Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Fifty-Nine

Daniels bok – nummer etthundrafemtionio

Unveiling the Three Angelic Touches in Daniel’s Vision: A Prophetic Revelation

Avslöjandet av de tre änglalika beröringarna i Daniels syn: en profetisk uppenbarelse

Author

Jeff Pippenger

Published

March 26, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In chapter ten Daniel is touched three times, and those three touches correspond to the three times Daniel personally experiences the “mareh,” vision. The first and last appearances were of Gabriel, the messenger of the Revelation of Jesus Christ. Gabriel is the one who takes the message from Christ, that was given Him by the Father, and delivers it to the prophet, who is to send it to the churches.

I det tionde kapitlet blir Daniel berörd tre gånger, och dessa tre beröringar motsvarar de tre gånger då Daniel personligen erfar ”mareh”, synen. Den första och den sista uppenbarelsen var av Gabriel, budbäraren för Jesu Kristi uppenbarelse. Gabriel är den som tar budskapet från Kristus, vilket gavs honom av Fadern, och överbringar det till profeten, som skall sända det till församlingarna.

> But I will show thee that which is noted in the scripture of truth: and there is none that holdeth with me in these things, but Michael your prince. Daniel 10:21.

> Men jag skall låta dig få veta det som är upptecknat i sanningens skrift; och det finns ingen som står mig bi i dessa ting utom Mikael, er furste. Daniel 10:21.

Gabriel knows he is a created being, and this is why he straightly informed John not to worship him in the book of Revelation.

Gabriel vet att han är en skapad varelse, och därför sade han utan omsvep till Johannes i Uppenbarelseboken att denne inte skulle tillbe honom.

> And I fell at his feet to worship him. And he said unto me, See thou do it not: I am thy fellowservant, and of thy brethren that have the testimony of Jesus: worship God: for the testimony of Jesus is the spirit of prophecy. Revelation 19:10.

> Och jag föll ner för hans fötter för att tillbe honom. Men han sade till mig: Se till att du inte gör det! Jag är din medtjänare och en av dina bröder, de som har Jesu vittnesbörd. Tillbe Gud! Ty Jesu vittnesbörd är profetians ande. Uppenbarelseboken 19:10.

The student of prophecy is therefore to understand that the reason Gabriel identifies that there is none above him in connection with what “is noted in the scripture of truth,” has a specific prophetic purpose. When he identifies the fact that only Christ understands the scriptures better than himself, he identifies Christ as “Michael your prince.” But Michael is not only a prince, he is the archangel.

Den som studerar profetian bör därför förstå att orsaken till att Gabriel säger att det inte finns någon över honom i samband med det som ”är upptecknat i sanningens skrift” har ett särskilt profetiskt syfte. När han framhåller det faktum att endast Kristus förstår Skrifterna bättre än han själv, identifierar han Kristus som ”Mikael, er furste”. Men Mikael är inte bara en furste, han är ärkeängeln.

> Yet Michael the archangel, when contending with the devil he disputed about the body of Moses, durst not bring against him a railing accusation, but said, The Lord rebuke thee. Jude 7.

> Men ärkeängeln Mikael vågade inte, när han tvistade med djävulen och stridde om Moses kropp, framföra någon smädande anklagelse mot honom, utan sade: Herren näpse dig. Judas 7.

All three touches are therefore angelic touches, and the three times Daniel experiences the “mareh,” vision it is angelic. The third time Daniel is touched it is to be strengthened, for previously, at the second touch he lost his strength.

Alla tre beröringarna är därför änglaberöringar, och de tre gånger Daniel upplever ”mareh”, synen, är den änglalik. Den tredje gången Daniel berörs sker det för att han ska styrkas, ty tidigare, vid den andra beröringen, förlorade han sin kraft.

> Then there came again and touched me one like the appearance of a man, and he strengthened me, And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me. Then said he, Knowest thou wherefore I come unto thee? and now will I return to fight with the prince of Persia: and when I am gone forth, lo, the prince of Grecia shall come. Daniel 10:18–20.

> Då kom åter en som liknade en människa och rörde vid mig, och han styrkte mig, och sade: O du högt älskade man, frukta inte; frid vare med dig, var stark, ja, var stark. Och när han hade talat till mig, blev jag styrkt och sade: Min herre må tala, ty du har styrkt mig. Då sade han: Förstår du varför jag har kommit till dig? Och nu skall jag vända tillbaka för att kämpa mot fursten över Persien; och när jag drar bort, se, då skall fursten över Grekland komma. Daniel 10:18–20.

Gabriel reminds Daniel that he had “come to make” Daniel “understand what shall befall thy people in the latter days,” when he asked Daniel if he “knowest thou wherefore I come unto thee?” In agreement with what he had taught Daniel of the latter days, Gabriel then states that he would then “return to fight with the prince of Persia: and when I am gone forth, lo, the prince of Grecia shall come.” He then begins the prophetic narrative of chapter eleven, that describes what befalls the one hundred and forty-four thousand in the latter days. That prophetic narrative is placed in the context of the battle with “the prince of Persia” and “the prince of Grecia”.

Gabriel påminner Daniel om att han hade ”kommit för att ge” Daniel ”förstånd om vad som skall vederfaras ditt folk i kommande dagar”, när han frågade Daniel: ”Vet du varför jag har kommit till dig?” I överensstämmelse med det han hade undervisat Daniel om beträffande de sista dagarna, säger Gabriel därefter att han skulle ”vända tillbaka för att strida mot fursten över Persien; och när jag drar bort, se, då skall fursten över Grekland komma.” Därefter inleder han det profetiska framställningen i kapitel elva, som beskriver vad som vederfar de etthundrafyrtiofyra tusen i de sista dagarna. Denna profetiska framställning är insatt i sammanhanget av striden med ”fursten över Persien” och ”fursten över Grekland”.

The actual history between Cyrus the Great and Alexander the Great was over two hundred years. But in the great earthquake of Revelation chapter eleven, the final movements are rapid ones, and as soon as the sixth kingdom is conquered by the counterfeit king of the north, the seventh kingdom, the ten kings, represented by Greece, immediately agree to give their kingdom unto the beast.

Den faktiska historien mellan Koresh den store och Alexander den store omfattade mer än två hundra år. Men i den stora jordbävningen i Uppenbarelseboken kapitel elva är de slutliga rörelserna snabba, och så snart det sjätte riket har erövrats av den falska kungen i norr, samtycker det sjunde riket, de tio kungarna, representerade av Grekland, omedelbart till att ge sitt rike åt vilddjuret.

At one level the “mareh” vision is employed seven times in Daniel chapter ten. We have considered four of those seven times, and identified that the first reference is Daniel identifying that before the third year of Cyrus Daniel understood the vision. In the next three references the three touches at each vision identify the experience of Daniel as he awakens from the mourning of the twenty-one days. His awakening of revival is structured upon the three-step process of the everlasting gospel, and the three steps are represented by angel’s, though step number two is Michael the archangel, who is He who raised Moses out of death, and translated him into heaven.

På ett plan används synen ”mareh” sju gånger i Daniels tionde kapitel. Vi har betraktat fyra av dessa sju tillfällen och fastställt att den första hänvisningen är att Daniel anger att han före Cyrus’ tredje år förstod synen. I de följande tre hänvisningarna identifierar de tre beröringarna i varje syn Daniels erfarenhet när han vaknar upp ur de tjugoen dagarnas sorg. Hans uppvaknande till väckelse är uppbyggt enligt den trefaldiga processen i det eviga evangeliet, och de tre stegen representeras av änglar, även om steg nummer två är ärkeängeln Mikael, han som uppväckte Mose ur döden och upptog honom till himlen.

The other three times the word “vision” is located in chapter ten, is not the “mareh,” it is the “marah.” “Marah” is the feminine of “mareh.” It means a vision, and causatively a “mirror” or “looking-glass”. The key to its definition is that it is “causative.” It is the vision of “the appearance”, but it is different in its gender, thus identifying a different prophetic message. As its definition the “mirror” implies that those who see the vision, see some type of reflection. This is the element of the word that is “causative.” The definition of a causative word in the context of “marah,” is profound.

De tre andra gånger ordet ”syn” förekommer i kapitel tio är det inte ”mareh”, utan ”marah”. ”Marah” är femininumformen av ”mareh”. Det betyder en syn och, i kausativ bemärkelse, en ”spegel” eller ”spegelyta”. Nyckeln till dess definition är att den är ”kausativ”. Det är synen av ”uppenbarelsen”, men den skiljer sig genom sitt genus och identifierar därmed ett annat profetiskt budskap. Såsom dess definition antyder ”spegeln” att de som ser synen ser någon form av återspegling. Detta är den del av ordet som är ”kausativ”. Definitionen av ett kausativt ord i sammanhanget av ”marah” är djupgående.

The term “causative” relates to the concept of causation or the action of causing something to happen. In linguistics, specifically in verb morphology, the causative form is a grammatical construction that indicates that the subject of a verb is causing another person or thing to perform the action described by the verb. For example, in English, the verb “to read” becomes causative when we say “to make someone read.” Here, the subject is causing another person to perform the action of reading.

Termen ”kausativ” hänför sig till begreppet kausalitet eller handlingen att förorsaka att något sker. Inom lingvistiken, särskilt i verbmorfologin, är den kausativa formen en grammatisk konstruktion som anger att subjektet till ett verb får en annan person eller sak att utföra den handling som verbet beskriver. Till exempel blir verbet ”to read” i engelskan kausativt när man säger ”to make someone read”. Här får subjektet en annan person att utföra läsandets handling.

The causative form indicates that the subject is responsible for bringing about the action described by the verb. “Causative” refers to the manner in which an action or event is caused to occur. The three times Daniel uses the Hebrew word “marah,” the vision that is looked upon causes the beholder to be changed into the image he is beholding.

Den kausativa formen anger att subjektet bär ansvaret för att åstadkomma den handling som beskrivs av verbet. ”Kausativ” avser det sätt på vilket en handling eller händelse förorsakas att inträffa. De tre gånger Daniel använder det hebreiska ordet ”marah” medför den syn som betraktas att betraktaren förvandlas till bilden av det som han skådar.

> And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel; Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz: His body also was like the beryl, and his face as the appearance (mareh) of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude. And I Daniel alone saw the vision (marah): for the men that were with me saw not the vision (marah); but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore I was left alone, and saw this great vision (marah), and there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength. Yet heard I the voice of his words: and when I heard the voice of his words, then was I in a deep sleep on my face, and my face toward the ground. Daniel 10:4–9.

> Och på tjugofjärde dagen i den första månaden, när jag var vid stranden av den stora floden, som är Hiddekel, lyfte jag mina ögon och såg, och se, där var en man klädd i linnekläder, och hans länder var omgjordade med guld från Ufas. Hans kropp var som krysolit, och hans ansikte såsom blixtens sken (mareh), och hans ögon såsom eldslågor, och hans armar och hans fötter till färgen såsom blankpolerad koppar, och ljudet av hans ord såsom ljudet av en stor skara. Och jag, Daniel, såg ensam synen (marah); männen som var med mig såg inte synen (marah), men en stark bävan föll över dem, så att de flydde och gömde sig. Därför blev jag lämnad ensam och såg denna stora syn (marah), och ingen kraft blev kvar i mig; ty min ansiktsfärg förvandlades på mig till dödlig blekhet, och jag behöll ingen kraft. Men jag hörde ljudet av hans ord, och när jag hörde ljudet av hans ord, föll jag i en djup sömn med mitt ansikte mot marken. Daniel 10:4–9.

At the end of the twenty-one days of mourning, which in the last days align with the three and a half days the two witnesses are dead in the street, Daniel was suddenly caused to see the appearance of Christ, and His appearance is “as the appearance (mareh) of lightning.” That event, at the end of the three and a half days of Revelation chapter eleven, produces a separation, for “the men that were with” Daniel were caused to “[see] not the vision (marah); but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves. Therefore” Daniel “was left alone,” but “the men that were with me [were caused to see] not the vision (marah); but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves”.

Vid slutet av de tjugoen sorgedagarna, vilka i de sista dagarna sammanfaller med de tre och en halv dagarna då de två vittnena ligger döda på gatan, fick Daniel plötsligt se Kristi gestalt, och Hans gestalt är ”såsom blixtens anblick (mareh)”. Den händelsen, vid slutet av de tre och en halv dagarna i Uppenbarelsebokens elfte kapitel, åstadkommer en åtskillnad, ty ”de män som var med” Daniel fick ”icke [se] synen (marah); men stor förskräckelse föll över dem, så att de flydde och gömde sig. Därför” blev Daniel ”lämnad ensam”, men ”de män som var med mig fick [se] icke synen (marah); men stor förskräckelse föll över dem, så att de flydde och gömde sig”.

The vision that Daniel saw while he was alone was the feminine, causative vision that transformed Daniel into the image of the vision. The transformation was accomplished by Daniel’s human strength being removed, and his comeliness being turned into corruption.

Den syn som Daniel såg medan han var ensam var den feminina, kausativa syn som förvandlade Daniel till synens avbild. Förvandlingen fullbordades genom att Daniels mänskliga kraft togs ifrån honom och hans fägring förvandlades till fördärv.

> “The very flesh in which the soul tabernacles and through which it works is the Lord’s. We have no right to neglect any part of the living machinery. Every portion of the living organism is the Lord’s. The knowledge of our own physical organism should teach us that every member is to do God’s service, as an instrument of righteousness.

> ”Själva det kött i vilket själen har sitt tabernakel och genom vilket den verkar tillhör Herren. Vi har ingen rätt att försumma någon del av den levande mekanismen. Varje del av den levande organismen tillhör Herren. Kunskapen om vår egen fysiska organism bör lära oss att varje lem skall tjäna Gud såsom ett rättfärdighetens redskap.

> “None but God can subdue the pride of man’s heart. We cannot save ourselves. We cannot regenerate ourselves. In the heavenly courts there will be no song sung, To me that loved myself, and washed myself, redeemed myself, unto me be glory and honor, blessing and praise. But this is the keynote of the song that is sung by many here in this world. They do not know what it means to be meek and lowly in heart; and they do not mean to know this, if they can avoid it. The whole gospel is comprised in learning of Christ, His meekness and lowliness.

> “Ingen annan än Gud kan kuvа människohjärtats högmod. Vi kan inte frälsa oss själva. Vi kan inte pånyttföda oss själva. I de himmelska salarna skall ingen sång sjungas: Mig, som älskade mig själv och tvättade mig själv, friköpte mig själv, mig vare ära och heder, välsignelse och pris. Men detta är grundtonen i den sång som sjungs av många här i världen. De vet inte vad det innebär att vara ödmjuk och saktmodig i hjärtat; och de har inte för avsikt att få veta det, om de kan undvika det. Hela evangeliet är inneslutet i att lära av Kristus, hans saktmod och ödmjukhet.”

> “What is justification by faith? It is the work of God in laying the glory of man in the dust, and doing for man that which it is not in his power to do for himself.” Testimonies to Ministers, 456.

> ”Vad är rättfärdiggörelse genom tro? Det är Guds verk att lägga människans ära i stoftet och att göra för människan det som det inte står i hennes makt att göra för sig själv.” Testimonies to Ministers, 456.

The experience of justification by faith is the work of God in laying the glory of man in the dust. The vision the men that were with Daniel were caused to flee from was the “causative” feminine vision of Christ’s appearance, and immediately after Daniel’s self-righteousness was laid in the dust, the three angelic touches were applied that ultimately empowered Daniel to carry the message.

Erfarenheten av rättfärdiggörelse genom tro är Guds verk i att lägga människans härlighet i stoftet. Den syn som männen som var med Daniel drevs att fly för var den ”kausativa” feminina synen av Kristi framträdande, och omedelbart efter att Daniels självrättfärdighet hade lagts i stoftet, gavs de tre änglalika beröringarna som slutligen gav Daniel kraft att bära fram budskapet.

In 1888, the mighty angel descended with the message of justification by faith, as presented by Elders Jones and Waggoner. That very same angel again descended on September 11, 2001, with the very same message of justification by faith. That marked the beginning of the sealing of the one hundred and forty-four thousand. At the ending of the sealing of the one hundred and forty-four thousand, the message at the beginning is repeated, for Jesus always illustrates the end of a thing, with the beginning of a thing.

År 1888 steg den mäktige ängeln ned med budskapet om rättfärdiggörelse genom tro, såsom det framlades av äldste Jones och Waggoner. Just denne samme ängel steg åter ned den 11 september 2001 med exakt samma budskap om rättfärdiggörelse genom tro. Detta markerade början på beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen. Vid avslutningen av beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen upprepas budskapet från början, ty Jesus illustrerar alltid slutet på en sak med början på en sak.

On August 11, 1840 that very same angel descended and began the three-steps that were accomplished from 1840 to 1844. Those three steps began with the empowerment of the first angel on August 11, 1840, the arrival of the second angel on April 19, 1844, and the arrival of the third angel on October 22, 1844. That history prefigured the descent of the first of three angels on September 11, 2001, which was followed by the second angel at the disappointment of July 18, 2020, and that concludes with the arrival of the third angel at the soon coming Sunday law.

Den 11 augusti 1840 steg just denne samme ängel ner och påbörjade de tre steg som fullbordades från 1840 till 1844. Dessa tre steg började med den första ängelns utrustande med kraft den 11 augusti 1840, den andra ängelns ankomst den 19 april 1844 och den tredje ängelns ankomst den 22 oktober 1844. Denna historia förebildade nedstigandet av den första av tre änglar den 11 september 2001, vilket följdes av den andra ängeln vid besvikelsen den 18 juli 2020, och detta avslutas med den tredje ängelns ankomst vid den snart kommande söndagslagen.

At the end of that history, when Michael descends to resurrect Moses and Elijah after the three and a half days of death in the streets, as represented in Revelation chapter eleven, and as also represented by Daniel’s twenty-one days of mourning, Christ again descends. He first presents the vision of His glory, the vision which lays the glory of man in the dust, and produces a separation. Once Daniel is in the dust, and after Daniel has become changed by beholding the “causative” feminine vision, he is touched by Gabriel the first time, and placed upon his trembling feet.

Vid slutet av denna historia, när Mikael stiger ned för att uppväcka Mose och Elia efter de tre och en halv dagarna av död på gatorna, såsom det framställs i Uppenbarelseboken kapitel elva och såsom det också framställs genom Daniels tjugoen dagars sorg, stiger Kristus åter ned. Han framlägger först synen av sin härlighet, den syn som lägger människans härlighet i stoftet och åstadkommer en åtskillnad. När Daniel väl är i stoftet, och efter att Daniel har blivit förvandlad genom att betrakta den ”orsakande” feminina synen, blir han rörd av Gabriel den första gången och ställd på sina darrande fötter.

Then Michael the archangel descends to “resurrect Moses” and touches Daniel the second time, leaving him powerless for being overwhelmed with the reality that he was actually speaking to his Lord. Then Gabriel comes and touches him the third time, and strengthens him for the work of being the ensign in the soon-coming Sunday law. The three touches are symbols of the three angels of Revelation fourteen, though they occur in a single day.

Därefter stiger ärkeängeln Mikael ned för att ”uppväcka Mose” och rör vid Daniel för andra gången, varpå han blir kraftlös därför att han överväldigas av verkligheten i att han faktiskt talade med sin Herre. Sedan kommer Gabriel och rör vid honom för tredje gången och styrker honom för uppgiften att vara baneret i den snart kommande söndagslagen. De tre beröringarna är symboler för de tre änglarna i Uppenbarelseboken fjorton, även om de äger rum på en enda dag.

The experience of the first angel includes the appearance of Christ as lightning, the “causative” vision that separates, and the first touch that raises Daniel out of the dust of his human glory. The first angel possesses all three steps included in the first, for it represents the first message. It is not an accident that the first touch is recorded in verses NINE to ELEVEN.

Den förste ängelns erfarenhet omfattar Kristi framträdande såsom blixten, den ”kausativa” synen som skiljer åt, och den första beröringen som reser Daniel upp ur stoftet av hans mänskliga härlighet. Den förste ängeln innefattar alla tre steg som ingår i den första, ty den representerar det första budskapet. Det är inte en tillfällighet att den första beröringen är nedtecknad i verserna NIO till ELVA.

> Yet heard I the voice of his words: and when I heard the voice of his words, then was I in a deep sleep on my face, and my face toward the ground. And, behold, an hand touched me, which set me upon my knees and upon the palms of my hands. And he said unto me, O Daniel, a man greatly beloved, understand the words that I speak unto thee, and stand upright: for unto thee am I now sent. And when he had spoken this word unto me, I stood trembling. Daniel 10:9–11.

> Men jag hörde ljudet av hans ord; och när jag hörde ljudet av hans ord, föll jag i djup sömn med mitt ansikte mot marken. Och se, en hand rörde vid mig och hjälpte mig upp på mina knän och på mina händers handflator. Och han sade till mig: O Daniel, du högt älskade man, förstå de ord som jag talar till dig, och stå upprätt; ty till dig är jag nu sänd. Och när han hade talat detta ord till mig, stod jag där darrande. Daniel 10:9–11.

The experience of the second touch, which was administered by Christ Himself, changes Daniel from being unable to speak, to being able to speak with his Lord. In the second touch, Daniel has no breath, so he is here represented at the point of Ezekiel’s first message in chapter thirty-seven.

Erfarenheten av den andra beröringen, som förmedlades av Kristus själv, förvandlar Daniel från att vara oförmögen att tala till att kunna tala med sin Herre. Vid den andra beröringen har Daniel ingen andedräkt, och därför framställs han här vid den punkt som motsvarar Hesekiels första budskap i kapitel trettiosju.

> And when he had spoken such words unto me, I set my face toward the ground, and I became dumb. And, behold, one like the similitude of the sons of men touched my lips: then I opened my mouth, and spake, and said unto him that stood before me, O my lord, by the vision my sorrows are turned upon me, and I have retained no strength. For how can the servant of this my lord talk with this my lord? for as for me, straightway there remained no strength in me, neither is there breath left in me. Daniel 10:15–17.

> Och när han hade talat sådana ord till mig, vände jag mitt ansikte mot marken, och jag blev stum. Och se, en som liknade människors söner rörde vid mina läppar; då öppnade jag min mun och talade och sade till honom som stod framför mig: O min herre, genom synen har min sorg kommit över mig, och jag har inte behållit någon kraft. Ty hur skulle denne min herres tjänare kunna tala med denne min herre? Ty vad mig angår, försvann genast all kraft ur mig, och ingen andedräkt blev kvar i mig. Daniel 10:15–17.

In the second message of Ezekiel, a message from the four winds is to be breathed upon the bones, that they might live and stand up as a mighty army. The empowerment of that army is represented by the third touch.

I Hesekiels andra budskap skall ett budskap från de fyra vindarna blåsas över benen, så att de kan få liv och resa sig som en mäktig här. Denna härs utrustande med kraft representeras av den tredje beröringen.

> Then there came again and touched me one like the appearance of a man, and he strengthened me, And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me. Then said he, Knowest thou wherefore I come unto thee? and now will I return to fight with the prince of Persia: and when I am gone forth, lo, the prince of Grecia shall come. But I will show thee that which is noted in the scripture of truth: and there is none that holdeth with me in these things, but Michael your prince. Also I in the first year of Darius the Mede, even I, stood to confirm and to strengthen him. And now will I show thee the truth. Behold, there shall stand up yet three kings in Persia; and the fourth shall be far richer than they all: and by his strength through his riches he shall stir up all against the realm of Grecia. Daniel 10:18–11:2.

> Då kom åter en, som till utseendet var lik en människa, och rörde vid mig och styrkte mig. Och han sade: O du högt älskade man, frukta inte; frid vare med dig, var stark, ja, var stark. Och när han hade talat till mig, blev jag stärkt och sade: Må min herre tala, ty du har styrkt mig. Då sade han: Vet du varför jag har kommit till dig? Och nu skall jag vända tillbaka för att kämpa mot Persiens furste; och när jag har dragit bort, se, då skall Greklands furste komma. Men jag vill visa dig det som är upptecknat i sanningens skrift; och ingen står mig bi i dessa ting utom Mikael, er furste. Också jag stod upp för att bistå och styrka honom under medern Darejaves första regeringsår. Och nu skall jag förkunna sanningen för dig. Se, ännu skall tre kungar uppstå i Persien; och den fjärde skall vara långt rikare än dem alla, och genom sin makt, genom sina rikedomar, skall han resa upp alla mot Greklands rike. Daniel 10:18–11:2.

The message that brings the two witnesses to life in Ezekiel chapter thirty-seven is the message of Islam of the third woe, but line upon line, the message that Gabriel identifies in the illustration of Michael raising Moses up and taking him up into heaven as an ensign, is the message of the final president of the United States. It is the message of the sixth president (the Republican horn) who was slain in 2020, as had been the true Protestant horn. In Daniel’s narrative the resurrection from the days of mourning for the true Protestant horn, led into the identification of the resurrection of the Republican horn.

Budskapet som ger de två vittnena liv i Hesekiels trettiosjunde kapitel är islams budskap om det tredje ve, men rad på rad är det budskap som Gabriel identifierar i framställningen av hur Mikael reser Moses upp och tar honom upp till himlen såsom ett baner, budskapet från Förenta staternas siste president. Det är budskapet från den sjätte presidenten (det republikanska hornet), som blev dödad år 2020, liksom det sanna protestantiska hornet hade blivit. I Daniels framställning ledde uppståndelsen från sorgedagarna för det sanna protestantiska hornet vidare till identifieringen av det republikanska hornets uppståndelse.

Seven times in Daniel chapter ten, the word “vision” or “appearance” is employed. Those seven references are identified by the same Hebrew word, with the exception that three of those times the word is in the feminine tense and the other four it is in the masculine tense. Seven being the number of perfection, and the three-four combination that equals seven is a primary characteristic of the book of Revelation where the last three of the seven churches, and the last three of the seven seals, and the last three of the seven trumpets are specifically distinguished from the first four.

Sju gånger i Daniels tionde kapitel används ordet ”vision” eller ”uppenbarelsegestalt”. Dessa sju hänvisningar betecknas med samma hebreiska ord, med det undantaget att ordet tre av dessa gånger står i femininum och de andra fyra gångerna i maskulinum. Då sju är fullkomlighetens tal, och kombinationen tre och fyra som blir sju är ett grundläggande kännetecken för Uppenbarelseboken, där de sista tre av de sju församlingarna, och de sista tre av de sju sigillen, och de sista tre av de sju basunerna särskilt skiljs ut från de första fyra.

The books of Daniel and Revelation are the same book, and in this sense Daniel and John are the same last day symbol. The vision of Christ in chapter ten, is the vision of Christ in Revelation chapter one.

Daniels bok och Uppenbarelseboken är samma bok, och i denna mening är Daniel och Johannes samma symbol för den sista tiden. Synen av Kristus i kapitel tio är synen av Kristus i Uppenbarelseboken, kapitel ett.

In Revelation chapter one, John hears a voice behind him and turns to see the one who is speaking.

I Uppenbarelsebokens första kapitel hör Johannes en röst bakom sig och vänder sig om för att se den som talar.

> I was in the Spirit on the Lord’s day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet, Saying, I am Alpha and Omega, the first and the last: and, What thou seest, write in a book, and send it unto the seven churches which are in Asia; unto Ephesus, and unto Smyrna, and unto Pergamos, and unto Thyatira, and unto Sardis, and unto Philadelphia, and unto Laodicea. Revelation 1:10, 11.

> Jag var i Anden på Herrens dag och hörde bakom mig en stark röst, såsom av en basun, som sade: Jag är Alfa och Omega, den förste och den siste; och: Vad du ser, skriv det i en bok och sänd den till de sju församlingarna i Asien: till Efesus och Smyrna och Pergamon och Tyatira och Sardes och Filadelfia och Laodicea. Uppenbarelseboken 1:10, 11.

Whether it is the three touches in Daniel chapter ten, or the same vision in chapter one of Revelation, or the two messages of Ezekiel in chapter thirty-seven, or Isaiah being touched with a live coal from off the altar, the experience is identifying the empowering of the final warning message, and that message begins at the resurrection of the two witnesses in July of 2023. Daniel, John, Ezekiel and Isaiah all represent a messenger that hears the “voice” from the “old paths” behind him, which asks, “whom shall I send?” When that messenger responds, “here am I, send me,” he is strengthened and raises his voice, as one who is crying in the wilderness. “He that hath an ear, let him hear what the Spirit saith unto the churches.”

Vare sig det gäller de tre beröringarna i Daniel kapitel tio, eller samma syn i Uppenbarelsebokens första kapitel, eller de två budskapen i Hesekiel kapitel trettiosju, eller att Jesaja blev rörd vid med ett glödande kol från altaret, så identifierar erfarenheten utrustandet med kraft för det sista varningsbudskapet, och detta budskap börjar vid de två vittnenas uppståndelse i juli 2023. Daniel, Johannes, Hesekiel och Jesaja representerar alla en budbärare som hör ”rösten” från de ”gamla stigarna” bakom sig, vilken frågar: ”vem skall jag sända?” När denne budbärare svarar: ”här är jag, sänd mig”, blir han styrkt och höjer sin röst såsom en som ropar i öknen. ”Den som har öron, han höre vad Anden säger till församlingarna.”

We will continue this study in our next article.

Vi kommer att fortsätta denna studie i vår nästa artikel.

> “Upon the occasion just described, the angel Gabriel imparted to Daniel all the instruction which he was then able to receive. A few years afterward, however, the prophet desired to learn more of subjects not yet fully explained, and again set himself to seek light and wisdom from God. ‘In those days I Daniel was mourning three full weeks. I ate no pleasant bread, neither came flesh nor wine in my mouth, neither did I anoint myself at all…. Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen, whose loins were girded with fine gold of Uphaz. His body also was like the beryl, and his face as the appearance of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in colour to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude’ (Daniel 10:2–6).

> ”Vid det tillfälle som nyss har beskrivits meddelade ängeln Gabriel Daniel all den undervisning som han då kunde ta emot. Några år senare önskade dock profeten få veta mer om sådant som ännu inte helt hade förklarats, och han tog åter itu med att söka ljus och vishet från Gud. ’På den tiden sörjde jag, Daniel, i tre hela veckor. Jag åt inget välsmakande bröd, och varken kött eller vin kom i min mun, inte heller smorde jag mig alls…. Sedan lyfte jag mina ögon och såg, och se, där var en man klädd i linne, och hans höfter var omgjordade med guld från Ufas. Hans kropp var som krysolit, hans ansikte liknade blixten, hans ögon var som eldslågor, hans armar och hans fötter hade färgen av blankpolerad koppar, och ljudet av hans ord var som ljudet av en stor folkmassa’ (Daniel 10:2–6).”

> “This description is similar to that given by John when Christ was revealed to him upon the Isle of Patmos. No less a personage than the Son of God appeared to Daniel. Our Lord comes with another heavenly messenger to teach Daniel what would take place in the latter days.

> ”Denna beskrivning liknar den som gavs Johannes när Kristus uppenbarades för honom på ön Patmos. Ingen mindre än Guds Son visade sig för Daniel. Vår Herre kommer tillsammans med en annan himmelsk budbärare för att undervisa Daniel om vad som skulle äga rum i de sista dagarna.

> “The great truths revealed by the world’s Redeemer are for those who search for truth as for hid treasures. Daniel was an aged man. His life had been passed amid the fascinations of a heathen court, his mind cumbered with the affairs of a great empire. Yet he turns aside from all these to afflict his soul before God, and seek a knowledge of the purposes of the Most High. And in response to his supplications, light from the heavenly courts was communicated for those who should live in the latter days. With what earnestness, then, should we seek God, that He may open our understanding to comprehend the truths brought to us from heaven.

> ”De stora sanningar som världens Återlösare har uppenbarat är till för dem som söker sanningen såsom efter dolda skatter. Daniel var en åldrad man. Hans liv hade förflutit mitt bland lockelserna vid ett hedniskt hov, hans sinne betungat av angelägenheterna i ett stort imperium. Ändå vänder han sig bort från allt detta för att ödmjuka sin själ inför Gud och söka kunskap om den Högstes avsikter. Och som svar på hans böner meddelades ljus från de himmelska gårdarna för dem som skulle leva i de yttersta dagarna. Med vilken uppriktighet bör då inte vi söka Gud, så att Han må öppna vårt förstånd till att fatta de sanningar som har förts till oss från himlen.

> “‘I Daniel alone saw the vision: for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves…. And there remained no strength in me: for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength’ (verses 7, 8). All who are truly sanctified will have a similar experience. The clearer their views of the greatness, glory, and perfection of Christ, the more vividly will they see their own weakness and imperfection. They will have no disposition to claim a sinless character; that which has appeared right and comely in themselves will, in contrast with Christ’s purity and glory, appear only as unworthy and corruptible. It is when men are separated from God, when they have very indistinct views of Christ, that they say, ‘I am sinless; I am sanctified.’

> ”Jag, Daniel, såg ensam synen; männen som var med mig såg inte synen, men en stor bävan föll över dem, så att de flydde och gömde sig…. Och ingen kraft blev kvar i mig; min fägring förvandlades inom mig till förgängelse, och jag behöll ingen kraft” (verserna 7, 8). Alla som verkligen är helgade kommer att ha en liknande erfarenhet. Ju klarare deras uppfattning är om Kristi storhet, härlighet och fullkomlighet, desto tydligare kommer de att se sin egen svaghet och ofullkomlighet. De kommer inte att ha någon benägenhet att göra anspråk på en syndfri karaktär; det som hos dem själva har tett sig rätt och skönt kommer, i kontrast till Kristi renhet och härlighet, att framstå endast som ovärdigt och förgängligt. Det är när människor är skilda från Gud, när de har mycket otydliga uppfattningar om Kristus, som de säger: ”Jag är syndfri; jag är helgad.”

> “Gabriel now appeared to the prophet, and thus addressed him: ‘Oh Daniel, a man greatly beloved, understand the words that I speak unto thee, and stand upright: for unto thee am I now sent. And when he had spoken this word unto me, I stood trembling. Then said he unto me, Fear not, Daniel: for from the first day that thou didst set thine heart to understand, and to chasten thyself before thy God, thy words were heard, and I am come for thy words’ (verses 11, 12).

> ”Gabriel visade sig nu för profeten och talade så till honom: ’O Daniel, du högt älskade man, förstå de ord som jag talar till dig, och stå upprätt; ty till dig är jag nu sänd.’ Och när han hade talat dessa ord till mig, stod jag där skälvande. Då sade han till mig: ’Frukta inte, Daniel; ty från den första dag då du vände ditt hjärta till att förstå och ödmjuka dig inför din Gud, blev dina ord hörda, och jag har kommit för dina ords skull’ (verserna 11, 12).”

> “What great honor is shown to Daniel by the Majesty of heaven! He comforts His trembling servant and assures him that his prayer has been heard in heaven. In answer to that fervent petition the angel Gabriel was sent to affect the heart of the Persian king. The monarch had resisted the impressions of the Spirit of God during the three weeks while Daniel was fasting and praying, but heaven’s Prince, the Archangel, Michael, was sent to turn the heart of the stubborn king to take some decided action to answer the prayer of Daniel.

> ”Vilken stor ära visas inte Daniel av himlens Majestät! Han tröstar sin darrande tjänare och försäkrar honom att hans bön har blivit hörd i himlen. Som svar på denna innerliga bön sändes ängeln Gabriel för att påverka den persiske kungens hjärta. Monarken hade stått emot Guds Andes maningar under de tre veckor då Daniel fastade och bad, men himlens Furste, ärkeängeln Mikael, sändes för att vända den motspänstige kungens hjärta till att vidta någon avgjord åtgärd för att besvara Daniels bön.”

> “‘And when he had spoken such words unto me, I set my face toward the ground, and I became dumb. And, behold, one like the similitude of the sons of men touched my lips…. And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee, be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my Lord speak; for thou hast strengthened me’ (verses 15–19). So great was the divine glory revealed to Daniel that he could not endure the sight. Then the messenger of heaven veiled the brightness of his presence and appeared to the prophet as ‘one like the similitude of the sons of men’ (verse 16). By his divine power he strengthened this man of integrity and of faith, to hear the message sent to him from God.

> ”Och när han talade sådana ord till mig, vände jag mitt ansikte mot marken, och jag blev stum. Och se, en som liknade människosönerna rörde vid mina läppar…. Och sade: O du högt älskade man, frukta inte; frid vare med dig, var stark, ja, var stark. Och när han hade talat till mig, blev jag styrkt och sade: Min Herre må tala; ty du har styrkt mig” (verserna 15–19). Så stor var den gudomliga härlighet som uppenbarades för Daniel att han inte kunde uthärda åsynen. Då beslöjade himlens sändebud glansen i sin närvaro och visade sig för profeten som ”en som liknade människosönerna” (vers 16). Genom sin gudomliga kraft styrkte han denne man av integritet och tro att höra det budskap som sändes till honom från Gud.

> “Daniel was a devoted servant of the Most High. His long life was filled up with noble deeds of service for his Master. His purity of character and unwavering fidelity are equaled only by his humility of heart and his contrition before God. We repeat, The life of Daniel is an inspired illustration of true sanctification.” Sanctified Life, 49–52.

> ”Daniel var en hängiven tjänare åt den Högste. Hans långa liv var fyllt av ädla tjänstegärningar för sin Mästare. Hans rena karaktär och orubbliga trohet överträffas endast av hans ödmjukhet i hjärtat och hans ånger inför Gud. Vi upprepar: Daniels liv är en inspirerad illustration av sann helgelse.” Sanctified Life, 49–52.

Back to Articles