Article

# Rome Establishes the Vision - Number Ten

Rom fastställer synen – Nummer tio

The Last Controversy: The Book of Joel, the Fall of New York, and the Symbol of Rome in Advent History

Den sista striden: Joels bok, New Yorks fall och symbolen Rom i adventhistorien

Author

Jeff Pippenger

Published

August 26, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The final controversy I wish to bring together with the other historical arguments over the symbol of Rome within Advent history is the book of Joel. That controversy took place after September 11, 2001, and without considering the circumstances of that period a few subtle points might very well be missed. To place those circumstances into context requires a consideration of the Millerite history. On August 11, 1840 the time prophecy of Revelation chapter nine, verse fifteen was fulfilled.

Den sista kontrovers som jag önskar sammanföra med de övriga historiska argumenten rörande symbolen Rom inom adventhistorien är Joels bok. Denna kontrovers ägde rum efter den 11 september 2001, och utan att beakta omständigheterna under denna period skulle några få subtila punkter mycket väl kunna förbises. För att sätta dessa omständigheter i sitt sammanhang krävs ett beaktande av den milleritiska historien. Den 11 augusti 1840 uppfylldes tidsprofetian i Uppenbarelseboken kapitel nio, vers femton.

> And the four angels were loosed, which were prepared for an hour, and a day, and a month, and a year, for to slay the third part of men. Revelation 9:15.

> Och de fyra änglarna blev lösta, som hade hållits redo för en timme och en dag och en månad och ett år, för att döda tredjedelen av människorna. Uppenbarelseboken 9:15.

The verse identifies the “hour, and a day, and a month, and a year,” as equating to three hundred ninety-one years and fifteen days. The four angels represented when Islam rose to power and brought warfare against Rome, beginning on July 27, 1449. The starting point was determined by employing the ending point of another time prophecy of one hundred and fifty years. The first time prophecy of one hundred and fifty years was set forth in the history of the first woe, which is also the fifth trumpet of Revelation chapter nine. When the one-hundred-and-fifty-year prophecy concluded on July 27, 1449, the time prophecy we are now considering began, and three hundred and ninety-one years and fifteen days later the prophecy ended on August 11, 1840.

Versen anger att ”timmen och dagen och månaden och året” motsvarar tre hundra nittioett år och femton dagar. De fyra änglarna representerade den tid då islam steg till makt och förde krig mot Rom, med början den 27 juli 1449. Utgångspunkten fastställdes genom att man använde slutpunkten för en annan tidsprofetia om ett hundra femtio år. Den första tidsprofetian om ett hundra femtio år framställdes i historien om det första veropet, som också är den femte basunen i Uppenbarelsebokens nionde kapitel. När profetian om de ett hundra femtio åren avslutades den 27 juli 1449, började den tidsprofetia som vi nu betraktar, och tre hundra nittioett år och femton dagar senare avslutades profetian den 11 augusti 1840.

William Miller had understood the powers of Revelation nine to represent Islam, and prior to the date of August 11, 1840, a Millerite named Josiah Litch set forth a prediction based upon the prophecy identifying that in 1840, the Ottoman Supremacy would cease. Ten days before August 11, 1840, Litch fine-tuned and updated his prediction to identify not simply the year the prophecy would be fulfilled, but the very year, day and month. Sister White comments on the effect of Litch’s prediction upon the religious world of the Millerites when the event was fulfilled.

William Miller hade förstått makterna i Uppenbarelseboken nio som en framställning av islam, och före den 11 augusti 1840 framlade en Millerit vid namn Josiah Litch en förutsägelse grundad på profetian, enligt vilken den osmanska överhögheten skulle upphöra år 1840. Tio dagar före den 11 augusti 1840 preciserade och uppdaterade Litch sin förutsägelse så att den inte endast angav det år då profetian skulle uppfyllas, utan själva året, dagen och månaden. Syster White kommenterar den verkan som Litchs förutsägelse hade på Milleriternas religiösa värld, när händelsen gick i uppfyllelse.

> “In the year 1840 another remarkable fulfillment of prophecy excited widespread interest. two years before, Josiah Litch, one of the leading ministers preaching the second advent, published an exposition of Revelation 9, predicting the fall of the Ottoman Empire. According to his calculations, this power was to be overthrown . . . on the 11th of August, 1840, when the Ottoman power in Constantinople may be expected to be broken. And this, I believe, will be found to be the case.’

> ”År 1840 väckte ännu ett märkligt uppfyllande av profetian vidsträckt intresse. Två år tidigare hade Josiah Litch, en av de ledande predikanterna för den andra ankomsten, publicerat en utläggning av Uppenbarelseboken 9, vari han förutsade Osmanska rikets fall. Enligt hans beräkningar skulle denna makt störtas ... den 11 augusti 1840, då den osmanska makten i Konstantinopel kan förväntas bli bruten. Och detta tror jag skall visa sig vara fallet.”

> “At the very time specified, Turkey, through her ambassadors, accepted the protection of the allied powers of Europe, and thus placed herself under the control of Christian nations. The event exactly fulfilled the prediction. When it became known, multitudes were convinced of the correctness of the principles of prophetic interpretation adopted by Miller and his associates, and a wonderful impetus was given to the advent movement. Men of learning and position united with Miller, both in preaching and in publishing his views, and from 1840 to 1844 the work rapidly extended.” The Great Controversy, 334, 335.

> ”Vid just den tidpunkt som angavs accepterade Turkiet genom sina ambassadörer de allierade europeiska makternas beskydd och ställde sig därmed under de kristna nationernas kontroll. Händelsen uppfyllde förutsägelsen exakt. När detta blev känt övertygades mängder av människor om riktigheten i de principer för profetisk uttolkning som Miller och hans medarbetare hade antagit, och adventrörelsen fick en underbar framdrift. Lärda och ansedda män förenade sig med Miller, både i att predika och i att offentliggöra hans uppfattningar, och från 1840 till 1844 utbredde sig verket snabbt.” The Great Controversy, 334, 335.

Her endorsement of this event has through the years been attacked repeatedly through a variety of ways by Laodicean Seventh-day Adventists. As with the seven times and “the daily”, to attack this truth is to reject the foundations as represented upon the two sacred tables, and also the authority of the Spirit of Prophecy. The reason Satan has worked to destroy confidence in this history is multifaceted.

Hennes bekräftelse av denna händelse har genom åren upprepade gånger angripits på en mängd olika sätt av laodiceiska sjundedagsadventister. Liksom med de sju tiderna och ”det dagliga” är ett angrepp på denna sanning ett förkastande av grundvalarna såsom de framställs på de två heliga tavlorna, och även av Profetians Andes auktoritet. Anledningen till att Satan har verkat för att förstöra förtroendet för denna historia är mångfacetterad.

Litch’s prediction employed “the principles of prophetic interpretation adopted by Miller.” Miller was given insight to the element of prophetic time, and any who doubt that Miller’s message was based upon prophetic time, only needs to review the 1843 and 1850 pioneer charts to confirm that this was true. Before August 11, 1840, those opposing Miller’s prediction of the return of Christ would argue that prophetic time could not be employed to understand when Christ would return. They often used the Bible’s statement about not knowing the day nor hour, to resist his message and work.

Litchs förutsägelse använde ”de principer för profetisk uttolkning som antagits av Miller”. Miller fick insikt i den profetiska tidens element, och var och en som betvivlar att Millers budskap var grundat på profetisk tid behöver endast granska pionjärdiagrammen från 1843 och 1850 för att få bekräftat att så var fallet. Före den 11 augusti 1840 brukade de som motsatte sig Millers förutsägelse om Kristi återkomst hävda att profetisk tid inte kunde användas för att förstå när Kristus skulle återvända. De använde ofta Bibelns utsaga om att man inte känner dagen eller stunden för att motsätta sig hans budskap och verk.

> But of that day and hour knoweth no man, no, not the angels of heaven, but my Father only. But as the days of Noe were, so shall also the coming of the Son of man be. For as in the days that were before the flood they were eating and drinking, marrying and giving in marriage, until the day that Noe entered into the ark, And knew not until the flood came, and took them all away; so shall also the coming of the Son of man be. Then shall two be in the field; the one shall be taken, and the other left. Matthew 24:36–40.

> Men om den dagen och stunden vet ingen, inte ens himlens änglar, utan endast min Fader. Men såsom Noas dagar var, så skall också Människosonens ankomst vara. Ty såsom de i dagarna före floden åt och drack, gifte sig och blev bortgifta, ända till den dag då Noa gick in i arken, och inte visste något förrän floden kom och tog dem alla bort, så skall också Människosonens ankomst vara. Då skall två vara ute på åkern; den ene skall tas med, och den andre lämnas kvar. Matteus 24:36–40.

In spite of this passage the Millerites found too much biblical evidence to support their predictions and carried on and operated upon a principle later identified by Sister White.

Trots detta avsnitt fann Milleriterna alltför mycket bibliskt stöd för sina förutsägelser och fortsatte att handla utifrån en princip som senare identifierades av syster White.

> “‘No man knoweth the day nor the hour’ was the argument most often brought forward by rejecters of the advent faith. The scripture is: ‘Of that day and hour knoweth no man, no not the angels of heaven, but My Father only.’ Matthew 24:36. A clear and harmonious explanation of this text was given by those who were looking for the Lord, and the wrong use made of it by their opponents was clearly shown. The words were spoken by Christ in that memorable conversation with His disciples upon Olivet after He had for the last time departed from the temple. The disciples had asked the question: ‘What shall be the sign of Thy coming, and of the end of the world?’ Jesus gave them signs, and said: ‘When ye shall see all these things, know that it is near, even at the doors.’ Verses 3, 33. One saying of the Saviour must not be made to destroy another. Though no man knoweth the day nor the hour of His coming, we are instructed and required to know when it is near. We are further taught that to disregard His warning, and refuse or neglect to know when His advent is near, will be as fatal for us as it was for those who lived in the days of Noah not to know when the flood was coming. And the parable in the same chapter, contrasting the faithful and the unfaithful servant, and giving the doom of him who said in his heart, ‘My Lord delayeth His coming,’ shows in what light Christ will regard and reward those whom He finds watching, and teaching His coming, and those denying it. ‘Watch therefore,’ He says. ‘Blessed is that servant, whom his Lord when He cometh shall find so doing.’ Verses 42, 46. ‘If therefore thou shalt not watch, I will come on thee as a thief, and thou shalt not know what hour I will come upon thee.’ Revelation 3:3.” The Great Controversy, 370.

> ”’Ingen känner dagen eller stunden’ var det argument som oftast framfördes av dem som förkastade adventtron. Skriftordet lyder: ’Men om den dagen eller stunden vet ingen något, inte himlens änglar, utan endast min Fader.’ Matteus 24:36. En klar och samstämmig förklaring av denna text gavs av dem som väntade på Herren, och det oriktiga bruk som deras motståndare gjorde av den visades tydligt. Orden uttalades av Kristus i det minnesvärda samtalet med sina lärjungar på Olivberget efter att han för sista gången hade lämnat templet. Lärjungarna hade ställt frågan: ’Vad blir tecknet på din återkomst och på världens ände?’ Jesus gav dem tecken och sade: ’När ni ser allt detta, så vet att det är nära, för dörren.’ Verserna 3, 33. Ett uttalande av Frälsaren får inte göras till intetgörande av ett annat. Fastän ingen känner dagen eller stunden för hans återkomst, blir vi undervisade om och ålagda att veta när den är nära. Vi får vidare lära oss att om vi åsidosätter hans varning och vägrar eller försummar att veta när hans ankomst är nära, kommer det att bli lika ödesdigert för oss som det var för dem som levde på Noas tid att inte veta när floden skulle komma. Och liknelsen i samma kapitel, som ställer den trogne och den otrogne tjänaren mot varandra och anger domen över honom som sade i sitt hjärta: ’Min herre dröjer med att komma’, visar i vilket ljus Kristus kommer att betrakta och belöna dem som han finner vaka och förkunna hans ankomst, och dem som förnekar den. ’Vaka därför’, säger han. ’Salig är den tjänaren, som hans herre, när han kommer, finner göra så.’ Verserna 42, 46. ’Om du därför inte vakar, skall jag komma över dig som en tjuv, och du skall inte veta vilken stund jag kommer över dig.’ Uppenbarelseboken 3:3.” The Great Controversy, 370.

When Litch’s prediction was fulfilled men “of learning and position united with Miller, both in preaching and in publishing his views, and from 1840 to 1844 the work rapidly extended.” Miller’s message was empowered when his rules of prophetic interpretation were confirmed as valid rules. In response to the fulfillment of the time prophecy, not only was Miller’s rule's confirmed, and many then joined the Millerite movement, but just as prophetically significant was that it was the primary rule of Miller’s rules that had been confirmed. Also, the fact that the confirmation was accomplished by the application of a prophecy of the second of three woes, which are also the fifth, sixth and seventh trumpet.

När Litchs förutsägelse uppfylldes förenade sig män ”med lärdom och ställning med Miller, både i förkunnandet och i offentliggörandet av hans uppfattningar, och från 1840 till 1844 utbredde sig verket hastigt.” Millers budskap fick kraft när hans regler för profetisk uttolkning bekräftades som giltiga regler. Som svar på tidprofetians uppfyllelse blev inte endast Millers regler bekräftade, och många anslöt sig då till milleriternas rörelse, utan lika profetiskt betydelsefullt var att det var den främsta av Millers regler som hade bekräftats. Därtill kom att denna bekräftelse åstadkoms genom tillämpningen av en profetia om det andra av de tre veropen, vilka också är den femte, sjätte och sjunde basunen.

The empowerment of Miller’s message became one of the most significant waymarks of the Millerite reform movement. It had been typified by Jesus’ baptism. It marked that the final testing process of the former covenant people (the Protestants) had begun. It became the focus of Satan’s attack against the overall Millerite movement and message.

Bemyndigandet av Millers budskap blev ett av de mest betydelsefulla kännetecknen i den milleritiska reformrörelsen. Det hade förebildats genom Jesu dop. Det utmärkte att den slutliga prövningsprocessen för det förra förbundsfolket (protestanterna) hade inletts. Det blev föremålet för Satans angrepp mot den samlade milleritiska rörelsen och dess budskap.

> “Any question that Satan can arouse in the mind to create doubt in regard to the grand history of the past travels of the people of God will please his satanic majesty and is an offense to God. The tidings of the Lord’s soon coming in power and great glory to our world is truth, and in 1840 many voices were raised in its proclamation.” Manuscript Releases, volume 9, 134.

> ”Varje fråga som Satan kan väcka i sinnet för att skapa tvivel beträffande den storslagna historien om Guds folks vandringar i det förflutna behagar hans sataniska majestät och är en förolämpning mot Gud. Budskapet om Herrens snara ankomst i makt och stor härlighet till vår värld är sanning, och år 1840 höjdes många röster i dess förkunnelse.” Manuscript Releases, volym 9, 134.

On September 11, 2001 the third woe arrived into prophetic history. The event confirmed the primary rule of prophetic interpretation adopted by the movement of the third angel that began in 1989. The first truth opened up to the messenger of that reform movement was opened up in 1989, and it was not the last six verses of Daniel eleven. It was the truth that all the reform movements run parallel to each other and are to be brought together line upon line in order to identify the characteristics of the movement of the one hundred and forty-four thousand which is the movement of the third angel. The first public presentation I ever gave was at a camp meeting in 1994, or perhaps 1995. The presentation was not on the last six verses of Daniel eleven, it was on the reform lines running parallel to each other.

Den 11 september 2001 inträdde det tredje ve-ropet i den profetiska historien. Händelsen bekräftade den grundläggande regel för profetisk tolkning som antogs av den tredje ängelns rörelse, vilken började år 1989. Den första sanning som öppnades för budbäraren i den reformrörelsen öppnades år 1989, och det var inte de sex sista verserna i Daniel elva. Det var sanningen att alla reformrörelser löper parallellt med varandra och skall sammanföras rad på rad för att identifiera kännetecknen på de etthundrafyrtiofyra tusendens rörelse, vilken är den tredje ängelns rörelse. Den första offentliga framställning jag någonsin höll var vid ett lägermöte år 1994, eller möjligen 1995. Framställningen handlade inte om de sex sista verserna i Daniel elva; den handlade om de reformlinjer som löper parallellt med varandra.

When the prophecy of Islam of the third woe was fulfilled on September 11, 2001, it paralleled August 11, 1840. In 1840 a prophecy of the first and second woes confirmed the message of the Millerites, and on September 11, 2001 a prophecy of the third woe confirmed the message of Future for America. The recognition of that fact brought a multitude into the movement, where it had previously been primarily one individual. The message of the movement and the messenger then became under attack, just as the history of 1840 had become the focus of satanic attack through the decades that followed.

När profetian om islam såsom det tredje veet uppfylldes den 11 september 2001, utgjorde det en parallell till den 11 augusti 1840. År 1840 bekräftade en profetia om det första och andra veet milleriternas budskap, och den 11 september 2001 bekräftade en profetia om det tredje veet Future for Americas budskap. Erkännandet av detta faktum förde en mängd människor in i rörelsen, där den tidigare huvudsakligen hade utgjorts av en enda individ. Rörelsens budskap och budbäraren kom därefter under angrepp, alldeles som historien om 1840 hade blivit föremål för satans angrepp under de årtionden som följde.

Those who joined the movement of Future for America adopted the rules of prophetic interpretation assembled by the messenger of that history. One of those rules, perhaps the most significant of those rules was and is a triple application of prophecy. The messenger had come to understand that certain prophetic truths were illustrated upon three specific fulfillments. Believing that the Millerite history was repeated in the history of the one hundred and forty-four thousand it was seen that August 11, 1840 typified September 11, 2001, and that the other sacred reform lines also possessed that very same waymark.

De som anslöt sig till Future for America-rörelsen antog de regler för profetisk tolkning som sammanställts av den budbärare för den historien. En av dessa regler, kanske den mest betydelsefulla av dem, var och är en trefaldig tillämpning av profetian. Budbäraren hade kommit till insikt om att vissa profetiska sanningar åskådliggjordes genom tre särskilda uppfyllelser. Eftersom man trodde att den milleritiska historien upprepades i de etthundrafyrtiofyra tusendes historia, insåg man att den 11 augusti 1840 förebildade den 11 september 2001 och att även de andra heliga reformlinjerna ägde just samma vägmärke.

The evidence of the repetition of every sacred reform line in the line of the third angel was then opened up by the Lion of the tribe of Judah. It was seen that just as the Millerite history fulfilled the parable of the ten virgins to the very letter, so too did the history of Future for America.

Beviset på upprepningen av varje helig reformlinje i den tredje ängelns linje öppnades då av Lejonet av Juda stam. Det blev tydligt att liksom den milleritiska historien uppfyllde liknelsen om de tio jungfrurna in i minsta bokstav, så gjorde även Future for Americas historia det.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> ”Jag blir ofta hänvisad till liknelsen om de tio jungfrurna, av vilka fem var visa och fem dåraktiga. Denna liknelse har uppfyllts och kommer att uppfyllas till minsta bokstav, ty den har en särskild tillämpning för denna tid och har, liksom den tredje ängelns budskap, uppfyllts och kommer att fortsätta vara nuvarande sanning intill tidens slut.” Review and Herald, 19 augusti 1890.

The seven thunders of Revelation ten were recognized to identify that the experience of the Millerites from August 11, 1840 to October 22, 1844, and also the history of September 11, 2001 unto the soon-coming Sunday law.

De sju tordönen i Uppenbarelseboken 10 erkändes som något som identifierar både milleriternas erfarenhet från den 11 augusti 1840 till den 22 oktober 1844, och även historien från den 11 september 2001 fram till den snart kommande söndagslagen.

> “The special light given to John which was expressed in the seven thunders was a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages. . . .

> ”Det särskilda ljus som gavs åt Johannes och som kom till uttryck i de sju åskorna var en skildring av händelser som skulle äga rum under den första och den andra ängelns budskap....”

> “After these seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’ These relate to future events which will be disclosed in their order.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> ”Efter att dessa sju tordön hade låtit sina röster höras, kommer uppmaningen till Johannes, liksom till Daniel, angående den lilla boken: ’Försegla det som de sju tordönen talade.’ Dessa avser framtida händelser som kommer att uppenbaras i sin ordning.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, band 7, 971.

It was recognized that Sister White directly said that the movement of the third angel runs parallel with the movement of the first and second angels.

Det erkändes att syster White uttryckligen sade att den tredje ängelns rörelse löper parallellt med den första och den andra ängelns rörelse.

> “God has given the messages of Revelation 14 their place in the line of prophecy, and their work is not to cease till the close of this earth’s history. The first and second angel’s messages are still truth for this time, and are to run parallel with this which follows. The third angel proclaims his warning with a loud voice. ‘After these things,’ said John, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power, and the earth was lightened with his glory.’ In this illumination, the light of all the three messages is combined.” The 1888 Materials, 803, 804.

> ”Gud har gett budskapen i Uppenbarelseboken 14 deras plats i profetians kedja, och deras verk skall inte upphöra förrän denna jords historia avslutas. Den förste och den andre ängelns budskap är fortfarande sanning för denna tid och skall löpa parallellt med detta som följer. Den tredje ängeln förkunnar sin varning med hög röst. ’Därefter’, sade Johannes, ’såg jag en annan ängel komma ner från himlen, som hade stor makt, och jorden upplystes av hans härlighet.’ I denna upplysning förenas ljuset från alla de tre budskapen.” The 1888 Materials, 803, 804.

The movement of the first and second angels runs parallel with the movement of the third angel. The prophecy that empowered the movement of the first and second angel, was empowered by a fulfillment of a time prophecy of the first and second woe, and the empowerment of the movement of the third angel was empowered by a fulfillment of a prophecy of the third woe.

Den första och andra ängelns rörelse löper parallellt med den tredje ängelns rörelse. Den profetia som gav kraft åt den första och andra ängelns rörelse fick sin kraft genom uppfyllelsen av en tidsprofetia om det första och andra veropet, och den kraft som gavs åt den tredje ängelns rörelse gavs genom uppfyllelsen av en profetia om det tredje veropet.

As with August 11, 1840, when the message of Future for America was confirmed “multitudes were convinced of the correctness of the principles of prophetic interpretation adopted” by Future for America, and “a wonderful impetus was given to the advent movement.” “Men of learning and position united” with Future for America, “both in preaching and in publishing” the prophetic message of Future for America. The specific rule of Future for America which clearly confirmed September 11, 2001 as a fulfillment of prophecy was a “triple application of prophecy.”

Liksom den 11 augusti 1840, då Future for Americas budskap bekräftades, blev ”skaror överbevisade om riktigheten i de principer för profetisk uttolkning” som Future for America hade antagit, och ”en underbar kraftimpuls gavs åt adventrörelsen.” ”Lärda män och män i framstående ställning förenade sig” med Future for America, ”både i predikan och i utgivning” av Future for Americas profetiska budskap. Den särskilda regel hos Future for America som tydligt bekräftade den 11 september 2001 som en uppfyllelse av profetian var en ”tredubbel tillämpning av profetian.”

When we accept the foundational view of Islam of the first and second woes, as represented on both sacred charts, in conjunction with the written testimony of those who taught the message, we recognize specific prophetic characteristics associated with the first woe, and the second woe. The Bible repeatedly teaches, in a variety of ways, that truth is established upon the testimony of two. The prophetic characteristics of the first woe, combined with the prophetic characteristics of the second woe, establishes the prophetic characteristics of the third woe. The triple application of Islam is so specific in identifying the arrival of the third woe on September 11, 2001, that it is impossible not to see, though most choose to close their eyes to the evidence.

När vi godtar den grundläggande synen på islam i fråga om det första och det andra veropet, såsom den framställs på båda de heliga tavlorna, i förening med det skriftliga vittnesbördet från dem som undervisade om budskapet, urskiljer vi särskilda profetiska kännetecken förbundna med det första veropet och det andra veropet. Bibeln lär gång på gång, på olika sätt, att sanningen fastställs genom tvås vittnesbörd. De profetiska kännetecknen hos det första veropet, i förening med de profetiska kännetecknen hos det andra veropet, fastställer de profetiska kännetecknen hos det tredje veropet. Islams trefaldiga tillämpning är så specifik i sin identifiering av det tredje veropets ankomst den 11 september 2001, att det är omöjligt att inte se det, även om de flesta väljer att sluta sina ögon för bevisen.

The triple application of prophecy firmly established that the third woe arrived on September 11, 2001. It was then seen that the rule had been directly associated with the second angel’s message, which in the time of the Millerites and also in the time of the one hundred and forty-four thousand is the period when the Holy Spirit is poured out. Both histories are a fulfillment of the parable of the ten virgins, and in the parable the message of the Midnight Cry is where the distinction between the wise and foolish is manifested, and it is where the message of the second angel is empowered.

Profetians trefaldiga tillämpning fastställde med bestämdhet att det tredje ve kom den 11 september 2001. Det blev då tydligt att regeln hade varit direkt förknippad med den andre ängelns budskap, vilket både under milleriternas tid och i tiden för de etthundrafyrtiofyra tusen är den period då den helige Ande utgjuts. Båda dessa historieskeenden är en uppfyllelse av liknelsen om de tio jungfrurna, och i liknelsen är budskapet om midnattsropet den punkt där åtskillnaden mellan de visa och de oförståndiga blir uppenbar, och där den andre ängelns budskap blir bemyndigat.

> “Near the close of the second angel’s message, I saw a great light from heaven shining upon the people of God. The rays of this light seemed bright as the sun. And I heard the voices of angels crying, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’

> "Nära slutet av den andre ängelns budskap såg jag ett starkt ljus från himlen lysa över Guds folk. Strålarna från detta ljus tycktes klara som solen. Och jag hörde änglars röster ropa: 'Se, brudgummen kommer; gå ut för att möta honom!'"

> “This was the midnight cry, which was to give power to the second angel’s message. Angels were sent from heaven to arouse the discouraged saints and prepare them for the great work before them. The most talented men were not the first to receive this message. Angels were sent to the humble, devoted ones, and constrained them to raise the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’” Early Writings, 238.

> ”Detta var midnattsropet, som skulle ge kraft åt den andre ängelns budskap. Änglar sändes från himlen för att väcka de modfällda heliga och bereda dem för det stora verk som låg framför dem. De mest begåvade männen var inte de första att ta emot detta budskap. Änglar sändes till de ödmjuka, hängivna, och drev dem att höja ropet: ’Se, brudgummen kommer; gå ut för att möta honom!’” Early Writings, 238.

In the history of the first and second angels, the outpouring of the Holy Spirit is accomplished by the Midnight Cry joining the second angels’ message. This is repeated in the history of the third angel.

I den första och den andra ängelns historia fullbordas den helige Andes utgjutelse genom att Midnattsropet förenas med den andra ängelns budskap. Detta upprepas i den tredje ängelns historia.

> “Angels were sent to aid the mighty angel from heaven, and I heard voices which seemed to sound everywhere, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues; for her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. This message seemed to be an addition to the third message, and joined it, as the midnight cry joined the second angel’s message in 1844. The glory of God rested upon the patient, waiting saints, and they fearlessly gave the last solemn warning, proclaiming the fall of Babylon, and calling upon God’s people to come out of her; that they might escape her fearful doom.” Spiritual Gifts, volume 1, 195.

> ”Änglar sändes för att bistå den mäktige ängeln från himlen, och jag hörde röster som tycktes ljuda överallt: Gå ut ur henne, mitt folk, så att ni inte blir delaktiga i hennes synder och inte får del av hennes plågor; ty hennes synder har nått ända upp till himlen, och Gud har kommit ihåg hennes missgärningar. Detta budskap tycktes vara ett tillägg till det tredje budskapet och förenade sig med det, såsom midnattsropet förenade sig med den andre ängelns budskap år 1844. Guds härlighet vilade över de tålmodiga, väntande heliga, och de framförde utan fruktan den sista högtidliga varningen, förkunnade Babylons fall och uppmanade Guds folk att gå ut ur henne, så att de måtte undkomma hennes fruktansvärda öde.” Spiritual Gifts, band 1, 195.

In terms of a triple application of prophecy, the second angel’s message represents a triple application of prophecy, for the message in either history is Babylon twice fallen.

Vad gäller en trefaldig tillämpning av profetian representerar den andre ängelns budskap en trefaldig tillämpning av profetian, ty budskapet är i vardera historien: Babylon är fallet, fallet två gånger.

> And there followed another angel, saying, Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication. Revelation 14:8.

> Och ännu en ängel följde efter och sade: Fallet, fallet är Babylon, den stora staden, därför att hon har gett alla folk att dricka av sin otukts vredes vin. Uppenbarelseboken 14:8.

The mighty angel of Revelation ten descended with the fulfillment of a prophecy of the first and second woe on August 11, 1840, and in so doing it typified the descent of the mighty angel of Revelation chapter eighteen on September 11, 2001. That angel who lightens the earth with His glory then made a proclamation.

Den mäktige ängeln i Uppenbarelseboken tio steg ned i uppfyllelsen av en profetia om det första och det andra ve den 11 augusti 1840, och därigenom förebildade han den mäktige ängelns i Uppenbarelseboken arton nedstigande den 11 september 2001. Den ängeln, som upplyser jorden med sin härlighet, framställde därefter en förkunnelse.

> And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. Revelation 18:2.

> Och han ropade med mäktig röst och sade: Fallet, fallet är det stora Babylon, och det har blivit en boning för onda andar och ett tillhåll för varje oren ande och ett näste för varje oren och avskyvärd fågel. Uppenbarelseboken 18:2.

The message of the second angel of chapter fourteen, and of the mighty angel of chapter eighteen is identifying that Babylon has twice fallen, and the message is identifying Babylon of the last days. It identifies Babylon of the last days, for the two times Babylon previously fell in the time of Nimrod, and in the time of Nebuchadnezzar unto Belshazzar establishes the prophetic characteristics of the fall of the whore of Revelation seventeen who has written on her forehead, “Babylon the Great.” To identify that fall of Babylon in the last days requires the two witnesses of the two previous falls of Babylon, for the message of the last days is Babylon is fallen, is fallen. When the mighty angel descended when the great buildings of New York City were brought down by a touch of God, by His proclamation He identifies the rule of a triple application of prophecy. The triple application of prophecy that established September 11, 2001 as a fulfillment of God’s prophetic Word was the triple application of the three woes.

Budskapet från den andre ängeln i kapitel fjorton och från den mäktige ängeln i kapitel arton visar att Babylon har fallit två gånger, och budskapet identifierar ändens tids Babylon. Det identifierar ändens tids Babylon, ty de två gånger Babylon tidigare föll, på Nimrods tid och på Nebukadnessars tid intill Belsassar, fastställer de profetiska kännetecknen för den skökas fall i Uppenbarelseboken sjutton, hon som på sin panna har skrivet: ”Det stora Babylon.” För att identifiera detta Babylons fall i de sista dagarna krävs de två vittnena från de två föregående fallen av Babylon, ty budskapet för de sista dagarna är: Babylon har fallit, har fallit. När den mäktige ängeln steg ner, då de stora byggnaderna i New York City fälldes genom en Guds beröring, identifierar han genom sitt tillkännagivande regeln om en trefaldig tillämpning av profetian. Den trefaldiga tillämpningen av profetian som fastställde den 11 september 2001 som en uppfyllelse av Guds profetiska ord var den trefaldiga tillämpningen av de tre veropen.

At that fulfillment many joined the movement of Future for America, and they were convinced of the principles of prophetic interpretation that had been employed by Future for America. August 11, 1840 repeated, and in so doing the repetition did not confirm the primary rule of Miller, that being that a day represents a year in Bible prophecy, for the primary rule of Future for America was that the Millerite history of the first and second angels’ messages is repeated in the history of the movement of the third angel.

Vid den uppfyllelsen anslöt sig många till Future for America-rörelsen, och de blev övertygade om de principer för profetisk tolkning som hade tillämpats av Future for America. Den 11 augusti 1840 upprepades, och genom denna upprepning bekräftades inte Millers primära regel, nämligen att en dag representerar ett år i Bibelns profetior, ty Future for Americas primära regel var att milleriternas historia om den första och den andra ängelns budskap upprepas i den tredje ängelns budskaps historia.

It seems self-evident that if the year 1840 became a specific attack of his satanic majesty, as Sister White identifies Satan, then the history of September 11, 2001 would also be subject to a similar attack. Thus, we find conspiracy theories identifying the role of the globalist, or the Jesuits, or the CIA, or the Bushes or some combination of those powers. Those theories, though containing some elements of truth are designed to refute the idea that it was a touch from God that brought down the great buildings of New York City, thus marking the arrival of the third woe into the history of the movement of the one hundred and forty-four thousand.

Det förefaller självklart att om året 1840 blev föremål för ett särskilt angrepp av hans sataniska majestät, såsom syster White betecknar Satan, då skulle även historien om den 11 september 2001 vara utsatt för ett liknande angrepp. Så finner vi konspirationsteorier som utpekar globalisternas, jesuiternas, CIA:s eller familjen Bushs roll, eller någon kombination av dessa makter. Dessa teorier, även om de innehåller vissa inslag av sanning, är utformade för att vederlägga tanken att det var ett ingripande från Gud som fällde de stora byggnaderna i New York City och därmed utmärkte det tredje ve-ropets ankomst i historien om de etthundrafyrtiofyra tusendes rörelse.

> “Now comes the word that I have declared that New York is to be swept away by a tidal wave? This I have never said. I have said, as I looked at the great buildings going up there, story after story, ‘What terrible scenes will take place when the Lord shall arise to shake terribly the earth! Then the words of Revelation 18:1–3 will be fulfilled.’ The whole of the eighteenth chapter of Revelation is a warning of what is coming on the earth. But I have no light in particular in regard to what is coming on New York, only that I know that one day the great buildings there will be thrown down by the turning and overturning of God’s power. From the light given me, I know that destruction is in the world. One word from the Lord, one touch of his mighty power, and these massive structures will fall. Scenes will take place the fearfulness of which we cannot imagine.” Review and Herald, July 5, 1906.

> ”Nu kommer påståendet att jag har sagt att New York skall svepas bort av en flodvåg? Detta har jag aldrig sagt. Jag har sagt, när jag såg de stora byggnaderna resa sig där, våning efter våning: ’Vilka fruktansvärda scener skall inte äga rum när Herren reser sig för att på ett förfärande sätt skaka jorden! Då skall orden i Uppenbarelseboken 18:1–3 uppfyllas.’ Hela det artonde kapitlet i Uppenbarelseboken är en varning för det som skall komma över jorden. Men jag har inget särskilt ljus beträffande vad som skall komma över New York, endast att jag vet att de stora byggnaderna där en dag kommer att störtas ned genom Guds makts vändning och omstörtning. Av det ljus som getts mig vet jag att förstörelse finns i världen. Ett ord från Herren, en beröring av hans väldiga makt, och dessa väldiga byggnadsverk skall falla. Scener skall utspela sig, vilkas fasansfullhet vi inte kan föreställa oss.” Review and Herald, 5 juli 1906.

The conspiracy theories, whether containing no truth or partial truths all undermine the truth that it was God’s providential activity that brought about the events of that date. Those various conspiracy theories are Satan’s attack from the outside of the movement against the truth, but he also worked to undermine the truth from within the movement. One of those internal attacks is based upon a rejection of Rome as the subject of the book of Joel.

Konspirationsteorierna, vare sig de inte innehåller någon sanning eller endast delvisa sanningar, undergräver alla sanningen att det var Guds försyns verkan som frambringade händelserna på detta datum. Dessa olika konspirationsteorier är Satans angrepp utifrån mot rörelsen och mot sanningen, men han verkade också för att undergräva sanningen inifrån rörelsen. Ett av dessa inre angrepp grundar sig på ett förkastande av Rom som ämnet för Joels bok.

We will consider that controversy in the next article.

Vi kommer att behandla den kontroversen i nästa artikel.

> The word of the Lord that came to Joel the son of Pethuel. Hear this, ye old men, and give ear, all ye inhabitants of the land. Hath this been in your days, or even in the days of your fathers? Tell ye your children of it, and let your children tell their children, and their children another generation. That which the palmerworm hath left hath the locust eaten; and that which the locust hath left hath the cankerworm eaten; and that which the cankerworm hath left hath the caterpiller eaten. Awake, ye drunkards, and weep; and howl, all ye drinkers of wine, because of the new wine; for it is cut off from your mouth. For a nation is come up upon my land, strong, and without number, whose teeth are the teeth of a lion, and he hath the cheek teeth of a great lion. Joel 1:1–6.

> Detta är Herrens ord som kom till Joel, Petuels son. Hör detta, ni gamla män, och lyssna, alla ni landets invånare. Har något sådant hänt i era dagar eller i era fäders dagar? Berätta om det för era barn, och låt era barn berätta för sina barn, och deras barn för ett annat släkte. Det som gräshoppslarven lämnade åt upp gräshopporna, och det som gräshopporna lämnade åt upp gräsmaskar; och det som gräsmaskar lämnade åt upp gräshoppslarver. Vakna upp, ni druckna, och gråt; och jämra er, alla ni vindrickare, över det nya vinet, ty det är taget bort från er mun. Ty ett folk har dragit upp över mitt land, starkt och utan tal, vars tänder är som lejonets tänder, och det har käkar som en lejoninnas. Joel 1:1–6.

Back to Articles