Article

# The Book of Daniel - Number Twenty-Six

Daniels bok – nummer tjugosex

Nebuchadnezzar’s Seven Times: A Prophetic Tapestry Unveiling Paganism, Papalism, and the United States

Nebukadnessars sju tider: en profetisk väv som blottlägger hedendomen, påvedömet och Förenta staterna

Author

Jeff Pippenger

Published

December 21, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The symbol of Nebuchadnezzar in chapter four is amazing. His “seven times,” typified the periods of time that paganism (the daily), and papalism (the transgression of desolation), trampled down the sanctuary and host.

Nebukadnessars symbol i kapitel fyra är häpnadsväckande. Hans ”sju tider” förebildade de tidsperioder under vilka hedendomen (det dagliga) och påvedömet (förödelsens överträdelse) trampade ned helgedomen och hären.

> Then I heard one saint speaking, and another saint said unto that certain saint which spake, How long shall be the vision concerning the daily sacrifice, and the transgression of desolation, to give both the sanctuary and the host to be trodden under foot? Daniel 8:13.

> Sedan hörde jag en helig tala, och en annan helig sade till den som talade: Hur länge varar synen om det dagliga offret och den förödelsens överträdelse som utlämnar både helgedomen och hären till att nedtrampas? Daniel 8:13.

The trampling down of “both the sanctuary and the host,” noted in verse thirteen, represents the “seven times” that was the last of two of God’s indignations; and Nebuchadnezzar’s “seven times” is representing the “seven times” that was the first of God’s indignations, but both are represented as the same line prophetically.

Nedtrampandet av ”både helgedomen och härskaran”, som nämns i vers tretton, representerar de ”sju tider” som var den sista av Guds två förtörneleser; och Nebukadnessars ”sju tider” representerar de ”sju tider” som var den första av Guds förtörneleser, men båda framställs profetiskt som samma linje.

> And I will stretch over Jerusalem the line of Samaria, and the plummet of the house of Ahab: and I will wipe Jerusalem as a man wipeth a dish, wiping it, and turning it upside down. 2 Kings 21:13.

> Och jag skall sträcka ut över Jerusalem Samarias mätsnöre och Ahabs hus lod; och jag skall torka Jerusalem såsom en man torkar ett fat, torka det och vända det upp och ned. 2 Kungaboken 21:13.

Daniel chapter eight, and verse thirteen, is addressing the second line of God’s indignations, as brought upon the southern kingdom of Judah, beginning in 677 BC. Nebuchadnezzar’s “seven times,” represents the line of God’s first indignation, as brought upon the northern kingdom of Israel, beginning in 723 BC. Nebuchadnezzar’s “seven times” represents twelve hundred and sixty years that paganism trampled down the sanctuary and host, followed by the twelve hundred and sixty years that papalism trampled down the sanctuary and host.

Daniel kapitel åtta och vers tretton behandlar den andra linjen av Guds vredesdomar, såsom de drabbade det södra riket Juda med början år 677 f.Kr. Nebukadnessars ”sju tider” representerar linjen av Guds första vredesdom, såsom den drabbade det norra riket Israel med början år 723 f.Kr. Nebukadnessars ”sju tider” representerar ettusen tvåhundra sextio år under vilka hedendomen trampade ned helgedomen och hären, följt av de ettusen tvåhundra sextio år under vilka påvedömet trampade ned helgedomen och hären.

Papalism is simply paganism covered with the profession of Christianity. “Baptized paganism” as it were. There is nothing that represents Christ or Christianity in Catholicism. The world learned that fact in the history of the Dark Ages, but since 1798, the world has forgotten. The papacy has the same heart as paganism. The religion and the rites of the religions are identical. Nebuchadnezzar’s judgment of “seven times,” consisted of him being given the heart of a beast. The beast’s heart he was given was the heart that represented the religion of paganism, whether it was outright paganism or cloaked paganism in the form of Catholicism. Sister White identifies that the dragon in Revelation twelve is Satan, but in a secondary sense it is pagan Rome.

Påvedömet är helt enkelt hedendom övertäckt med en bekännelse till kristendomen. Så att säga ”döpt hedendom”. Det finns ingenting i katolicismen som representerar Kristus eller kristendomen. Världen lärde känna det faktumet genom den mörka medeltidens historia, men sedan 1798 har världen glömt det. Påvemakten har samma hjärta som hedendomen. Religionen och religionernas riter är identiska. Nebukadnessars dom av ”sju tider” bestod i att han fick ett djurs hjärta. Det djuriska hjärta han fick var det hjärta som representerade hedendomens religion, vare sig det var öppen hedendom eller förtäckt hedendom i katolicismens form. Syster White identifierar draken i Uppenbarelseboken tolv som Satan, men i en sekundär mening är den det hedniska Rom.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> ”Således är draken, även om den i första hand representerar Satan, i en sekundär mening en symbol för det hedniska Rom.” The Great Controversy, 439.

The beast that Nebuchadnezzar represented for “seven times,” was the beast of the dragon for twelve hundred and sixty days, and then the beast of Catholicism for another twelve hundred and sixty days. At the end of those days Nebuchadnezzar is a symbol of the United States, which is ultimately the false prophet. Prophetically Nebuchadnezzar represented the dragon, the beast and the false prophet which are the three-fold powers that make up spiritual Babylon, and who lead the world to Armageddon. Nebuchadnezzar represents literal Babylon, and in so doing he was employed as a symbol of all three of the powers that make up spiritual Babylon of the last days.

Odjuret som Nebukadnessar representerade under ”sju tider” var drakens odjur under ett tusen två hundra sextio dagar, och därefter katolicismens odjur under ytterligare ett tusen två hundra sextio dagar. Vid slutet av dessa dagar är Nebukadnessar en symbol för Förenta staterna, vilket slutligen är den falske profeten. Profetiskt representerade Nebukadnessar draken, odjuret och den falske profeten, vilka är de trefaldiga makter som utgör det andliga Babylon och som leder världen till Harmageddon. Nebukadnessar representerar det bokstavliga Babylon, och därigenom användes han som en symbol för alla de tre makter som utgör den sista tidens andliga Babylon.

In order to recognize the symbolism just identified it is important to first locate Nebuchadnezzar in 1798, when his kingdom is restored at the end of the “seven times.” We will establish this waymark in Daniel chapter four, before we begin to proceed through the chapter in a more systematic fashion.

För att kunna känna igen den symbolik som just har identifierats är det viktigt att först placera Nebukadnessar i år 1798, då hans rike återupprättas vid slutet av de ”sju tiderna”. Vi kommer att fastställa detta kännemärke i Daniels fjärde kapitel, innan vi börjar gå igenom kapitlet på ett mer systematiskt sätt.

At the “time of the end” in 1798, the book of Daniel was unsealed, and the book then fulfilled its purpose of presenting an increasing light that would test, purify and produce two classes of worshippers. The unsealing of the book of Daniel marks the beginning of the three-step testing process that is based upon the truths revealed at that time.

Vid ”ändens tid” år 1798 blev Daniels bok öppnad, och boken uppfyllde då sitt syfte att ge ett tilltagande ljus som skulle pröva, rena och frambringa två klasser av tillbedjare. Öppnandet av Daniels bok markerar början på den prövningsprocess i tre steg som grundar sig på de sanningar som uppenbarades vid den tiden.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> Och han sade: Gå din väg, Daniel, ty dessa ord är tillslutna och förseglade intill ändens tid. Många skall bli renade och göras vita och luttrade; men de ogudaktiga skall handla ogudaktigt, och ingen av de ogudaktiga skall förstå; men de visa skall förstå. Daniel 12:9, 10.

The prophetic purpose of the unsealing of the book that consists of the book of Daniel and the book of Revelation, is to test the generation that is alive during the history that the book is unsealed. In Daniel twelve, there are three time prophecies that are identified. The first is the twelve hundred and sixty years that the power of the holy people was to be scattered.

Det profetiska syftet med öppnandet av den bok som består av Daniels bok och Uppenbarelseboken är att pröva den generation som lever under den historia då boken öppnas. I Daniel tolv identifieras tre tidsprofetior. Den första är de ett tusen två hundra sextio år under vilka de heligas folks makt skulle bli förskingrad.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. Then I Daniel looked, and, behold, there stood other two, the one on this side of the bank of the river, and the other on that side of the bank of the river. And one said to the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, How long shall it be to the end of these wonders? And I heard the man clothed in linen, which was upon the waters of the river, when he held up his right hand and his left hand unto heaven, and sware by him that liveth for ever that it shall be for a time, times, and an half; and when he shall have accomplished to scatter the power of the holy people, all these things shall be finished. Daniel 12:4–7.

> Men du, Daniel, tillslut orden och försegla boken intill ändens tid; många skall fara hit och dit, och kunskapen skall ökas. Sedan såg jag, Daniel, och se, där stod två andra, den ene på denna sida av flodens strand och den andre på andra sidan av flodens strand. Och en sade till mannen som var klädd i linne och som stod ovanför flodens vatten: Hur länge dröjer det till slutet på dessa underbara ting? Och jag hörde mannen som var klädd i linne och som stod ovanför flodens vatten, när han lyfte sin högra hand och sin vänstra hand mot himlen och svor vid honom som lever i evighet, att det skall vara för en tid, tider och en halv tid; och när han har fullbordat att krossa det heliga folkets makt, då skall alla dessa ting fullbordas. Daniel 12:4–7.

The other two prophetic periods in chapter twelve are twelve hundred and ninety days and thirteen hundred and thirty-five days.

De två andra profetiska tidsperioderna i kapitel tolv är ettusen tvåhundra nittio dagar och ettusen trehundra trettiofem dagar.

> And I heard, but I understood not: then said I, O my Lord, what shall be the end of these things? And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. And from the time that the daily sacrifice shall be taken away, and the abomination that maketh desolate set up, there shall be a thousand two hundred and ninety days. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. Daniel 12:8–12.

> Och jag hörde, men jag förstod inte. Då sade jag: O min herre, vad skall slutet bli på detta? Och han sade: Gå din väg, Daniel, ty orden skall förbli tillslutna och förseglade intill ändens tid. Många skall renas och göras vita och luttras; men de ogudaktiga skall handla ogudaktigt, och ingen av de ogudaktiga skall förstå; men de visa skall förstå. Och från den tid då det dagliga offret avskaffas och förödelsens styggelse sätts upp, skall det gå ett tusen två hundra nittio dagar. Salig är den som väntar och når fram till ett tusen tre hundra trettiofem dagar. Daniel 12:8–12.

In the verses the “time of the end,” is twice referenced and defined as the point when the words of Daniel would be unsealed. The words that are the subject of being unsealed at the “time of the end” are the three prophetic periods of twelve hundred and sixty (time, times, and a half), twelve hundred and ninety, and thirteen hundred and thirty-five. Two of the three periods are defined as “days.” Two of the three ended in 1798, and the third ended at the very end of 1843. It is at the very end of 1843, for the verse states, “blessed is he that waiteth, and cometh to…”

I verserna omtalas två gånger ”ändens tid” och den definieras som den tidpunkt då Daniels ord skulle bli avförseglade. De ord som är föremål för avförseglingen vid ”ändens tid” är de tre profetiska tidsperioderna om ett tusen två hundra sextio (en tid, tider och en halv tid), ett tusen två hundra nittio och ett tusen tre hundra trettiofem. Två av de tre perioderna anges som ”dagar”. Två av de tre slutade år 1798, och den tredje slutade vid själva slutet av 1843. Det är vid själva slutet av 1843, ty versen säger: ”salig är den som väntar och når fram till …”

The word “cometh,” means touches. Blessed therefore is he who waits, and also touches the first day of 1844. The tarrying time of the parable of the ten virgins began at the first disappointment in Millerite history, and that disappointment arrived on the very last day of 1843, and the very last day of 1843, touches the very first day of 1844. The blessing of waiting began when the tarrying time began at the first disappointment.

Ordet ”kommer” betyder når. Välsignad är därför den som väntar och också når den första dagen år 1844. Dröjsmålstiden i liknelsen om de tio jungfrurna började vid den första besvikelsen i Milleriternas historia, och den besvikelsen inträffade på den allra sista dagen av 1843, och den allra sista dagen av 1843 når den allra första dagen av 1844. Välsignelsen av att vänta började när dröjsmålstiden började vid den första besvikelsen.

There is a great deal more to address in these verses, but the point we are considering here is the prophetic role of Daniel. The purpose of the book of Daniel, which Daniel represents in the passage, is to produce a three-step testing process when the book is unsealed. Daniel was told to go his way until the time of the end when the book was to be unsealed. The conclusion of the chapter emphasizes what will happen when the time of the end arrives.

Det finns mycket mer att behandla i dessa verser, men den punkt vi här överväger är Daniels profetiska roll. Syftet med Daniels bok, som Daniel representerar i avsnittet, är att frambringa en prövningsprocess i tre steg när boken öppnas. Daniel blev tillsagd att gå sin väg intill ändens tid, då boken skulle öppnas. Kapitelavslutningen betonar vad som kommer att ske när ändens tid infinner sig.

> But go thou thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days. Daniel 12:13.

> Men gå du din väg intill änden; ty du skall få vila och stå upp till din lott vid dagarnas ände. Daniel 12:13.

The book of Daniel was to stand in its lot at the end of the prophetic days of Daniel.

Daniels bok skulle träda fram i sin bestämda lott vid slutet av Daniels profetiska dagar.

> “When God gives a man a special work to do, he is to stand in his lot and place as did Daniel, ready to answer the call of God, ready to fulfill His purpose.” Manuscript Releases, volume 6, 108.

> ”När Gud ger en människa ett särskilt arbete att utföra, skall hon stå på sin plats och i sin ställning såsom Daniel gjorde, redo att besvara Guds kallelse, redo att fullfölja hans avsikt.” Manuscript Releases, volym 6, 108.

At the time of the end in 1798, Daniel stood in his lot, which is expressed in verse thirteen as “at the end of the days.” The end of Nebuchadnezzar’s banishment of “seven times” identifies 1798, for it concluded at “the end of the days.”

Vid ändens tid år 1798 stod Daniel på sin plats, vilket i vers tretton uttrycks som ”vid dagarnas ände”. Slutet på Nebukadnessars förvisning under ”sju tider” identifierar år 1798, ty den avslutades ”vid dagarnas ände”.

> And at the end of the days I Nebuchadnezzar lifted up mine eyes unto heaven, and mine understanding returned unto me, and I blessed the most High, and I praised and honoured him that liveth for ever, whose dominion is an everlasting dominion, and his kingdom is from generation to generation: And all the inhabitants of the earth are reputed as nothing: and he doeth according to his will in the army of heaven, and among the inhabitants of the earth: and none can stay his hand, or say unto him, What doest thou? At the same time my reason returned unto me; and for the glory of my kingdom, mine honour and brightness returned unto me; and my counsellors and my lords sought unto me; and I was established in my kingdom, and excellent majesty was added unto me. Now I Nebuchadnezzar praise and extol and honour the King of heaven, all whose works are truth, and his ways judgment: and those that walk in pride he is able to abase. Daniel 4:34–37.

> Och vid dagarnas slut lyfte jag, Nebukadnessar, mina ögon upp till himmelen, och mitt förstånd återvände till mig, och jag prisade den Högste, och jag lovade och ärade honom som lever för evigt, vars välde är ett evigt välde, och vars rike varar från släkte till släkte. Och alla jordens invånare aktas såsom intet, och han gör efter sin vilja med himmelens här och bland jordens invånare, och ingen kan hindra hans hand eller säga till honom: Vad gör du? Vid samma tid återvände mitt förstånd till mig, och till mitt rikes ära återvände min härlighet och glans till mig, och mina rådgivare och mina stormän sökte upp mig, och jag blev åter insatt i mitt rike, och ännu större majestät tillades mig. Nu prisar, upphöjer och ärar jag, Nebukadnessar, himmelens Konung, han vilkens alla gärningar är sanning och vilkens vägar är rättfärdiga domar; och dem som vandrar i högmod förmår han att förödmjuka. Daniel 4:34–37.

The expression “end of the days” represents the time of the end in 1798. Nebuchadnezzar was then established in his kingdom, which was no longer the history of the beasts of paganism and papalism. At that point, Nebuchadnezzar represented a fully converted man, and in so doing represented the earth beast of Bible prophecy that began to reign in 1798, and it began as a lamb, though it was destined to eventually speak as a dragon. He represents the earth beast that would reign for seventy symbolic years in fulfillment of Isaiah twenty-three, just as his literal kingdom reigned for seventy literal years. The symbolism is “air tight.”

Uttrycket ”dagarnas ände” betecknar ändens tid år 1798. Nebukadnessar blev då stadfäst i sitt kungarike, vilket inte längre var vilddjurens historia i hedendomens och påvedömets gestalt. Vid den tidpunkten representerade Nebukadnessar en fullt omvänd människa och representerade därigenom jordens vilddjur i Bibelns profetia, vilket började regera år 1798, och det började som ett lamm, fastän det var bestämt att till slut tala såsom en drake. Han representerar jordens vilddjur som skulle regera i sjuttio symboliska år till uppfyllelse av Jesaja tjugotre, liksom hans bokstavliga rike regerade i sjuttio bokstavliga år. Symboliken är ”vattentät”.

Nebuchadnezzar represents a prophetic link between the three powers represented in Revelation chapters twelve and thirteen. There they are identified as the dragon, the sea beast and the earth beast. In Revelation sixteen they are identified as the three powers that lead the world to Armageddon. Nebuchadnezzar’s “seven times,” ties together all three of those beasts, for literal Babylon illustrates spiritual Babylon, and the same line of prophecy that is located in the book of Daniel is taken up in the book of Revelation, for the two books bring each other to perfection.

Nebukadnessar utgör en profetisk länk mellan de tre makter som framställs i Uppenbarelsebokens kapitel tolv och tretton. Där identifieras de som draken, vilddjuret från havet och vilddjuret från jorden. I Uppenbarelseboken sexton identifieras de som de tre makter som leder världen till Harmagedon. Nebukadnessars ”sju tider” sammanbinder alla dessa tre vilddjur, ty det bokstavliga Babylon åskådliggör det andliga Babylon, och samma profetiska linje som återfinns i Daniels bok tas upp i Uppenbarelseboken, ty de båda böckerna fullkomnar varandra.

Nebuchadnezzar represents 1798 as a prophetic link between the dragon, the beast and the false prophet. 1798 was “the time of the end” for the message of the first angel and the Millerite history. William Miller was led to place all of his prophetic structure upon his recognition of the dragon of paganism and the beast of Catholicism, but he did not see the United States as the earth beast and false prophet. He could see the history prior to “the time of the end” in 1798, but the future was yet future. At “the time of the end” in 1989, all three powers would then be recognized.

Nebukadnessar representerar 1798 som en profetisk länk mellan draken, vilddjuret och den falske profeten. År 1798 var ”ändens tid” för den förste ängelns budskap och den milleritiska historien. William Miller leddes till att bygga hela sin profetiska struktur på sin insikt om hedendomens drake och katolicismens vilddjur, men han såg inte Förenta staterna som jordens vilddjur och den falske profeten. Han kunde se historien före ”ändens tid” år 1798, men framtiden låg ännu i framtiden. Vid ”ändens tid” år 1989 skulle då alla tre makterna bli igenkända.

The unsealing of the prophetic recognition of the dragon and beast in 1798, is represented by the Ulai River of chapters seven, eight and nine. The unsealing of the prophetic recognition of the dragon, beast and false prophet in 1989, is represented by the Hiddekel River of chapters ten, eleven and twelve. Nebuchadnezzar represents the movement of the first angel that arrived in 1798, and he typifies Belshazzar who represents the movement of the third angel that arrived in 1989. For this reason, Nebuchadnezzar’s second dream, in chapter four, represents the message of the first angel.

Brytandet av förseglingen av den profetiska igenkänningen av draken och vilddjuret år 1798 representeras av floden Ulai i kapitel sju, åtta och nio. Brytandet av förseglingen av den profetiska igenkänningen av draken, vilddjuret och den falske profeten år 1989 representeras av floden Hiddekel i kapitel tio, elva och tolv. Nebukadnessar representerar den förste ängelns rörelse, som anlände år 1798, och han är en förebild för Belsassar, som representerar den tredje ängelns rörelse, vilken anlände år 1989. Av denna orsak representerar Nebukadnessars andra dröm, i kapitel fyra, den förste ängelns budskap.

Nebuchadnezzar’s “seven times” concluded at “the time of the end” in 1798, with the arrival of the warning message of judgment to come. At the “end of the days,” he is a converted man, thus representing the Republican horn of the earth beast, when it was lamblike. He simultaneously represents the Philadelphian Protestant horn of the earth beast.

Nebukadnessars ”sju tider” avslutades vid ”ändens tid” år 1798, då varningsbudskapet om den kommande domen anlände. Vid ”dagarnas slut” är han en omvänd man och representerar således den republikanska hornmakten hos vilddjuret från jorden, när den var lammalik. Samtidigt representerar han den filadelfiska protestantiska hornmakten hos vilddjuret från jorden.

As the first king of Babylon, he typifies Belshazzar the last king of Babylon. His judgment was typified by the judgment of Nimrod, and in turn typified the judgment of Belshazzar. His judgment represented the opening of the investigative judgment on October 22, 1844.

Som Babylons förste kung är han en förebild för Belsassar, Babylons siste kung. Hans dom förebildades av Nimrods dom och förebildade i sin tur Belsassars dom. Hans dom representerade öppnandet av den undersökande domen den 22 oktober 1844.

> Nebuchadnezzar the king, unto all people, nations, and languages, that dwell in all the earth; Peace be multiplied unto you. I thought it good to show the signs and wonders that the high God hath wrought toward me. How great are his signs! and how mighty are his wonders! his kingdom is an everlasting kingdom, and his dominion is from generation to generation. I Nebuchadnezzar was at rest in mine house, and flourishing in my palace: I saw a dream which made me afraid, and the thoughts upon my bed and the visions of my head troubled me. Daniel 4:1–5.

> Kung Nebukadnessar, till alla folk, nationer och språk som bor på hela jorden: Frid vare förökad åt er. Jag fann för gott att förkunna de tecken och under som den högste Guden har gjort med mig. Hur stora är inte hans tecken, och hur mäktiga hans under! Hans rike är ett evigt rike, och hans välde varar från släkte till släkte. Jag, Nebukadnessar, levde i ro i mitt hus och i välstånd i mitt palats. Då såg jag en dröm som gjorde mig förskräckt, och tankarna på min bädd och synerna i mitt huvud förskräckte mig. Daniel 4:1–5.

The dream made Nebuchadnezzar afraid, and the symbolism of the dream represents the everlasting gospel of the first angel, which commands men to “fear God.”

Drömmen gjorde Nebukadnessar rädd, och drömmens symbolik representerar den förste ängelns eviga evangelium, som befaller människorna att ”frukta Gud”.

> And I saw another angel fly in the midst of heaven, having the everlasting gospel to preach unto them that dwell on the earth, and to every nation, and kindred, and tongue, and people, Saying with a loud voice, Fear God, and give glory to him; for the hour of his judgment is come: and worship him that made heaven, and earth, and the sea, and the fountains of waters. Revelation 14:6, 7.

> Och jag såg en annan ängel flyga mitt uppe på himlen; han hade ett evigt evangelium att förkunna för dem som bor på jorden, för alla folk och stammar och språk och nationer. Och han sade med hög röst: Frukta Gud och ge honom ära, ty stunden för hans dom har kommit. Och tillbe honom som har gjort himlen och jorden och havet och vattenkällorna. Uppenbarelseboken 14:6, 7.

The everlasting gospel is a three-step message, the first step, as represented in the first angel, is to fear God, the second step is to give him glory and the third is represented by the hour of his judgment. “Glory” represents character, and the second “go to” in the story of Nimrod’s rebellion is where the character of the city and the tower was investigated. It was an investigative judgment. The combination of church and state is the image of the beast, and Nimrod’s second step was in manifesting the image of the beast, but the second step of the everlasting gospel produces a glorification of God’s character, not Nimrod’s.

Det eviga evangeliet är ett budskap i tre steg: det första steget, såsom det framställs i den första ängeln, är att frukta Gud; det andra steget är att ge honom ära; och det tredje representeras av stunden för hans dom. ”Ära” representerar karaktär, och det andra ”gå ned” i berättelsen om Nimrods uppror är den punkt där stadens och tornets karaktär undersöktes. Det var en undersökande dom. Föreningen mellan kyrka och stat är vilddjurets bild, och Nimrods andra steg bestod i att manifestera vilddjurets bild, men det eviga evangeliets andra steg frambringar en förhärligande av Guds karaktär, inte Nimrods.

Nebuchadnezzar’s fear is a symbol of the first test, just as was Daniel’s choice to not eat Babylon’s diet, for Daniel feared God. The first angel arrived in history in 1798, and was thereafter empowered on August 11, 1840. Nebuchadnezzar’s dream locates the arrival of the first message at the time of the end in 1798.

Nebukadnessars fruktan är en symbol för det första provet, liksom Daniels val att inte äta Babels kost var det, ty Daniel fruktade Gud. Den första ängeln framträdde i historien år 1798 och fick därefter makt den 11 augusti 1840. Nebukadnessars dröm förlägger den första ängelns ankomst vid ändens tid år 1798.

> I saw a dream which made me afraid, and the thoughts upon my bed and the visions of my head troubled me. Therefore made I a decree to bring in all the wise men of Babylon before me, that they might make known unto me the interpretation of the dream. Then came in the magicians, the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers: and I told the dream before them; but they did not make known unto me the interpretation thereof. But at the last Daniel came in before me, whose name was Belteshazzar, according to the name of my god, and in whom is the spirit of the holy gods: and before him I told the dream, saying, O Belteshazzar, master of the magicians, because I know that the spirit of the holy gods is in thee, and no secret troubleth thee, tell me the visions of my dream that I have seen, and the interpretation thereof. Daniel 4:5–9.

> Jag såg en dröm som gjorde mig förskräckt, och tankarna på min bädd och synerna i mitt huvud oroade mig. Därför utfärdade jag en befallning att föra in alla de vise i Babylon inför mig, för att de skulle låta mig få veta drömmens uttydning. Då kom besvärjarna, stjärntydarna, kaldéerna och spåmännen in, och jag berättade drömmen för dem; men de kunde inte låta mig få veta dess uttydning. Men till sist trädde Daniel in inför mig, han som bär namnet Beltesassar efter min guds namn, och i vilken de heliga gudarnas ande är; och inför honom berättade jag drömmen och sade: O Beltesassar, du besvärjarnas mästare, eftersom jag vet att de heliga gudarnas ande är i dig och att ingen hemlighet vållar dig svårighet, så säg mig synerna i den dröm som jag har sett och dess uttydning. Daniel 4:5–9.

The arrival of the first message at the time of the end in 1798, that is represented by Nebuchadnezzar’s fear, marks the point when the book of Daniel was to be unsealed.

Den första budskapets ankomst vid ändens tid år 1798, vilket representeras av Nebukadnessars fruktan, markerar den tidpunkt då Daniels bok skulle öppnas.

> But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased. … And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:4, 9, 10.

> Men du, Daniel, tillslut orden och försegla boken intill ändens tid: många skall fara hit och dit, och kunskapen skall bli stor. … Och han sade: Gå din väg, Daniel; ty orden skall förbli tillslutna och förseglade till ändens tid. Många skall renas och göras vita och luttras; men de ogudaktiga skall handla ogudaktigt, och ingen av de ogudaktiga skall förstå; men de visa skall förstå. Daniel 12:4, 9, 10.

When the book of Daniel was unsealed at “the time of the end”, men were called to come and investigate the increase of knowledge, and that call eventually produced two classes of worshippers. One class could not understand and the other class could. The wise men of Babylon, represented as “the magicians, the astrologers, the Chaldeans, and the soothsayers” could not understand, but Daniel understood. The Babylonian “wise men” could not understand, and therefore represent the wicked. Daniel represented the wise.

När Daniels bok öppnades vid ”ändens tid” kallades människor att komma och undersöka kunskapens tillväxt, och den kallelsen frambringade till sist två klasser av tillbedjare. Den ena klassen kunde inte förstå och den andra klassen kunde förstå. Babylons vise män, framställda som ”de spådomskunniga, astrologerna, kaldéerna och teckentydarna”, kunde inte förstå, men Daniel förstod. De babyloniska ”vise männen” kunde inte förstå och representerar därför de ogudaktiga. Daniel representerade de visa.

We will continue Daniel chapter four in the next article.

Vi kommer att fortsätta med Daniel kapitel fyra i nästa artikel.

> “Those who are unfaithful to the work of God are lacking in principle; their motives are not of a character to lead them to choose the right under all circumstances. The servants of God are to feel at all times that they are under the eye of their employer. He who watched the sacrilegious feast of Belshazzar is present in all our institutions, in the counting-room of the merchant, in the private workshop; and the bloodless hand is as surely recording your neglect as it recorded the awful judgment of the blasphemous king. Belshazzar’s condemnation was written in words of fire, ‘Thou art weighed in the balances, and art found wanting’; and if you fail to fulfill your God-given obligations your condemnation will be the same.” Messages to Young People, 229.

> ”De som är otrogna i Guds verk saknar principfasthet; deras motiv är inte av den karaktären att de leder dem att välja det rätta under alla omständigheter. Guds tjänare bör alltid känna att de står under sin uppdragsgivares öga. Han som iakttog Belsassars helgerånfulla gästabud är närvarande i alla våra institutioner, i köpmannens kontor, i den privata verkstaden; och den blodlösa handen upptecknar lika visst er försummelse som den upptecknade den hädiske kungens fruktansvärda dom. Belsassars fördömelse skrevs med ord av eld: ’Du är vägd på vågen och funnen för lätt’; och om ni underlåter att fullgöra era av Gud givna förpliktelser, kommer er fördömelse att bli densamma.” Messages to Young People, 229.

Back to Articles