Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Thirty-Eight

Daniels bok – nummer etthundratrettioåtta

Unveiling Daniel 11: A Prophetic Journey through History

Avslöjandet av Daniel 11: en profetisk resa genom historien

Author

Jeff Pippenger

Published

March 15, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Verse forty of Daniel chapter eleven, represents one of the most profound verses of God’s Word. The prophetic histories that are represented therein are where the wheels within the wheels of Ezekiel’s vision are brought together. With the time of the end of the Millerite movement in 1798, and also the time of the end of the movement of the third angel in 1989, the internal and external histories of God’s people of the last days are portrayed. Within the verse is the announcement of the approaching judgment which arrived with the first angel in 1798, all the way until the Sunday law of verse forty-one. The verse therefore represents the investigative judgment of God’s church beginning with the dead, through to the sealing of the one hundred and forty-four thousand, and God spewing Laodicean Adventism out of His mouth.

Den fyrtionde versen i Daniel kapitel elva utgör en av de mest djupgående verserna i Guds Ord. De profetiska historiker som där framställs är där hjulen inom hjulen i Hesekiels syn förs samman. Med ändens tid för den milleritiska rörelsen år 1798, och även ändens tid för den tredje ängelns rörelse år 1989, skildras Guds folks inre och yttre historiker i den sista tiden. I versen finns tillkännagivandet om den annalkande domen som anlände med den första ängeln år 1798, hela vägen fram till söndagslagen i vers fyrtioett. Versen representerar därför Guds församlings undersökande dom, med början hos de döda, fram till beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen och att Gud utspyr det laodiceiska adventväsendet ur sin mun.

The history where the papacy received its deadly wound in 1798, until the deadly wound is healed in verse forty-one is represented in the history of the verse. Verse forty-one onward is set within the context of the escalating executive judgments of God, which begin in that verse. In this prophetic sense, verse forty is the end of Daniel chapter eleven, and verses one and two, of the chapter are the beginning. Chapter eleven presents the rebellion of the antichrist, and chapter ten represents the beginning of the Hiddekel River vision, and chapter twelve represents the end. Chapters ten and twelve represent the first and the last, and chapter eleven is the rebellion in the middle.

Historien där påvedömet mottog sitt dödliga sår år 1798, till dess att det dödliga såret helas i vers fyrtioett, återges i versens historia. Från och med vers fyrtioett är skildringen inordnad i sammanhanget av Guds tilltagande verkställande domar, vilka börjar i den versen. I denna profetiska bemärkelse är vers fyrtio slutet på Daniels elfte kapitel, och vers ett och två i kapitlet är början. Kapitel elva framställer antikrists uppror, och kapitel tio representerar början av Hiddekel-flodens syn, medan kapitel tolv representerar slutet. Kapitel tio och tolv representerar den förste och den siste, och kapitel elva är upproret i mitten.

Chapters ten and twelve are the same, for, unlike chapter eleven, they represent Daniel’s experience in relation to the vision, and chapter eleven is the vision. Chapter ten is the first letter of the Hebrew alphabet, chapter eleven is the thirteenth rebellious letter of the Hebrew alphabet, and chapter twelve is the last letter of the alphabet. The Hiddekel River vision is the “Truth.”

Kapitel tio och tolv är desamma, ty till skillnad från kapitel elva återger de Daniels erfarenhet i förhållande till synen, medan kapitel elva är själva synen. Kapitel tio är den hebreiska alfabetets första bokstav, kapitel elva är den trettonde upproriska bokstaven i det hebreiska alfabetet, och kapitel tolv är alfabetets sista bokstav. Synen vid floden Hiddekel är ”Sanningen”.

In chapter eleven, the beginning illustrates the end, for Christ never changes. The final history represented in verse forty, is the testing time of the image of the beast. That testing time concludes with the mark of the beast, which is represented in verse forty-one. Verses one and two, must therefore address the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, for that period of time is also the period of the formation of the image of the beast.

I kapitel elva illustrerar början slutet, ty Kristus förändras aldrig. Den slutliga historia som framställs i vers fyrtio är prövningstiden för vilddjurets bild. Denna prövningstid avslutas med vilddjurets märke, vilket framställs i vers fyrtioett. Vers ett och två måste därför avse de etthundrafyrtiofyra tusenens beseglingstid, ty denna tidsperiod är också perioden för vilddjurets bilds formande.

> “The Lord has shown me clearly that the image of the beast will be formed before probation closes; for it is to be the great test for the people of God, by which their eternal destiny will be decided. . ..

> ”Herren har tydligt visat mig att vilddjurets bild skall upprättas innan prövningstiden avslutas; ty den skall vara den stora prövningen för Guds folk, genom vilken deras eviga öde skall avgöras....”

> “This is the test that the people of God must have before they are sealed.” Manuscript Releases, volume 15, 15.

> ”Detta är det prov som Guds folk måste genomgå innan de blir beseglade.” Manuscript Releases, volym 15, 15.

There are always two waymarks that identify a time of the end. In the reform movement of Moses, it was Aaron’s birth followed three years later with Moses’ birth. In the reform movement to come out of Babylon and rebuild the temple it was king Darius, followed by king Cyrus. In the reform movement of Christ, it was the birth of John the Baptist, followed in six months by the birth of Christ. In the reform movement of the Millerites it was the death of the papal system in 1798, followed by the death of the pope in 1799. In the reform movement of the third angel, it was president Reagan and president Bush the first, who both represented 1989. In Daniel chapter ten, verse one, we find king Cyrus identified.

Det finns alltid två kännemärken som identifierar en ändens tid. I Mose reformationsrörelse var det Arons födelse, följd tre år senare av Moses födelse. I reformationsrörelsen att komma ut ur Babylon och återuppbygga templet var det kung Darius, följd av kung Kyros. I Kristi reformationsrörelse var det Johannes Döparens födelse, följd sex månader senare av Kristi födelse. I milleriternas reformationsrörelse var det påvesystemets död år 1798, följd av påvens död år 1799. I den tredje ängelns reformationsrörelse var det president Reagan och president Bush den förste, vilka båda representerade 1989. I Daniels bok, kapitel tio, vers ett, finner vi kung Kyros identifierad.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> I den persiske kungen Koreshs tredje regeringsår blev ett ord uppenbarat för Daniel, som kallades Belteshassar; och ordet var sant, men den bestämda tiden var lång: och han förstod ordet och fick insikt om synen. Daniel 10:1.

In the following verses of chapter ten, we see the experience of Daniel represented in advance of Gabriel delivering the vision of prophetic history in chapter eleven. Cyrus marks the time of the end, for previously Cyrus, Darius’ nephew, had been Darius’ general who slew Belshazzar, thus marking the end of the seventy years of captivity, which typified the twelve-hundred and sixty-year captivity of spiritual Israel in spiritual Babylon from 538 unto 1798.

I de följande verserna i kapitel tio ser vi Daniels erfarenhet framställd i förväg, innan Gabriel framlägger den profetiska historiens syn i kapitel elva. Kyros markerar ändens tid, ty tidigare hade Kyros, Dareios brorson, varit Dareios fältherre, som dödade Belsassar och därmed markerade slutet på de sjuttio årens fångenskap, vilken var en förebild på den tolvhundrasextioåriga fångenskapen för det andliga Israel i det andliga Babylon från 538 till 1798.

> “God’s church on earth was as verily in captivity during this long period of relentless persecution as were the children of Israel held captive in Babylon during the period of the exile.” Prophets and Kings, 714.

> ”Guds församling på jorden var lika verkligt i fångenskap under denna långa period av obarmhärtig förföljelse som Israels barn hölls fångna i Babylon under exilens tid.” Prophets and Kings, 714.

The end of the twelve hundred and sixty years in 1798, marked the time of the end, so the end of the seventy years marked the “time of the end” for that history. Both Darius and Cyrus are represented at the death of Belshazzar and end of the kingdom of Babylon, for as Darius’s general who accomplished the work, Cyrus was representing Darius. When George Bush the first was inaugurated on January 20, 1989, Reagan had been president for the first nineteen days of 1989.

Slutet på de ett tusen två hundra sextio åren år 1798 markerade ändens tid; så markerade också slutet på de sjuttio åren ”ändens tid” för den historien. Både Darejaves och Kyros framställs vid Belsassars död och slutet på Babels rike, ty såsom Darejaves general, vilken fullbordade verket, representerade Kyros Darejaves. När George Bush den äldre installerades den 20 januari 1989, hade Reagan varit president under de första nitton dagarna av 1989.

The vision of the Hiddekel began at the time of the end, in the third year of Cyrus. When Gabriel begins to unfold to Daniel the prophetic history of chapter eleven, he first references the first year of Darius, to establish clearly that the vision of prophetic history that he was about to present to Daniel begins in the last time of the end, in 1989, for all the prophets speak more of the last days than the days in which they lived.

Synen vid Hiddekel började i ändens tid, i Kyros tredje regeringsår. När Gabriel börjar utfolda den profetiska historien i kapitel elva för Daniel, hänvisar han först till Darejavesh första regeringsår för att klart fastslå att den syn av profetisk historia som han stod i begrepp att framlägga för Daniel börjar i den sista ändens tid, år 1989, ty alla profeterna talar mer om de sista dagarna än om de dagar i vilka de levde.

> But I will show thee that which is noted in the scripture of truth: and there is none that holdeth with me in these things, but Michael your prince. Also I in the first year of Darius the Mede, even I, stood to confirm and to strengthen him. Daniel 10:21, 11:1.

> Men jag skall låta dig veta det som är upptecknat i sanningens skrift; och ingen står mig bi i dessa ting utom Mikael, er furste. Också jag stod upp i medern Darejaveshs första regeringsår för att styrka och befästa honom. Daniel 10:21, 11:1.

In the first year of Darius, which represents the time of the end in 1989, Gabriel “stood”, thus identifying that at a “time of the end”, an angel arrives. In 1798 the first angel arrived, and in 1989, the third angel arrived. It wasn’t until the message of the third angel was empowered in 2001 that the sealing of the third angel began, but the movement of the third angel arriving in 1989, is represented by Gabriel standing at the time of the end. Gabriel is going to show Daniel “that which is noted in the scripture of truth,” and the vision of the Hiddekel possesses the signature of “Truth,” which Gabriel is about to set forth.

Under det första året av Darius, vilket representerar ändens tid år 1989, ”stod” Gabriel, och därigenom identifieras att vid en ”ändens tid” anländer en ängel. År 1798 anlände den första ängeln, och år 1989 anlände den tredje ängeln. Det var inte förrän den tredje ängelns budskap fick kraft år 2001 som den tredje ängelns besegling började, men rörelsen av den tredje ängelns ankomst år 1989 representeras av att Gabriel står vid ändens tid. Gabriel skall visa Daniel ”det som är upptecknat i sanningens skrift”, och synen vid Hiddekel bär ”Sanningens” signatur, vilken Gabriel nu står i begrepp att framlägga.

In verse fourteen of chapter ten Gabriel had already informed Daniel that what he was addressing in the vision of the Hiddekel was “what would happen to God’s people in the last days.”

I vers fjorton i kapitel tio hade Gabriel redan underrättat Daniel om att det som han tog upp i synen vid Hiddekel var ”vad som skulle hända Guds folk i de sista dagarna”.

> Now I am come to make thee understand what shall befall thy people in the latter days: for yet the vision is for many days. Daniel 10:14.

> Nu har jag kommit för att ge dig förståelse av vad som skall vederfaras ditt folk i kommande dagar; ty synen avser ännu många dagar. Daniel 10:14.

Verse two of Daniel chapter eleven represents the knowledge that was unsealed at the time of the end in 1989, and which identifies what “shall befall” God’s people “in the latter days”.

Vers två i Daniels elfte kapitel representerar den kunskap som förseglades upp vid ändens tid år 1989 och som identifierar vad som ”skall vederfaras” Guds folk ”i kommande dagar”.

> And now will I show thee the truth. Behold, there shall stand up yet three kings in Persia; and the fourth shall be far richer than they all: and by his strength through his riches he shall stir up all against the realm of Grecia. Daniel 11:2.

> Och nu vill jag förkunna sanningen för dig. Se, ännu skall tre kungar träda fram i Persien; och den fjärde skall vara vida rikare än de alla. Och när han genom sin rikedom har blivit mäktig, skall han sätta allt i rörelse mot Greklands rike. Daniel 11:2.

Cyrus prefigures the second king since 1989. He is the king of the Medo-Persian Empire, which represents the kingdom of Bible prophecy in the last days that is made up of two horns, represented by the Medes and the Persians. After the second king of the kingdom of the two-horned earth beast at the time of the end in 1989, there would yet be three kings (Clinton, Bush the last, Obama), and then there would be a king that was far richer than they all were. The three kings that followed Bush the first, got wealthy after their presidencies, and only because they had become president. Trump, the fourth that was far richer, and was the wealthiest president ever, did not make his money because he had been president, but primarily through his work in real estate investments, well before he ran for president.

Koresh är en förebild för den andre kungen sedan 1989. Han är kung i det medo-persiska riket, vilket representerar bibelprofetians rike i de sista dagarna, sammansatt av två horn, representerade av mederna och perserna. Efter den andre kungen i det tvåhorniga jorddjurets rike vid ändens tid år 1989 skulle det ännu komma tre kungar (Clinton, Bush den siste, Obama), och därefter skulle det komma en kung som var långt rikare än dem alla. De tre kungar som följde efter Bush den förste blev förmögna efter sina presidentperioder, och endast därför att de hade blivit presidenter. Trump, den fjärde, som var långt rikare och den rikaste presidenten någonsin, tjänade inte sina pengar därför att han hade varit president, utan huvudsakligen genom sitt arbete med fastighetsinvesteringar, långt innan han kandiderade till presidentposten.

Formerly the richest president in American history, relatively speaking, was the first president of the United States. Prior to Donald Trump, George Washington was the richest president in American history, and he made his money as did Donald Trump, through real estate investments. Both Washington and Trump came to the presidency from non-traditional political backgrounds. Washington was primarily a military leader before becoming president, and Trump was a businessman and television personality, who like unto Washington was without any prior political experience.

Tidigare var, relativt sett, den rikaste presidenten i Amerikas historia Förenta staternas förste president. Före Donald Trump var George Washington den rikaste presidenten i Amerikas historia, och han tjänade sina pengar på samma sätt som Donald Trump, genom investeringar i fastigheter. Både Washington och Trump kom till presidentskapet från icke-traditionella politiska bakgrunder. Washington var i första hand en militär ledare innan han blev president, och Trump var en affärsman och tv-personlighet, som liksom Washington saknade all tidigare politisk erfarenhet.

Both presidents were known for their strong personalities and leadership styles, although they manifested these traits quite differently. Washington was known for his stoic, calm, and confident leadership and unifying presence during the Revolutionary War and the early years of the Republic, while Trump is known for his assertive approach to leadership and governance. Both Washington and Trump were figures of significant controversy, albeit for very different reasons. Washington, while widely revered, faced criticism during his time for various issues, including his views on slavery. Trump’s presidency was marked by numerous controversies, including his use of “mean tweets” on social media, his America-first policy decisions, and his own self-awareness.

Båda presidenterna var kända för sina starka personligheter och sina sätt att utöva ledarskap, även om dessa egenskaper tog sig mycket olika uttryck. Washington var känd för sitt stoiska, lugna och självsäkra ledarskap samt sin enande närvaro under revolutionskriget och republikens första år, medan Trump är känd för sitt självhävdande sätt att leda och styra. Både Washington och Trump var gestalter förknippade med betydande kontroverser, om än av mycket olika slag. Washington, som visserligen var allmänt vördad, mötte under sin tid kritik i olika frågor, däribland sina uppfattningar om slaveriet. Trumps presidentskap präglades av åtskilliga kontroverser, däribland hans användning av ”elaka tweets” i sociala medier, hans politiska beslut enligt principen America First och hans egen självkännedom.

The richest and sixth president was to stir up the globalist dragon powers. When we lay the history of verse two of chapter eleven, upon the history of the period of 1776, 1789, and 1798, we find further information addressing the last president of the earth beast, for Jesus illustrates the end with the beginning. The first two periods represented by 1776, and 1789, provide two witnesses that the final president, will be the eighth president, who was of the seven. Trump was the sixth president after Reagan, and as the eighth president, he will be “of the seven”. The final, and eighth president will rule when the United States forms the image “to and of” the beast.

Den rikaste och sjätte presidenten skulle hetsa upp de globalistiska drakmakterna. När vi lägger historien i vers två i kapitel elva ovanpå historien om perioden 1776, 1789 och 1798, finner vi ytterligare information som berör den sista presidenten för jorddjuret, ty Jesus illustrerar slutet med början. De två första perioderna, representerade av 1776 och 1789, utgör två vittnen om att den slutlige presidenten kommer att vara den åttonde presidenten, som var av de sju. Trump var den sjätte presidenten efter Reagan, och som den åttonde presidenten kommer han att vara ”av de sju”. Den siste, och åttonde presidenten kommer att regera när Förenta staterna formar avbilden ”åt och av” vilddjuret.

The president who rules when the image of the beast is formed by the United States, must be the eighth, that is of the seven, as witnessed to by Peyton Randolph, and John Hancock. The papacy is the eighth head that was of the seven, and it received a prophetic deadly wound. To be an image of the papacy, the eighth president that is of the seven, must also have a prophetic identification of being prophetically “wounded” or “killed”.

Den president som regerar när vilddjurets bild upprättas av Förenta staterna, måste vara den åttonde, det vill säga en av de sju, såsom bevittnat av Peyton Randolph och John Hancock. Påvedömet är det åttonde huvudet, som var av de sju, och det fick ett profetiskt dödligt sår. För att vara en avbild av påvedömet måste den åttonde presidenten, som är av de sju, också ha en profetisk identifikation av att profetiskt vara ”sårad” eller ”dödad”.

The papacy received its deadly wound from a dragon power (France), a dragon power who the papacy had been struggling against since the time when Paul identified that, the mystery of iniquity (the man of sin), did already work at that time. The dragon of paganism was restraining the papacy from taking the throne, which it did in 538.

Påvedömet mottog sitt dödliga sår från en drakmakt (Frankrike), en drakmakt som påvedömet hade kämpat mot sedan den tid då Paulus angav att laglöshetens hemlighet (syndens människa) redan då var verksam. Hedendomens drake höll påvedömet tillbaka från att bestiga tronen, vilket det gjorde år 538.

From the beginning of the papacy unto its final demise it struggles against dragon powers. An image of the papacy requires that the image struggles with a dragon power. In Revelation seventeen the papacy, who is the eighth head, that is of the seven heads, is ultimately burned with fire and her flesh is eaten by the ten kings. In both deaths (1798 and the last days), the papal beast is killed by a dragon power. In order for the United States to form an image of the beast, the eighth president would also need to be killed by a dragon power that it was at war with, and the sixth king after the time of the end in 1989, is the king that stirred up all the dragon powers.

Från påvedömets begynnelse till dess slutliga undergång kämpar det mot drakmakter. En avbild av påvedömet kräver att avbilden kämpar mot en drakmakt. I Uppenbarelseboken sjutton blir påvedömet, som är det åttonde huvudet, vilket är av de sju huvudena, till slut bränt med eld och dess kött uppätet av de tio kungarna. I båda dödsfallen (1798 och de sista dagarna) dödas det påvliga vilddjuret av en drakmakt. För att Förenta staterna skall kunna forma en avbild av vilddjuret måste också den åttonde presidenten dödas av en drakmakt som det förde krig mot, och den sjätte kungen efter ändens tid år 1989 är den kung som satte alla drakmakterna i rörelse.

Ronald Reagan was an apostate Protestant, but George Bush the first, was a classic globalist. One of his famous quotes is where he lied by saying, on August 18, 1988, “And I’m the one who will not raise taxes. My opponent now says he’ll raise them as a last resort, or a third resort. But when a politician talks like that, you know that’s one resort he’ll be checking into. My opponent won’t rule out raising taxes. But I will. And the Congress will push me to raise taxes and I’ll say no. And they’ll push, and I’ll say no, and they’ll push again, and all I can say to them is: read my lips: no new taxes.”

Ronald Reagan var en avfällig protestant, men George Bush den förste var en klassisk globalist. Ett av hans berömda citat är det där han ljög genom att säga, den 18 augusti 1988: ”Och det är jag som inte kommer att höja skatterna. Min motståndare säger nu att han kommer att höja dem som en sista utväg, eller som en tredje utväg. Men när en politiker talar så, vet man att det är en utväg han kommer att ta sin tillflykt till. Min motståndare utesluter inte skattehöjningar. Men det gör jag. Och kongressen kommer att pressa mig att höja skatterna, och jag kommer att säga nej. Och de kommer att pressa, och jag kommer att säga nej, och de kommer att pressa igen, och allt jag kan säga till dem är: läs på mina läppar: inga nya skatter.”

Other than that public lie, which is an attribute of a representative of the dragon power, his most famous quote was at a joint session of Congress on September 11, 1990, where he said, “Now, we can see a new world coming into view. A world in which there is the very real prospect of a new world order. In the words of Winston Churchill, a ‘world order’ in which ‘the principles of justice and fair play … protect the weak against the strong …’ A world where the United Nations, freed from cold war stalemate, is poised to fulfill the historic vision of its founders.” Bush the senior was a globalist, even if he identified as a Republican.

Förutom den offentliga lögnen, som är ett kännetecken hos en representant för drakmakten, var hans mest berömda uttalande det som gjordes vid ett gemensamt sammanträde i kongressen den 11 september 1990, där han sade: ”Nu kan vi se en ny värld träda fram. En värld i vilken det finns en högst verklig utsikt till en ny världsordning. Med Winston Churchills ord, en ’världsordning’ i vilken ’rättvisans och det hederliga spelets principer … skyddar de svaga mot de starka …’ En värld där Förenta nationerna, befriade från kalla krigets dödläge, står beredda att uppfylla sina grundares historiska vision.” Bush den äldre var en globalist, även om han identifierade sig som republikan.

Bill Clinton was the first president to hold his inauguration ceremony at the Lincoln Memorial, which means he turned his back to Lincoln and faced the obelisk of Washington’s monument, an obelisk that is internally filled with symbols of Freemasonry. Both the obelisk and the symbols of Freemasonry he chose to face as he falsely swore his allegiance to the Constitution, represented not only that he had turned his back upon the anti-slavery symbol of the Lincoln Memorial, but Clintons’ chosen historic positioning, agrees with his acceptance speech, where he praised a professor whom he had studied under in the Jesuit University that he had attended.

Bill Clinton var den förste presidenten att hålla sin installationsceremoni vid Lincolnmonumentet, vilket innebär att han vände ryggen åt Lincoln och stod vänd mot obelisken i Washingtonmonumentet, en obelisk som invändigt är fylld med frimurarsymboler. Både obelisken och de frimurarsymboler som han valde att stå vänd mot när han falskeligen svor sin trohet till konstitutionen representerade inte bara att han hade vänt ryggen åt Lincolnmonumentets symbol för motstånd mot slaveriet, utan Clintons valda historiska placering överensstämmer också med hans installationstal, där han prisade en professor under vilken han hade studerat vid det jesuitiska universitet som han hade gått vid.

That professor, Carroll Quigley, wrote the book: Tragedy and Hope: A History of the World in Our Time, which was published in 1966, and is correctly and widely understood to represent “the Bible for globalist ideas”. As the Koran is to Islam, and as Morals and Dogma of the Ancient and Accepted Scottish Rite of Freemasonry, written by Albert Pike, and published in 1871, is considered the most comprehensive exposition of the esoteric teachings of Freemasonry; or as The Book of Mormon is to the Latter Day Saints, Quigley’s book is the Bible of globalist philosophy. Most would have known if Clinton praised Mohammed of the Koran, or if he praised Joseph Smith of The Book of Mormon, and some would have known who Albert Pike was, but few knew that Clinton’s praise of Quigley was consistent with his own globalist agenda, and his rejection of the principles represented by Abraham Lincoln.

Den professorn, Carroll Quigley, skrev boken Tragedy and Hope: A History of the World in Our Time, som utgavs 1966 och med rätta och allmänt förstås representera ”bibeln för globalistiska idéer”. Så som Koranen förhåller sig till islam, och så som Morals and Dogma of the Ancient and Accepted Scottish Rite of Freemasonry, skriven av Albert Pike och utgiven 1871, anses vara den mest omfattande framställningen av frimureriets esoteriska läror; eller så som Mormons bok förhåller sig till de sista dagars heliga, så är Quigleys bok den globalistiska filosofins bibel. De flesta skulle ha vetat om Clinton hade prisat Muhammed i Koranen, eller om han hade prisat Joseph Smith i Mormons bok, och somliga skulle ha vetat vem Albert Pike var, men få visste att Clintons lovord över Quigley stod i samklang med hans egen globalistiska agenda och med hans förkastande av de principer som Abraham Lincoln representerade.

In the speech, Clinton said: “As a teenager, I heard John Kennedy’s summons to citizenship. And then, as a student at Georgetown, I heard that call clarified by a professor named Carroll Quigley, who said to us that America was the greatest nation in history because our people have always believed in two things: that tomorrow can be better than today and that every one of us has a personal moral responsibility to make it so.” Carroll Quigley’s idea on how to “make America great again”, was for the United States to surrender its national sovereignty to the United Nations. Clinton was a Democrat, globalist, representative of the dragon.

I talet sade Clinton: ”Som tonåring hörde jag John Kennedys kallelse till medborgarskap. Och sedan, som student vid Georgetown, hörde jag den kallelsen förtydligas av en professor vid namn Carroll Quigley, som sade till oss att Amerika var den största nationen i historien därför att vårt folk alltid har trott på två saker: att morgondagen kan bli bättre än i dag och att var och en av oss har ett personligt moraliskt ansvar att göra det så.” Carroll Quigleys uppfattning om hur man skulle ”göra Amerika stort igen” var att Förenta staterna skulle avstå sin nationella suveränitet till Förenta nationerna. Clinton var demokrat, globalist, en representant för draken.

“Like father, like son”, George Bush the last, was a globalist, and just as was his father, a globalist who professed to be Republican. The apple does not fall far from the tree. The Bible raises the rhetorical question, “Can two walk together, except they be agreed?” One simply needs to track the many enterprises that Bush the last, accomplished together with Bill and Hillary Clinton to see who Bush the last agreed with.

”Sådan far, sådan son”; George Bush den siste var en globalist, liksom hans far var det, en globalist som bekände sig vara republikan. Äpplet faller inte långt från trädet. Bibeln ställer den retoriska frågan: ”Kan två vandra tillsammans, om de inte är ense?” Man behöver bara följa de många företag som Bush den siste genomförde tillsammans med Bill och Hillary Clinton för att se med vilka Bush den siste var enig.

Barack Hussein Obama made a statement about fundamentally transforming the United States during a campaign rally shortly before he was elected as President. On October 30, 2008, in Columbia, Missouri, Obama said: “We are five days away from fundamentally transforming the United States of America.” The statement was part of Obama’s broader message of “hope and change”, which was a central theme of his 2008 presidential campaign, emphasizing his commitment to significant policy reforms and a different direction for the country. The direction he turned the country was into the dragon policies of globalism, anti-white, pro-abortion, anti-carbon fuels, anti-America pro-globalism, Diversity, Equity, Inclusion, the false history of Critical Race Theory, and on and on. Obama was not simply a community organizer; he was and still is a representative of the dragon power’s globalist agenda.

Barack Hussein Obama gjorde ett uttalande om att i grunden omvandla Förenta staterna under ett kampanjmöte kort innan han valdes till president. Den 30 oktober 2008, i Columbia, Missouri, sade Obama: ”Vi är fem dagar från att i grunden omvandla Amerikas förenta stater.” Uttalandet var en del av Obamas bredare budskap om ”hopp och förändring”, vilket var ett centralt tema i hans presidentkampanj 2008 och som betonade hans åtagande för betydande politiska reformer och en annan riktning för landet. Den riktning han förde landet in i var globalismens drakpolitik, anti-vit, pro-abort, anti-kolvätebränslen, anti-amerikansk pro-globalism, mångfald, rättvisa, inkludering, den falska historieskrivningen i Critical Race Theory, och så vidare och så vidare. Obama var inte endast en samhällsorganisatör; han var och är fortfarande en representant för drakmaktens globalistiska agenda.

Trump however, unlike a typical modern politician, kept more promises than all the other seven presidents in the period beginning in 1989, combined. He was committed to making America great again, and in so attempting, he stirred up the globalist powers that be, not only in the United States, but in the entire world.

Trump höll emellertid, till skillnad från en typisk modern politiker, fler löften än de övriga sju presidenterna under perioden som började 1989 tillsammans. Han var besluten att göra Amerika stort igen, och när han försökte göra detta rörde han upp de rådande globalistiska makterna, inte bara i Förenta staterna, utan i hela världen.

Joe Biden has no evidence whatsoever that he is anything other than another globalist.

Joe Biden har över huvud taget inga belägg för att han är någonting annat än ännu en globalist.

The beast of Catholicism waged a long-drawn-out war with the dragon powers, and the president that is reigning when the United States forms an image of the papacy, will, of prophetic necessity, be in a struggle with the dragon powers. None of the living presidents, other than Donald Trump, would wage war with the dragon powers, for the Democrats are openly globalist (dragons), and George Bush the last, was, as his father was (a professed Republican, that is actually a globalist dragon), for Jesus always illustrates the last with the first.

Katolicismens odjur förde ett långvarigt krig med drakmakterna, och den president som regerar när Förenta staterna formar en avbild av påvedömet kommer, av profetisk nödvändighet, att befinna sig i kamp med drakmakterna. Ingen av de levande presidenterna, förutom Donald Trump, skulle föra krig med drakmakterna, ty demokraterna är öppet globalistiska (drakar), och den siste George Bush var, liksom hans far var (en bekännande republikan, som i själva verket är en globalistisk drake), ty Jesus framställer alltid den siste genom den förste.

We will continue this study in the next article.

Vi kommer att fortsätta denna studie i nästa artikel.

> “A great crisis awaits the people of God. A crisis awaits the world. The most momentous struggle of all the ages is just before us. Events which for more than forty years we have upon the authority of the prophetic word declared to be impending are now taking place before our eyes. Already the question of an amendment to the Constitution restricting liberty of conscience has been urged upon the legislators of the nation. The question of enforcing Sunday observance has become one of national interest and importance. We well know what the result of this movement will be. But are we ready for the issue? Have we faithfully discharged the duty which God has committed to us of giving the people warning of the danger before them?

> ”En stor kris väntar Guds folk. En kris väntar världen. Den mest betydelsefulla striden genom alla tidsåldrar står alldeles inför oss. Händelser som vi i mer än fyrtio år, på den profetiska ordets auktoritet, har förkunnat vara förestående äger nu rum inför våra ögon. Redan har frågan om ett tillägg till konstitutionen som inskränker samvetsfriheten framförts till nationens lagstiftare. Frågan om att framtvinga söndagsfirande har blivit en angelägenhet av nationellt intresse och nationell betydelse. Vi vet väl vad resultatet av denna rörelse kommer att bli. Men är vi redo för avgörandet? Har vi troget fullgjort den plikt som Gud har anförtrott oss att varna folket för den fara som ligger framför dem?”

> “There are many, even of those engaged in this movement for Sunday enforcement, who are blinded to the results which will follow this action. They do not see that they are striking directly against religious liberty. There are many who have never understood the claims of the Bible Sabbath and the false foundation upon which the Sunday institution rests. Any movement in favor of religious legislation is really an act of concession to the papacy, which for so many ages has steadily warred against liberty of conscience. Sunday observance owes its existence as a so-called Christian institution to ‘the mystery of iniquity;’ and its enforcement will be a virtual recognition of the principles which are the very cornerstone of Romanism. When our nation shall so abjure the principles of its government as to enact a Sunday law, Protestantism will in this act join hands with popery; it will be nothing else than giving life to the tyranny which has long been eagerly watching its opportunity to spring again into active despotism.

> ”Det är många, även bland dem som är verksamma i denna rörelse för att genomdriva söndagsfirandet, som är förblindade för de följder som kommer att följa av denna handling. De ser inte att de därigenom riktar ett direkt angrepp mot religionsfriheten. Det är många som aldrig har förstått den bibliska sabbatens anspråk och den falska grundval på vilken söndagsinstitutionen vilar. Varje rörelse till förmån för religiös lagstiftning är i själva verket en eftergift åt påvedömet, som under så många tidsåldrar oavlåtligen har fört krig mot samvetsfriheten. Söndagsfirandet har sin tillvaro såsom en så kallad kristen institution att tacka ”laglöshetens hemlighet”; och dess påtvingande kommer i praktiken att innebära ett erkännande av de principer som utgör själva hörnstenen i romanismen. När vår nation så skall avsvära sig sitt statsskicks principer att den antar en söndagslag, kommer protestantismen genom denna handling att räcka handen åt påvedömet; det kommer inte att vara något annat än att ge liv åt det tyranni som länge ivrigt har avvaktat sitt tillfälle att åter träda fram i verksam despotism.

> “The National Reform movement, exercising the power of religious legislation, will, when fully developed, manifest the same intolerance and oppression that have prevailed in past ages. Human councils then assumed the prerogatives of Deity, crushing under their despotic power liberty of conscience; and imprisonment, exile, and death followed for those who opposed their dictates. If popery or its principles shall again be legislated into power, the fires of persecution will be rekindled against those who will not sacrifice conscience and the truth in deference to popular errors. This evil is on the point of realization.

> ”Den nationella reformrörelsen, som utövar den religiösa lagstiftningens makt, kommer, när den fullt ut har utvecklats, att uppenbara samma intolerans och förtryck som har varit rådande i gångna tider. Mänskliga rådsmöten tillägnade sig då den prerogativ som tillhör Gudomen och krossade under sin despotiska makt samvetsfriheten; och fängelse, landsförvisning och död blev följden för dem som motsatte sig deras påbud. Om påvedömet eller dess principer åter skulle ges makt genom lagstiftning, kommer förföljelsens eldar åter att upptändas mot dem som inte vill offra samvetet och sanningen av hänsyn till folkliga villfarelser. Detta onda står på tröskeln till sitt förverkligande.

> “When God has given us light showing the dangers before us, how can we stand clear in His sight if we neglect to put forth every effort in our power to bring it before the people? Can we be content to leave them to meet this momentous issue unwarned?” Testimonies, volume 5, 711, 712.

> ”När Gud har gett oss ljus som visar de faror som ligger framför oss, hur kan vi då stå fria inför hans åsyn, om vi försummar att göra allt som står i vår makt för att framställa detta för folket? Kan vi vara tillfreds med att lämna dem att möta denna betydelsefulla avgörelse utan varning?” Testimonies, band 5, 711, 712.

Back to Articles