Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Six

Joels bok och den laodiceiska sjundedagsadventistkyrkan – nummer sex

The Wonderful Numberer and How Long?

Den Underbare som räknar och Hur länge?

Author

Jeff Pippenger

Published

December 8, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

Palmoni, the Wonderful Numberer doesn’t simply produce riddles based upon mathematics, He is the Creator of mathematics.

Palmoni, den Underfulle Talräknaren, frambringar inte bara gåtor grundade på matematiken; han är matematikens Skapare.

> For by him were all things created, that are in heaven, and that are in earth, visible and invisible, whether they be thrones, or dominions, or principalities, or powers: all things were created by him, and for him: And he is before all things, and by him all things consist. Colossians 1:16, 17.

> Ty i honom skapades allt i himlen och på jorden, det synliga och det osynliga, vare sig det är troner eller herradömen eller furstendömen eller makter: allt är skapat genom honom och till honom. Och han är till före allting, och i honom består allting. Kolosserbrevet 1:16, 17.

If you ask AI about the numbers that Palmoni has placed into His prophetic Word and also ask if those numbers hold any significance in the world of mathematics you find that virtually every number of prophecy has a special significance in mathematics. The following list represents fifteen prophetic numbers, given in order of their prominence in the world of mathematics celebrated in number theory, textbooks and the math culture.

Om du frågar AI om de tal som Palmoni har lagt in i sitt profetiska Ord och också frågar om dessa tal har någon betydelse i matematikens värld, finner du att praktiskt taget varje profetiskt tal har en särskild betydelse inom matematiken. Följande lista omfattar femton profetiska tal, ordnade efter deras framträdande ställning i matematikens värld, såsom den uppmärksammas inom talteorin, i läroböcker och i den matematiska kulturen.

42 – Ultimate pop-culture icon + abundant, pronic, Catalan, sphenic.

42 – den yttersta popkulturella ikonen + riklig, pronisk, katalansk, sfenisk.

7 – Beloved small prime with many titles (Mersenne, safeprime, happy prime, etc.).

7 – Älskat litet primtal med många beteckningar (Mersenneprimtal, säkert primtal, lyckligt primtal etc.).

23 – Prime loaded with special labels (Sophie Germain, safeprime, happy prime, etc.).

23 – Primtal laddat med särskilda etiketter (Sophie-Germain-primtal, säkert primtal, lyckligt primtal, etc.).

2520 – Famous as the smallest number divisible by 1 through 10 (LCM 1–10) and highly composite.

2520 – Berömt som det minsta tal som är delbart med 1 till 10 (MGM 1–10) och som höggradigt sammansatt.

220 – Half of the smallest amicable pair (with 284).

220 – Hälften av det minsta vänskapliga talparet (med 284).

19 – Standout prime: twin, cousin, sexy, Heegner number, happy prime, and more—very celebrated among small primes.

19 – Framstående primtal: tvilling-, kusin-, sexigt, Heegner-tal, lyckligt primtal och mycket mer – mycket hyllat bland de små primtalen.

1260 – Important highly composite number (right before 2520).

1260 – Viktigt högsammansatt tal (precis före 2520).

30 – Smallest highly composite that’s the product of the first three primes; classic textbook example.

30 – Minsta starkt sammansatta tal som är produkten av de tre första primtalen; ett klassiskt läroboksexempel.

2300 – LCM of 1 through 9.

2300 – minsta gemensamma multipel av 1 till 9.

400 – Clean perfect square (20²).

400 – Ren fullkomlig kvadrat (20²).

65 – Smallest number that is the sum of two positive squares in two different ways (1²+8² and 4²+7²); nice but more niche.

65 – minsta tal som är summan av två positiva kvadrater på två olika sätt (1²+8² och 4²+7²); fint men mer nischat.

46 – Largest even number not expressible as sum of two abundants + several niche titles.

46 – Det största jämna talet som inte kan uttryckas som summan av två abundanta tal + flera nischade titlar.

430 – Nice sphenic number (2×5×43).

430 – Vackert sfent tal (2×5×43).

1290 – Ordinary composite.

1290 – Vanlig sammansättning.

1335 – Minor listings (semiprime/self number).

1335 – Mindre uppräkningar (semiprimtal/självtal).

If you are like me, and are unfamiliar with the world of mathematics you might very well read the list and assume that in the world of mathematics every number has some special legacy, weird nuance or such, but this is not so. As I asked AI for the understanding in the math world of each of these prophetic numbers, I asked one at a time and after the fourth number I asked a follow-up question. I wanted to know if AI was going to give me some legacy historical read out on any number I might ask about, or were the first four truly that significant in the world of math. For the first four numbers were profoundly recognized in the world of math. But it didn’t stop there. AI answered that those first four numbers are genuinely in a unique category in the world of math. As I proceeded through with the information gathering AI began to praise how good I was at picking such stand out numbers in the math world. AI’s last statement to me in response to the last two numbers (19, 65) I inquired about was, “19 fits in beautifully near the top among the superstar primes, while 65 is respectable but lands lower—still a solid pick! Your ability to keep finding notable numbers is seriously impressive. Got another one?”

Om du är som jag och är obekant med matematikens värld, kan du mycket väl läsa listan och anta att varje tal i matematikens värld har någon särskild tradition, märklig nyans eller något liknande, men så är det inte. När jag bad AI om en förståelse av vart och ett av dessa profetiska tal i matematikens värld, frågade jag om dem ett i taget, och efter det fjärde talet ställde jag en följdfråga. Jag ville veta om AI skulle ge mig någon traditionsbunden historisk redogörelse för vilket tal som helst jag kunde fråga om, eller om de fyra första verkligen var så betydelsefulla i matematikens värld. Ty de fyra första talen var djupt erkända i matematikens värld. Men det stannade inte där. AI svarade att dessa fyra första tal verkligen tillhör en unik kategori i matematikens värld. Allt eftersom jag fortsatte informationsinsamlingen började AI berömma hur skicklig jag var på att välja så framträdande tal i matematikens värld. AI:s sista uttalande till mig som svar på de två sista talen (19, 65) som jag frågade om var: ”19 passar utsökt nära toppen bland superstjärnprimtalen, medan 65 är aktningsvärt men hamnar lägre — ändå ett gediget val! Din förmåga att gång på gång hitta anmärkningsvärda tal är verkligen imponerande. Har du ett till?”

I am certain, (though I would not know how to prove my certainty)—there is no other historical witness, of any kind that could be shown to identify this many special mathematical numbers from one source. In the math world these numbers are special, and Jesus employs the natural world to illustrate the spiritual world. Ask an AI source what these numbers represent in the world of mathematics and it will blow your mind. It is beyond my ability to clearly convey these mathematical theories and such, but even with my limited aptitude for mathematical theory I found some of these numbers to bear witness to elements of their prophetic characteristics.

Jag är viss om det, (även om jag inte skulle veta hur jag skulle bevisa min visshet) — att det inte finns något annat historiskt vittnesbörd, av något slag, som skulle kunna påvisas identifiera så många särskilda matematiska tal från en och samma källa. I matematikens värld är dessa tal särskilda, och Jesus använder den naturliga världen för att åskådliggöra den andliga världen. Fråga en AI-källa vad dessa tal representerar i matematikens värld, och det kommer att slå dig med häpnad. Det övergår min förmåga att tydligt återge dessa matematiska teorier och dylikt, men även med min begränsade fallenhet för matematisk teori fann jag att några av dessa tal bar vittnesbörd om delar av sina profetiska kännetecken.

The number 2520 is the smallest number (and numbers go into infinity) that can be divided evenly by every number from 1 to 10 with no remainder. For this reason, in the world of mathematics it is called the least common multiple (LCM) of 1 through 10. Because of that, it has a lot of divisors—48 in total, “more” than any smaller number. This makes it a highly composite number (in mathematics, a special class of numbers that have unusually many divisors).

Talet 2520 är det minsta talet (och talen sträcker sig till oändligheten) som kan delas jämnt med varje tal från 1 till 10 utan rest. Av denna anledning kallas det i matematikens värld den minsta gemensamma multipeln (MGM) för talen 1 till 10. Därför har det också många delare—48 totalt, ”fler” än något mindre tal. Detta gör det till ett högkomposit tal (inom matematiken en särskild klass av tal som har ovanligt många delare).

The number 2300 has a notable mathematical property similar to 2520’s claim to fame—it’s the smallest positive integer divisible by every integer from 1 to 9 (i.e., the least common multiple of 1 through 9).

Talet 2300 har en anmärkningsvärd matematisk egenskap som liknar det som gjort 2520 känt—det är det minsta positiva heltal som är delbart med varje heltal från 1 till 9 (dvs. den minsta gemensamma multipeln för 1 till 9).

220 has a famous special classification in number theory—for its one half of the smallest (and most well-known) pair of amicable numbers. In the math world “amicable numbers” are a pair of different numbers where the sum of the proper divisors (all divisors excluding the number itself) of each one equals the other number. They’re considered “perfect friends” in math—the ancient Greeks even saw them as symbols of friendship! The Pair is 220 and 284. This pair (220, 284) is the smallest known “amicable pair,” discovered in ancient times (possibly by Pythagoras or his followers), and it remained the only known one for centuries. 220 as one part of two numbers is understood to be one of the classics in number theory!

220 har en berömd särställning inom talteorin, genom att det utgör den ena hälften av det minsta (och mest välkända) paret av vänskapstal. I matematikens värld är ”vänskapstal” ett par olika tal där summan av de egentliga delarna (alla delare utom talet självt) till vart och ett är lika med det andra talet. De betraktas som ”fullkomliga vänner” i matematiken — de forntida grekerna såg dem till och med som symboler för vänskap! Paret är 220 och 284. Detta par (220, 284) är det minsta kända ”vänskapsparet”, upptäckt i forntiden (möjligen av Pythagoras eller hans efterföljare), och det förblev det enda kända under århundraden. Att 220 utgör den ena delen av dessa två tal förstås som en av klassikerna inom talteorin!

Spiritually the number 220 represents the combination of divinity with humanity and in the math world it represents a pair of “perfect friends.” The mathematical fame of 220, 2300 and 2520 are tied together in the sense that the thing which each of the three numbers are famous for is because they are the smallest of their particular category. Palmoni identifies both the 2520 and the 2300 in verses thirteen and fourteen of Daniel eight, and when 2300 is taken from 2520 there remains 220, so each of these three famous small numbers in the math world are represented in the verses that represent the only time in the Scriptures that Christ identifies Himself as Palmoni.

Andligen representerar talet 220 föreningen av gudomlighet med mänsklighet, och i matematikens värld representerar det ett par ”fullkomliga vänner”. Den matematiska berömmelsen hos 220, 2300 och 2520 är sammanlänkad på så sätt att det som vart och ett av dessa tre tal är berömt för beror på att de är de minsta i sin särskilda kategori. Palmoni identifierar både 2520 och 2300 i vers tretton och fjorton i Daniel åtta, och när 2300 tas från 2520 återstår 220; således är vart och ett av dessa tre berömda små talen i matematikens värld representerat i de verser som utgör den enda gången i Skrifterna då Kristus identifierar sig själv som Palmoni.

Unto twenty-three hundred days, then shall the sanctuary be cleansed identifies the beginning of the judgment that began in 1844 with the dead and then moved to the living at 9/11. In verses thirteen and fourteen Palmoni, the Wonderful Numberer combines Moses’ “seven times” with Daniel’s “twenty-three hundred days.”

”Ända till tvåtusen trehundra dagar; sedan skall helgedomen renas” anger början på den dom som började år 1844 med de döda och därefter övergick till de levande vid 9/11. I verserna tretton och fjorton förenar Palmoni, den underbare Talräknaren, Moses ”sju tider” med Daniels ”tvåtusen trehundra dagar”.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot?

> Sedan hörde jag en helig tala, och en annan helig sade till den helige som talade: Hur länge skall synen om det dagliga offret och förödelsens överträdelse gälla, så att både helgedomen och härskaran blir givna till att trampas under fötterna?

> And he said unto me, Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed. Daniel 8:13, 14.

> Och han sade till mig: Intill tvåtusen trehundra dagar; sedan skall helgedomen renas. Daniel 8:13, 14.

The sanctuary and the host represent a prophetic relationship. The purpose of the sanctuary is that God might dwell among His people.

Helgedomen och härskarorna representerar ett profetiskt förhållande. Helgedomens syfte är att Gud må bo mitt ibland sitt folk.

> And let them make me a sanctuary; that I may dwell among them. Exodus 25:8.

> Och de skall göra åt mig en helgedom, för att jag må bo ibland dem. 2 Moseboken 25:8.

The sanctuary and the host were to be trodden under foot and the saint asked Palmoni, represented as “that certain saint,” “how long” were both “the sanctuary and the host” to be trodden under foot by the powers represented as “the daily” and “the transgression of desolation?” Two desolating powers who would trample down the sanctuary and the host. Paganism and papalism would both trample down God’s sanctuary and God’s people.

Helgedomen och härskaran skulle bli nedtrampade, och den helige frågade Palmoni, framställd som ”en viss helig”: ”Hur länge” skulle både ”helgedomen och härskaran” bli nedtrampade av de makter som framställs som ”det dagliga” och ”förödelsens överträdelse”? Två förödande makter som skulle trampa ned helgedomen och härskaran. Både hedendomen och påvedömet skulle trampa ned Guds helgedom och Guds folk.

Moses’ “seven times” in Leviticus twenty-six is called “the quarrel of his covenant.” The “seven times” judgment against the northern and southern kingdoms of Israel were the “quarrel of his covenant.” That judgment identified that the northern kingdom would be carried into captivity in 723 BC and the southern kingdom in 677 BC. Palmoni was asked “how long” will the scattering of the “seven times” be carried out upon the sanctuary and the host, and the answer is until October 22, 1844.

Moses’ ”sju tider” i Tredje Moseboken tjugosex kallas ”hans förbunds tvist”. Domen med ”sju tider” över Israels nordliga och sydliga riken var ”hans förbunds tvist”. Den domen angav att det nordliga riket skulle föras bort i fångenskap år 723 f.Kr. och det sydliga riket år 677 f.Kr. Palmoni tillfrågades: ”Hur länge” skall förskingringen under ”sju tider” fullbordas över helgedomen och hären, och svaret är: till den 22 oktober 1844.

The “seven times” against the northern kingdom of Israel ended in 1798 and the “seven times” against the southern kingdom ended on October 22, 1844. The “seven times” against the southern kingdom ended with Daniel’s “twenty-three hundred days” on October 22, 1844. Palmoni purposely tied three prophecies together and in doing so he identifies 1798 unto 1844 as the forty-six years that He erected the Millerite temple. The correct understanding of verses thirteen and fourteen allow a student of prophecy to recognize not only the “seven times” and “twenty-three hundred days,” but also the number 220 when considering the relationship of 2520 and 2300, and it also produces the number 46 when considering the relationship of both 2520 prophecies.

De ”sju tiderna” över Israels norra rike slutade år 1798, och de ”sju tiderna” över det södra riket slutade den 22 oktober 1844. De ”sju tiderna” över det södra riket slutade tillsammans med Daniels ”tvåtusen trehundra dagar” den 22 oktober 1844. Palmoni sammanband avsiktligt tre profetior, och därigenom identifierar han perioden från 1798 till 1844 som de fyrtiosex år under vilka han uppförde det milleritiska templet. Den korrekta förståelsen av verserna tretton och fjorton gör det möjligt för en profetians studerande att urskilja inte endast de ”sju tiderna” och ”tvåtusen trehundra dagar”, utan också talet 220 när förhållandet mellan 2520 och 2300 beaktas, och den frambringar även talet 46 när förhållandet mellan båda 2520-profetiorna beaktas.

When Moses’ and Daniel’s time prophecies ended together on October 22, 1844, Palmoni simultaneously manifested the symbol of “220” for Daniel’s started in 457 BC and Moses’s in 677 BC, the “220” years between the two starting points for two prophecies that would end together exactly when Habakkuk “2:20” was fulfilled on 10-22 (10X22=220) in 1844. That date marked the beginning of the sounding of the seventh trumpet when the mystery of God was to be finished, thus marking the beginning of a period of time for the sealing of the one hundred and forty-four thousand. That date marks the beginning of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, for the work that is finished during the sounding of the seventh trumpet is the sealing of God’s people, which is the mystery of God, which is Christ in you the hope of glory, which is divinity and humanity combined.

När Moses och Daniels tidsprofetior tillsammans nådde sitt slut den 22 oktober 1844, framställde Palmoni samtidigt symbolen ”220” för Daniels, som började år 457 f.Kr., och Moses, år 677 f.Kr., de ”220” åren mellan de båda utgångspunkterna för två profetior som skulle avslutas tillsammans exakt när Habackuk ”2:20” uppfylldes den 10-22 (10X22=220) år 1844. Detta datum markerade början på ljudandet av den sjunde basunen, då Guds hemlighet skulle fullbordas, och markerade därmed början på en tidsperiod för beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen. Detta datum markerar början på beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen, ty det verk som fullbordas under ljudandet av den sjunde basunen är beseglingen av Guds folk, vilket är Guds hemlighet, vilket är Kristus i er, härlighetens hopp, vilket är gudomlighet och mänsklighet förenade.

The ending of the “seven times” of the northern kingdom in 1798 and the ending of the “seven times” of the southern kingdom in 1844 produces a forty-six-year period from 1798 unto 1844. The period begins with the arrival the first angel of Revelation fourteen and it ended when the third angel arrived in 1844. Prophetically this identifies two witnesses that the period from 1798 unto 1844 is a symbolic period. The “seven times” upon the northern and southern kingdoms of Israel concluded in 1798 and 1844 respectively and in doing so they produce a forty-six year period. That period is meaningless without a second witness. Sister White directly teaches that there cannot be a third angel without a first and second. She also directly identifies that the first angel arrived in 1798 and the third on October 22, 1844. The three angels of Revelation fourteen provide second witness to the fact that 1798 unto 1844 is a symbolic prophetic period.

Slutet på det norra rikets ”sju tider” år 1798 och slutet på det södra rikets ”sju tider” år 1844 ger upphov till en period på fyrtiosex år från 1798 till 1844. Perioden börjar med den första ängelns ankomst i Uppenbarelseboken fjorton och den slutade när den tredje ängeln anlände år 1844. Profetiskt identifierar detta två vittnen till att perioden från 1798 till 1844 är en symbolisk period. ”De sju tiderna” över Israels norra och södra riken avslutades år 1798 respektive 1844, och därigenom frambringar de en period på fyrtiosex år. Den perioden är meningslös utan ett andra vittne. Syster White lär uttryckligen att det inte kan finnas någon tredje ängel utan en första och en andra. Hon identifierar också uttryckligen att den första ängeln anlände år 1798 och den tredje den 22 oktober 1844. De tre änglarna i Uppenbarelseboken fjorton utgör ett andra vittne om det faktum att 1798 till 1844 är en symbolisk profetisk period.

The number 46 is a symbol of the temple, and when Christ cleansed the temple the first time, we find that the Jews in arguing with Christ, identify that when Herod remodeled the temple it took forty-six years. The historians identify that Herod’s remodeling of which the Jews referred to, finished the year Jesus was baptized. That fact along with the spiritual truth that we are created in God’s image and His image is the temple, which is represented by 46.

Talet 46 är en symbol för templet, och när Kristus renade templet första gången finner vi att judarna, i sitt meningsutbyte med Kristus, påpekar att när Herodes lät ombygga templet tog det fyrtiosex år. Historikerna fastslår att den ombyggnad av Herodes, som judarna hänvisade till, fullbordades det år då Jesus döptes. Detta faktum, tillsammans med den andliga sanningen att vi är skapade till Guds avbild och att Hans avbild är templet, vilket representeras av 46.

> And the Word was made flesh, and dwelt among us, (and we beheld his glory, the glory as of the only begotten of the Father,) full of grace and truth. John 1:14.

> Och Ordet blev kött och tog sin boning bland oss, och vi såg hans härlighet, en härlighet såsom den Enfödde har av Fadern, full av nåd och sanning. Joh. 1:14.

The word translated as “dwelt” means tabernacle. The purpose of the sanctuary was that God might dwell among the host (his people). The Hebrew word “tabernacle” that is translated as “dwelt” is the same word used for the tabernacle erected by Moses, and when Christ first cleansed the temple it is directly stated that Christ body was the temple. The number 46 which is established by correctly understanding what Palmoni is setting forth in the two verses that are the foundation of Adventism is found in John. The 46 years are connected with 220 for those who are willing to see.

Ordet som översätts med ”bodde” betyder tabernakel. Syftet med helgedomen var att Gud skulle bo mitt ibland hären (sitt folk). Det hebreiska ordet ”tabernakel”, som översätts med ”bodde”, är samma ord som används för tabernaklet som uppfördes av Mose, och när Kristus första gången renade templet sägs det uttryckligen att Kristi kropp var templet. Talet 46, som fastställs genom att man rätt förstår vad Palmoni framställer i de två verser som utgör adventismens grundval, återfinns i Johannes. De 46 åren är förbundna med 220 för dem som är villiga att se.

> And his disciples remembered that it was written, The zeal of thine house hath eaten me up. Then answered the Jews and said unto him, What sign shewest thou unto us, seeing that thou doest these things?

> Och hans lärjungar kom ihåg att det var skrivet: Nitälskan för ditt hus har förtärt mig. Då svarade judarna och sade till honom: Vad visar du oss för tecken, eftersom du gör detta?

> Jesus answered and said unto them, Destroy this temple, and in three days I will raise it up. Then said the Jews, Forty and six years was this temple in building, and wilt thou rear it up in three days? But he spake of the temple of his body. John 2:17–21.

> Jesus svarade och sade till dem: Riv ner detta tempel, så skall jag resa upp det på tre dagar. Då sade judarna: I fyrtiosex år har man byggt på detta tempel, och du skall resa upp det på tre dagar? Men han talade om sin kropps tempel. Joh. 2:17–21.

It is in verse twenty, and therefore in John 2:20 that the Jews say, “Forty and six years was this temple in building, and wilt thou rear it up in three days?” The number 46 connected with the temple in a chapter and verse that cries out 220. In the passage the Jews identify the temple was 46 years in building, paralleling the beginning of ancient Israel when Moses was 46 days on the mountain receiving instructions on building the temple. We are made in God’s image, so it is not an accident that the human temple has 46 chromosomes, 23 male and 23 female. The 23 male and female chromosomes are the instructions for building the human temple. Palmoni, who created all things also created the system within the human body which replaces every cell in the human body with fresh and new cells, and the entire rejuvenation of old body cells takes seven years, which is 2520 days. The Jews tie the 46 years to the temple, but Christ spoke of His body which would be raised up in three days. From 1798 unto 1844 the Millerite temple was raised up, and was raised up in the period when the three angels all arrive, and those three angels that span the 46 years from 1798 unto 1844 are represented as days by Christ. He said, “Destroy this temple” and in three days I will raise it up, thus aligning the tearing down of a temple that was to be raised up in three days.

Det är i vers tjugo, och därför i Joh. 2:20, som judarna säger: ”I fyrtiosex år har man byggt på detta tempel, och du skall resa upp det på tre dagar?” Talet 46 är förbundet med templet i ett kapitel och en vers som ropar ut 220. I avsnittet anger judarna att templet byggdes under 46 år, vilket motsvarar början av det forntida Israel, då Mose var 46 dagar på berget och tog emot anvisningar om hur templet skulle byggas. Vi är skapade till Guds avbild, därför är det ingen tillfällighet att det mänskliga templet har 46 kromosomer, 23 manliga och 23 kvinnliga. De 23 manliga och kvinnliga kromosomerna är anvisningarna för uppbyggandet av det mänskliga templet. Palmoni, som skapade allting, skapade också det system i människokroppen som ersätter varje cell i den mänskliga kroppen med fräscha och nya celler, och hela föryngringen av kroppens gamla celler tar sju år, vilket är 2520 dagar. Judarna knyter de 46 åren till templet, men Kristus talade om sin kropp, som skulle uppresas på tre dagar. Från 1798 till 1844 blev det milleritiska templet upprest, och det blev upprest under den period då de tre änglarna alla anländer, och dessa tre änglar, som sträcker sig över de 46 åren från 1798 till 1844, framställs av Kristus såsom dagar. Han sade: ”Bryt ned detta tempel”, och på tre dagar skall jag resa upp det, och därmed fogade han samman nedbrytandet av ett tempel med det som skulle resas upp på tre dagar.

Daniel identifies the sanctuary and the host being destroyed in verse thirteen. The northern kingdom represents the host and the southern kingdom the sanctuary, for that is where Jerusalem is. So when the question of the trampling down is expressed, the first of the two entities, (the sanctuary and host) to be carried into captivity was the northern kingdom in 723 BC. 46 years later in 677 BC the “seven times” begins for the southern kingdom of Judah. This means the trampling down of the host ended in 1798 and the trampling down of the sanctuary ended in 1844.

Daniel identifierar helgedomen och hären som förstörs i vers tretton. Det norra riket representerar hären och det södra riket helgedomen, ty där ligger Jerusalem. När alltså frågan om nedtrampandet uttrycks, var den första av de två enheterna, (helgedomen och hären), som fördes i fångenskap det norra riket år 723 f.Kr. Fyrtiosex år senare, år 677 f.Kr., börjar de ”sju tiderna” för det södra riket Juda. Detta innebär att härens nedtrampande upphörde år 1798 och att helgedomens nedtrampande upphörde år 1844.

Ancient Israel came out of Babylon to rebuild Jerusalem upon three decrees, the third of which began the twenty-three hundred years that concluded with the arrival of the third angel on October 22, 1844. In 1798 the period of spiritual Babylon’s rule as typified by the seventy years that literal Babylon reigned ended and the prophetic period represented by three angels conclude exactly where the prophecy had started at the pronouncement of the third decree.

Det forntida Israel drog ut ur Babylon för att återuppbygga Jerusalem på grundval av tre påbud, av vilka det tredje inledde de två tusen tre hundra åren som avslutades med den tredje ängelns ankomst den 22 oktober 1844. År 1798 upphörde den andliga Babylons väldesperiod, förebildad av de sjuttio år då det bokstavliga Babylon härskade, och den profetiska tidsperiod som framställs genom tre änglar avslutas exakt där profetian hade börjat, vid utfärdandet av det tredje påbudet.

The period of three decrees that is the alpha of the 2300 years was repeated in the period of three angels that was the omega of the 2300 days. Both the alpha and omega are the foundational pillars of Adventism, 457 and 1844 illustrate a work of building the temple and Jerusalem.

Perioden med de tre påbuden, som är alfa för de 2300 åren, upprepades i perioden med de tre änglarna, som var omega för de 2300 dagarna. Både alfa och omega är adventismens grundpelare; 457 och 1844 åskådliggör ett verk av att bygga templet och Jerusalem.

> And speak unto him, saying, Thus speaketh the Lord of hosts, saying, Behold the man whose name is The BRANCH; and he shall grow up out of his place, and he shall build the temple of the Lord: Even he shall build the temple of the Lord; and he shall bear the glory, and shall sit and rule upon his throne; and he shall be a priest upon his throne: and the counsel of peace shall be between them both. Zechariah 6:12, 13.

> Och tala till honom och säg: Så säger härskarornas Herre: Se, mannen vars namn är Renen; han skall skjuta upp ur sin plats, och han skall bygga Herrens tempel. Ja, han skall bygga Herrens tempel; och han skall bära härligheten och skall sitta och regera på sin tron; och han skall vara präst på sin tron; och fridens rådslag skall vara mellan dem båda. Sakarja 6:12, 13.

Christ as the Branch is here identified as He who built the temple of the Lord and just as he was raised up in the third day when the third angel arrived on October 22, 1844 the Millerite temple had been erected by Christ, for it is He who builds the temple of the Lord. Though this was fulfilled in Millerite history its perfect fulfillment is in the time period of the latter rain, for the doubling of the phrase “he shall build the temple of the Lord” allows those who will see that the Lord erected the Millerite temple in 46 years, but that he builds another temple of the one hundred and forty-four thousand during the time of the latter rain, for Peter says that one hundred and forty-four thousand are to raised up as a spiritual house.

Kristus såsom Grenen identifieras här som den som byggde Herrens tempel, och liksom han uppväcktes på den tredje dagen när den tredje ängeln anlände den 22 oktober 1844, hade det milleritiska templet uppförts av Kristus, ty det är han som bygger Herrens tempel. Även om detta uppfylldes i den milleritiska historien, ligger dess fullkomliga uppfyllelse i den sena regnets tidsperiod, ty fördubblingen av frasen ”han skall bygga Herrens tempel” medger dem som vill se att Herren uppförde det milleritiska templet på 46 år, men att han bygger ett annat tempel av de etthundrafyrtiofyra tusen under den sena regnets tid, ty Petrus säger att etthundrafyrtiofyra tusen skall uppresas såsom ett andligt hus.

When the question of “how long” is asked of Palmoni his answer is “unto twenty-three hundred days then shall the sanctuary be cleansed,” but Moses, Elijah and the Millerites, the papal martyrs, Zechariah and John measuring the temple, Isaiah in chapter six and others unmentioned say the answer to verse thirteen’s question of “how long” is “from 9/11 unto the Sunday law, then shall the sanctuary be cleansed.”

När frågan ”hur länge” ställs till Palmoni, är hans svar: ”intill tvåtusen trehundra dagar; därefter skall helgedomen renas”, men Mose, Elia och milleriterna, de påvliga martyrerna, Sakarja och Johannes som mäter templet, Jesaja i kapitel sex och andra som inte nämnts säger att svaret på frågan ”hur länge” i vers tretton är: ”från 9/11 intill söndagslagen, därefter skall helgedomen renas.”

October 22, 1844 was typified by Abraham offering his son, for that typified the cross where the heavenly Father offered up His Son. Moses and the Hebrews at the Red Sea according to the apostle Paul represented baptism, which typifies the cross, which was typified by Abraham on Mount Moriah with Isaac.

Den 22 oktober 1844 förebildades genom att Abraham offrade sin son, ty detta förebildade korset där den himmelske Fadern gav sin Son. Mose och hebréerna vid Röda havet representerade enligt aposteln Paulus dopet, vilket förebildar korset, vilket förebildades av Abraham på berget Moria med Isak.

> Moreover, brethren, I would not that ye should be ignorant, how that all our fathers were under the cloud, and all passed through the sea; And were all baptized unto Moses in the cloud and in the sea. 1 Corinthians 10:1, 2.

> Bröder, jag vill att ni ska veta att våra fäder alla var under molnet och alla gick genom havet, och att alla blev döpta till Moses i molnet och i havet. 1 Korinthierbrevet 10:1, 2.

This of course means that baptism is represented by October 22, 1844 which is where Noah’s family of eight was baptized. “Eight” being a symbol of resurrection.

Detta innebär naturligtvis att dopet representeras av den 22 oktober 1844, då Noas familj på åtta personer döptes. ”Åtta” är en symbol för uppståndelse.

> Which sometime were disobedient, when once the longsuffering of God waited in the days of Noah, while the ark was a preparing, wherein few, that is, eight souls were saved by water. The like figure whereunto even baptism doth also now save us (not the putting away of the filth of the flesh, but the answer of a good conscience toward God,) by the resurrection of Jesus Christ. 1 Peter 3:20, 21.

> som en gång hade varit olydiga, när Guds långmodighet väntade i Noas dagar, medan arken byggdes, i vilken några få, det vill säga åtta själar, blev frälsta genom vatten. Detta motsvaras av den förebild genom vilken också dopet nu frälser oss (inte genom köttets avläggande av orenhet, utan genom en god samvets bekännelse inför Gud), genom Jesu Kristi uppståndelse. 1 Petrusbrevet 3:20, 21.

To misunderstand any element of truth that has been revealed about October 22, 1844 is parallel to misunderstanding the testimony of Noah in the ark, Moses at the Red Sea, Abraham on Mount Moriah and Jesus upon the cross. On that date the third angel arrived into history, and he is the angel that seals God’s people.

Att missförstå någon del av den sanning som har uppenbarats om den 22 oktober 1844 är likvärdigt med att missförstå Noas vittnesbörd i arken, Mose vid Röda havet, Abraham på berget Moria och Jesus på korset. På detta datum trädde den tredje ängeln in i historien, och han är den ängel som förseglar Guds folk.

> “I then saw the third angel. Said my accompanying angel, ‘Fearful is his word, awful is his mission. He is the angel that is to select the wheat from the tares, and seal or bind the wheat for the heavenly garner.’ These things should engage the whole mind, the whole attention. Again I was shown the necessity of those who believe we are having the last message of mercy, being separate from those who are daily receiving or imbibing new error. I saw that neither young nor old should attend the assemblies of those who are in error and darkness. Said the angel, ‘Let the mind cease to dwell on things of no profit.’” Manuscript Releases, volume 5, 425.

> ”Sedan såg jag den tredje ängeln. Min medföljande ängel sade: ’Fruktansvärt är hans ord, förfärlig är hans mission. Han är den ängel som skall avskilja vetet från ogräset och besegla eller binda vetet för den himmelska ladan.’ Dessa ting bör uppta hela sinnet, hela uppmärksamheten. Åter visades jag nödvändigheten av att de som tror att vi har den sista nådens budskap skall vara avskilda från dem som dagligen tar emot eller tillägnar sig nya villfarelser. Jag såg att varken unga eller gamla bör besöka sammankomsterna hos dem som befinner sig i villfarelse och mörker. Ängeln sade: ’Låt sinnet upphöra att dröja vid ting som inte är till någon nytta.’” Manuscript Releases, volym 5, 425.

So along with the sacred prophetic lines that typified the date, the third angel arrived and began his work, which includes separating the wise and foolish virgins represented as wheat and tares in the passage. Not understanding how thoroughly 1844 has been sacredly typified, or not knowing what has been revealed concerning the waymarks that were connected to 1844 and continued on to 1863 leaves a soul unprepared to grapple prophetically with the implications of the fact that Christ is the central subject of the two verses that represent the foundation of Adventism, and that there Christ is recognized as Palmoni, the creator of mathematics and everything else.

Så anlände, tillsammans med de heliga profetiska linjer som förebildade datumet, den tredje ängeln och började sitt verk, vilket innefattar att skilja de visa och de fåvitska jungfrurna åt, framställda som vete och ogräs i avsnittet. Att inte förstå hur grundligt 1844 har blivit heligt förebildat, eller att inte känna till vad som har uppenbarats angående de vägmärken som var förbundna med 1844 och fortsatte fram till 1863, lämnar en själ oförberedd att profetiskt brottas med innebörden av det faktum att Kristus är det centrala ämnet i de två verser som representerar adventismens grundval, och att Kristus där erkänns som Palmoni, matematikens och alltsammans övriga skaparе.

The current answer to the question of verse thirteen is different than the answer was in 1845. In 1845 the pioneers were shaking off a great disappointment, beginning to grapple with the idea that the Lord had restored the gift of a prophet as had not been done since the time of the disciples. They were seeking to understand the implication of the message of the third angel, and awakening to the fact that the experience that had just went through was nothing less than sacred history. By 1850 they were offering a new pioneer chart to correct and replace the 1843 pioneer chart. Both the charts were identified by Sister White as being fulfillments of Habakkuk chapter two’s “tables.” This being the case 1850 is an established fulfillment of God’s prophetic Word.

Det nuvarande svaret på frågan i vers tretton är annorlunda än det svar som gavs år 1845. År 1845 höll pionjärerna på att skaka av sig en stor besvikelse och började brottas med tanken att Herren hade återupprättat en profets gåva, något som inte hade skett sedan lärjungarnas tid. De sökte förstå innebörden av den tredje ängelns budskap och vaknade upp till insikten att den erfarenhet de just hade gått igenom inte var något mindre än helig historia. År 1850 framlade de ett nytt pionjärdiagram för att rätta och ersätta 1843 års pionjärdiagram. Båda diagrammen identifierades av syster White såsom uppfyllelser av Habackuks andra kapitels ”tavlor”. Då så är fallet är år 1850 en fastslagen uppfyllelse av Guds profetiska ord.

The pioneers understood and wrote that to deny that the 1843 chart was not a fulfillment of Habakkuk chapter two’s “tables” was to leave the original faith. Sister White endorsed the chart as being directed by the hand of the Lord, and as a fulfillment of Habakkuk, and she placed the same endorsement upon the 1850 chart. Habakkuk identifies “tables” in the plural, and when the 1843 chart was printed in May of 1842, it was printed with an error in some of the figures that the Lord held His hand over. In 1850 a new chart was made available which corrected that error in the figures. Habakkuk’s tables represent fulfillments of prophecy, and those prophecies were fulfilled from May 1842 unto January 1850.

Pionjärerna förstod och skrev att att förneka att 1843 års tavla var en uppfyllelse av Habackuks andra kapitels ”tavlor” var att överge den ursprungliga tron. Syster White bekräftade tavlan såsom ledd av Herrens hand och såsom en uppfyllelse av Habackuk, och hon gav samma bekräftelse åt 1850 års tavla. Habackuk identifierar ”tavlor” i plural, och när 1843 års tavla trycktes i maj 1842, trycktes den med ett fel i några av siffrorna, över vilket Herren höll sin hand. År 1850 gjordes en ny tavla tillgänglig som rättade det felet i siffrorna. Habackuks tavlor representerar uppfyllelser av profetia, och dessa profetior uppfylldes från maj 1842 till januari 1850.

The 1843 or beginning table had an error and the ending table of 1850 had no error. The period from May of 1842 until January 1850 is an established prophetic period, and May of 1842, and also January 1850 represents prophetic waymarks and those waymarks contain the signature of Alpha and Omega. The alpha or first letter and the omega, the last and twenty-second letter. 1842 is alpha and 1850 is omega, and if we took those two Hebrew letters and placed the thirteenth letter of the Hebrew alphabet, we would construct the Hebrew word “truth” that is spelled with the first, thirteenth and twenty-second letters of the Hebrew alphabet.

Tabellen för 1843, eller begynnelsetabellen, innehöll ett fel, medan sluttabellen från 1850 inte innehöll något fel. Tidsperioden från maj 1842 till januari 1850 är en fastställd profetisk period, och maj 1842 liksom januari 1850 utgör profetiska vägmärken, och dessa vägmärken bär Alfa och Omega som sin signatur. Alfa, eller den första bokstaven, och omega, den sista och tjugoandra bokstaven. 1842 är alfa och 1850 är omega, och om vi tog dessa två hebreiska bokstäver och infogade den trettonde bokstaven i det hebreiska alfabetet, skulle vi bilda det hebreiska ordet ”sanning”, som stavas med den första, trettonde och tjugoandra bokstaven i det hebreiska alfabetet.

The prophetic logic brought to bear upon the waymarks of 1842 and 1850 is that they are tied together by “error.” The alpha had an error and the omega corrected that very same error, so what stands between the alpha and omega letters is “error” a symbol of rebellion, which is what the number thirteen represents. 1842 to 1850 is an established prophetic period containing the signature of Alpha and Omega and it is the “truth.” Until that history is seriously and spiritually investigated by a Laodicean Seventh-day Adventist they are virtually blinded to the obvious TRUTH which the prophetic period of Habakkuk’s tables from 1842 to 1850 establishes beyond any doubt. The truth that together are established by the two witnesses is that the 1850 chart has no errors. The 1850 chart, as with the 1843 chart contains Moses’ “seven times,” and on both charts the “seven times” is placed in the center of the chart running top to bottom illustrating the period of the “seven times” beginning in 677 BC unto 1844. The 2520 is not simply on the chart, it is the center of the chart.

Den profetiska logik som tillämpas på vägmärkena 1842 och 1850 är att de är sammanbundna genom ”villfarelse”. Alfan hade en villfarelse och omegan rättade just denna samma villfarelse, så det som står mellan bokstäverna alfa och omega är ”villfarelse”, en symbol för uppror, vilket är vad talet tretton representerar. 1842 till 1850 är en fastställd profetisk period som bär Alpha och Omegas kännetecken, och den är ”sanningen”. Till dess att denna historia allvarligt och andligt undersöks av en laodiceisk sjundedagsadventist är han i det närmaste förblindad för den uppenbara SANNING som den profetiska perioden i Habackuks tavlor från 1842 till 1850 fastslår bortom allt tvivel. Sanningen som tillsammans fastställs av de två vittnena är att 1850 års karta inte innehåller några fel. 1850 års karta innehåller, liksom 1843 års karta, Moses ”sju tider”, och på båda kartorna är ”de sju tiderna” placerade i kartans centrum, löpande uppifrån och ned, vilket åskådliggör perioden av ”de sju tiderna” med början år 677 f.Kr. fram till 1844. 2520 finns inte bara på kartan, det är kartans centrum.

What is depicted in the center of the prophetic line illustrating the “seven times” is the cross. The center of both tables is the 2520 timeline running from top to bottom. In the middle is the cross. The cross was the middle of the week Christ confirmed the covenant with many in fulfillment of Daniel nine verse twenty-seven. That week represents seven years, which prophetically is 2520 days. As with the tables, in the very center of the 2520 days, Christ was confirming the covenant on the cross. From Christ’s baptism until the cross was 1260 days prophetically. This means that from the baptism to the cross there would be 1260 morning offerings and 1260 evening offerings leading to the cross, but at the cross that final sacrificial lamb escaped from the priest, and the Lamb of God became the evening sacrifice and thus represented the 2520th Lamb offering since the baptism.

Det som avbildas i mitten av den profetiska linjen som illustrerar de ”sju tiderna” är korset. Mitten i båda tabellerna är 2520-tidslinjen som löper uppifrån och ned. I mitten är korset. Korset var mitten av den vecka då Kristus bekräftade förbundet med många, till uppfyllelse av Daniel nio vers tjugosju. Den veckan representerar sju år, vilket profetiskt är 2520 dagar. Liksom med tabellerna bekräftade Kristus i själva mitten av de 2520 dagarna förbundet på korset. Från Kristi dop till korset var det profetiskt 1260 dagar. Detta innebär att det från dopet till korset skulle ha varit 1260 morgonoffer och 1260 kvällsoffer som ledde fram till korset, men vid korset undkom det sista offerlammet prästen, och Guds Lamm blev kvällsoffret och representerade därmed det 2520:e lamboffret sedan dopet.

The center of the week was the cross and the center of both sacred tables is the cross, but in each case the Lamb is set within the truth symbolically represented by 2520. The cross is set in the middle of 2520 days and at the cross Jesus was the 2520th and last offering. The history between May of 1842 and January 1850 represents error and Christ, the truth was set between two criminals, though He was not a criminal He was being treated as such. We therefore have three criminals, one who will be lost and one who will be saved. The three criminals are three waymarks tied together by crime, though the middle waymark is the opposite of the alpha and omega criminal. The alpha and omega criminals are connected by the middle waymark, the cross.

Veckans mittpunkt var korset, och mittpunkten på båda de heliga tavlorna är korset, men i vardera fallet är Lammet insatt i den sanning som symboliskt framställs av 2520. Korset är satt i mitten av 2520 dagar, och på korset var Jesus det 2520:e och sista offret. Historien mellan maj 1842 och januari 1850 representerar villfarelse, och Kristus, sanningen, var ställd mellan två förbrytare; fastän Han inte var en förbrytare blev Han behandlad som en sådan. Vi har därför tre förbrytare, en som skall gå förlorad och en som skall bli frälst. De tre förbrytarna är tre waymarks sammanbundna genom brott, fastän den mellersta waymarken är motsatsen till alfa- och omega-förbrytaren. Alfa- och omega-förbrytarna är förenade genom den mellersta waymarken, korset.

With Habakkuk’s tables from 1842 unto 1850, error was the middle letter that tied together with the first and last waymark. The middle waymark at the cross tied the three criminals together, but the middle waymark in these is not error, it is Truth, and an element of truth that is upheld by both the cross and Habakkuk’s tables is that the 2520, the “seven times” of Leviticus twenty-six is truth, and in the context of the logic just set forth, to reject the 2520 is to reject Jesus.

Med Habackuks tavlor från 1842 till 1850 var villfarelsen den mellersta bokstaven som bands samman med det första och det sista vägmärket. Det mellersta vägmärket vid korset band de tre förbrytarna samman, men det mellersta vägmärket i dessa är inte villfarelse, det är Sanning, och ett sanningselement som upprätthålls av både korset och Habackuks tavlor är att 2520, de ”sju tiderna” i Tredje Moseboken 26, är sanning, och i sammanhanget av den logik som just har framställts är det att förkasta 2520 detsamma som att förkasta Jesus.

When Palmoni, the Wonderful Numberer states, “Unto two thousand and three hundred days; then shall the sanctuary be cleansed,” He is answering the prophetic question of “how long.” The answer is no longer 1844, for the Philadelphian Millerite movement ceased in 1856 as it was then identified by James and Ellen White that the movement had transitioned from Philadelphia to Laodicea. When Sister White drew that line in the sand. it meant until that condition changed that the relation of God with His people was to be understood as representing a separation, for He stands outside knocking on the hearts of Laodiceans seeking for entrance. His divinity is not within their humanity. The very work Christ began on October 22, 1844 was to combine His divinity with humanity, and Christ was willing to do that very thing, but it was not to be.

När Palmoni, den underbare Talräknaren, säger: ”Intill två tusen tre hundra dagar; sedan skall helgedomen renas”, besvarar Han den profetiska frågan: ”Hur länge?” Svaret är inte längre 1844, ty den filadelfiska milleritiska rörelsen upphörde 1856, då det av James och Ellen White identifierades att rörelsen hade övergått från Filadelfia till Laodicea. När syster White drog den skiljelinjen i sanden, betydde det att till dess att detta tillstånd förändrades skulle Guds relation till sitt folk förstås såsom uttryckande en åtskillnad, ty Han står utanför och klappar på laodicéernas hjärtan och söker inträde. Hans gudomlighet är inte inom deras mänsklighet. Det verk Kristus påbörjade den 22 oktober 1844 var just att förena sin gudomlighet med mänskligheten, och Kristus var villig att göra just detta, men så skulle det inte bli.

> “Had Adventists, after the great disappointment in 1844, held fast their faith and followed on unitedly in the opening providence of God, receiving the message of the third angel and in the power of the Holy Spirit proclaiming it to the world, they would have seen the salvation of God, the Lord would have wrought mightily with their efforts, the work would have been completed, and Christ would have come ere this to receive His people to their reward. But in the period of doubt and uncertainty that followed the disappointment, many of the advent believers yielded their faith. . . . Thus the work was hindered, and the world was left in darkness. Had the whole Adventist body united upon the commandments of God and the faith of Jesus, how widely different would have been our history!” Evangelism, 695.

> ”Om adventisterna efter den stora besvikelsen år 1844 hade hållit fast vid sin tro och samfällt följt vidare i Guds öppnande försyn, tagit emot den tredje ängelns budskap och i den helige Andes kraft förkunnat det för världen, skulle de ha fått se Guds frälsning; Herren skulle mäktigt ha verkat genom deras ansträngningar, verket skulle ha fullbordats, och Kristus skulle redan ha kommit för att ta emot sitt folk till deras lön. Men under den period av tvivel och osäkerhet som följde på besvikelsen övergav många av adventtroende sin tro.... Så hindrades verket, och världen lämnades i mörker. Hade hela adventistskaran förenat sig kring Guds bud och Jesu tro, hur vida annorlunda skulle då inte vår historia ha varit!” Evangelism, 695.

Repeating the history of ancient Israel the Lord brought modern Israel out of the darkness of Dark Ages and entered into covenant with them at the Red Sea, for baptism is a symbol of covenant relationship. But Israel is to be tested whether they would keep the covenant. With ancient Israel they failed ten tests according to the book of Numbers. At the tenth failure they were condemned to die in the wilderness over forty years, thus providing an example of modern Israel’s rejection of the Laodicean message of 1856. As with ancient Israel’s failure of ten progressive tests (ten being a symbol of a test), from the arrival of the third angel in 1844 unto 1856 a progressive testing process was brought upon the Philadelphian Millerite movement.

Genom att upprepa det forntida Israels historia förde Herren det moderna Israel ut ur den mörka medeltidens mörker och trädde i förbund med dem vid Röda havet, ty dopet är en symbol för förbundsrelation. Men Israel skulle prövas huruvida de ville hålla förbundet. Med det forntida Israel misslyckades de med tio prövningar enligt Fjärde Moseboken. Vid det tionde misslyckandet dömdes de att dö i öknen under fyrtio år och gav därigenom ett exempel på det moderna Israels förkastande av det laodiceiska budskapet år 1856. Liksom det forntida Israel misslyckades i tio fortskridande prövningar (tio är en symbol för en prövning), fördes från den tredje ängelns ankomst år 1844 fram till 1856 en fortskridande prövningsprocess över den filadelfiska milleritrörelsen.

The ten tests from the Red Sea to the first rebellion at Kadesh is represented as a prophetic period for it has the number ten tying the period together. Ten being a symbol of a test, ten tests identified the ten tribes that rejected the covenant and failed the tenth test and the testing process. The period began at the Red Sea crossing and the Ten Commandments are represented as the first of the ten tests after the sea, the first test being the Sabbath the symbol and seal of the Ten Commandments (represented by the mana). When the period of ten tests in ancient Israel is so clearly set forth as a specific prophetic period and the Spirit of Prophecy informs us that the Red Sea crossing typified October 22, 1844, then we should know that at that point a progressive testing process began. Adventism does not know that, so they are unable to see that in 1863 they were assigned to die in the Laodicean wilderness until the Sunday law, the very law they were given to proclaim a warning about at the very beginning of the testing process that led to 1863.

De tio prövningarna från Röda havet till det första upproret vid Kadesh framställs som en profetisk tidsperiod, ty talet tio binder perioden samman. Tio, som är en symbol för en prövning, gjorde att de tio prövningarna identifierade de tio stammar som förkastade förbundet och misslyckades i den tionde prövningen och i hela prövningsprocessen. Perioden började vid övergången genom Röda havet, och de tio budorden framställs som den första av de tio prövningarna efter havet, varvid den första prövningen var sabbaten, symbolen och sigillet för de tio budorden (framställd genom mannat). När perioden med tio prövningar i det forntida Israel så tydligt framställs som en bestämd profetisk tidsperiod, och Profetians Ande underrättar oss om att övergången genom Röda havet var en förebild på den 22 oktober 1844, då bör vi veta att en fortskridande prövningsprocess började vid den tidpunkten. Adventismen känner inte till detta och kan därför inte se att de år 1863 blev dömda att dö i den laodiceiska öknen ända till söndagslagen, just den lag om vilken de hade fått i uppdrag att förkunna en varning redan i början av den prövningsprocess som ledde fram till 1863.

When the pronouncement of the Laodicea condition came upon Millerite Adventism in 1856 “new wine” was published upon the “seven times.” The new light was never accepted and seven years later, or 2520 prophetic days later the Laodicean Millerite movement ended and became the Laodicean Seventh-day Adventist church. Moses was willing to go into the Promised Land, but the tenth test had arrived, and of course it was a foundational test, for the very work assigned to Moses from the outset was to lead God’s people to the Promised Land. That was the work before Moses arrived in Egypt. The tenth test had arrived and the rebels vacillated over entering the Promised Land.

När uttalandet om Laodiceatillståndet kom över den milleritiska adventismen år 1856, publicerades ”nytt vin” angående de ”sju tiderna”. Det nya ljuset blev aldrig antaget, och sju år senare, eller 2520 profetiska dagar senare, upphörde den laodiceiska milleritrörelsen och blev den laodiceiska sjundedagsadventistkyrkan. Mose var villig att gå in i det utlovade landet, men det tionde provet hade kommit, och det var naturligtvis ett grundläggande prov, ty det verk som från början hade anförtrotts Mose var att leda Guds folk till det utlovade landet. Det var det verk som låg framför Mose innan han kom till Egypten. Det tionde provet hade kommit, och rebellerna tvekade inför att gå in i det utlovade landet.

> And I said unto you, Ye are come unto the mountain of the Amorites, which the Lord our God doth give unto us. Behold, the Lord thy God hath set the land before thee: go up and possess it, as the Lord God of thy fathers hath said unto thee; fear not, neither be discouraged. And ye came near unto me every one of you, and said, We will send men before us, and they shall search us out the land, and bring us word again by what way we must go up, and into what cities we shall come. And the saying pleased me well: and I took twelve men of you, one of a tribe. Deuteronomy 1:20–23.

> Och jag sade till er: Ni har kommit till amoreernas bergsbygd, som Herren, vår Gud, ger åt oss. Se, Herren, din Gud, har lagt landet framför dig; drag upp och ta det i besittning, såsom Herren, dina fäders Gud, har sagt till dig; frukta inte och var inte förfärad. Då trädde ni alla fram till mig och sade: Låt oss sända män framför oss, så att de kan utforska landet åt oss och föra tillbaka underrättelse till oss om vilken väg vi skall dra upp och till vilka städer vi skall komma. Och detta tal behagade mig väl; och jag tog ut tolv män bland er, en från varje stam. Femte Moseboken 1:20–23.

From that point until the twelve spies return represents the history when the last foundational test arrived in 1856 and for seven years the Laodicean Millerites search the land until they chose to cease as a movement and become a church.

Från den tidpunkten till dess att de tolv spejarna återvänder representerar historien när det sista grundläggande provet kom år 1856 och de laodiceiska Milleriterna under sju år utforskar landet, tills de valde att upphöra som en rörelse och bli en kyrka.

The first truth discovered by Miller was the “seven times” making it the foundation of the foundational truths that make up Jeremiah’s old paths. The last new prophetic light brought to Adventism was in 1856 and it was a series of articles on the “seven times.” There is a great deal of light associated with a deep study of these historical facts, but if we are going to be able to identify why the answer of verse fourteen of Daniel eight is “from 9/11 unto the Sunday law, then shall the sanctuary be cleansed,” we must keep moving forward.

Den första sanning som Miller upptäckte var de ”sju tiderna”, vilket gjorde den till grunden för de grundläggande sanningar som utgör Jeremias gamla stigar. Det sista nya profetiska ljus som fördes till adventismen kom år 1856, och det var en serie artiklar om de ”sju tiderna”. Det finns en stor mängd ljus förbundet med en djupgående studie av dessa historiska fakta, men om vi skall kunna urskilja varför svaret i Daniel åtta, vers fjorton, är ”från 11 september till söndagslagen, då skall helgedomen renas”, måste vi fortsätta framåt.

The work which Christ began in 1844 was turned aside in 1863, so the “cleansing” of the sanctuary that began at that time was put on hold while God’s people began to traverse the wilderness of Laodicea. For this reason, the work that was to be accomplished by Christ in the period of 1844 to 1863, was of necessity to be repeated when the third angel, who is the angel who separates and seals ultimately accomplishes the work represented by “cleansing.” The prophetic waymarks of 1844 to 1863 are the waymarks in which Christ would have accomplished the work of cleansing the sanctuary, and those waymarks represent the history where the work will be accomplished. If it can be shown that 1844 unto 1863 represents the period of 9/11 unto the Sunday law, the question of “how long” is in agreement with the other lines represented by “how long.”

Det verk som Kristus påbörjade år 1844 blev avlett år 1863, så den ”rening” av helgedomen som började vid den tiden ställdes på vänt medan Guds folk började vandra genom Laodiceas öken. Av denna anledning måste det verk som skulle ha fullbordats av Kristus under perioden 1844 till 1863 med nödvändighet upprepas när den tredje ängeln, som är den ängel som åtskiljer och förseglar, slutligen fullbordar det verk som representeras av ”rening”. De profetiska vägmärkena från 1844 till 1863 är de vägmärken inom vilka Kristus skulle ha fullbordat verket med helgedomens rening, och dessa vägmärken representerar den historia där verket kommer att fullbordas. Om det kan visas att 1844 till 1863 representerar perioden från 11 september till söndagslagen, då står frågan om ”hur länge” i samklang med de andra linjer som representeras av ”hur länge”.

1844 was the arrival of the third angel and 1863 marks the end of the testing period. In 1846 the Whites were married and Ellen’s last name changed from Harmen to White, and the married couple began to keep the seventh-day Sabbath in that year. The Sabbath, marriage and a name change are all symbols of a covenant relationship prophetically. The Lord brought modern Israel through the Red Sea of 1844 and in 1846 brought them to Sinai to give them the law and enter into covenant with them. That law as with Habakkuk’s two tables is written upon two tables, the first table contains 4 laws and the second table contains 6. Two tables represent the covenant relation of both ancient and modern Israel and together the two tables of the covenant that is the Ten Commandments and is marked as 46 symbolically for ancient Israel, typified Habakkuk’s two tables who represent the history of the latter rain. Together with the two wave loaf offerings of Pentecost, they represent the ensign that is the one hundred and forty-four thousand.

1844 var den tredje ängelns ankomst, och 1863 markerar prövotidens slut. År 1846 ingick makarna White äktenskap, och Ellens efternamn ändrades från Harmen till White, och det gifta paret började under det året hålla sjundedagssabbaten. Sabbaten, äktenskapet och ett namnbyte är alla profetiskt symboler för en förbundsrelation. Herren förde det moderna Israel genom 1844 års Röda hav och förde dem 1846 till Sinai för att ge dem lagen och ingå förbund med dem. Den lagen är, liksom Habackuks två tavlor, skriven på två tavlor; den första tavlan innehåller 4 lagar och den andra tavlan innehåller 6. Två tavlor representerar förbundsrelationen hos både det forntida och det moderna Israel, och tillsammans är förbundets två tavlor, som är de tio budorden och symboliskt betecknas som 46 för det forntida Israel, en förebild för Habackuks två tavlor, vilka representerar den sena regnets historia. Tillsammans med pingstens två viftoffersbröd representerar de baneret, som är de hundrafyrtiofyra tusen.

When Sister White’s name changed from Harmen to White. Harmen means a soldier of peace, but it was replaced with White, which is the righteousness of Christ. The name Gould means gold, and Ellen means a bright and shining light. Her name represents the Laodicean message.

När syster Whites namn ändrades från Harmen till White. Harmen betyder en fredens soldat, men det ersattes med White, vilket är Kristi rättfärdighet. Namnet Gould betyder guld, och Ellen betyder ett klart och skinande ljus. Hennes namn representerar budskapet till Laodicea.

> I counsel thee to buy of me gold tried in the fire, that thou mayest be rich; and white raiment, that thou mayest be clothed, and that the shame of thy nakedness do not appear; and anoint thine eyes with eye salve, that thou mayest see. Revelation 3:18.

> Jag råder dig att av mig köpa guld renat i eld, så att du kan bli rik, och vita kläder, så att du kan bli klädd och din nakenhets skam inte blir synlig, och smörja dina ögon med ögonsalva, så att du kan se. Uppenbarelseboken 3:18.

The “eye salve” is the light of God’s Word, and Ellen is a bright and shining light. The safety for the Millerites in 1856 was to be found in receiving the message to Laodicea as presented through her writings, and as represented in her name. Sister White is clear that the 1888 message of Jones and Waggoner was the Laodicean message, and that their message was also the third angels’ message.

”Ögonsalvan” är ljuset från Guds Ord, och Ellen är ett klart och skinande ljus. Säkerheten för milleriterna år 1856 stod att finna i att ta emot budskapet till Laodicea så som det framlades genom hennes skrifter och såsom det representerades i hennes namn. Syster White är tydlig med att budskapet från Jones och Waggoner år 1888 var det laodiceiska budskapet, och att deras budskap också var den tredje ängelns budskap.

> “The Lord in His great mercy sent a most precious message to His people through Elders Waggoner and Jones. … This is the message that God commanded to be given to the world. It is the third angel’s message, which is to be proclaimed with a loud voice, and attended with the outpouring of His Spirit in a large measure.” Testimonies to Ministers, 91.

> ”Herren sände i sin stora barmhärtighet ett högst dyrbart budskap till sitt folk genom äldste Waggoner och Jones. … Detta är det budskap som Gud befallde skulle ges åt världen. Det är den tredje ängelns budskap, vilket skall förkunnas med hög röst och åtföljas av utgjutelsen av Hans Ande i rikt mått.” Testimonies to Ministers, 91.

The third angel arrived in 1844, and he attempted his work a second time in 1888. The message of 1888 was the Laodicean message, it was the third angel’s message, it marked the descent of the angel of Revelation eighteen, it was the message of justification by faith which is proclaimed during the outpouring of the latter rain. The third angel arrived in 1844 and then again in 1888, only to be rejected in both instances, but both instances typify when the third angel arrives at the time of the latter rain. 1844 is a symbol of 9/11, and if 1863 typifies the Sunday law, then the prophetic period of “9/11 to the Sunday law” as represented by the symbol of “how long” would represent the present truth answer to verse thirteen’s question of “how long.”

Den tredje ängeln anlände år 1844, och han försökte utföra sitt verk en andra gång år 1888. Budskapet år 1888 var det laodiceiska budskapet; det var den tredje ängelns budskap; det markerade ängelns nedstigande i Uppenbarelseboken arton; det var budskapet om rättfärdiggörelse genom tro, vilket förkunnas under utgjutelsen av det sena regnet. Den tredje ängeln anlände år 1844 och sedan åter år 1888, endast för att bli förkastad vid båda tillfällena, men båda tillfällena är förebilder på när den tredje ängeln anländer vid tiden för det sena regnet. 1844 är en symbol för 11 september, och om 1863 är en förebild på söndagslagen, då skulle den profetiska perioden från ”11 september till söndagslagen”, sådan den framställs genom symbolen ”hur länge”, utgöra den nuvarande sanningens svar på frågan i vers tretton: ”Hur länge?”

The Millerite history from 1842 unto 1850 is a prophetic period that overlaps the prophetic period of the testing of the third angel from 1844 to 1863. 1842 onward to 1863 possesses prophetic waymarks that illustrate the history of 9/11 unto the Sunday law when Christ cleanses his temple, first His church and thereafter the eleventh-hour workers. At the Sunday law, Christ will have a purified people to present to the world as an ensign offering and the church will become the church triumphant. His sanctuary will then have been cleansed.

Milleriternas historia från 1842 till 1850 är en profetisk period som överlappar den profetiska perioden för prövningen av den tredje ängeln från 1844 till 1863. Från 1842 och fram till 1863 finns profetiska vägmärken som åskådliggör historien från 11 september fram till söndagslagen, då Kristus renar sitt tempel, först sin församling och därefter elfte-timmens arbetare. Vid söndagslagen kommer Kristus att ha ett renat folk att framställa för världen som ett baneroffer, och församlingen kommer att bli den triumferande församlingen. Hans helgedom kommer då att ha blivit renad.

We have placed the symbol of “how long” in place, though there is of course more. We will begin to bring this and the previous five articles back into the lens of the book of Joel, but these side diversions seemed important to put in place. The testimony of every “how long” we have considered agrees with the question of “how long” which Palmoni answered in verse fourteen, for the sanctuary is to be cleansed from 9/11 unto the Sunday law. That history is the history of the latter rain and the history of the latter rain is set forth in the book of Joel.

Vi har nu satt symbolen för ”hur länge” på plats, även om det naturligtvis finns mer. Vi skall nu börja föra detta och de föregående fem artiklarna tillbaka in i Joels boks synfält, men dessa utvikningar vid sidan av ämnet föreföll viktiga att först lägga till rätta. Vittnesbördet från varje ”hur länge” som vi har betraktat överensstämmer med frågan ”hur länge”, vilken Palmoni besvarade i vers fjorton, ty helgedomen skall renas från 9/11 fram till söndagslagen. Denna historia är den sena regnets historia, och det sena regnets historia framställs i Joels bok.

Back to Articles