the Smith and White line, the “daily” line, the “king of the north” in 1989 line, the insects of Joel line and the current controversy. Six old controversies, which when viewed line-upon-line clearly uphold the truth of the first controversy which is represented upon the 1843 pioneer chart. That truth being that Rome is “the robbers of thy people”, who exalt themselves, and who fall, and establish the vision.

I nästa artikel kommer vi att ta var och en av dessa kontroverser och lägga dem över varandra på ett rad-på-rad-sätt. Milleritlinjen, Smiths och Whites linje, ”det dagliga”-linjen, ”konungen i norr”-linjen år 1989, Joels insektslinje och den nuvarande kontroversen. Sex gamla kontroverser, vilka, när de betraktas rad på rad, tydligt bekräftar sanningen i den första kontroversen, vilken framställs på pionjärkartan från 1843. Den sanningen är att Rom är ”ditt folks rövare”, som upphöjer sig själva, och som faller, och stadfäster synen.

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.” Early Writings, 74.

> ”Jag har sett att 1843 års karta leddes av Herrens hand och att den inte borde ändras; att siffrorna var sådana som Han ville ha dem; att Hans hand vilade över och dolde ett misstag i några av siffrorna, så att ingen kunde se det, förrän Hans hand togs bort.” Early Writings, 74.

To reject the truths upon that chart is to simultaneously reject the authority of the Spirit of Prophecy, and the chart identifies that it is Rome, not the United States, who establishes “the vision”, which is the vision that Solomon instructs us that without that “vision”, God’s people will perish.

Att förkasta sanningarna på den tavlan är att samtidigt förkasta Profetians Andes auktoritet, och tavlan fastslår att det är Rom, inte Förenta staterna, som upprättar ”synen”, den syn om vilken Salomo undervisar oss att utan den ”synen” skall Guds folk gå under.

> “Satan is . . . constantly pressing in the spurious—to lead away from the truth. The very last deception of Satan will be to make of none effect the testimony of the Spirit of God. ‘Where there is no vision, the people perish’ (Proverbs 29:18). Satan will work ingeniously, in different ways and through different agencies, to unsettle the confidence of God’s remnant people in the true testimony.

> ”Satan är … ständigt verksam med att tränga in det falska — för att leda bort från sanningen. Satans allra sista bedrägeri kommer att vara att göra Guds Andes vittnesbörd verkningslöst. ”Där profetisk uppenbarelse saknas blir folket tygellöst” (Ordspråksboken 29:18). Satan kommer att arbeta listigt, på olika sätt och genom olika redskap, för att rubba Guds kvarlevas folks förtroende för det sanna vittnesbördet.

> “There will be a hatred kindled against the Testimonies which is satanic. The workings of Satan will be to unsettle the faith of the churches in them, for this reason: Satan cannot have so clear a track to bring in his deceptions and bind up souls in his delusions if the warnings and reproofs and counsels of the Spirit of God are heeded.” Selected Messages, book 1, 48.

> ”Ett hat mot Vittnesbörden kommer att upptändas, ett hat som är sataniskt. Satans verkningar kommer att vara att rubba församlingarnas tro på dem, av detta skäl: Satan kan inte ha så fri bana att införa sina bedrägerier och binda själar i sina villfarelser, om Guds Andes varningar och tillrättavisningar och råd blir hörsammade.” Selected Messages, bok 1, 48.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> ”Han som ser under ytan, som läser alla människors hjärtan, säger om dem som har haft stort ljus: ’De är inte bedrövade och bestörta på grund av sitt moraliska och andliga tillstånd.’ Ja, de har valt sina egna vägar, och deras själ finner behag i deras styggelser. Jag skall också utvälja deras villfarelser och låta det de fruktar komma över dem; därför att när jag kallade, svarade ingen, när jag talade, hörde de inte; utan de gjorde det som var ont i mina ögon och valde det som jag inte hade behag till.’ ’Gud skall sända dem en kraftig villfarelse, så att de tror på lögnen,’ därför att de inte tog emot kärleken till sanningen, så att de kunde bli frälsta,’ ’utan hade sin lust i orättfärdigheten.’ Jesaja 66:3, 4; 2 Thessalonikerbrevet 2:11, 10, 12.

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> Den himmelske Läraren frågade: ”Vilken starkare villfarelse kan bedra sinnet än föreställningen att ni bygger på den rätta grunden och att Gud godtar era gärningar, när ni i verkligheten utför mycket enligt världslig klokhet och syndar mot Jehova? O, det är en stor förförelse, en fängslande villfarelse, som tar sinnen i besittning när människor som en gång har känt sanningen misstar gudsfruktighetens sken för dess ande och kraft; när de menar att de är rika och har fått överflöd och inte behöver något, medan de i verkligheten behöver allt.” Testimonies, band 8, 249, 250.

Back to Articles