Article

# The Book of Daniel - Number Forty-Nine

Daniels bok – nummer fyrtionio

Unveiling Truths: The Midnight Cry, Islam’s Role, and the Final Testing Process in the Last Days

Avslöjande sanningar: Midnattsropet, Islams roll och den slutliga prövningsprocessen i de sista dagarna

Author

Jeff Pippenger

Published

January 13, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The increase of knowledge that was produced when the vision of the Ulai River was unsealed in 1798, produced a testing process that reached its climax in the movement of the Midnight Cry in 1844. The Midnight Cry of the last days, that is now being unsealed, has been represented by that history, and includes the very same testing truths of that history, for the Midnight Cry message that is now being unsealed is a restoration of Miller’s jewels.

Den ökade kunskap som frambringades när synen vid floden Ulai avförseglades år 1798 frambringade en prövningsprocess som nådde sin höjdpunkt i midnattsropets rörelse år 1844. De sista dagarnas midnattsrop, som nu avförseglas, har framställts genom denna historia och innefattar exakt samma prövande sanningar som denna historia, ty det budskap om midnattsropet som nu avförseglas är en återställelse av Millers juveler.

> “The truths that we received in 1841, ‘42, ‘43, and ‘44 are now to be studied and proclaimed. The messages of the first, second, and third angels will in the future be proclaimed with a loud voice. They will be given with earnest determination and in the power of the Spirit.” Manuscript Releases, volume 15, 371.

> ”De sanningar som vi mottog år 1841, ’42, ’43 och ’44 skall nu studeras och förkunnas. Den förste, den andre och den tredje ängelns budskap kommer i framtiden att förkunnas med hög röst. De skall frambäras med allvarlig beslutsamhet och i Andens kraft.” Manuscript Releases, volym 15, 371.

The primary theme of the prophetic message of the Midnight Cry of our time is the role of Islam of the third woe. The three woes of Islam are all represented upon the two tables of Habakkuk. The message of the Midnight Cry of the last days, began to be unsealed at the disappointment of July 18, 2020, when the tarrying time of the last days arrived. Just as the Midnight Cry message of Millerite history, the message of the last days is progressively developed until it reaches the point represented by the Exeter camp meeting. At that point the virgins either have the oil, or they don’t.

Det primära temat i vår tids Midnattsrops profetiska budskap är islams roll såsom det tredje ve. Islams tre veen är alla framställda på Habackuks två tavlor. Midnattsropets budskap för de sista dagarna började avförseglas vid besvikelsen den 18 juli 2020, när de sista dagarnas dröjsmålstid inträdde. Liksom Midnattsropets budskap i milleritrörelsens historia utvecklas de sista dagarnas budskap successivt till dess att det når den punkt som representeras av lägermötet i Exeter. Vid den punkten har jungfrurna antingen oljan, eller också har de den inte.

Isaiah’s pronouncement of woe upon the scornful men that rule the people of Jerusalem, identifies that the vision has become to the drunkards of Ephraim as a book that is sealed. In the passage of Isaiah, the work of changing a satanic symbol unto a godly symbol, as has been accomplished in the history of Adventism, is to be esteemed as potter’s clay. That work was establishing the definition of “the daily,” as a symbol of Christ, when it is a symbol of Satan. When Daniel employed the word “tamid” as a symbol of paganism, he chose the word for a symbolic purpose, for the word means “continual”.

Jesajas verop över de hånfulla män som styr Jerusalems folk visar att synen har blivit för Efraims drinkare såsom en förseglad bok. I avsnittet hos Jesaja skall verket att förvandla en satanisk symbol till en gudfruktig symbol, såsom det har fullbordats i adventismens historia, aktas såsom krukmakarlera. Detta verk bestod i att fastställa definitionen av ”det dagliga” som en symbol för Kristus, när det i själva verket är en symbol för Satan. När Daniel använde ordet ”tamid” som en symbol för hedendomen, valde han ordet i ett symboliskt syfte, ty ordet betyder ”ständigt”.

There are three powers that lead the world to Armageddon, and the first of those three powers is the dragon (paganism). The dragon began his warfare against God in heaven. The dragon carries on that warfare until the end of the thousand-year millennium, when he is finally destroyed.

Det finns tre makter som leder världen till Harmagedon, och den första av dessa tre makter är draken (hedendomen). Draken började sitt krig mot Gud i himlen. Draken fortsätter detta krig ända till slutet av det tusenåriga millenniet, då han slutligen förgörs.

> And when the thousand years are expired, Satan shall be loosed out of his prison, And shall go out to deceive the nations which are in the four quarters of the earth, Gog and Magog, to gather them together to battle: the number of whom is as the sand of the sea. And they went up on the breadth of the earth, and compassed the camp of the saints about, and the beloved city: and fire came down from God out of heaven, and devoured them. And the devil that deceived them was cast into the lake of fire and brimstone, where the beast and the false prophet are, and shall be tormented day and night for ever and ever. Revelation 20:7–10.

> Och när de tusen åren har fullbordats, skall Satan släppas lös ur sitt fängelse, och han skall gå ut för att bedra folken som bor vid jordens fyra hörn, Gog och Magog, för att samla dem till strid; och deras antal är som havets sand. Och de drog upp över jordens vidd och omringade de heligas läger och den älskade staden. Då föll eld ned från Gud från himlen och förtärde dem. Och djävulen, som bedrog dem, kastades i sjön av eld och svavel, där också vilddjuret och den falske profeten är, och de skall plågas dag och natt i evigheternas evigheter. Uppenbarelseboken 20:7–10.

The beast (the papacy) that is the second of the three powers that leads the world to Armageddon, and the false prophet (the United States) the third of those three powers, both arrived in history after the history of the cross, and both are destroyed at the Second Coming of Christ.

Odjuret (påvedömet), som är den andra av de tre makter som leder världen till Harmagedon, och den falske profeten (Förenta staterna), den tredje av dessa tre makter, trädde båda fram i historien efter korsets historia, och båda förgörs vid Kristi återkomst.

> And the beast was taken, and with him the false prophet that wrought miracles before him, with which he deceived them that had received the mark of the beast, and them that worshipped his image. These both were cast alive into a lake of fire burning with brimstone. Revelation 19:20.

> Och vilddjuret blev gripet, och tillsammans med honom den falske profeten som inför honom hade gjort tecken, genom vilka han förledde dem som hade tagit emot vilddjurets märke och dem som tillbad dess bild. Dessa båda kastades levande i en eldsjö som brann med svavel. Uppenbarelseboken 19:20.

When Daniel chose the Hebrew word “continual” as a symbol of paganism (Satan), he chose a word that identified that it is Satan that has continually fought against God. The other two powers are only active in their warfare against God for specified periods of time. Daniel’s choice of the word “tamid” (continual) was purposeful, and accurate.

När Daniel valde det hebreiska ordet ”ständigt” som en symbol för hedendomen (Satan), valde han ett ord som klargjorde att det är Satan som ständigt har kämpat mot Gud. De andra två makterna är endast verksamma i sin kamp mot Gud under bestämda tidsperioder. Daniels val av ordet ”tamid” (ständigt) var avsiktligt och träffande.

As Isaiah’s narrative of woe upon those who the Lord poured out the spirit of deep sleep, and closed their eyes, continues on from chapter twenty-eight into chapter thirty, he records:

När Jesajas skildring av ve över dem över vilka Herren utgöt en djup sömns ande och tillslöt deras ögon fortsätter från kapitel tjugoåtta in i kapitel trettio, nedtecknar han:

> Now go, write it before them in a table, and note it in a book, that it may be for the time to come forever and ever: That this is a rebellious people, lying children, children that will not hear the law of the Lord: Which say to the seers, See not; and to the prophets, Prophesy not unto us right things, speak unto us smooth things, prophesy deceits: Get you out of the way, turn aside out of the path, cause the Holy One of Israel to cease from before us. Wherefore thus saith the Holy One of Israel, Because ye despise this word, and trust in oppression and perverseness, and stay thereon: Therefore this iniquity shall be to you as a breach ready to fall, swelling out in a high wall, whose breaking cometh suddenly at an instant. And he shall break it as the breaking of the potters’ vessel that is broken in pieces; he shall not spare: so that there shall not be found in the bursting of it a sherd to take fire from the hearth, or to take water withal out of the pit. For thus saith the Lord God, the Holy One of Israel; In returning and rest shall ye be saved; in quietness and in confidence shall be your strength: and ye would not. Isaiah 30:8–15.

> Gå nu och skriv detta inför dem på en tavla och teckna det i en bok, så att det må stå kvar för kommande tider, för evigt och alltid: Ty detta är ett upproriskt folk, lögnaktiga barn, barn som inte vill höra Herrens lag; som säger till siarna: ”Ni skall inte se”, och till profeterna: ”Profetera inte för oss det som är rätt, tala till oss ljuvliga ord, profetera villfarelser. Vik av från vägen, lämna stigen, låt Israels Helige försvinna för oss.” Därför säger Israels Helige så: Eftersom ni föraktar detta ord och förtröstar på förtryck och vrånghet och stöder er på sådant, därför skall denna missgärning för er bli såsom en rämna som är färdig att falla, en utbuktning i en hög mur, vars sammanstörtande kommer plötsligt, på ett ögonblick. Och han skall krossa den såsom man krossar krukmakarens kärl, så att det slås i stycken; han skall inte skona, så att inte ens en skärva skall finnas i dess krossning, med vilken man kan hämta eld från härden eller ösa upp vatten ur brunnen. Ty så säger Herren Gud, Israels Helige: Genom omvändelse och stillhet skall ni bli frälsta; i stillhet och förtröstan skall er styrka vara. Men ni ville inte. Jesaja 30:8–15.

The “table” that is written, is the tables of Habakkuk chapter two, that were designed so that those that read them could “run” and spread the message. The “book” which made “note” of the “table” is Habakkuk. The “table” from the “book” of Habakkuk, represents a testing process which manifests “a rebellious people, lying children, children that will not hear the law of the Lord.” The “rebellious people” that refuse to “hear,” are those in Jeremiah that refuse to hear the sound of the watchman’s trumpet.

Den ”tavla” som är nedskriven, är tavlorna i Habackuk kapitel två, vilka var avsedda för att de som läste dem skulle kunna ”springa” och sprida budskapet. Den ”bok” som gjorde ”anteckning” om ”tavlan” är Habackuk. ”Tavlan” från Habackuks ”bok” representerar en prövningsprocess som uppenbarar ”ett upproriskt folk, lögnaktiga barn, barn som inte vill höra Herrens lag.” Det ”upproriska folk” som vägrar att ”höra” är de i Jeremia som vägrar att höra ljudet av väktarens trumpet.

> Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Jeremiah 6:17.

> Jag satte också väktare över er och sade: Hör på basunens ljud. Men de sade: Vi vill inte höra. Jeremia 6:17.

The rebellious are those in Isaiah’s history and also in the history of Christ who would not hear.

De upproriska är de som i Jesajas historia, och även i Kristi historia, inte ville höra.

> And he said, Go, and tell this people, Hear ye indeed, but understand not; and see ye indeed, but perceive not. Make the heart of this people fat, and make their ears heavy, and shut their eyes; lest they see with their eyes, and hear with their ears, and understand with their heart, and convert, and be healed. Isaiah 6:9, 10.

> Och han sade: Gå och säg till detta folk: Ni skall väl höra, men inte förstå; och ni skall väl se, men inte uppfatta. Förhärda detta folks hjärta, tillslut deras öron och förblind deras ögon, så att de inte ser med sina ögon och inte hör med sina öron och inte förstår med sitt hjärta och omvänder sig och blir botade. Jesaja 6:9, 10.

Isaiah’s deaf rebels can “hear,” but they don’t “hear,” and their refusal to “hear” identifies that they “understand not.” It is Daniel’s wicked, who are also Matthew’s foolish virgins, who do not understand the increase of knowledge represented on the “table” that is noted in the “book” of Habakkuk. If Isaiah’s deaf rebels would hear, they could be converted and healed, but their heart is fat, so they cannot understand the message of the Midnight Cry. Jesus provided a second witness of the deaf rebels.

Jesajas döva upprorsmän kan ”höra”, men de ”hör” inte, och deras vägran att ”höra” visar att de ”inte förstår”. Det är Daniels ogudaktiga, som också är Matteus dåraktiga jungfrur, som inte förstår den ökade kunskap som framställs på den ”tavla” som omtalas i Habackuks ”bok”. Om Jesajas döva upprorsmän ville höra, skulle de kunna omvändas och bli helade, men deras hjärta är förstockat, så att de inte kan förstå Midnattsropets budskap. Jesus gav ett andra vittnesbörd om de döva upprorsmännen.

> And the disciples came, and said unto him, Why speakest thou unto them in parables? He answered and said unto them, Because it is given unto you to know the mysteries of the kingdom of heaven, but to them it is not given. For whosoever hath, to him shall be given, and he shall have more abundance: but whosoever hath not, from him shall be taken away even that he hath. Therefore speak I to them in parables: because they seeing see not; and hearing they hear not, neither do they understand. And in them is fulfilled the prophecy of Esaias, which saith, By hearing ye shall hear, and shall not understand; and seeing ye shall see, and shall not perceive: For this people’s heart is waxed gross, and their ears are dull of hearing, and their eyes they have closed; lest at any time they should see with their eyes and hear with their ears, and should understand with their heart, and should be converted, and I should heal them. But blessed are your eyes, for they see: and your ears, for they hear. For verily I say unto you, That many prophets and righteous men have desired to see those things which ye see, and have not seen them; and to hear those things which ye hear, and have not heard them. Matthew 13:10–17.

> Då trädde lärjungarna fram och sade till honom: Varför talar du till dem i liknelser? Han svarade och sade till dem: Därför att det har blivit er givet att känna himmelrikets hemligheter, men åt dem är det inte givet. Ty den som har, åt honom skall varda givet, och han skall få överflöd; men den som inte har, från honom skall tas också det han har. Därför talar jag till dem i liknelser: eftersom de ser och ändå inte ser, och hör och ändå inte hör, inte heller förstår. Och på dem uppfylls Jesajas profetia, som säger: Med hörande öron skolen I höra och inte förstå, och se skolen I se och inte förnimma. Ty detta folks hjärta har blivit förstockat, och med öronen hör de trögt, och sina ögon har de tillslutit, så att de inte någon gång skall se med sina ögon och höra med sina öron och förstå med sitt hjärta och omvända sig, så att jag får hela dem. Men saliga är era ögon, ty de ser, och era öron, ty de hör. Ty sannerligen säger jag er: Många profeter och rättfärdiga män har önskat få se det som ni ser, men har inte sett det, och få höra det som ni hör, men har inte hört det. Matteus 13:10–17.

The wise understand the mystery of the parables, which is truth that is represented line upon line. The wise are blessed for they see and hear, and the wise and the blessed are both represented in Daniel chapter twelve. The “wise” are those who understand (with their hearts) the increase of knowledge, represented by the “table” that has been noted in the “book” of Habakkuk, and the “blessed” are those that wait.

De visa förstår liknelsernas mysterium, vilket är sanning framställd rad på rad. De visa är välsignade, ty de ser och hör, och både de visa och de välsignade framställs i Daniels tolfte kapitel. De ”visa” är de som förstår (med sina hjärtan) kunskapens tillväxt, framställd genom det ”bord” som har uppmärksammats i Habackuks ”bok”, och de ”välsignade” är de som väntar.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. And from the time that the daily sacrifice shall be taken away, and the abomination that maketh desolate set up, there shall be a thousand two hundred and ninety days. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. Daniel 12:9–13.

> Och han sade: Gå din väg, Daniel; ty dessa ord skall hållas fördolda och förseglade intill ändens tid. Många skall renas och göras vita och prövas; men de ogudaktiga skall handla ogudaktigt, och ingen av de ogudaktiga skall förstå; men de visa skall förstå. Och från den tid då det dagliga offret skall avskaffas och förödelsens styggelse uppställas, skall det gå ett tusen två hundra nittio dagar. Salig är den som väntar och når fram till ett tusen tre hundra trettiofem dagar. Daniel 12:9–13.

The Millerites correctly understood that the thirteen hundred and thirty-five days began when paganism (“the daily”), was “taken away” in the year 508. The blessing was promised to those who were waiting in 1843. The word “cometh” in the passage means “touches.” The year 1843 “touched” the year 1844 when it concluded. When the year 1843 concluded, the “tarrying time” of Habakkuk arrived, and a blessing was pronounced upon those who waited as commanded in the “book” that noted the “tables.” The “book” of Habakkuk commanded those to “wait” for the vision.

Milleriterna förstod med rätta att de ett tusen tre hundra trettiofem dagarna började när hedendomen (”det dagliga”) blev ”borttagen” år 508. Välsignelsen utlovades åt dem som väntade år 1843. Ordet ”kommer” i detta ställe betyder ”berör”. Året 1843 ”berörde” året 1844 när det avslutades. När året 1843 avslutades, inträdde Habackuks ”dröjsmålstid”, och en välsignelse uttalades över dem som väntade såsom befallts i den ”bok” som nämnde ”tavlorna”. Habackuks ”bok” befallde dem att ”vänta” på synen.

Daniel identifies the history of 1798 (the time of the end), when his book was unsealed, and there was then produced a three-step testing process (purified, and made white, and tried). That process reached its conclusion in the manifestation of the hidden history of the seven thunders. That hidden history is the three waymarks of truth, represented by the first disappointment, the message of the Midnight Cry and the great disappointment. The blessing of arriving at the first disappointment represents a three-step testing process at the end of the history of 1798 through 1844.

Daniel identifierar historien år 1798 (ändens tid), då hans bok blev upplåst, och då frambringades en trestegsprocess av prövning (renade och gjordes vita och prövades). Denna process nådde sin fullbordan i uppenbarelsen av de sju dundrens dolda historia. Den dolda historien är sanningens tre vägmärken, framställda genom den första besvikelsen, midnattsropets budskap och den stora besvikelsen. Välsignelsen i att nå fram till den första besvikelsen representerar en trestegsprocess av prövning vid slutet av historien från 1798 till 1844.

The history of 1798, through to the great disappointment of 1844, typifies the history of 1989, through to the soon-coming Sunday law. There is a blessing promised for those that wait for the vision that began to tarry at the first disappointment. The “wise” of Daniel twelve, are those who are “blessed,” and who “wait.” The wicked are those who do not “hear” with their hearts, and who do not “see.” The entire experience of the Millerite movement is summarized in Daniel’s four verses, and those verses also represent the history of the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

Historien från 1798 fram till den stora besvikelsen år 1844 är en förebild för historien från 1989 fram till den snart kommande söndagslagen. En välsignelse är utlovad åt dem som väntar på synen, vilken började dröja vid den första besvikelsen. De ”visa” i Daniel tolv är de som är ”välsignade” och som ”väntar”. De ogudaktiga är de som inte ”hör” med sina hjärtan och som inte ”ser”. Hela Milleritrörelsens erfarenhet sammanfattas i Daniels fyra verser, och dessa verser representerar också historien om beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen.

The sacred history represented in those four verses, is premised upon understanding the increase of knowledge that was represented upon Habakkuk’s tables, and the increase of knowledge Jesus identified as He taught through the methodology of line upon line. He presented parable after parable, in order to explain the mystery of prophecy to “the wise”. “The wicked” in Daniel twelve do not understand, and in 2 Thessalonians, chapter two, their lack of understanding is represented as a hatred of truth, which brings strong delusion. The truth which the wicked do not love in Paul’s letter was “the daily,” and in Daniel’s four verses, the prophetic truth that is specifically identified is “the daily.”

Den heliga historia som framställs i dessa fyra verser förutsätter en förståelse av den kunskapens tillväxt som återgavs på Habackuks tavlor, och den kunskapens tillväxt som Jesus angav när Han undervisade enligt metodiken rad på rad. Han framställde liknelse efter liknelse för att förklara profetians mysterium för ”de visa”. ”De ogudaktiga” i Daniel tolv förstår inte, och i 2 Thessalonikerbrevet, kapitel två, framställs deras brist på förståelse som ett hat mot sanningen, vilket medför en kraftig villfarelse. Den sanning som de ogudaktiga inte älskar i Paulus brev var ”det dagliga”, och i Daniels fyra verser är den profetiska sanning som uttryckligen identifieras ”det dagliga”.

Jesus told the disciples that they were blessed, and in so doing he was contrasting them with those in Isaiah who refused to see and hear, that they might be converted. Those that are blessed in Daniel twelve, are those who wait. The four verses in Daniel chapter twelve, and also the fulfillment of those verses in the history of the Millerites, and also the contrast of Isaiah with a class who refused to hear and see, and also the very same distinction of the two classes by Christ, all point forward to the hidden history of the seven thunders that arrived on July 18, 2020. The final testing process of Millerite history that began at the first disappointment is now being repeated. Some will see, and others will refuse to see.

Jesus sade till lärjungarna att de var saliga, och därigenom kontrasterade han dem mot dem i Jesaja som vägrade att se och höra, för att de skulle bli omvända. De som är saliga i Daniel tolv är de som väntar. De fyra verserna i Daniel kapitel tolv, liksom uppfyllelsen av dessa verser i milleriternas historia, liksom också kontrasten i Jesaja med en grupp som vägrade att höra och se, liksom även Kristi alldeles samma åtskillnad mellan de två grupperna, pekar alla fram mot den dolda historien om de sju tordönen som inträffade den 18 juli 2020. Den slutliga prövningsprocessen i milleriternas historia, som började vid den första besvikelsen, upprepas nu. Somliga kommer att se, och andra kommer att vägra att se.

> “All the messages given from 1840–1844 are to be made forcible now, for there are many people who have lost their bearings. The messages are to go to all the churches.

> ”Alla de budskap som gavs från 1840–1844 skall nu framställas med kraft, ty det finns många människor som har förlorat sin orientering. Budskapen skall gå ut till alla församlingar.

> “Christ said, ‘Blessed are your eyes, for they see; and your ears, for they hear. For verily I say unto you, That many prophets and righteous men have desired to see those things which ye see, and have not seen them; and to hear those things which ye hear, and have not heard them’ [Matthew 13:16, 17]. Blessed are the eyes which saw the things that were seen in 1843 and 1844.

> ”Kristus sade: ’Saliga är era ögon, ty de ser, och era öron, ty de hör. Ty sannerligen säger jag er att många profeter och rättfärdiga män har önskat få se det som ni ser, men har inte fått se det, och få höra det som ni hör, men har inte fått höra det’ [Matteus 13:16, 17]. Saliga är de ögon som såg det som sågs år 1843 och 1844.

> “The message was given. And there should be no delay in repeating the message, for the signs of the times are fulfilling; the closing work must be done. A great work will be done in a short time. A message will soon be given by God’s appointment that will swell into a loud cry. Then Daniel will stand in his lot, to give his testimony.” Manuscript Releases, volume 21, 437.

> ”Budskapet har givits. Och det bör inte dröja med att upprepa budskapet, ty tidens tecken går i uppfyllelse; det avslutande verket måste utföras. Ett stort verk kommer att utföras på kort tid. Ett budskap kommer snart att ges på Guds förordnande, och det kommer att svälla till ett högt rop. Då skall Daniel träda fram på sin lott för att avlägga sitt vittnesbörd.” Manuscript Releases, volym 21, 437.

William Miller was led by angels to understand that “the daily,” was a symbol of pagan Rome. Sister White directly confirmed he was correct in that understanding. That understanding which was represented upon the “tables” that are noted in the “book” of Habakkuk, is “for the time to come.” The unsealing of that “book” manifests “a rebellious, lying children”. “Children” is a symbol of the last generation, so the “time to come,” in Isaiah’s passage is specifically marked as the last days of the investigative judgment.

William Miller leddes av änglar till att förstå att ”det dagliga” var en symbol för det hedniska Rom. Syster White bekräftade uttryckligen att han hade rätt i den förståelsen. Den förståelse som framställdes på de ”tavlor” som omnämns i Habackuks ”bok”, är ”för kommande dagar”. Öppnandet av den ”boken” uppenbarar ”upproriska, lögnaktiga barn”. ”Barn” är en symbol för den sista generationen, så ”kommande dagar” i Jesajas avsnitt utmärks särskilt som de sista dagarna av den undersökande domen.

Isaiah states that the “lying children” will reject the prophetic message represented upon the “table” that is noted in the “book,” for they say “to the seers, See not; and to the prophets, Prophesy not unto us right things, speak unto us smooth things, prophesy deceits.” In 1863 Laodicean Adventism began an escalating process of fulfilling the request of the lying children. That work is represented by Isaiah as rejecting the old paths of the Millerite foundations, for they said, “Get you out of the way, turn aside out of the path, cause the Holy One of Israel to cease from before us.” The path which is the way, is Jeremiah’s old paths.

Jesaja säger att de ”lögnaktiga barnen” kommer att förkasta det profetiska budskap som framställs på ”tavlan” och antecknas i ”boken”, ty de säger ”till siarna: Se inte; och till profeterna: Profetera inte för oss det rätta, tala till oss behagliga ting, profetera villfarelser.” År 1863 började laodiceisk adventism en tilltagande process att uppfylla de lögnaktiga barnens begäran. Detta verk framställs av Jesaja som ett förkastande av de gamla stigarna, de milleritiska grundvalarna, ty de sade: ”Vik av från vägen, träd åt sidan från stigen, låt Israels Helige upphöra att vara inför oss.” Stigen, som är vägen, är Jeremias gamla stigar.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Jeremiah 6:16.

> Så säger Herren: Stån på vägarna och skåden, och frågen efter de gamla stigarna, vilken som är den goda vägen, och vandren på den; så skolen I finna ro för era själar. Men de sade: ”Vi vilja inte vandra på den.” Jeremia 6:16.

The “lying children’s” rejection of Jeremiah’s “old paths” is the rejection of the message of the Midnight Cry, which is where “rest” is to be found, which is also the “rest and the refreshing” that they would not hear in Isaiah, which is also the refreshing of the latter rain message. That message is the message of the Midnight Cry that is represented in the history of the Millerites and illustrated upon the “tables” that are noted in a “book.” The lying children’s rejection of the message of the Midnight Cry is represented by their desire to “cause the Holy One of Israel to cease from before” them. Ellen White’s first vision, which Alpha and Omega would certainly employ to represent the end, identifies the path of the righteous, marking the light at its beginning and who it is that leads “the wise” unto the end of the path.

De ”lögnaktiga barnens” förkastelse av Jeremias ”gamla stigar” är ett förkastande av Midnattsropets budskap, där ”vila” står att finna, vilket också är den ”vila och vederkvickelse” som de inte ville höra om i Jesaja, och som också är vederkvickelsen i den sena regnets budskap. Detta budskap är Midnattsropets budskap, vilket framställs i milleriternas historia och illustreras på de ”tavlor” som omtalas i en ”bok”. De lögnaktiga barnens förkastelse av Midnattsropets budskap framställs genom deras önskan att ”låta Israels Helige upphöra att vara inför” dem. Ellen Whites första syn, som Alfa och Omega med visshet skulle använda för att framställa slutet, identifierar de rättfärdigas stig, utmärker ljuset vid dess början och visar vem det är som leder ”de visa” till stigarnas slut.

> “They had a bright light set up behind them at the beginning of the path, which an angel told me was the ‘midnight cry.’ This light shone all along the path, and gave light for their feet, so that they might not stumble.

> ”Bakom dem, vid början av stigen, hade ett klart ljus blivit uppsatt, vilket en ängel sade mig var ”midnattsropet”. Detta ljus lyste längs hela stigen och gav ljus åt deras fötter, så att de inte skulle snava.

> “If they kept their eyes fixed on Jesus, who was just before them, leading them to the city, they were safe. But soon some grew weary, and said the city was a great way off, and they expected to have entered it before. Then Jesus would encourage them by raising His glorious right arm, and from His arm came a light which waved over the advent band, and they shouted ‘Alleluia!’ Others rashly denied the light behind them, and said that it was not God that had led them out so far. The light behind them went out, leaving their feet in perfect darkness, and they stumbled and lost sight of the mark and of Jesus, and fell off the path down into the dark and wicked world below.” Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

> ”Om de höll sina ögon fästa på Jesus, som var alldeles framför dem och ledde dem till staden, var de trygga. Men snart blev somliga trötta och sade att staden låg långt borta, och de hade väntat att de redan dessförinnan skulle ha kommit in i den. Då uppmuntrade Jesus dem genom att lyfta sin härliga högra arm, och från hans arm utgick ett ljus som svävade över adventskarans led, och de ropade: ’Halleluja!’ Andra förnekade förhastat ljuset bakom dem och sade att det inte var Gud som hade lett dem så långt. Ljuset bakom dem slocknade, så att deras fötter lämnades i fullständigt mörker, och de snavade och förlorade märket och Jesus ur sikte och föll av stigen ned i den mörka och ogudaktiga världen där nere.” Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

It was the light of the Midnight Cry in the beginning and at the ending. It was Jesus (the Holy One of Israel) who they wished to cease from being in front of them. The light from Jesus’ glorious right arm was the light of the Midnight Cry as represented upon the “tables” that were noted in the “book”. The “lying children’s” rejection of the message of the Midnight Cry of Christ, and the path they were to walk upon, brought God’s judgment upon them as they fell off the path. The “high wall” that is broken suddenly, is the “wall” of the separation of church and state that is destroyed at the soon-coming Sunday law. That judgment comes “suddenly at an instant,” and it will be “as the breaking of the potter’s vessel that is broken in pieces.” It is the judgment that is associated with turning the satanic symbol of “the daily” upside down, and identifying it as a symbol of Christ.

Det var Midnattsropets ljus i början och vid slutet. Det var Jesus (Israels Helige) vars närvaro framför dem de önskade skulle upphöra. Ljuset från Jesu härliga högra arm var Midnattsropets ljus, så som det framställdes på de ”tavlor” som omtalades i ”boken”. De ”lögnaktiga barnens” förkastelse av budskapet om Kristi Midnattsrop och av den stig de skulle vandra på, drog Guds dom över dem, när de föll av stigen. Den ”höga mur” som plötsligt bryts ned är ”muren” för åtskillnaden mellan kyrka och stat, vilken omstörtas genom den snart kommande söndagslagen. Den domen kommer ”plötsligt, på ett ögonblick”, och den skall vara ”såsom när krukmakarens kärl krossas och bryts i stycken”. Det är den dom som är förknippad med att vända den sataniska symbolen för ”det dagliga” upp och ned och identifiera den som en symbol för Kristus.

> Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 29:16.

> Sannerligen, ert omstörtande av tingens ordning skall räknas såsom krukmakarens lera; ty skall verket säga om honom som gjorde det: Han gjorde mig inte? eller skall det som formats säga om honom som formade det: Han hade inget förstånd? Jesaja 29:16.

The “daily” is the prophetic truth which ties together the four verses in Daniel twelve, that identify the distinction between the wicked and the wise. “The daily” is the truth that is hated by those who receive strong delusion in 2 Thessalonians. “The daily” represents the desire of the “lying children” to cause the Holy One of Israel to get out of their way. And their punishment is represented by the breaking of a potter’s vessel, and what remains is an illustration of the lost condition of the foolish virgins, for with the broken and remaining pieces of the shattered potter’s vessel there, “shall not be found” “a sherd to take fire from the hearth, or to take water withal out of the pit.”

”Det dagliga” är den profetiska sanningen som sammanbinder de fyra verserna i Daniel tolv, vilka anger åtskillnaden mellan de ogudaktiga och de visa. ”Det dagliga” är den sanning som hatas av dem som i 2 Thessalonikerbrevet tar emot en kraftig villfarelse. ”Det dagliga” representerar de ”lögnaktiga barnens” önskan att få Israels Helige ur vägen. Och deras straff framställs genom sönderslagandet av ett krukmakarkärl, och det som blir kvar är en bild av de fåvitska jungfrurnas förlorade tillstånd, ty bland de krossade kvarvarande skärvorna av det sönderslagna krukmakarkärlet skall där ”inte finnas” ”en skärva att ta eld från härden med eller att ösa vatten ur gropen med.”

Both “fire” and “water” are symbols of the Holy Spirit, as is the oil in the parable of the ten virgins. When the Midnight Cry comes suddenly at an instant, as it did at the Exeter camp meeting in August of 1844, it will be impossible for the “lying children” to find any oil (water or fire). They were called to “return” after the first disappointment as was Jeremiah, but they refused.

Både ”eld” och ”vatten” är symboler för den Helige Ande, liksom oljan i liknelsen om de tio jungfrurna. När midnattsropet plötsligt ljuder i ett ögonblick, såsom det gjorde vid lägermötet i Exeter i augusti 1844, kommer det att vara omöjligt för de ”lögnaktiga barnen” att finna någon olja (vatten eller eld). De kallades att ”vända om” efter den första besvikelsen, såsom Jeremia gjorde, men de vägrade.

> Thy words were found, and I did eat them; and thy word was unto me the joy and rejoicing of mine heart: for I am called by thy name, O Lord God of hosts. I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brazen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:16–21.

> Dina ord blev funna, och jag åt dem; och ditt ord blev för mig mitt hjärtas fröjd och glädje, ty jag är uppkallad efter ditt namn, HERRE, härskarornas Gud. Jag satt inte i de bespottandes församling och gladde mig inte; jag satt ensam för din hands skull, ty du hade fyllt mig med harm. Varför är min smärta beständig och mitt sår obotligt, så att det vägrar att läkas? Skulle du då vara för mig såsom en svikare, såsom vatten som tryter? Därför säger HERREN så: Om du vänder om, skall jag låta dig komma tillbaka, och du skall stå inför mitt ansikte; och om du framdrar det dyrbara ur det usla, skall du vara såsom min mun. De må vända åter till dig, men du skall inte vända åter till dem. Och jag skall göra dig för detta folk till en befäst mur av koppar; och de skall strida mot dig, men de skall inte bli dig övermäktiga, ty jag är med dig för att frälsa dig och rädda dig, säger HERREN. Och jag skall rädda dig ur de ondas hand, och jag skall förlossa dig ur våldsmännens hand. Jeremia 15:16–21.

Jeremiah represents those who returned after the first disappointment. Those who entered into the work of separating “the precious from the vile,” in order to “stand before” the Lord and be as the Lord’s “mouth”. They are those represented by Daniel in chapter nine, as understanding their scattered condition, and thereafter praying the Leviticus twenty-six prayer. They are those represented by Daniel, Jeremiah and Habakkuk’s watchmen who are contrasted with the “lying children.” The “lying children” were also called by “the Holy One of Israel” when He said, “in returning and rest shall ye be saved; in quietness and in confidence shall be your strength: and ye would not”.

Jeremia representerar dem som återvände efter den första besvikelsen. De som trädde in i verket att skilja ”det dyrbara från det odugliga”, för att ”stå inför” Herren och vara såsom Herrens ”mun”. De är dem som representeras av Daniel i kapitel nio, såsom sådana som förstod sitt förskingrade tillstånd och därefter bad bönen i Tredje Moseboken tjugosex. De är dem som representeras av Daniel, Jeremia och Habackuks väktare, vilka ställs i kontrast till ”lögnaktiga barn”. De ”lögnaktiga barnen” blev också tilltalade av ”Israels Helige”, när Han sade: ”genom omvändelse och stillhet skolen I bliva frälsta; i stillhet och förtröstan skall eder styrka vara; men I haven icke velat”.

Miller’s jewels are the truths represented on Habakkuk’s tables that represent the test of the Midnight Cry message that produces two classes of worshippers. The symbol of the rebellion that is manifested against those jewels is “the daily.” Miller was accurate in his understanding of “the daily,” but his understanding was limited by the history he lived in, and the jewels he was used to place upon the table in the center of his room are now shining ten times brighter than they did when Miller first placed them upon his table. They are now in a casket that is larger, for the casket now represents not only the Bible, as it did for Miller’s time, but it now represents both the Bible and the Spirit of Prophecy.

Millers juveler är de sanningar som framställs på Habackuks tavlor, vilka representerar prövningen i midnattsropsbudskapet som frambringar två klasser av tillbedjare. Symbolen för det uppror som manifesteras mot dessa juveler är ”det dagliga”. Miller hade rätt i sin förståelse av ”det dagliga”, men hans förståelse var begränsad av den historia i vilken han levde, och de juveler som han brukade lägga på bordet i mitten av sitt rum lyser nu tio gånger klarare än de gjorde när Miller först lade dem på sitt bord. De finns nu i ett större skrin, ty skrinet representerar nu inte endast Bibeln, såsom det gjorde på Millers tid, utan det representerar nu både Bibeln och Profetians Ande.

It is these two witnesses that produce the testing light in the last days, and it is these two witnesses that become a primary battleground in the last days. Miller saw the battle, for in his dream they took his casket (the Bible), and tore it up. John, representing “the wise” in the last days, “was in the isle that is called Patmos, for the word of God, and for the testimony of Jesus Christ.” John was being persecuted for believing the message of both the Bible and the writings of Ellen White.

Det är dessa två vittnen som frambringar det prövande ljuset i de sista dagarna, och det är dessa två vittnen som blir en huvudsaklig stridsplats i de sista dagarna. Miller såg striden, ty i hans dröm tog de hans kista (Bibeln) och rev sönder den. Johannes, som representerar ”de visa” i de sista dagarna, ”var på den ö som kallas Patmos för Guds ords och Jesu Kristi vittnesbörds skull.” Johannes blev förföljd för att han trodde på budskapet i både Bibeln och Ellen Whites skrifter.

We will continue the consideration of the truths which are represented by the vision of the Ulai River that was unsealed in 1798, in the next article.

Vi kommer i nästa artikel att fortsätta behandlingen av de sanningar som framställs genom synen vid floden Ulai, vilken upplöstes år 1798.

> “We have nothing to fear for the future, except as we shall forget the way the Lord has led us, and His teaching in our past history.” Life Sketches, 196.

> ”Vi har ingenting att frukta för framtiden, annat än om vi glömmer den väg Herren har lett oss och hans undervisning i vår tidigare historia.” Life Sketches, 196.

Back to Articles