Article

# The Book of Daniel - Number Forty-One

Daniels bok – nummer fyrtioett

Paul’s Prophetic Ministry: Connecting Ancient Israel to Spiritual Israel

Paulus’ profetiska tjänst: Att förbinda det forntida Israel med det andliga Israel

Author

Jeff Pippenger

Published

January 5, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The apostle Paul was the connecting link between ancient Israel and spiritual Israel, for his ministry, his name, his personal circumstances and his prophetic work all testify to this truth. He identified himself as the least of the apostles, for he had persecuted God’s people.

Aposteln Paulus var den sammanbindande länken mellan det forntida Israel och det andliga Israel, ty hans tjänst, hans namn, hans personliga omständigheter och hans profetiska verk vittnar alla om denna sanning. Han betecknade sig själv som den ringaste av apostlarna, eftersom han hade förföljt Guds folk.

> For I am the least of the apostles, that am not meet to be called an apostle, because I persecuted the church of God. 1 Corinthians 15:19.

> Ty jag är den ringaste av apostlarna, inte värdig att kallas apostel, eftersom jag har förföljt Guds församling. 1 Korinthierbrevet 15:19.

The name he was given at conversion was Paul, which means small or little, for he was the least of the apostles. Yet his original name was Saul, which means “selected”.

Det namn han fick vid omvändelsen var Paulus, vilket betyder liten eller ringa, ty han var den minste av apostlarna. Men hans ursprungliga namn var Saul, vilket betyder ”utvald”.

> Then Ananias answered, Lord, I have heard by many of this man, how much evil he hath done to thy saints at Jerusalem: And here he hath authority from the chief priests to bind all that call on thy name. But the Lord said unto him, Go thy way: for he is a chosen vessel unto me, to bear my name before the Gentiles, and kings, and the children of Israel, Acts 9:13–15.

> Då svarade Ananias: Herre, jag har av många hört om denne man, hur mycket ont han har gjort mot dina heliga i Jerusalem. Och här har han av översteprästerna fått fullmakt att binda alla som åkallar ditt namn. Men Herren sade till honom: Gå, ty han är ett utvalt redskap åt mig, för att bära fram mitt namn inför hedningarna och kungar och Israels barn, Apostlagärningarna 9:13–15.

Saul was “a chosen vessel” to carry the gospel to the Gentiles, but he had to first be converted and humbled into Paul (small), for he was going to need to be powerful. Paul understood his strength was found in his smallness, or his weakness.

Saul var ”ett utvalt redskap” för att bära evangeliet till hedningarna, men han måste först omvändas och ödmjukas till Paulus (liten), ty han skulle komma att behöva vara mäktig. Paulus förstod att hans styrka fanns i hans litenhet, eller i hans svaghet.

> And lest I should be exalted above measure through the abundance of the revelations, there was given to me a thorn in the flesh, the messenger of Satan to buffet me, lest I should be exalted above measure. For this thing I besought the Lord thrice, that it might depart from me. And he said unto me, My grace is sufficient for thee: for my strength is made perfect in weakness. Most gladly therefore will I rather glory in my infirmities, that the power of Christ may rest upon me. Therefore I take pleasure in infirmities, in reproaches, in necessities, in persecutions, in distresses for Christ’s sake: for when I am weak, then am I strong. 2 Corinthians 12:7–10.

> Och för att jag inte skulle upphöjas över måttan genom de övermåttan stora uppenbarelserna gavs mig en törntagg i köttet, en Satans budbärare, som skulle slå mig med knytnävar, för att jag inte skulle upphöjas över måttan. För denna saks skull bad jag Herren tre gånger att den skulle vika ifrån mig. Men han sade till mig: Min nåd är dig nog; ty min kraft fullkomnas i svaghet. Därför vill jag hellre med största glädje berömma mig av mina svagheter, för att Kristi kraft må vila över mig. Därför har jag behag i svagheter, i smädelser, i nödlägen, i förföljelser, i trångmål för Kristi skull; ty när jag är svag, då är jag stark. 2 Korinthierbrevet 12:7–10.

Saul was “selected”, but in order for him to be strong he was made small (Paul). He was chosen to take the gospel to the Gentiles, but he had been selected in part because of his knowledge of the Old Testament.

Saul var ”utvald”, men för att han skulle bli stark gjordes han liten (Paulus). Han var utvald att föra evangeliet till hedningarna, men han hade blivit utvald delvis på grund av sin kunskap om Gamla testamentet.

> Especially because I know thee to be expert in all customs and questions which are among the Jews: wherefore I beseech thee to hear me patiently. My manner of life from my youth, which was at the first among mine own nation at Jerusalem, know all the Jews; Which knew me from the beginning, if they would testify, that after the most straitest sect of our religion I lived a Pharisee. Acts 26:3–5.

> Särskilt därför att jag vet att du är väl förtrogen med alla seder och frågor som finns bland judarna; därför ber jag dig att tålmodigt höra på mig. Mitt levnadssätt från min ungdom, sådant det från början var bland mitt eget folk i Jerusalem, känner alla judarna till; de har känt mig från början, om de ville vittna, att jag efter den strängaste riktningen inom vår religion levde som farisé. Apg. 26:3–5.

Saul had been trained by Gamaliel, who was considered one of the greatest teachers of the Scriptures of the Old Testament.

Saul hade undervisats av Gamaliel, som ansågs vara en av de främsta lärarna i Gamla testamentets skrifter.

> “The request was granted, and ‘Paul stood on the stairs, and beckoned with the hand unto the people.’ The gesture attracted their attention, while his bearing commanded respect. ‘And when there was made a great silence, he spake unto them in the Hebrew tongue, saying, Men, brethren, and fathers, hear ye my defense which I make now unto you.’ At the sound of the familiar Hebrew words, ‘they kept the more silence,’ and in the universal hush he continued: “‘I am verily a man which am a Jew, born in Tarsus, a city in Cilicia, yet brought up in this city at the feet of Gamaliel, and taught according to the perfect manner of the law of the fathers, and was zealous toward God, as ye all are this day.’ None could deny the apostle’s statements, as the facts that he referred to were well known to many who were still living in Jerusalem.” Acts of the Apostles, 408.

> Begäran beviljades, och ”Paulus stod på trappan och gav med handen tecken åt folket.” Denna gest fångade deras uppmärksamhet, medan hans hållning ingav respekt. ”Och när det hade blivit stor tystnad, talade han till dem på hebreiska och sade: Män, bröder och fäder, hör nu mitt försvarstal inför er.” Vid ljudet av de välbekanta hebreiska orden ”blev de ännu tystare”, och i den allmänna tystnaden fortsatte han: ”Jag är verkligen en man som är jude, född i Tarsus, en stad i Kilikien, men uppfostrad i denna stad vid Gamaliels fötter och undervisad enligt den fullkomliga ordningen i fädernas lag, och jag var nitisk för Gud, såsom ni alla är i dag.” Ingen kunde förneka apostelns utsagor, eftersom de fakta han hänvisade till var väl kända för många som fortfarande levde i Jerusalem.” Apostlagärningarna, 408.

Saul had not been chosen at random, and one of the specific purposes of Paul’s ministry was to bridge the sacred history of literal Israel with the sacred history of spiritual Israel. In conjunction with this fact, he authored the majority of the New Testament. One chapter of his writings identifies the support for the framework of the first angels’ message and also for the framework of the third angels’ message. The passage is a monument in the history of Adventism that identifies the distinction between the wise and foolish in the beginning and ending of Adventism.

Saul hade inte utvalts på måfå, och ett av de särskilda syftena med Paulus tjänst var att bygga en bro mellan det bokstavliga Israels heliga historia och det andliga Israels heliga historia. I samband med detta författade han huvuddelen av Nya testamentet. Ett kapitel i hans skrifter anger underlaget för den första ängelns budskaps struktur och även för den tredje ängelns budskaps struktur. Detta avsnitt är ett monument i adventismens historia, vilket utmärker skillnaden mellan de visa och de dåraktiga i adventismens början och avslutning.

> Now we beseech you, brethren, by the coming of our Lord Jesus Christ, and by our gathering together unto him, That ye be not soon shaken in mind, or be troubled, neither by spirit, nor by word, nor by letter as from us, as that the day of Christ is at hand. Let no man deceive you by any means: for that day shall not come, except there come a falling away first, and that man of sin be revealed, the son of perdition; Who opposeth and exalteth himself above all that is called God, or that is worshipped; so that he as God sitteth in the temple of God, shewing himself that he is God. Remember ye not, that, when I was yet with you, I told you these things? And now ye know what withholdeth that he might be revealed in his time. For the mystery of iniquity doth already work: only he who now letteth will let, until he be taken out of the way. And then shall that Wicked be revealed, whom the Lord shall consume with the spirit of his mouth, and shall destroy with the brightness of his coming: Even him, whose coming is after the working of Satan with all power and signs and lying wonders, And with all deceivableness of unrighteousness in them that perish; because they received not the love of the truth, that they might be saved. And for this cause God shall send them strong delusion, that they should believe a lie: That they all might be damned who believed not the truth, but had pleasure in unrighteousness. 2 Thessalonians 2:1–12.

> Men vi ber er, bröder, vid vår Herre Jesu Kristi ankomst och vår samling till honom, att ni inte så hastigt låter rubba er i ert sinne eller förskräckas, varken genom ande eller genom ord eller genom brev, som om det vore från oss, som om Kristi dag vore för handen. Låt ingen bedra er på något sätt; ty den dagen kommer inte, om inte avfallet först har kommit och syndens människa har blivit uppenbarad, fördärvets son, han som står emot och upphöjer sig över allt som kallas Gud eller tillbeds, så att han såsom Gud sätter sig i Guds tempel och visar sig vara Gud. Minns ni inte att jag sade er detta, medan jag ännu var hos er? Och nu vet ni vad som håller honom tillbaka, så att han kan bli uppenbarad i sin tid. Ty laglöshetens hemlighet är redan verksam; endast måste han som nu håller tillbaka göra det, till dess han har röjts ur vägen. Och då skall den laglöse bli uppenbarad, honom som Herren skall förgöra med sin muns ande och tillintetgöra genom glansen av sin ankomst: honom, vars ankomst sker efter Satans verkan med all kraft och tecken och lögnens under, och med all orättfärdighetens förförelse bland dem som går förlorade, därför att de inte tog emot kärleken till sanningen, så att de kunde bli frälsta. Och därför skall Gud sända dem en kraftig villfarelse, så att de tror lögnen, för att de alla skall bli dömda, de som inte trodde sanningen utan hade sin lust i orättfärdigheten. 2 Thessalonikerbrevet 2:1–12.

The context of this passage is the consideration of when Christ would return the second time. Paul reminds the Thessalonians that he has already answered that concern previously when he stated, “Remember ye not, that, when I was yet with you, I told you these things?” Paul was attempting to prevent the brethren from being deceived upon the subject of “the coming of our Lord Jesus Christ, and by our gathering together unto him.”

Sammanhanget för detta avsnitt är frågan om när Kristus skulle återvända för andra gången. Paulus påminner thessalonikerna om att han redan tidigare har besvarat denna angelägenhet när han sade: ”Minns ni inte att jag sade er detta, när jag ännu var hos er?” Paulus sökte förhindra att bröderna blev vilseledda i fråga om ”vår Herres Jesu Kristi ankomst och vår samling till honom”.

The historians identify that half of William Miller’s message was based upon his identification of the twenty-three hundred years of Daniel chapter eight, and verse fourteen. The other half of his message, that is sometimes not recognized, is his work of refuting the false teachings concerning the Second Coming of Christ.

Historikerna konstaterar att hälften av William Millers budskap byggde på hans identifiering av de tvåtusen trehundra åren i Daniel, kapitel åtta, vers fjorton. Den andra hälften av hans budskap, som ibland inte uppmärksammas, är hans arbete med att vederlägga de falska lärorna rörande Kristi andra ankomst.

Based upon the false Jesuit methodology there was (and still is) a prominent false teaching that William Miller consistently opposed. It was the false teaching that the Lord’s second coming was preceded by a thousand years of peace called the “temporal millennium” which Sister White also opposed.

På grundval av den falska jesuitiska metodologin fanns det (och finns fortfarande) en framträdande villolära som William Miller konsekvent motsatte sig. Det var den falska läran att Herrens andra ankomst föregicks av tusen år av fred, kallade det ”timliga millenniet”, vilket även syster White motsatte sig.

Miller’s work was also establishing the truth of the literal return of Christ, in opposition to the various false ideas concerning the millennium that were prevalent in his history. Paul is addressing the Second Coming in 2 Thessalonians, so the passage was part of Miller’s understanding of a literal Second Coming. The chapter was “Present Truth” for Miller.

Millers verk bekräftade också sanningen om Kristi bokstavliga återkomst, i motsats till de olika falska föreställningarna om millenniet som var utbredda under hans tid. Paulus behandlar den andra ankomsten i 2 Thessalonikerbrevet, och därför utgjorde avsnittet en del av Millers förståelse av en bokstavlig andra ankomst. Kapitlet var ”nuvarande sanning” för Miller.

Paul identifies an important sequence of events connected with the Second Coming, and also provides the logic of why the Thessalonians should not expect the return of the Lord in their lifetime. Paul says, “Now we beseech you, brethren, by the coming of our Lord Jesus Christ, and by our gathering together unto him.” The word “beseech” means to interrogate. Paul is reasoning out the elements associated with the Second Coming and leading his audience through a type of interrogation, meant to produce analysis of his logic by his hearers.

Paulus identifierar en viktig följd av händelser som är förbundna med den andra ankomsten och framlägger också skälen till varför thessalonikerna inte borde förvänta sig Herrens återkomst under sin livstid. Paulus säger: ”Vi beder eder nu, bröder, vid vår Herre Jesu Kristi ankomst och vår samling till honom.” Ordet ”beder” betyder att fråga ut. Paulus resonerar igenom de delar som hör samman med den andra ankomsten och leder sin åhörarskara genom ett slags utfrågning, avsedd att hos dem frambringa en analys av hans resonemang.

The structure of his logic is that before Christ returns a second time, the papacy must be identified and reign, and that before the papacy arrives in history there must be a falling away. The falling away was yet future, so the arrival of the papacy was even beyond that. So how could anyone be deceived into thinking Christ’s return was soon? He uses several symbols of the papacy in order to establish just who that power is that is revealed after the falling away. He calls the papacy the “man of sin,” that “wicked,” “the son of perdition” and the “mystery of iniquity.” Sister White is clear these are all symbols identifying the papacy.

Strukturen i hans logik är att innan Kristus återvänder en andra gång måste påvedömet identifieras och härska, och att innan påvedömet framträder i historien måste ett avfall äga rum. Avfallet låg ännu i framtiden, så påvedömets framträdande låg ännu längre bort än detta. Hur skulle då någon kunna vilseledas att tro att Kristi återkomst var nära? Han använder flera symboler för påvedömet för att fastställa just vilken makt det är som uppenbaras efter avfallet. Han kallar påvedömet ”syndens människa”, ”den laglöse”, ”fördärvets son” och ”laglöshetens hemlighet”. Syster White är tydlig med att dessa alla är symboler som identifierar påvedömet.

> “But before the coming of Christ, important developments in the religious world, foretold in prophecy, were to take place. The apostle declared: ‘Be not soon shaken in mind, or be troubled, neither by spirit, nor by word, nor by letter as from us, as that the day of Christ is at hand. Let no man deceive you by any means: for that day shall not come, except there come a falling away first, and that man of sin be revealed, the son of perdition; who opposeth and exalteth himself above all that is called God, or that is worshiped; so that he as God sitteth in the temple of God, showing himself that he is God.’

> ”Men före Kristi ankomst skulle viktiga händelseutvecklingar i den religiösa världen, förutsagda i profetian, äga rum. Aposteln förklarade: ’Låten eder icke så snart rubbas i sinnet eller förskräckas, varken genom ande eller genom ord eller genom brev, som om det vore från oss, såsom om Kristi dag stod för dörren. Låten ingen bedra eder på något sätt; ty den dagen kommer icke, med mindre avfallet först har kommit och syndens människa, fördärvets son, har blivit uppenbarad, han som står emot och upphöjer sig över allt som kallas Gud eller heligt hålles, så att han såsom Gud sätter sig i Guds tempel och utger sig själv för att vara Gud.’

> “Paul’s words were not to be misinterpreted. It was not to be taught that he, by special revelation, had warned the Thessalonians of the immediate coming of Christ. Such a position would cause confusion of faith; for disappointment often leads to unbelief. The apostle therefore cautioned the brethren to receive no such message as coming from him, and he proceeded to emphasize the fact that the papal power, so clearly described by the prophet Daniel, was yet to rise and wage war against God’s people. Until this power should have performed its deadly and blasphemous work, it would be in vain for the church to look for the coming of their Lord. ‘Remember ye not,’ Paul inquired, ‘that, when I was yet with you, I told you these things?’

> ”Paulus ord skulle inte misstolkas. Det fick inte läras att han genom särskild uppenbarelse hade varnat thessalonikerna för Kristi omedelbara ankomst. En sådan ståndpunkt skulle orsaka förvirring i tron; ty besvikelse leder ofta till otro. Aposteln varnade därför bröderna att inte ta emot något sådant budskap som kommande från honom, och han fortsatte med att framhäva det faktum att den påvliga makten, så tydligt beskriven av profeten Daniel, ännu skulle uppstå och föra krig mot Guds folk. Innan denna makt hade fullbordat sitt dödliga och hädiska verk, skulle det vara förgäves för församlingen att se fram emot sin Herres ankomst. ’Minns ni inte’, frågade Paulus, ’att jag sade er detta, när jag ännu var hos er?’”

> “Terrible were the trials that were to beset the true church. Even at the time when the apostle was writing, the ‘mystery of iniquity’ had already begun to work. The developments that were to take place in the future were to be ‘after the working of Satan with all power and signs and lying wonders, and with all deceivableness of unrighteousness in them that perish.’

> Förfärliga var de prövningar som skulle drabba den sanna kyrkan. Redan vid den tid då aposteln skrev hade ”laglöshetens hemlighet” redan börjat verka. Den utveckling som skulle äga rum i framtiden skulle ske ”efter Satans verkan, med all kraft och tecken och lögnens under, och med all orättfärdighetens förförelse bland dem som går förlorade.”

> “Especially solemn is the apostle’s statement regarding those who should refuse to receive ‘the love of the truth.’ ‘For this cause,’ he declared of all who should deliberately reject the messages of truth, ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie: that they all might be damned who believed not the truth, but had pleasure in unrighteousness.’ Men cannot with impunity reject the warnings that God in mercy sends them. From those who persist in turning from these warnings, God withdraws His Spirit, leaving them to the deceptions that they love.” Acts of the Apostles, 265, 266.

> ”Särskilt högtidlig är apostelns utsaga beträffande dem som skulle vägra att ta emot ’kärleken till sanningen’. ’Därför’, förklarade han om alla som medvetet skulle förkasta sanningens budskap, ’skall Gud sända dem en kraftig villfarelse, så att de tror lögnen, för att alla de skall bli fördömda som inte trodde sanningen utan hade sin lust i orättfärdigheten.’ Människor kan inte ostraffat förkasta de varningar som Gud i sin barmhärtighet sänder dem. Från dem som framhärdar i att vända sig bort från dessa varningar drar Gud tillbaka sin Ande och lämnar dem åt de bedrägerier som de älskar.” Apostlagärningarnas verksamhet, 265, 266.

Although Sister White directly identifies the “man of sin,” that “wicked,” “the son of perdition” and the “mystery of iniquity” from the passage of Paul, and calls it the “papal power,” she says more. She identifies that these symbols employed by Paul to identify the pope of Rome, was established from the book of Daniel, when she stated, “The apostle therefore cautioned the brethren to receive no such message as coming from him, and he proceeded to emphasize the fact that the papal power, so clearly described by the prophet Daniel, was yet to rise and wage war against God’s people. Until this power should have performed its deadly and blasphemous work, it would be in vain for the church to look for the coming of their Lord.” Paul was basing the portion of the message to the Thessalonians which identified the papacy upon Daniel chapter eleven, and verse thirty-six.

Även om syster White uttryckligen identifierar ”laglöshetens människa”, ”den laglöse”, ”fördärvets son” och ”laglöshetens hemlighet” i Paulus’ avsnitt och kallar detta den ”påvliga makten”, säger hon mer. Hon identifierar att de symboler som Paulus använde för att identifiera påven i Rom hade sin grund i Daniels bok, när hon sade: ”Aposteln varnade därför bröderna att inte ta emot något sådant budskap som om det kom från honom, och han fortsatte med att betona det faktum att den påvliga makten, så tydligt beskriven av profeten Daniel, ännu skulle uppstå och föra krig mot Guds folk. Innan denna makt hade fullbordat sitt dödliga och hädiska verk, skulle det vara fåfängt för församlingen att se fram emot sin Herres ankomst.” Paulus grundade den del av budskapet till thessalonikerna som identifierade påvedömet på Daniel kapitel elva, vers trettiosex.

> And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvellous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished: for that that is determined shall be done. Daniel 11:36.

> Och kungen skall göra efter sin egen vilja; och han skall upphöja sig och förhäva sig över varje gud, och han skall tala förunderliga ting mot gudarnas Gud, och han skall ha framgång till dess att vreden har fullbordats; ty det som är beslutat skall ske. Daniel 11:36.

When Paul identifies the pope “Who opposeth and exalteth himself above all that is called God, or that is worshipped; so that he as God sitteth in the temple of God, shewing himself that he is God,” Paul was paraphrasing the prophet Daniel’s description of the “king” that did “according to his will,” and exalted “himself and” magnified “himself above every god.” The pope is the king that speaks “marvelous things against the God of gods”, and the pope is the power that would “prosper till the” first “indignation” would “be accomplished” in 1798.

När Paulus identifierar påven som den ”som sätter sig upp mot allt som kallas Gud eller heligt, så att han såsom Gud sätter sig i Guds tempel och visar sig vara Gud”, parafraserade Paulus profeten Daniels beskrivning av den ”konung” som gjorde ”efter sitt behag” och upphöjde ”sig själv” och förhävde ”sig över alla gudar”. Påven är den konung som talar ”förfärliga ting mot gudarnas Gud”, och påven är den makt som skulle ”ha framgång till dess att” den första ”vreden” hade ”fullbordats” år 1798.

Daniel eleven, and verse thirty-six is absolutely essential to understand correctly if the increase of knowledge in 1989 is to be understood correctly. For this reason the false teaching that the king in the verse was France, as introduced by Uriah Smith, was introduced in the first generation of Adventism (1863 to 1888). Smith changed the text of verse thirty-six from “the” king (which is the papacy that was being described in the previous verses) to “a” king (any king) in order to ascribe to atheistic France the characteristics of Rome’s worship style, but that was just a jumping-off point to put forth his pet theory about Turkey being the king of the north in verse forty and onward.

Daniel elva, vers trettiosex, är helt avgörande att förstå rätt, om kunskapens ökning år 1989 skall förstås rätt. Av denna anledning infördes den falska läran att kungen i versen var Frankrike, sådan den introducerades av Uriah Smith, under adventismens första generation (1863 till 1888). Smith ändrade texten i vers trettiosex från ”konungen” (vilket är påvedömet som beskrevs i de föregående verserna) till ”en kung” (vilken kung som helst) för att tillskriva det ateistiska Frankrike kännetecknen för Roms gudstjänstform, men detta var endast en utgångspunkt för att framlägga sin käpphästteori om att Turkiet är kungen i norr i vers fyrtio och framåt.

Satan began early to obscure the fact that the king in the verse, is the papacy, and it is the apostle Paul who provides Daniel’s testimony with a second witness to this fact. Sister White provided the third witness.

Satan började tidigt att fördunkla det faktum att kungen i versen är påvedömet, och det är aposteln Paulus som ger Daniels vittnesbörd ett andra vittne till detta faktum. Syster White gav det tredje vittnet.

Not only did Satan seek to obscure the truth about the king in the verse being the pope, but by misdirecting the truth contained in the verse, Satan also made obscure the significance of what the “indignation” in the verse represented. The papacy in the verse was to prosper until 1798 when it was delivered its deadly wound. 1798 is the end of the twenty-five hundred and twenty years of God’s indignation that was carried out against the northern kingdom of Israel, beginning in 723 BC.

Satan sökte inte bara att skymma sanningen om att kungen i versen är påven, utan genom att vilseleda i fråga om den sanning som versen innehåller gjorde Satan också betydelsen av vad ”vreden” i versen representerade oklar. Påvedömet i versen skulle ha framgång ända till 1798, då det tillfogades sitt dödliga sår. År 1798 utgör slutet på de två tusen fem hundra tjugo åren av Guds vrede som verkställdes mot Israels nordliga rike, med början år 723 f.Kr.

If Adventism had defended and upheld the “seven times,” in 1863, it would have been virtually impossible for Uriah Smith to get away with such foolishness about verse thirty-six, for the “indignation” would have been understood as representing God’s first indignation of “seven times,” thus having no connection whatsoever with France. The increase of knowledge in 1989 is supported by Paul in the passage, and for this reason the warning of Paul in the passage concerning those who do not receive the love of the truth, but receive strong delusion, do so through their rejection of the truths Paul presents in the passage. One of those truths is the correct identification of the king of the north in Daniel chapter eleven, verses forty through forty-five.

Om adventismen år 1863 hade försvarat och upprätthållit de ”sju tiderna”, skulle det ha varit i det närmaste omöjligt för Uriah Smith att komma undan med ett sådant dåraktigt påstående om vers trettiosex, ty ”vreden” skulle då ha förståtts som Guds första vredesperiod om ”sju tider” och därmed inte ha haft någon som helst anknytning till Frankrike. Kunskapens tillväxt år 1989 stöds av Paulus i detta avsnitt, och av detta skäl gäller Paulus varning i avsnittet angående dem som inte tar emot kärleken till sanningen, utan tar emot en kraftig villfarelse, att de gör så genom sitt förkastande av de sanningar som Paulus framlägger i avsnittet. En av dessa sanningar är den korrekta identifieringen av kungen i norr i Daniel kapitel elva, verserna fyrtio till fyrtiofem.

In the passage, after Paul identifies the pope of Rome, he identifies a sequence of events at the end of the world leading up to the Second Coming of Christ, which is the subject of the passage. He states, “then shall that Wicked be revealed.” That “wicked” is the pope, “whom the Lord shall consume with the spirit of his mouth, and shall destroy with the brightness of his coming.” Then Paul says “Even him, whose coming is after the working of Satan with all power and signs and lying wonders.” Jesus is the one “whose coming is after the working of Satan.”

I avsnittet, efter att Paulus identifierar Roms påve, identifierar han en följd av händelser vid världens ände som leder fram till Kristi andra ankomst, vilken är avsnittets ämne. Han säger: ”sedan skall den Laglöse uppenbaras.” Denne ”laglöse” är påven, ”honom som Herren skall förgöra med sin muns anda och tillintetgöra genom glansen vid sin ankomst.” Sedan säger Paulus: ”också honom, vars ankomst sker efter Satans verkan, med all kraft och tecken och lögnens under.” Jesus är den ”vars ankomst sker efter Satans verkan.”

Satan’s miraculous working is the period of time from the soon-coming Sunday Law, until Michael stands up and human probation closes. Satan accomplishes no miracles during the Seven Last Plagues that are poured out from the close of probation until Christ returns.

Satans mirakulösa verksamhet är den tidsperiod som sträcker sig från den snart kommande söndagslagen till dess att Mikael står upp och människans prövotid avslutas. Satan utför inga mirakler under de sju sista plågorna, som utgjuts från prövotidens slut till dess att Kristus återvänder.

> “Says Christ, ‘By their fruits ye shall know them.’ If those through whom cures are performed, are disposed, on account of these manifestations, to excuse their neglect of the law of God and continue in disobedience, though they have power to any and every extent, it does not follow that they have the great power of God. On the contrary, it is the miracle-working power of the great deceiver. He is a transgressor of the moral law, and employs every device that he can master to blind men to its true character. We are warned that in the last days he will work with signs and lying wonders. And he will continue these wonders until the close of probation, that he may point to them as evidence that he is an angel of light and not of darkness.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 911.

> ”Kristus säger: ’Av deras frukt skall ni känna dem.’ Om de, genom vilka helanden utförs, på grund av dessa manifestationer är benägna att urskulda sitt försummande av Guds lag och fortsätter i olydnad, så följer därav inte, även om de har makt i vilken och varje utsträckning som helst, att de har Guds stora kraft. Tvärtom är det den store bedragarens mirakelverkande kraft. Han är en överträdare av den moraliska lagen och använder varje medel som han kan behärska för att förblinda människor för dess sanna karaktär. Vi varnas för att han i de sista dagarna skall verka med tecken och lögnaktiga under. Och han kommer att fortsätta med dessa under intill nådatidens slut, för att han må kunna peka på dem som bevis för att han är en ljusets ängel och inte mörkrets.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volym 7, 911.

Paul identifies that there would be a falling away that preceded the revealing of the papacy, and that Christ’s Second Coming would take place “after” the marvelous working of Satan. Satan’s marvelous working begins at the Sunday law in the United States, and ends at the arrival of the close of probation and the seven last plagues. Satan’s marvelous working begins at the Sunday law in the United States.

Paulus fastslår att ett avfall skulle inträffa före uppenbarandet av påvedömet, och att Kristi andra ankomst skulle äga rum ”efter” Satans underbara verksamhet. Satans underbara verksamhet börjar vid söndagslagen i Förenta staterna och slutar när nådatidens avslutning och de sju sista plågorna kommer. Satans underbara verksamhet börjar vid söndagslagen i Förenta staterna.

> “By the decree enforcing the institution of the Papacy in violation of the law of God, our nation will disconnect herself fully from righteousness. When Protestantism shall stretch her hand across the gulf to grasp the hand of the Roman power, when she shall reach over the abyss to clasp hands with Spiritualism, when, under the influence of this threefold union, our country shall repudiate every principle of its Constitution as a Protestant and republican government, and shall make provision for the propagation of papal falsehoods and delusions, then we may know that the time has come for the marvelous working of Satan and that the end is near.” Testimonies, volume 5, 451.

> ”Genom det dekret som påbjuder påvedömets institution i strid med Guds lag kommer vår nation helt att skilja sig från rättfärdigheten. När protestantismen skall sträcka ut sin hand över klyftan för att fatta den romerska maktens hand, när hon skall räcka över avgrunden för att sluta hand med spiritualismen, när vårt land, under inflytande av denna trefaldiga förening, skall förkasta varje princip i sin konstitution såsom en protestantisk och republikansk regering och skall bereda väg för spridandet av påvliga falskheter och villfarelser, då kan vi veta att tiden har kommit för Satans förunderliga verksamhet och att änden är nära.” Testimonies, volym 5, 451.

The Sunday law is the end of the sixth kingdom, the earth beast of Revelation chapter thirteen. The earth beast began to reign at the end of the twelve hundred and sixty years of papal rule in 1798. The papacy was therefore revealed in the year 538, though her work to take control of the world was already active when Paul penned his words. Before the year 538, there would be a falling away that preceded the revealing of the man of sin, sitting in the temple of God.

Söndagslagen är slutet på det sjätte riket, jordens vilddjur i Uppenbarelsebokens trettonde kapitel. Jordens vilddjur började regera vid slutet av de ett tusen två hundra sextio åren av påvligt herravälde år 1798. Påvedömet blev därför uppenbarat år 538, fastän dess verk att ta kontroll över världen redan var verksamt när Paulus nedtecknade sina ord. Före år 538 skulle ett avfall äga rum, vilket föregick uppenbarelsen av syndens människa, sittande i Guds tempel.

The falling away was represented by the church of Pergamos when the Christian church compromised with the religion of paganism, as symbolized by the emperor Constantine. Paul was identifying the prophetic waymarks that must occur before the Second Coming of Christ. After rehearsing what he had previously taught the Thessalonians, he then asks if they did not remember that he had previously taught them these truths? He then reminds them they should also remember that he taught them that a power would “withholdeth” the papacy “that” the papacy “might be revealed in his time?” The word “witholdeth” means to restrain. The word “withholdeth” is later in the same passage translated as “now letteth.”

Avfallet representerades av Pergamos församling, när den kristna kyrkan kompromissade med hedendomens religion, såsom detta symboliseras av kejsar Konstantin. Paulus angav de profetiska kännemärken som måste inträffa före Kristi återkomst. Efter att ha återgett vad han tidigare hade undervisat tessalonikerna om frågar han sedan om de inte mindes att han tidigare hade lärt dem dessa sanningar. Därefter påminner han dem om att de också bör minnas att han hade lärt dem att en makt skulle ”withholdeth” påvedömet, ”that” påvedömet ”might be revealed in his time?” Ordet ”witholdeth” betyder att hålla tillbaka. Ordet ”withholdeth” översätts senare i samma avsnitt med ”now letteth.”

The passage is therefore correctly represented as; “And now ye know what restrains the papacy, that the papacy might be revealed in his time. For the mystery of iniquity (the papacy) doth already work: only he who now restrains the papacy, will continue to restrain the papacy until he be taken out of the way.” When William Miller recognized this passage in Thessalonians he realized that the power that prevented the papacy from ascending to the throne of the earth in the year 538, was pagan Rome, and that pagan Rome would restrain the rise of the papal power, until pagan Rome was “taken out of the way.”

Texten återges därför korrekt sålunda: ”Och nu vet ni vad som håller påvedömet tillbaka, för att påvedömet skall uppenbaras i sin tid. Ty laglöshetens hemlighet (påvedömet) är redan verksam; endast den som nu håller påvedömet tillbaka skall fortsätta att hålla påvedömet tillbaka, till dess han har röjts ur vägen.” När William Miller uppfattade detta avsnitt i Thessalonikerbreven, insåg han att den makt som hindrade påvedömet från att bestiga jordens tron år 538 var det hedniska Rom, och att det hedniska Rom skulle hålla det påvliga väldets uppstigande tillbaka, tills det hedniska Rom hade ”röjts ur vägen.”

> “During, the twelve years I was a deist, I read all histories I could find; but now I loved the Bible. It taught of Jesus! But still there was a good deal of the Bible that was dark to me. In 1818 or 19, while conversing with a friend! To whom I made a visit, and who had known and heard me talk while I was a deist, he inquired, in rather a significant manner, ‘What do you think of this text, and that?’ referring to the old texts I objected to while a deist. I understood what he was about, and replied—If you will give me time, I will tell you what they mean. ‘How long time do you want?’ I don’t know, but I will tell you, I replied, for I could not believe that God had given a revelation that could not be understood I then resolved to study my Bible, believing I could find out what the Holy Spirit meant. But as soon as I had formed this resolution the thought came to me—‘Suppose you find a passage that you cannot understand, what will you do?’ This mode of studying the Bible then came to my mind:—I will take the words of such passages, and trace them through the Bible, and find out their meaning in this way. I had Cruden’s Concordance, which I think is the best in the world; so I took that and my Bible, and set down to my desk, and read nothing else, except the newspapers a little, for I was determined to know what my Bible meant.

> ”Under de tolv år då jag var deist läste jag all den historia jag kunde finna; men nu älskade jag Bibeln. Den undervisade om Jesus! Men ännu var en god del av Bibeln mörk för mig. År 1818 eller 1819, medan jag samtalade med en vän, hos vilken jag gjorde ett besök och som hade känt mig och hört mig tala medan jag var deist, frågade han mig, på ett ganska betydelsefullt sätt: ’Vad tänker du om denna text, och den där?’ med hänsyftning på de gamla texter som jag invände mot medan jag var deist. Jag förstod vad han syftade på och svarade: Om du ger mig tid, skall jag säga dig vad de betyder. ’Hur lång tid vill du ha?’ Jag vet inte, men jag skall säga dig det, svarade jag, ty jag kunde inte tro att Gud hade gett en uppenbarelse som inte kunde förstås. Då beslöt jag att studera min Bibel i förvissning om att jag kunde finna ut vad den Helige Ande menade. Men så snart jag hade fattat detta beslut kom tanken till mig: ’Antag att du finner ett ställe som du inte kan förstå, vad skall du då göra?’ Då kom detta sätt att studera Bibeln för mig i tankarna: Jag skall ta orden i sådana ställen och följa dem genom Bibeln och på detta sätt finna deras betydelse. Jag hade Crudens konkordans, som jag anser vara den bästa i världen; så jag tog den och min Bibel och satte mig vid mitt skrivbord, och läste ingenting annat, utom litet i tidningarna, ty jag var fast besluten att få veta vad min Bibel betydde.

> “I began at Genesis, and read on slowly; and when I came to a text that I could not understand, I searched through the Bible to find out what it meant. After I had gone through the Bible in this way, O, how bright and glorious the truth appeared! I found what I have been preaching to you. I was satisfied that the seven times terminated in 1843. Then I came to the 2300 days; they brought me to the same conclusion; but I had no thought of finding out when the Savior was coming, and I could not believe it; but the light struck me so forcibly I did not know what to do. Now, I thought, I must put on spurs and breeching; I will not go faster than the Bible, and I will not fall behind it. Whatever the Bible teaches, I will hold on to it. But still there were some texts that I could not understand.’

> ”Jag började med Första Moseboken och läste vidare långsamt; och när jag kom till ett ställe som jag inte kunde förstå, sökte jag genom Bibeln för att få veta vad det betydde. När jag hade gått igenom Bibeln på detta sätt, o, hur klart och härligt framträdde då sanningen! Jag fann det som jag har predikat för er. Jag blev övertygad om att de sju tiderna upphörde år 1843. Sedan kom jag till de 2300 dagarna; de förde mig till samma slutsats; men jag hade inte en tanke på att ta reda på när Frälsaren skulle komma, och jag kunde inte tro det; men ljuset drabbade mig så starkt att jag inte visste vad jag skulle göra. Nu tänkte jag: jag måste spänna på mig sporrar och ridbyxor; jag skall inte gå fortare än Bibeln, och jag skall inte komma efter den. Vadhelst Bibeln lär, det skall jag hålla fast vid. Men fortfarande fanns det några ställen som jag inte kunde förstå.”

> “So much for his general mode of studying the Bible. On another occasion he stated his mode of settling the meaning of the text before us—the meaning of ‘the daily.’ ‘I read on,’ said he, ‘and could find no other case in which it was found, but in Daniel. I then took those words which stood in connection with it, ‘take away.’ He shall take away the daily, ‘from the time the daily shall be taken away,’ etc. I read on, and thought I should find no light on the text; finally I came to 2 Thessalonians 2:7–8. ‘For the mystery of iniquity doth already work, only he who now letteth, will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed,’ etc. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! that is ‘the daily!’ Well, now, what does Paul mean by ‘he who now letteth,’ or hindereth? By ‘the man of sin,’ and ‘the wicked,’ Popery is meant. Well, what is it which hinders Popery from being revealed? Why, it is Paganism; well, then, ‘the daily’ must mean Paganism.” William Miller, Apollos Hale, The Second Advent Manual, 65, 66.

> ”Nog om hans allmänna sätt att studera Bibeln. Vid ett annat tillfälle redogjorde han för sitt sätt att fastställa innebörden av den text som nu ligger framför oss—innebörden av ”det dagliga”. ”Jag läste vidare”, sade han, ”och kunde inte finna något annat ställe där det förekom än i Daniel. Därefter tog jag de ord som stod i förbindelse med det: ’ta bort’. Han skall ta bort det dagliga, ’från den tid då det dagliga skall tas bort’ osv. Jag läste vidare och tänkte att jag inte skulle finna något ljus över texten; slutligen kom jag till 2 Thessalonikerbrevet 2:7–8. ’Ty laglöshetens hemlighet är redan verksam, endast måste han som nu håller tillbaka först röjas ur vägen, och därefter skall den laglöse uppenbaras’ osv. Och när jag hade kommit till den texten, o, hur klar och härlig sanningen framträdde! Där är det! det är ’det dagliga’! Nåväl, vad menar nu Paulus med ’han som nu håller tillbaka’, eller hindrar? Med ’syndens människa’ och ’den laglöse’ avses påvedömet. Nåväl, vad är det då som hindrar påvedömet från att uppenbaras? Jo, det är hedendomen; då måste alltså ’det dagliga’ betyda hedendomen.” William Miller, Apollos Hale, The Second Advent Manual, 65, 66.

Without an understanding that “the daily” in the book of Daniel was a symbol of paganism, Miller would have been hard pressed to develop the framework that he assembled his prophetic structure upon. “The daily” is found five times in the book of Daniel, and it is always followed by a symbol of papalism. The evidence that “the daily” in the book of Daniel is paganism is located in Paul’s letter to the Thessalonians. One of the most severe warnings in God’s Word is located there, for there Paul clearly states that those who do not love the truth will be sent strong delusion. The truth that was purposely located in Thessalonians was the identification of paganism’s connection with papalism, and to reject that truth is to guarantee that strong delusion will be the consequence of that rejection.

Utan en förståelse av att ”det dagliga” i Daniels bok var en symbol för hedendomen skulle Miller knappast ha kunnat utveckla den ram som han byggde sin profetiska struktur på. ”Det dagliga” förekommer fem gånger i Daniels bok, och det följs alltid av en symbol för påvedömet. Beviset för att ”det dagliga” i Daniels bok är hedendomen återfinns i Paulus brev till thessalonikerna. En av de allvarligaste varningarna i Guds ord finns där, ty där framhåller Paulus klart att de som inte älskar sanningen skall bli sända en kraftig villfarelse. Den sanning som avsiktligt placerades i Thessalonikerbreven var identifieringen av hedendomens förbindelse med påvedömet, och att förkasta den sanningen är att garantera att en kraftig villfarelse blir följden av detta förkastande.

We will continue this subject in the next article.

Vi kommer att fortsätta detta ämne i nästa artikel.

> Stay yourselves, and wonder; cry ye out, and cry: they are drunken, but not with wine; they stagger, but not with strong drink. For the Lord hath poured out upon you the spirit of deep sleep, and hath closed your eyes: the prophets and your rulers, the seers hath he covered. And the vision of all is become unto you as the words of a book that is sealed, which men deliver to one that is learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I cannot; for it is sealed: And the book is delivered to him that is not learned, saying, Read this, I pray thee: and he saith, I am not learned. Wherefore the Lord said, Forasmuch as this people draw near me with their mouth, and with their lips do honour me, but have removed their heart far from me, and their fear toward me is taught by the precept of men: Therefore, behold, I will proceed to do a marvellous work among this people, even a marvellous work and a wonder: for the wisdom of their wise men shall perish, and the understanding of their prudent men shall be hid. Woe unto them that seek deep to hide their counsel from the Lord, and their works are in the dark, and they say, Who seeth us? and who knoweth us? Surely your turning of things upside down shall be esteemed as the potter’s clay: for shall the work say of him that made it, He made me not? or shall the thing framed say of him that framed it, He had no understanding? Isaiah 29:9–16.

> Stanna upp och häpna; ropa och skri: de äro druckna, men icke av vin; de ragla, men icke av starka drycker. Ty Herren har utgjutit över eder en djup sömns ande och tillslutit edra ögon; profeterna och edra styresmän, siarna, har han övertäckt. Och all syn har för eder blivit såsom orden i en förseglad bok, vilken man giver åt en lärd och säger: Läs detta, jag ber dig; och han säger: Jag kan det icke, ty den är förseglad. Och boken gives åt den som är olärd och man säger: Läs detta, jag ber dig; och han säger: Jag är olärd. Därför sade Herren: Eftersom detta folk nalkas mig med sin mun och ärar mig med sina läppar, men håller sitt hjärta långt ifrån mig, och deras fruktan för mig är ett inlärt människobud, därför, se, skall jag åter göra ett underligt verk bland detta folk, ja, ett underligt verk och ett under; ty deras visas vishet skall förgås, och deras förståndigas förstånd skall döljas. Ve dem som på djupet söka dölja sina rådslag för Herren, och vilkas gärningar ske i mörkret, och som säga: Vem ser oss? och vem känner oss? Huru förvända ären icke I! Skall då krukmakarens lera aktas såsom vore den krukmakaren? Skall verket säga om honom som gjorde det: Han gjorde mig icke? eller skall det som blev format säga om honom som formade det: Han hade intet förstånd? Jesaja 29:9–16.

Back to Articles