Article

# The Revelation of Jesus Christ - Number Fourteen

Jesu Kristi uppenbarelse – nummer fjorton

The Seventh Seal

Det sjunde sigillet

Author

Jeff Pippenger

Published

November 11, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

The probationary war of angels, that began with Lucifer in the third heaven represented in Revelation chapter twelve, typifies the probationary war of men and angels, that ends in the first heaven. When Satan and his angels were cast out of the third heaven, Satan opened a new battle front in the garden of Eden. As in the war of the third heaven with Lucifer, God also instituted a period of probation for mankind. The war in the first heaven that begins in earnest at the soon-coming Sunday law represents the end of probationary time for mankind.

Änglarnas prövningstidens krig, som började med Lucifer i den tredje himlen, sådan den framställs i Uppenbarelsebokens tolfte kapitel, är en förebild för människors och änglars prövningstidens krig, som avslutas i den första himlen. När Satan och hans änglar blev utkastade ur den tredje himlen, öppnade Satan en ny krigsfront i Edens lustgård. Liksom i den tredje himlens krig med Lucifer instiftade Gud också en prövotid för mänskligheten. Kriget i den första himlen, som på allvar börjar vid den snart kommande söndagslagen, utgör slutet på prövotiden för mänskligheten.

In Revelation chapters twelve and thirteen the dragon, the beast and the false prophet are represented. Customarily, those three powers are understood to represent primarily past history of those three powers, but John was told to write the “things that will be,” and the entire book of Revelation speaks of the “last days,” so we are employing the biblical principle that the end is illustrated by the beginning, and applying the symbols of Revelation as present, not past truth.

I Uppenbarelsebokens tolfte och trettonde kapitel framställs draken, vilddjuret och den falske profeten. Vanligtvis förstås dessa tre makter främst representera dessa tre makters tidigare historia, men Johannes blev tillsagd att skriva om de ”ting som skall ske”, och hela Uppenbarelseboken talar om de ”sista dagarna”; därför tillämpar vi den bibliska principen att slutet åskådliggörs genom början och tillämpar Uppenbarelsebokens symboler som närvarande, inte förfluten, sanning.

Satan has been identified in both the war he began in the third heaven, and the first battle that he brought to men in the garden of Eden as employing “hypnotism” to convey his corrupted communications in order to accomplish his warfare.

Satan har identifierats såsom den som, både i det krig han inledde i den tredje himlen och i den första strid han förde till människorna i Edens lustgård, använde ”hypnotism” för att förmedla sina förvanskade budskap för att fullborda sin krigföring.

> “Satan tempted the first Adam in Eden, and Adam reasoned with the enemy, thus giving him the advantage. Satan exercised his power of hypnotism over Adam and Eve, and this power he strove to exercise over Christ. But after the word of Scripture was quoted, Satan knew that he had no chance of triumphing.

> ”Satan frestade den förste Adam i Eden, och Adam började resonera med fienden och gav honom därigenom övertaget. Satan utövade sin hypnotiska makt över Adam och Eva, och denna makt sökte han utöva över Kristus. Men sedan Skriftens ord hade citerats, visste Satan att han inte hade någon möjlighet att segra.

> “Men and women are not to study the science of how to take captive the minds of those who associate with them. This is the science that Satan teaches. We are to resist everything of the kind. We are not to tamper with mesmerism and hypnotism—the science of the one who lost his first estate and was cast out of the heavenly courts.” Mind, Character and Personality, 713.

> ”Män och kvinnor skall inte studera konsten att ta till fånga sinnena hos dem som umgås med dem. Detta är den vetenskap som Satan lär ut. Vi skall stå emot allt av detta slag. Vi skall inte befatta oss med mesmerism och hypnotism — vetenskapen hos honom som förlorade sin första ställning och blev utkastad från de himmelska förgårdarna.” Mind, Character and Personality, 713.

The “science that Satan teaches” has been perfected by the globalist merchants, and is carried out through the “information super highway” in the “last days.” Satan is the father of lies, and the media giants, not only promote falsehoods, but they also screen out truth, they track those they deem as heretics, and they employ the most sophisticated form of hypnotism ever practiced in the history of planet earth. The war that began in the third heaven emphasizes this attribute of Satan’s warfare, in order that the faithful living when the war of the first heaven gets under way might be forewarned by foreknowledge. When we understand that the control center for the worldwide web, and the “information super highway” is managed and controlled in the United States, we have a view of what it means that the United States, calls fire down out of heaven and deceives the entire world. “Fire” in the book of Revelation represents a message.

Den ”vetenskap som Satan lär ut” har fulländats av de globalistiska köpmännen och genomförs via ”informationens supermotorväg” i ”de sista dagarna”. Satan är lögnens fader, och mediejättarna främjar inte bara osanningar, utan de sorterar också bort sanningen, de spårar dem som de betraktar som kättare, och de använder den mest sofistikerade form av hypnotism som någonsin har utövats i planeten jordens historia. Kriget som började i den tredje himlen framhäver denna egenskap hos Satans krigföring, för att de trogna som lever när den första himlens krig tar sin början ska vara förvarnade genom förkunskap. När vi förstår att kontrollcentret för världsvidväven och ”informationens supermotorväg” förvaltas och kontrolleras i Förenta staterna, får vi en inblick i vad det innebär att Förenta staterna låter eld falla ner från himlen och bedrar hela världen. ”Eld” i Uppenbarelseboken representerar ett budskap.

The symbolism of Revelation chapter thirteen, and verse thirteen is drawn from the battle of mount Carmel where the prophets of Baal and the prophets of the groves, were unable to call fire down out of heaven to confirm that Baal and Ashtaroth were true gods. Baal, being a male deity and Ashtaroth a female deity represents the image of the beast, the unholy combination of church and state. They were the prophets of Jezebel, who was in an unholy relationship with Ahab. Those two prophetic witnesses of the image of the beast in the story of Mount Carmel, identify the role of the United States in first forming an image of the papal system in the United States, and thereafter in the world. The “fire” at Carmel was to be the evidence of who the true God really was. It represented a revelation from heaven identifying the true God, and the same issue exists when the United States calls fire down from heaven.

Symboliken i Uppenbarelseboken kapitel tretton, och vers tretton, är hämtad från striden på berget Karmel, där Baals profeter och Aserornas profeter inte förmådde kalla ned eld från himlen för att bekräfta att Baal och Astarte var sanna gudar. Baal, såsom en manlig gudom, och Astarte, såsom en kvinnlig gudom, representerar vilddjurets bild, den oheliga föreningen av kyrka och stat. De var Isebels profeter, hon som stod i ett oheligt förhållande till Ahab. Dessa två profetiska vittnen till vilddjurets bild i berättelsen om berget Karmel identifierar Förenta staternas roll, först i att i Förenta staterna själv forma en bild av det påvliga systemet och därefter i världen. ”Elden” på Karmel skulle vara beviset på vem den sanne Guden verkligen var. Den representerade en uppenbarelse från himlen som utpekade den sanne Guden, och samma fråga föreligger när Förenta staterna kallar ned eld från himlen.

In the book of Isaiah, the God who identifies the end from the beginning, addresses the very setting of Mount Carmel of old, and also the prophetic setting that is represented when the United States calls down fire out of heaven.

I Jesajas bok vänder sig den Gud som från begynnelsen kungör slutet till själva den forna Karmels miljö, och även till den profetiska situation som framställs när Förenta staterna låter eld falla ner från himlen.

> Produce your cause, saith the Lord; bring forth your strong reasons, saith the King of Jacob. Let them bring them forth, and show us what shall happen: let them show the former things, what they be, that we may consider them, and know the latter end of them; or declare us things for to come. Show the things that are to come hereafter, that we may know that ye are gods: yea, do good, or do evil, that we may be dismayed, and behold it together. Behold, ye are of nothing, and your work of nought: an abomination is he that chooseth you. I have raised up one from the north, and he shall come: from the rising of the sun shall he call upon my name: and he shall come upon princes as upon mortar, and as the potter treadeth clay. Who hath declared from the beginning, that we may know? and beforetime, that we may say, He is righteous? yea, there is none that showeth, yea, there is none that declareth, yea, there is none that heareth your words. The first shall say to Zion, Behold, behold them: and I will give to Jerusalem one that bringeth good tidings. Isaiah 41:21–27.

> Framlägg er sak, säger Herren; kom fram med era starkaste skäl, säger Jakobs Konung. Må de träda fram och förkunna för oss vad som skall ske; låt dem förkunna det förgångna, vad det var, så att vi må ge akt på det och lära känna dess utgång; eller tillkännage för oss det som skall komma. Förkunna vad som skall ske härefter, så att vi må veta att ni är gudar; ja, gör gott eller gör ont, så att vi må häpna och tillsammans se det. Se, ni är av intet, och ert verk är av noll och intet; en styggelse är den som utväljer er. Jag har uppväckt en från norr, och han skall komma; från solens uppgång skall han åkalla mitt namn; och han skall komma över furstar såsom över murbruk, och såsom krukmakaren trampar leran. Vem har förkunnat det från begynnelsen, så att vi må veta det? och i förväg, så att vi må säga: Han har rätt? Ja, det finns ingen som förkunnar, ja, det finns ingen som tillkännager, ja, det finns ingen som hör era ord. Den förste skall säga till Sion: Se, se där är de; och åt Jerusalem skall jag ge en som bär glada budskap. Jesaja 41:21–27.

In the war of the first heaven that gets under way at the soon-coming Sunday law, the United States, and also Satan himself, will be allowed to “produce” their “cause,” and they will call fire down from heaven in an attempt to prove that the god of Jezebel is the true God. The world will be forced to accept the mark of that god’s day of worship. The fire that is brought down from heaven, through the “information super highway” to all mankind is a work of “nought,” and he that chooses the message conveyed through that medium is an “abomination.”

I det första himlens krig, som inleds vid den snart kommande söndagslagen, kommer Förenta staterna, och även Satan själv, att tillåtas att ”framlägga” sin ”sak”, och de kommer att låta eld falla ned från himlen i ett försök att bevisa att Isebels gud är den sanne Guden. Världen kommer att tvingas att ta emot märket för den gudens tillbedjansdag. Den eld som bringas ned från himlen, genom ”informationens supermotorväg” till hela mänskligheten, är ett verk av ”intet”, och den som väljer det budskap som förmedlas genom det mediet är en ”styggelse”.

In that warfare the one hundred and forty-four thousand, and thereafter the great multitude, will be God’s witnesses in the argument of who is the true God. The messages conveyed from both sides of the war are represented as “fire.” All the nations will be gathered to determine who is the true God, and there will be two classes of witnesses in order to establish the “truth.”

I den striden kommer de etthundrafyrtiofyra tusen, och därefter den stora skaran, att vara Guds vittnen i frågan om vem som är den sanne Guden. De budskap som förmedlas från båda sidor i kriget framställs som ”eld”. Alla nationerna skall samlas för att avgöra vem som är den sanne Guden, och det kommer att finnas två klasser av vittnen för att fastställa ”sanningen”.

> Let all the nations be gathered together, and let the people be assembled: who among them can declare this, and show us former things? let them bring forth their witnesses, that they may be justified: or let them hear, and say, It is truth. Ye are my witnesses, saith the Lord, and my servant whom I have chosen: that ye may know and believe me, and understand that I am he: before me there was no God formed, neither shall there be after me. I, even I, am the Lord; and beside me there is no saviour. I have declared, and have saved, and I have showed, when there was no strange god among you: therefore ye are my witnesses, saith the Lord, that I am God. Isaiah 43:9–12.

> Låt alla folk bli församlade tillsammans, och låt folkslagen samlas: vem bland dem kan förkunna detta och låta oss höra det som förut har skett? Låt dem föra fram sina vittnen, så att de kan bli rättfärdigade; eller låt dem höra och säga: Det är sanning. Ni är mina vittnen, säger Herren, och min tjänare, som jag har utvalt, för att ni må veta och tro mig och förstå att jag är han: före mig har ingen Gud blivit formad, och efter mig skall ingen komma. Jag, jag är Herren, och förutom mig finns ingen frälsare. Jag har förkunnat, och jag har frälst, och jag har låtit det bli hört, när ingen främmande gud fanns bland er; därför är ni mina vittnen, säger Herren, att jag är Gud. Jesaja 43:9–12.

The final manifestation of Mount Carmel, has witnesses for Satan and witnesses for God. The demonstration is to prove who is the true God, but what are God’s faithful witnesses supposed to bear witness to?

Den slutliga manifestationen av berget Karmel har vittnen för Satan och vittnen för Gud. Demonstrationen skall bevisa vem som är den sanne Guden, men vad är Guds trogna vittnen avsedda att vittna om?

> Thus saith the Lord the King of Israel, and his redeemer the Lord of hosts; I am the first, and I am the last; and beside me there is no God. And who, as I, shall call, and shall declare it, and set it in order for me, since I appointed the ancient people? and the things that are coming, and shall come, let them show unto them. Fear ye not, neither be afraid: have not I told thee from that time, and have declared it? ye are even my witnesses. Is there a God beside me? yea, there is no God; I know not any. They that make a graven image are all of them vanity; and their delectable things shall not profit; and they are their own witnesses; they see not, nor know; that they may be ashamed. Isaiah 44:6–9.

> Så säger Herren, Israels konung, och hans återlösare, Herren Sebaot: Jag är den förste, och jag är den siste, och förutom mig finns ingen Gud. Och vem, såsom jag, skall ropa ut det och förkunna det och lägga fram det för mig, sedan jag insatte det forntida folket? Och det som kommer, och skall komma, må de kungöra för dem. Frukta inte och var inte förfärade: har jag inte från den tiden låtit dig höra det och förkunnat det? Ni är ju mina vittnen. Finns det en Gud förutom mig? Ja, det finns ingen annan Gud; jag känner ingen. De som gör en utskuren bild är allihop fåfänglighet; och deras dyrbara ting skall inte gagna dem; och de är sina egna vittnen; de ser inte och vet inte, för att de skall komma på skam. Jesaja 44:6–9.

The faithful in the final confrontation of Mount Carmel are to witness to the truth that God is the first and the last. He is the God that “appointed the ancient people,” in order to identify the “things that are coming.” God’s witnesses are to present the Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before the final battle of Mount Carmel.

De trogna i den slutliga konfrontationen på berget Karmel skall vittna om sanningen att Gud är den förste och den siste. Han är den Gud som ”utsåg det forntida folket” för att tillkännage de ”ting som skall komma”. Guds vittnen skall framlägga Jesu Kristi uppenbarelse, som öppnas strax före den slutliga striden på berget Karmel.

Satan’s Mount Carmel message is represented as fire that comes down out of heaven.

Satans budskap på Karmels berg framställs som eld som kommer ner från himlen.

> And he doeth great wonders, so that he maketh fire come down from heaven on the earth in the sight of men, Revelation 13:13.

> Och det gör stora tecken, så att det får eld att falla ned från himlen till jorden inför människorna, Uppenbarelseboken 13:13.

The verse is describing the miracles that the United States accomplishes through the modern science of hypnotism that is conveyed to mankind on “the information super highway.” But the verse is also speaking to the appearance of Satan himself when he personates Christ.

Versen beskriver de underverk som Förenta staterna åstadkommer genom den moderna hypnotismens vetenskap, vilken förmedlas till mänskligheten på ”informationssupermotorvägen”. Men versen talar också om Satans eget framträdande, när han utger sig för att vara Kristus.

> “The angel who unites in the proclamation of the third angel’s message is to lighten the whole earth with his glory. A work of world-wide extent and unwonted power is here foretold. The advent movement of 1840–44 was a glorious manifestation of the power of God; the first angel’s message was carried to every missionary station in the world, and in some countries there was the greatest religious interest which has been witnessed in any land since the Reformation of the sixteenth century; but these are to be exceeded by the mighty movement under the last warning of the third angel.

> ”Den ängel som förenar sig i förkunnelsen av den tredje ängelns budskap skall upplysa hela jorden med sin härlighet. Här förutsägs ett verk av världsomfattande omfattning och ovanlig kraft. Adventrörelsen 1840–44 var en härlig manifestation av Guds makt; den första ängelns budskap bars till varje missionsstation i världen, och i somliga länder rådde det största religiösa intresse som har bevittnats i något land sedan reformationen på sextonhundratalet; men dessa skall överträffas av den mäktiga rörelsen under den tredje ängelns sista varning.”

> “The work will be similar to that of the Day of Pentecost. As the ‘former rain’ was given, in the outpouring of the Holy Spirit at the opening of the gospel, to cause the upspringing of the precious seed, so the ‘latter rain’ will be given at its close for the ripening of the harvest. ‘Then shall we know, if we follow on to know the Lord: His going forth is prepared as the morning; and He shall come unto us as the rain, as the latter and former rain unto the earth.’ Hosea 6:3. ‘Be glad then, ye children of Zion, and rejoice in the Lord your God: for He hath given you the former rain moderately, and He will cause to come down for you the rain, the former rain, and the latter rain.’ Joel 2:23. ‘In the last days, saith God, I will pour out of My Spirit upon all flesh.’ ‘And it shall come to pass, that whosoever shall call on the name of the Lord shall be saved.’ Acts 2:17, 21.

> ”Verket kommer att likna det som skedde på pingstdagen. Såsom ”det förra regnet” gavs genom den Helige Andes utgjutande vid evangeliets början för att åstadkomma det dyrbara utsädets uppspirande, så skall ”det senare regnet” ges vid dess avslutning för skördens mognad. ”Då skola vi lära känna det, om vi sträva efter att lära känna Herren. Hans uppgång är så viss som morgonrodnaden; och han skall komma till oss såsom regnet, såsom höstregnet och vårregnet över jorden.” Hosea 6:3. ”Var då glada, ni Sions barn, och fröjda er i Herren, er Gud; ty han har gett er höstregnet i rätt mått, och han skall låta regnet komma ner över er, höstregnet och vårregnet.” Joel 2:23. ”Och det skall ske i de sista dagarna, säger Gud, att jag skall utgjuta av min Ande över allt kött.” ”Och det skall ske att var och en som åkallar Herrens namn skall bli frälst.” Acts 2:17, 21.

> “The great work of the gospel is not to close with less manifestation of the power of God than marked its opening. The prophecies which were fulfilled in the outpouring of the former rain at the opening of the gospel are again to be fulfilled in the latter rain at its close. Here are ‘the times of refreshing’ to which the apostle Peter looked forward when he said: ‘Repent ye therefore, and be converted, that your sins may be blotted out, when the times of refreshing shall come from the presence of the Lord; and He shall send Jesus.’ Acts 3:19, 20.

> ”Evangeliets stora verk skall inte avslutas med en mindre uppenbarelse av Guds kraft än den som utmärkte dess begynnelse. De profetior som uppfylldes i utgjutandet av det förra regnet vid evangeliets början skall åter uppfyllas i det senare regnet vid dess avslutning. Här är ”vederkvickelsens tider”, vilka aposteln Petrus såg fram emot när han sade: ”Gören därför bättring och omvänden eder, för att edra synder må bliva utplånade, så att tider av vederkvickelse må komma från Herrens ansikte, och han må sända Jesus.” Apg. 3:19, 20.

> “Servants of God, with their faces lighted up and shining with holy consecration, will hasten from place to place to proclaim the message from heaven. By thousands of voices, all over the earth, the warning will be given. Miracles will be wrought, the sick will be healed, and signs and wonders will follow the believers. Satan also works, with lying wonders, even bringing down fire from heaven in the sight of men. Revelation 13:13. Thus the inhabitants of the earth will be brought to take their stand.” The Great Controversy, 611, 612.

> ”Guds tjänare, med ansikten upplysta och strålande av helig invigning, skall skynda från plats till plats för att förkunna budskapet från himlen. Genom tusentals röster, över hela jorden, skall varningen ges. Underverk skall ske, de sjuka skall bli botade, och tecken och under skall följa de troende. Satan verkar också med lögnaktiga under, ja, han låter till och med eld falla ned från himlen inför människors ögon. Uppenbarelseboken 13:13. Så skall jordens invånare förmås att ta ställning.” The Great Controversy, 611, 612.

When we reach the time when Satan calls fire down out of heaven, “the inhabitants of earth will be brought to take their stand.” In that time, God’s witness “will hasten from place to place to proclaim the message from heaven. By thousands of voices, all over the earth, the warning will be given.” The work God’s witnesses accomplish “will be similar to that of the Day of Pentecost,” when the “angel who unites in the proclamation of the third angel’s message is to lighten the whole earth with his glory.” At Pentecost, fire was the symbol of the outpouring of the Holy Spirit, and fire is also the symbol of the outpouring of Satan’s unholy spirit.

När vi når den tid då Satan kallar ned eld från himlen, kommer ”jordens invånare att föras till att inta sin ståndpunkt”. I den tiden kommer Guds vittnesbörd att ”skynda från plats till plats för att förkunna budskapet från himlen. Med tusentals röster, över hela jorden, kommer varningen att ges.” Det verk som Guds vittnen utför ”kommer att likna det på pingstdagen”, när den ”ängel som förenar sig i förkunnandet av den tredje ängelns budskap skall upplysa hela jorden med sin härlighet”. På pingstdagen var eld symbolen för den Helige Andes utgjutelse, och eld är också symbolen för utgjutelsen av Satans oheliga ande.

After John represents the one hundred and forty-four thousand and the great multitude in Revelation chapter seven, he identifies the opening of the seventh and final seal. The final or seventh seal represents the unsealing of the Revelation of Jesus Christ, and the only prophecy in the book of Revelation that was to be unsealed just before probation closes. The seventh seal, the seven thunders and the Revelation of Jesus Christ are all symbols of the same truth, that is opened up just before probation closes. The Revelation of Jesus Christ emphasizes Christ’s character and creative power as the Alpha and Omega. The seven thunders identify the history where the one hundred and forty-four thousand are sealed, and the seventh seal identifies the outpouring of the Holy Spirit during the history when the two witnesses are resurrected and receive the creative power of the “truth” of God, that is conveyed from the Father, to the Son, to Gabriel, to the prophet unto those who choose to read, hear and keep the power contained therein.

Efter att Johannes i Uppenbarelsebokens sjunde kapitel framställer de etthundrafyrtiofyra tusen och den stora skaran, identifierar han öppnandet av det sjunde och sista sigillet. Det sista, eller sjunde, sigillet representerar avförseglingen av Jesu Kristi uppenbarelse, och den enda profetia i Uppenbarelseboken som skulle avförseglas strax innan nådatiden avslutas. Det sjunde sigillet, de sju tordönen och Jesu Kristi uppenbarelse är alla symboler för samma sanning, som öppnas upp strax innan nådatiden avslutas. Jesu Kristi uppenbarelse betonar Kristi karaktär och skapande kraft såsom Alfa och Omega. De sju tordönen identifierar den historia under vilken de etthundrafyrtiofyra tusen förseglas, och det sjunde sigillet identifierar den helige Andes utgjutelse under den historia då de två vittnena uppväcks och mottar den skapande kraften i Guds ”sanning”, som förmedlas från Fadern till Sonen, till Gabriel, till profeten, till dem som väljer att läsa, höra och bevara den kraft som däri är innesluten.

> And when he had opened the seventh seal, there was silence in heaven about the space of half an hour. And I saw the seven angels which stood before God; and to them were given seven trumpets. And another angel came and stood at the altar, having a golden censer; and there was given unto him much incense, that he should offer it with the prayers of all saints upon the golden altar which was before the throne. And the smoke of the incense, which came with the prayers of the saints, ascended up before God out of the angel’s hand. And the angel took the censer, and filled it with fire of the altar, and cast it into the earth: and there were voices, and thunderings, and lightnings, and an earthquake. Revelation 8:1–5.

> Och när han öppnade det sjunde sigillet, blev det tystnad i himlen under omkring en halvtimme. Och jag såg de sju änglarna som stod inför Gud, och åt dem gavs sju basuner. Och en annan ängel kom och ställde sig vid altaret med ett gyllene rökelsekar; och åt honom gavs mycken rökelse, för att han skulle bära fram den tillsammans med alla de heligas böner på det gyllene altaret som stod inför tronen. Och röken av rökelsen, som steg upp med de heligas böner, steg ur ängelns hand upp inför Gud. Och ängeln tog rökelsekaret och fyllde det med eld från altaret och kastade det på jorden; och det uppstod röster och tordön och blixtar och en jordbävning. Uppenbarelseboken 8:1–5.

In the verses, “seven angels” “stood before God” with “seven trumpets.” Those seven trumpet angels have been correctly understood customarily to represent God’s judgments against Rome for the enforcement of Sunday worship. Pagan Rome, under Constantine, passed the first Sunday law in the year 321, and by the year 330, his empire was divided into east and west. From that point on the first four trumpets began to sound, and they represented the historical forces which were brought against his empire, and which by the year 476, left the city of Rome where it never again had another Roman ruling over the city, which was the symbol of Rome’s strength and glory. When the papacy passed the Sunday law at the Council of Orleans in the year 538, Mohammed was raised up to bring judgment against the Roman church, as represented by the fifth and sixth trumpets, which were also the first and second woe, and represented Islam. As correct as the traditional understanding of those trumpets are, they are defined in the passage where they are presented in Revelation nine as “plagues.”

I verserna stod ”sju änglar” ”inför Gud” med ”sju basuner”. Dessa sju basunänglar har enligt vedertagen förståelse med rätta uppfattats representera Guds domar över Rom för påtvingandet av söndagsdyrkan. Det hedniska Rom under Konstantin utfärdade den första söndagslagen år 321, och år 330 delades hans rike i öst och väst. Från den tidpunkten började de fyra första basunerna ljuda, och de representerade de historiska krafter som fördes mot hans rike och som vid år 476 hade lämnat staden Rom i ett tillstånd där den aldrig mer hade någon romersk härskare över staden, vilken var symbolen för Roms styrka och härlighet. När påvedömet antog söndagslagen vid kyrkomötet i Orléans år 538, uppväcktes Muhammed för att bringa dom över den romerska kyrkan, såsom detta framställs genom den femte och sjätte basunen, vilka också var det första och andra ve, och representerade islam. Hur riktig den traditionella förståelsen av dessa basuner än är, definieras de i det avsnitt där de framställs i Uppenbarelseboken nio som ”plågor”.

> And the rest of the men which were not killed by these plagues yet repented not of the works of their hands, that they should not worship devils, and idols of gold, and silver, and brass, and stone, and of wood: which neither can see, nor hear, nor walk: Neither repented they of their murders, nor of their sorceries, nor of their fornication, nor of their thefts. Revelation 9:20, 21.

> Och de övriga människorna, som inte dödades genom dessa plågor, omvände sig ändå inte från sina händers verk, så att de upphörde att tillbe onda andar och avgudar av guld och silver och koppar och sten och trä, vilka varken kan se eller höra eller gå. Inte heller omvände de sig från sina mord, sina trolldomskonster, sin otukt eller sina stölder. Uppenbarelseboken 9:20, 21.

The perfect and final fulfillment of the seven trumpets is the seven last plagues of Revelation chapter sixteen. Even a casual survey of the prophetic characteristics of the seven trumpets of Revelation chapter nine demonstrates they possess parallel characteristics of the seven last plagues. The opening of the seventh seal takes place in the history when probation is about to close and the wrath of God, as represented by the seven last plagues, is about to be poured out.

Den fullkomliga och slutliga uppfyllelsen av de sju basunerna är de sju sista plågorna i Uppenbarelsebokens sextonde kapitel. Redan en översiktlig granskning av de profetiska kännetecknen hos de sju basunerna i Uppenbarelsebokens nionde kapitel visar att de uppvisar parallella kännetecken med de sju sista plågorna. Öppnandet av det sjunde inseglet äger rum i den historiska tid då nådatiden står i begrepp att avslutas och Guds vrede, sådan den framställs genom de sju sista plågorna, står i begrepp att utgjutas.

When Christ, as the Lion of the tribe of Judah, “opened the seventh seal” an angel came and stood at the altar, having a golden censer; and there was given unto him much incense, that he should offer it with the prayers of all saints upon the golden altar which was before the throne. And the smoke of the incense, which came with the prayers of the saints, ascended up before God out of the angel’s hand.” The outpouring of the Holy Spirit on Pentecost was preceded by the unified prayer of the believers that were assembled in Jerusalem.

När Kristus såsom lejonet av Juda stam ”öppnade det sjunde inseglet”, kom en ängel och ställde sig vid altaret med ett gyllene rökelsekar; och honom gavs mycken rökelse, för att han skulle frambära den tillsammans med alla de heligas böner på det gyllene altaret som stod inför tronen. ”Och röken från rökelsen, som steg upp tillsammans med de heligas böner, steg inför Gud ur ängelns hand.” Utgjutandet av den Helige Ande på pingstdagen föregicks av de troendes endräktiga bön, de som var församlade i Jerusalem.

> “A revival of true godliness among us is the greatest and most urgent of all our needs. To seek this should be our first work. There must be earnest effort to obtain the blessing of the Lord, not because God is not willing to bestow His blessing upon us, but because we are unprepared to receive it. Our heavenly Father is more willing to give His Holy Spirit to them that ask Him, than are earthly parents to give good gifts to their children. But it is our work, by confession, humiliation, repentance, and earnest prayer, to fulfill the conditions upon which God has promised to grant us His blessing. A revival need be expected only in answer to prayer.” Selected Messages, book 1, 121.

> ”En väckelse till sann gudsfruktan ibland oss är det största och mest trängande av alla våra behov. Att söka detta bör vara vårt första verk. Det måste finnas ett allvarligt bemödande att vinna Herrens välsignelse, inte därför att Gud inte är villig att skänka oss sin välsignelse, utan därför att vi är oförberedda att ta emot den. Vår himmelske Fader är mer villig att ge sin Helige Ande åt dem som ber honom, än jordiska föräldrar är att ge goda gåvor åt sina barn. Men det är vår uppgift att genom bekännelse, ödmjukelse, omvändelse och innerlig bön uppfylla de villkor på vilka Gud har lovat att ge oss sin välsignelse. En väckelse kan förväntas endast som svar på bön.” Selected Messages, bok 1, 121.

The opening of the seventh seal is identifying the sealing of the one hundred and forty-four thousand. The sealing is initiated by prayer, but not simply by the activity of prayer, but by a specific prayer. The specific prayer is identified in the book of Daniel, which is of course, also the book of Revelation.

Öppnandet av det sjunde sigillet identifierar beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen. Beseglingen inleds genom bön, men inte enbart genom bönens verksamhet, utan genom en särskild bön. Den särskilda bönen identifieras i Daniels bok, vilken naturligtvis också är Uppenbarelseboken.

John in the Revelation and Daniel in his book, represent the one hundred and forty-four thousand in the “last days.” In the “last days” those who are to be God’s witnesses during the battle of the first heaven will bear witness to the prophecy that is unsealed just before probation closes. This is represented as the seventh seal in the verses we are now considering. The prayers that come to the angel with the “golden censer” are represented by Daniel’s prayer in chapter nine of his book. That prayer is a specific prayer, which was outlined by Moses in connection with the prophecy of the “seven times.” The prayer is two-fold, and Daniel places the context of his two-fold prayer in the terms of “the curse” and “the oath” of Moses. The books of Daniel and Revelation are the same book, and the same lines of prophecy that are in the book of Daniel are taken up in the book of Revelation.

Johannes i Uppenbarelseboken och Daniel i sin bok representerar de etthundrafyrtiofyra tusen i de ”yttersta dagarna”. I de ”yttersta dagarna” skall de som skall vara Guds vittnen under striden i den första himlen bära vittnesbörd om den profetia som avförseglas strax innan nådatiden upphör. Detta framställs som det sjunde inseglet i de verser vi nu betraktar. De böner som kommer till ängeln med ”det gyllene rökelsekaret” representeras av Daniels bön i det nionde kapitlet i hans bok. Den bönen är en särskild bön, som skisserades av Mose i samband med profetian om de ”sju tiderna”. Bönen är tvåfaldig, och Daniel anger sammanhanget för sin tvåfaldiga bön med Moses termer ”förbannelsen” och ”eden”. Daniels bok och Uppenbarelseboken är samma bok, och samma profetiska linjer som finns i Daniels bok tas upp i Uppenbarelseboken.

The prayer that brings about the outpouring of holy fire in the movement of the mighty angel of Revelation eighteen, is Daniel’s prayer of the “seven times.” It is the prayer that brought the angel Gabriel down from heaven to explain the prophecies to Daniel. At the conclusion of his prayer, which covers the first twenty verses of Daniel nine, Gabriel came down about the time of the evening oblation. The prayers that ascend that the angel with the golden censer receives are prayers that ascend as the sun is setting, in the evening of “the last days.”

Den bön som åstadkommer utgjutelsen av helig eld i den mäktige ängelns rörelse i Uppenbarelseboken arton, är Daniels bön om de ”sju tiderna”. Det är den bön som förde ängeln Gabriel ned från himlen för att förklara profetiorna för Daniel. Vid avslutningen av hans bön, som omfattar de första tjugo verserna i Daniel nio, kom Gabriel ned vid tiden för aftonoffret. De böner som stiger upp och som ängeln med det gyllene rökelsekaret tar emot, är böner som stiger upp när solen går ned, i aftonen av ”de sista dagarna”.

> And whiles I was speaking, and praying, and confessing my sin and the sin of my people Israel, and presenting my supplication before the Lord my God for the holy mountain of my God; Yea, whiles I was speaking in prayer, even the man Gabriel, whom I had seen in the vision at the beginning, being caused to fly swiftly, touched me about the time of the evening oblation. Daniel 9:20, 21.

> Medan jag ännu talade och bad och bekände min synd och mitt folk Israels synd och frambar min bön inför Herren, min Gud, för mitt Guds heliga berg, ja, medan jag ännu talade i bön, kom mannen Gabriel, som jag hade sett i synen i början, flygande med hast och rörde vid mig vid tiden för aftonoffret. Daniel 9:20, 21.

Daniel’s prayer was a confession of not only his sins, but also the sins of God’s people. His prayer is the blueprint of the prayer of repentance connected with the “seven times” of Leviticus twenty-six.

Daniels bön var en bekännelse inte endast av hans egna synder, utan också av Guds folks synder. Hans bön är mönsterbilden för den bön om omvändelse som är förknippad med de ”sju tiderna” i Tredje Moseboken tjugosex.

> And they that are left of you shall pine away in their iniquity in your enemies’ lands; and also in the iniquities of their fathers shall they pine away with them. If they shall confess their iniquity, and the iniquity of their fathers, with their trespass which they trespassed against me, and that also they have walked contrary unto me; And that I also have walked contrary unto them, and have brought them into the land of their enemies; if then their uncircumcised hearts be humbled, and they then accept of the punishment of their iniquity: Then will I remember my covenant with Jacob, and also my covenant with Isaac, and also my covenant with Abraham will I remember; and I will remember the land. Leviticus 26:39–42.

> Och de av er som blir kvar skall försmäkta i sin missgärning i sina fienders länder; också i sina fäders missgärningar skall de försmäkta tillsammans med dem. Om de då bekänner sin missgärning och sina fäders missgärning, med det trolöshetsbrott som de begick mot mig, och att de också vandrade i strid med mig, och att också jag vandrade i strid med dem och förde dem in i deras fienders land; om då deras oomskurna hjärtan ödmjukas och de då tar straffet för sin missgärning på sig: då skall jag komma ihåg mitt förbund med Jakob, och också mitt förbund med Isak, och också mitt förbund med Abraham skall jag komma ihåg; och landet skall jag komma ihåg. 3 Moseboken 26:39–42.

After Moses sets forth the punishment associated with the “seven times,” which he calls the “quarrel of” God’s “covenant,” he identifies what God’s people are to do if and when they become aware that they are slaves in the enemy’s land, such as Daniel was. They needed, as Daniel represented, to confess their sins, and also the sins of their fathers.

Efter att Mose har framlagt det straff som är förbundet med de ”sju tiderna”, vilket han kallar Guds ”förbunds” ”tvist”, anger han vad Guds folk skall göra om och när de blir medvetna om att de är slavar i fiendens land, såsom Daniel var. De behövde, såsom Daniel representerade, bekänna sina synder, och också sina fäders synder.

When this specific prayer is offered by those called to be the one hundred and forty-four thousand, the angel with the golden censer will take “the censer, and” fill “it with fire of the altar, and cast it into the earth: and there were voices, and thunderings, and lightnings, and an earthquake.” The holy fire that represents the message of “truth” in contrast with the counterfeit message of “fire”, that the United States and Satan call down out of heaven, takes place in the hour of the “earthquake” that is the Sunday law.

När denna särskilda bön frambärs av dem som är kallade att vara de etthundrafyrtiofyra tusen, skall ängeln med det gyllene rökelsekaret ta ”rökelsekaret och” fylla ”det med eld från altaret och kasta det på jorden; och röster hördes, och tordön, och blixtar, och en jordbävning.” Den heliga eld som representerar budskapet om ”sanning”, i kontrast till det förfalskade budskapet om ”eld”, som Förenta staterna och Satan låter falla ner från himlen, äger rum i den stund av ”jordbävning” som är söndagslagen.

In the book of Zechariah, we are informed that Zerubbabel laid both the foundation and the headstone of the temple in the history of the rebuilding of the temple and Jerusalem after the return from the slavery that Daniel was part of.

I Sakarjas bok får vi veta att Serubbabel lade både templets grund och dess huvudsten i historien om återuppbyggandet av templet och Jerusalem efter återvändandet från den fångenskap som Daniel var en del av.

> Then he answered and spake unto me, saying, This is the word of the Lord unto Zerubbabel, saying, Not by might, nor by power, but by my spirit, saith the Lord of hosts. Who art thou, O great mountain? before Zerubbabel thou shalt become a plain: and he shall bring forth the headstone thereof with shoutings, crying, Grace, grace unto it. Moreover the word of the Lord came unto me, saying, The hands of Zerubbabel have laid the foundation of this house; his hands shall also finish it; and thou shalt know that the Lord of hosts hath sent me unto you. For who hath despised the day of small things? for they shall rejoice, and shall see the plummet in the hand of Zerubbabel with those seven; they are the eyes of the Lord, which run to and fro through the whole earth. Zechariah 4:6–10.

> Då svarade han och talade till mig och sade: Detta är Herrens ord till Serubbabel: Inte genom styrka, inte genom kraft, utan genom min Ande, säger Herren Sebaot. Vem är du, du stora berg? Inför Serubbabel skall du bli till en slätt. Och han skall föra fram huvudstenen under höga rop: Nåd, nåd vare med den. Och Herrens ord kom till mig och sade: Serubbabels händer har lagt grunden till detta hus, och hans händer skall också fullborda det. Och du skall inse att Herren Sebaot har sänt mig till er. Ty vem har föraktat det ringas dag? De skall glädja sig när de ser lodstenen i Serubbabels hand, dessa sju; de är Herrens ögon, som far omkring över hela jorden. Sakarja 4:6–10.

Zerubbabel means “offspring of Babylon”, and is a symbol of the second angel’s message, which when combined with the message of the Midnight Cry, laid the “foundation” in the beginning movement of Adventism. Zerubbabel also represents the repetition of the second angel’s message in the ending movement of Adventism in the movement of Future for America, when the “headstone” is placed.

Serubbabel betyder ”avkomma av Babylon” och är en symbol för den andre ängelns budskap, vilket, när det förenades med Midnattsropets budskap, lade ”grunden” i den inledande rörelsen inom adventismen. Serubbabel representerar också upprepningen av den andre ängelns budskap i adventismens avslutande rörelse inom Future for America-rörelsen, när ”huvudstenen” sätts på plats.

The world rejoiced over the two witnesses that had been slain in the valley of dead bones in the street that is the “information super highway.” When those two witnesses were brought back to life the world feared, and the heavens rejoiced. Zechariah, like all prophets, is identifying the “last days” when God’s people rejoice. Zechariah informs us that they rejoice at the resurrection of the two witnesses, when they see “those seven.” “Those seven” is the same Hebrew word translated as “seven times” in Leviticus twenty-six. The movement of the first angel placed the foundation stone of Moses’ seven times, and that “truth” is also to be the headstone of the movement of the third angel, in spite of its rejection in 1863.

Världen gladde sig över de två vittnena som hade dödats i dalen med de döda benen, på den gata som är ”informationens supermotorväg”. När dessa två vittnen återfördes till livet, fruktade världen, och himlarna gladde sig. Sakarja identifierar, liksom alla profeter, de ”yttersta dagarna”, då Guds folk gläder sig. Sakarja upplyser oss om att de gläder sig vid de två vittnenas uppståndelse, när de ser ”dessa sju”. ”Dessa sju” är samma hebreiska ord som översätts med ”sju tider” i Tredje Mosebok tjugosex. Den förste ängelns rörelse lade grundstenen till Mose sju tider, och denna ”sanning” skall också vara huvudstenen i den tredje ängelns rörelse, trots att den förkastades år 1863.

When it is recognized and fulfilled, and acted upon with the appropriate two-fold prayer, the true fire will be cast to the earth, as it was at Pentecost.

När detta erkänns och fullbordas samt omsätts i handling med den därtill hörande tvåfaldiga bönen, skall den sanna elden kastas ned på jorden, såsom den skedde vid pingsten.

We will continue to address the opening of the seventh seal in the next article.

Vi kommer att fortsätta behandla öppnandet av det sjunde inseglet i nästa artikel.

Back to Articles