Article

# Panium - Number Seven

Panium – talet sju

Daniel 11 Unveiled: Prophetic Lines from 1989 to the Sunday Law

Daniel 11 avtäckt: Profetiska linjer från 1989 till söndagslagen

Author

Jeff Pippenger

Published

March 15, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

We are working on bringing all the lines of Daniel eleven together in connection with the hidden history of verse forty that represents 1989 unto the Sunday law in the United States. Our calling as students of prophecy is to rightly divide the word of truth.

Vi arbetar med att sammanföra alla linjerna i Daniel elva i samband med den dolda historien i vers fyrtio, som representerar tiden från 1989 fram till söndagslagen i Förenta staterna. Vår kallelse som profetians studerande är att rätt dela sanningens ord.

> Study to show thyself approved unto God, a workman that needeth not to be ashamed, rightly dividing the word of truth. 2 Timothy 2:15.

> Bemöda dig om att vara Gud beprövad, en arbetare som inte behöver blygas, som rätt delar sanningens ord. 2 Timoteusbrevet 2:15.

Daniel chapter eleven can be divided into ten prophetic lines. Verses one through four represent one prophetic line. Verse five through nine represents a second line. Verse ten represents a third line. Verses eleven and twelve represent the fourth line. The fifth line is verses thirteen through fifteen. The sixth line is verses sixteen through twenty-two. The seventh line is verses twenty-three and twenty-four. Verse twenty-four through verse thirty-one is the eighth line. Verse thirty-one through forty is the ninth line, and the tenth and final line are verses forty through forty-five. These ten lines are to be brought together line upon line.

Daniels elfte kapitel kan delas in i tio profetiska linjer. Verserna ett till och med fyra utgör en profetisk linje. Verserna fem till och med nio utgör en andra linje. Vers tio utgör en tredje linje. Verserna elva och tolv utgör den fjärde linjen. Den femte linjen är verserna tretton till och med femton. Den sjätte linjen är verserna sexton till och med tjugotvå. Den sjunde linjen är verserna tjugotre och tjugofyra. Vers tjugofyra till och med vers trettioett är den åttonde linjen. Verserna trettioett till och med fyrtio är den nionde linjen, och den tionde och sista linjen är verserna fyrtio till och med fyrtiofem. Dessa tio linjer ska sammanföras, linje på linje.

> Whom shall he teach knowledge? and whom shall he make to understand doctrine? them that are weaned from the milk, and drawn from the breasts.

> Vem skall han lära kunskap, och för vem skall han göra läran begriplig? Dem som är avvanda från mjölken, dem som skilts från brösten.

> For precept must be upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little:

> Ty bud skall komma på bud, bud på bud; rad på rad, rad på rad; här litet och där litet:

> For with stammering lips and another tongue will he speak to this people. To whom he said, This is the rest wherewith ye may cause the weary to rest; and this is the refreshing: yet they would not hear.

> Ty med stammande läppar och med en annan tunga skall han tala till detta folk. Till dem sade han: Detta är vilan, varigenom ni kan låta den trötte få vila; och detta är vederkvickelsen. Men de ville inte höra.

> But the word of the Lord was unto them precept upon precept, precept upon precept; line upon line, line upon line; here a little, and there a little; that they might go, and fall backward, and be broken, and snared, and taken. Isaiah 28:9–13.

> Men Herrens ord blev för dem bud på bud, bud på bud; rad på rad, rad på rad; här litet, där litet; för att de skulle gå och falla baklänges och bli krossade och fångas i en snara och gripas. Jesaja 28:9–13.

Each of the ten prophetic lines are of course interrelated, but within each line a specific theme can be recognized. Though each line has a primary theme, the lines possess more than a singular testimony. I intend to identify each of the themes in the ten lines.

Var och en av de tio profetiska linjerna är naturligtvis inbördes relaterade, men inom varje linje kan ett särskilt tema urskiljas. Även om varje linje har ett huvudtema, rymmer linjerna mer än ett enda vittnesbörd. Jag avser att identifiera vart och ett av temana i de tio linjerna.

## First Line

Första raden

> Also I in the first year of Darius the Mede, even I, stood to confirm and to strengthen him. And now will I shew thee the truth. Behold, there shall stand up yet three kings in Persia; and the fourth shall be far richer than they all: and by his strength through his riches he shall stir up all against the realm of Grecia. And a mighty king shall stand up, that shall rule with great dominion, and do according to his will. And when he shall stand up, his kingdom shall be broken, and shall be divided toward the four winds of heaven; and not to his posterity, nor according to his dominion which he ruled: for his kingdom shall be plucked up, even for others beside those. Daniel 11:1–4.

> Också jag stod upp under den förste av medern Darius’ första regeringsår för att stödja och styrka honom. Och nu skall jag kungöra för dig sanningen. Se, ännu skall tre kungar uppstå i Persien, och den fjärde skall vara vida rikare än de alla; och genom sin styrka, genom sina rikedomar, skall han sätta alla i rörelse mot Greklands rike. Och en väldig kung skall uppstå, som skall härska med stort välde och göra efter sin vilja. Men när han har uppstått, skall hans rike brytas sönder och delas åt himlens fyra väderstreck; men inte tillfalla hans efterkommande, ej heller vara sådant som det välde varmed han härskade. Ty hans rike skall ryckas bort och tillfalla andra än dessa. Daniel 11:1–4.

The first year of Darius marks the end of seventy years, thus identifying a prophetic time of the end. By verse three Alexander the Great establishes his worldwide kingdom, and by verse four his kingdom was to be plucked up and divided unto the four winds. Using Darius as the time of the end in 1989 allows us to count the kings represented in verse two. When Gabriel states in verse one, “Also in the first year of Darius” he is following up on what he informed Daniel at the beginning of the vision, which began in chapter ten.

Det första året av Darejaves markerar slutet på sjuttio år och identifierar därmed en profetisk ändens tid. I vers tre upprättar Alexander den store sitt världsomspännande rike, och i vers fyra skulle hans rike ryckas bort och delas åt himlens fyra vindar. När vi använder Darejaves som ändens tid år 1989 kan vi räkna de kungar som representeras i vers två. När Gabriel i vers ett säger: ”Också i Darejaves’ första regeringsår”, följer han upp det som han meddelade Daniel i början av synen, vilken började i kapitel tio.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> I den persiske kungen Kyros tredje regeringsår blev ett ord uppenbarat för Daniel, som kallades Belteshassar; och ordet var sant, men den bestämda tiden var lång; och han förstod ordet och hade insikt i synen. Daniel 10:1.

The waymark that represents a “time of the end” contains two symbols. The “time of the end” for Moses’ prophetic line was Aaron’s birth, followed three years later with the birth of Moses. Aaron and Moses are the twofold symbol of the “time of the end” in their history and typify the birth of John the Baptist and Jesus six months thereafter. The “time of the end” in 1798 marked the capture of the pope of Rome who thereafter died in captivity in 1799. From “the first year of Darius the Mede” unto “the third year of Cyrus king of Persia”; Darius and Cyrus represent thee “time of the end” in 1989, for all the prophets are speaking more about the last days than the days in which they lived.

Vägmärket som representerar en ”ändens tid” innehåller två symboler. ”Ändens tid” för Moses profetiska linje var Arons födelse, följd tre år senare av Moses födelse. Aron och Mose är den dubbla symbolen för ”ändens tid” i deras historia och är en förebild för Johannes Döparens och Jesu födelse sex månader senare. ”Ändens tid” år 1798 markerade tillfångatagandet av påven i Rom, som därefter dog i fångenskap år 1799. Från ”medern Darejaveshs första regeringsår” till ”Persiens kung Kyros tredje regeringsår”; Darejavesh och Kyros representerar ”ändens tid” år 1989, ty alla profeterna talar mer om de sista dagarna än om de dagar i vilka de levde.

> Now all these things happened unto them for ensamples: and they are written for our admonition, upon whom the ends of the world are come. 1 Corinthians 10:11.

> Men allt detta vederfors dem som förebilder, och det skrevs till varning för oss, över vilka tidsåldrarnas slut har kommit. 1 Korinthierbrevet 10:11.

Darius and Cyrus represent Ronald Reagan and George Bush senior in 1989. Both were presidents that year. Verse one of chapter eleven places the vision in the third year of Cyrus, which would represent George Bush the senior who followed Reagan as Cyrus followed Darius. Verse two states that three kings would yet stand up and the fourth is far richer than them all. The final “time of the end” in chapter eleven begins in 1989 and identifies that after George Bush senior three kings would yet stand up, thus identifying the three presidents that followed Bush senior. Those three kings were Bill Clinton, George Bush junior, Barak Obama and then the richest president, Donald Trump would “by his strength” and “through his riches he shall stir up all against the realm of Grecia”.

Darius och Cyrus representerar Ronald Reagan och George Bush den äldre år 1989. Båda var presidenter det året. Den första versen i kapitel elva förlägger synen till Cyrus’ tredje regeringsår, vilket skulle representera George Bush den äldre, som följde efter Reagan, liksom Cyrus följde efter Darius. Vers två säger att tre kungar ännu skulle träda fram och att den fjärde är långt rikare än dem alla. Den slutliga ”ändens tid” i kapitel elva börjar år 1989 och anger att efter George Bush den äldre skulle ännu tre kungar träda fram, och identifierar därmed de tre presidenter som följde efter Bush den äldre. Dessa tre kungar var Bill Clinton, George Bush den yngre, Barak Obama, och därefter skulle den rikaste presidenten, Donald Trump, ”genom sin styrka” och ”genom sina rikedomar uppbåda allt mot Greklands rike”.

Verse three then introduces Alexander the Great and therefore typifies the last leader of United Nations who unites with the papacy in the last days, but who like unto the papacy comes to his end. The United Nations is the seventh kingdom represented as ten kings in Revelation seventeen, and the confederacy of ten kings agree to give their seventh kingdom unto the papal beast for one symbolic hour.

Den tredje versen introducerar sedan Alexander den store och förebildar därför den siste ledaren för Förenta nationerna, som i de sista dagarna förenar sig med påvedömet, men som liksom påvedömet går sitt slut till mötes. Förenta nationerna är det sjunde riket, framställt som tio kungar i Uppenbarelseboken sjutton, och sammanslutningen av de tio kungarna kommer överens om att ge sitt sjunde rike åt det påvliga vilddjuret för en symbolisk timme.

> And the ten horns which thou sawest are ten kings, which have received no kingdom as yet; but receive power as kings one hour with the beast. These have one mind, and shall give their power and strength unto the beast. These shall make war with the Lamb, and the Lamb shall overcome them: for he is Lord of lords, and King of kings: and they that are with him are called, and chosen, and faithful. Revelation 17:12–14.

> Och de tio horn som du såg är tio kungar, som ännu inte har fått något rike; men de får makt såsom kungar under en timme tillsammans med vilddjuret. Dessa är av ett och samma sinne och skall ge sin makt och styrka åt vilddjuret. Dessa skall föra krig mot Lammet, och Lammet skall övervinna dem; ty han är herrarnas Herre och konungarnas Konung; och de som är med honom är kallade och utvalda och trogna. Uppenbarelseboken 17:12–14.

Those ten kings are represented by verses three and four and also by the history of the rise and fall of Alexander the Great who fulfilled the verses in the fourth century. Greece is the third kingdom of Bible prophecy and is a symbol of the dragon, a third of the threefold union of the dragon, the beast and the false prophet. At the cross the message “King of the Jews” was recorded in Hebrew, Latin and Greek; representing the Jews, the Romans and the rest of the multitudes from the other nations that would be in Jerusalem at the Passover. The Greeks represent the dragon, the Romans represent the beast, and the Jews were the false prophet.

Dessa tio kungar framställs genom verserna tre och fyra och även genom historien om Alexander den stores uppgång och fall, han som uppfyllde verserna under det fjärde århundradet. Grekland är det tredje riket i Bibelns profetia och är en symbol för draken, en tredje del av den trefaldiga föreningen av draken, vilddjuret och den falske profeten. Vid korset var budskapet ”Judarnas konung” upptecknat på hebreiska, latin och grekiska; vilket representerade judarna, romarna och resten av de många från de andra folken som skulle vara i Jerusalem vid påsken. Grekerna representerar draken, romarna representerar vilddjuret, och judarna var den falske profeten.

The first four verses of chapter eleven identify the end of the earthly dragon power who commits fornication with the papal power as human probation closes. Verses three and four identify the final rise and fall of the last manifestation of an earthly dragon power. The verses overlay the last six verses which identify the end of the beast who commits fornication with the kings of the earth. The beginning and ending of chapter eleven identify the history where the enemies of God come to their end with none to help. The first four verses aligned with the last six verses and in so doing they bear the symbolism of the Ten Commandments with a table of the first four commandments and a table with the last six commandments, while also symbolizing a test with the number ten.

De fyra första verserna i kapitel elva identifierar slutet för den jordiska drakmakt som bedriver otukt med den påvliga makten när människans prövotid går mot sitt slut. Verserna tre och fyra identifierar den slutliga uppgången och fallet för den sista manifestationen av en jordisk drakmakt. Dessa verser överlagrar de sista sex verserna, vilka identifierar slutet för vilddjuret som bedriver otukt med jordens kungar. Början och slutet av kapitel elva identifierar den historia där Guds fiender går mot sitt slut utan någon som hjälper. De fyra första verserna, sammanställda med de sista sex verserna, bär därigenom symboliken från de tio budorden, med en tavla för de fyra första buden och en tavla för de sista sex buden, samtidigt som de också symboliserar en prövning genom talet tio.

The first four verses represent a beginning that illustrates the ending while anchoring the message as beginning at the “time of the end” in 1989. The verses represent 1989 until the close of human probation, thus summarizing the message of the last six verses which are the increase of knowledge that was unsealed in 1989, which identify the events connected with the close of probation.

De första fyra verserna utgör en början som illustrerar slutet, samtidigt som de förankrar budskapet såsom begynnande vid ”ändens tid” år 1989. Verserna representerar tiden från 1989 fram till den mänskliga prövotidens slut och sammanfattar således budskapet i de sista sex verserna, vilka utgör den kunskapens tillväxt som avförseglades år 1989 och som identifierar de händelser som är förbundna med prövotidens slut.

The verses provide the prophetic anchor to recognize that beginning in 1989 there would be a total of eight presidents, with the eighth being of the seven previous presidents, thus tying the passage together with the enigma of the eighth being of the seven, which is a prophetic characteristic that is present truth in the last days.

Verserna utgör den profetiska förankringen för att inse att det, med början år 1989, skulle finnas sammanlagt åtta presidenter, där den åttonde är av de sju föregående presidenterna, och därigenom sammanbinder de avsnittet med gåtan om att den åttonde är av de sju, vilket är ett profetiskt kännetecken som är närvarande sanning i de sista dagarna.

The theme which can be understood with the verses is the final destruction of the dragon power who commits fornication with the whore of Tyre. The whore commits fornication with all the kings of the earth, but just as ancient France became the firstborn of the Catholic church when Clovis dedicated his throne to the papacy in 496, so too, the earth beast of the United States will also be the first of the kings to commit fornication with the whore at the Sunday law. Just as in the ending six verses the beginning four verses identify and emphasize all three powers that lead the world to Armageddon, but the theme in the first four verses is the dragon power represented by Grecia and Alexander the Great.

Det tema som kan förstås genom verserna är den slutliga förintelsen av drakmakten som bedriver otukt med Tyrus sköka. Skökan bedriver otukt med alla jordens kungar, men liksom det forntida Frankrike blev den katolska kyrkans förstfödde när Klodvig år 496 invigde sin tron åt påvedömet, så skall också jordens vilddjur i Förenta staterna bli det första av kungarna att bedriva otukt med skökan vid söndagslagen. Liksom de sex avslutande verserna, identifierar och betonar de fyra inledande verserna alla tre makter som leder världen till Harmagedon, men temat i de fyra första verserna är drakmakten, framställd genom Grekland och Alexander den store.

Reagan began the process of eight presidents that has led now to the last of the eight presidents. The eighth president will erect the image of the beast and enforce a Sunday law in the United States, while also brokering and arrangement making him the head of the United Nations, that will at that very point enter into a worldwide church state relationship under the guise of solving the increasing warfare of radical Islam.

Reagan inledde den process av åtta presidenter som nu har lett fram till den siste av de åtta presidenterna. Den åttonde presidenten kommer att resa vilddjurets bild och genomdriva en söndagslag i Förenta staterna, samtidigt som han också förmedlar och åstadkommer en överenskommelse som gör honom till Förenta nationernas överhuvud, vilka just vid den tidpunkten kommer att träda in i ett världsomfattande förhållande mellan kyrka och stat under förevändningen att lösa den tilltagande krigföringen från radikal islam.

The transition of the United States, which is the earth beast of Revelation chapter thirteen from being the sixth kingdom of Bible prophecy unto the head of the seventh kingdom of Bible prophecy, while consummating the unlawful relationship with the eighth kingdom of Bible prophecy is illustrated from verse one identifying 1989, through the presidents that lead to the Sunday law in the United States, and immediately then identifies the mighty king standing up. That mighty king is Trump assuming control over the United Nations, which he is now in the process of dismantling in advance of his demands.

Förvandlingen av Förenta staterna, som är jordens vilddjur i Uppenbarelseboken kapitel tretton, från att vara det sjätte riket i Bibelns profetia till att bli huvudet för det sjunde riket i Bibelns profetia, medan det fullbordar den olagliga förbindelsen med det åttonde riket i Bibelns profetia, illustreras från vers ett, som identifierar 1989, genom de presidenter som leder fram till söndagslagen i Förenta staterna, och identifierar omedelbart därefter den väldige kungen som träder upp. Denne väldige kung är Trump, som övertar kontrollen över Förenta nationerna, vilka han nu håller på att montera ned som förberedelse för sina krav.

## Second Line

Andra raden

Verse five through nine represents the first mention and the point by point illustration of the battle between the kings of the north and south that the entire chapter employs as the primary prophetic backdrop. Verse five sets forth the theme of the passage.

Vers fem till nio utgör det första omnämnandet och den punktvisa åskådliggörelsen av striden mellan kungen i norr och kungen i söder, vilken hela kapitlet använder som den primära profetiska bakgrunden. Vers fem framlägger avsnittets tema.

> And the king of the south shall be strong, and one of his princes; and he shall be strong above him, and have dominion; his dominion shall be a great dominion. Daniel 11:5.

> Och kungen i Södern skall bli stark, likaså en av hans furstar; men han skall bli starkare än han och få herravälde; hans herravälde skall vara ett stort herravälde. Daniel 11:5.

Ptolemy I Soter and Seleucus I Nicator are represented in the verse. Both were a fourth of the “Diadochi” (meaning successor) of Alexander’s kingdom. Seleucus is the first “king of the north” in chapter eleven, and in agreement with pagan Rome, papal Rome and modern Rome—Seleucus was only established as the prophetic king of the north after three primary victories or pivotal events: his reclamation of Babylon in 312 BC, the Battle of Ipsus in 301 BC, and the Battle of Corupedium in 281 BC. These movements defeated his major rivals, expanded his empire, and solidified his dominance in the region.

Ptolemaios I Soter och Seleukos I Nikator framställs i versen. Båda utgjorde en fjärdedel av Alexanders rikes ”diadoker” (vilket betyder efterträdare). Seleukos är den förste ”kungen i norr” i kapitel elva, och i överensstämmelse med det hedniska Rom, det påvliga Rom och det moderna Rom blev Seleukos etablerad som den profetiska kungen i norr först efter tre huvudsakliga segrar eller avgörande händelser: hans återerövring av Babylon år 312 f.Kr., slaget vid Ipsos år 301 f.Kr. och slaget vid Korupedion år 281 f.Kr. Dessa skeenden besegrade hans främsta rivaler, utvidgade hans välde och befäste hans herravälde i regionen.

The second line begins with identifying the kings of the north and south in distinction with any other of the successors (Diadochi) of Alexander’s divided kingdom. It begins with identifying that the king of the north is only empowered after three conquests. Then in the history of the struggle for dominion that unfolded after Alexanders death in verses six through nine, identify a period that concludes with the overthrow of the king of the north by the king of the south. This is the first of three times in chapter eleven that the king of the south prevails over the king of the north. They provide three internal witnesses within the chapter that clearly establishes the waymarks of the history that leads to a king of the south defeating a king of the north.

Den andra linjen inleds med att identifiera nordens och sydens kungar i åtskillnad från någon annan av efterträdarna (Diadokerna) till Alexanders delade rike. Den börjar med att fastslå att nordens kung får makt först efter tre erövringar. Därefter identifieras i historien om kampen om herraväldet som utspelade sig efter Alexanders död i verserna sex till nio en period som avslutas med att nordens kung störtas av sydens kung. Detta är den första av tre gånger i kapitel elva som sydens kung segrar över nordens kung. De utgör tre inre vittnesbörd i kapitlet som tydligt fastställer vägmärkena i den historia som leder fram till att en sydens kung besegrar en nordens kung.

> And the king of the south shall be strong, and one of his princes; and he shall be strong above him, and have dominion; his dominion shall be a great dominion. And in the end of years they shall join themselves together; for the king’s daughter of the south shall come to the king of the north to make an agreement: but she shall not retain the power of the arm; neither shall he stand, nor his arm: but she shall be given up, and they that brought her, and he that begat her, and he that strengthened her in these times. But out of a branch of her roots shall one stand up in his estate, which shall come with an army, and shall enter into the fortress of the king of the north, and shall deal against them, and shall prevail: And shall also carry captives into Egypt their gods, with their princes, and with their precious vessels of silver and of gold; and he shall continue more years than the king of the north. So the king of the south shall come into his kingdom, and shall return into his own land. Daniel 11:5–9.

> Och kungen i söder skall bli stark, och en av hans furstar; och han skall bli starkare än han och få välde; hans välde skall vara ett stort välde. Och efter några år skall de förena sig med varandra; ty kungens dotter i söder skall komma till kungen i norr för att träffa en överenskommelse; men hon skall inte behålla armens kraft; inte heller skall han bestå, ej heller hans arm; utan hon skall bli överlämnad, och de som förde henne dit, och han som avlade henne, och han som styrkte henne i dessa tider. Men från en telning av hennes rötter skall en träda fram i hans ställe; han skall komma med en här och rycka in i befästningen hos kungen i norr, och han skall gå till angrepp mot dem och segra. Och också deras gudar skall han föra som fångar till Egypten, tillsammans med deras furstar och deras dyrbara kärl av silver och guld; och han skall bestå fler år än kungen i norr. Så skall kungen i söder komma in i sitt rike och återvända till sitt eget land. Daniel 11:5–9.

The historical fulfillment of the verses provides the template for the prophetic fulfillment of the twelve hundred and sixty years of papal rule identified in verses thirty-one through forty, and the prophetic template for the fulfillment of verse eleven, that was first fulfilled in 217 BC at the Battle of Raphia. Those three witnesses identify the characteristics of the Ukrainian War where Putin, the final king of the south will prevail over the proxy army of the papal king of the north.

Versernas historiska uppfyllelse tillhandahåller mallen för den profetiska uppfyllelsen av de ett tusen två hundra sextio åren av påvligt styre som identifieras i vers trettioett till fyrtio, samt den profetiska mallen för uppfyllelsen av vers elva, som först uppfylldes år 217 f.Kr. i slaget vid Rafia. Dessa tre vittnen identifierar kännetecknen på det ukrainska kriget, där Putin, den slutlige kungen i söder, skall segra över påvekungen i nordens proxyarmé.

The theme of the second line of prophetic history is how the deadly wound is delivered to the papacy in 1798, as represented by verses five through nine and the battle of Raphia in verse eleven. The king of the south, which is Egypt, is the dragon power.

Temat i den andra linjen av den profetiska historien är hur det dödliga såret tillfogas påvedömet år 1798, såsom framställt i verserna fem till nio och i slaget vid Rafia i vers elva. Kungen i söder, som är Egypten, är drakmakten.

> Son of man, set thy face against Pharaoh king of Egypt, and prophesy against him, and against all Egypt: Speak, and say, Thus saith the Lord God; Behold, I am against thee, Pharaoh king of Egypt, the great dragon that lieth in the midst of his rivers, which hath said, My river is mine own, and I have made it for myself. Ezekiel 29:2, 3.

> Människobarn, vänd ditt ansikte mot Farao, Egyptens konung, och profetera mot honom och mot hela Egypten. Tala och säg: Så säger Herren Gud: Se, jag är emot dig, Farao, Egyptens konung, det stora odjuret som ligger mitt i sina floder, som har sagt: Min flod är min egen, och jag har gjort den åt mig själv. Hesekiel 29:2, 3.

The three illustrations of the king of the south prevailing over the king of the north in chapter eleven combine to identify the final fall of the king of the north in verse forty-five.

De tre illustrationerna i kapitel elva, där kungen i söder övervinner kungen i norr, samverkar för att identifiera den slutliga fallen för kungen i norr i vers fyrtiofem.

> And he shall plant the tabernacles of his palace between the seas in the glorious holy mountain; yet he shall come to his end, and none shall help him. Daniel 11:45.

> Och han skall slå upp sitt palatstält mellan haven på det härliga heliga berget; men han skall gå mot sitt slut, och ingen skall hjälpa honom. Daniel 11:45.

There are three lines in chapter eleven that illustrate a king of the south defeating a king of the north, but when the king of the north comes to his end with none to help it is not so apparent. But the book of Revelation identifies that it is the dragon power that brings her down by eating her flesh and burning her with fire. Once the dragon power is recognized from the book of Revelation we can see the kings, who are also the dragon and also the king of the south who are going to bring down the king of the north in verse forty-five. Three direct witnesses in the chapter that are all testifying to their perfect fulfillment as represented through the connection of the books of Daniel and Revelation.

Det finns tre linjer i kapitel elva som illustrerar hur en sydens kung besegrar en nordens kung, men när nordens kung går mot sitt slut och ingen hjälper honom, är detta inte lika uppenbart. Men Uppenbarelseboken identifierar att det är drakmakten som bringar henne på fall genom att äta hennes kött och bränna henne i eld. När drakmakten väl har identifierats utifrån Uppenbarelseboken kan vi se kungarna, som också är draken och även sydens kung, vilka kommer att bringa nordens kung på fall i vers fyrtiofem. Tre direkta vittnen i kapitlet, som alla vittnar om sin fullkomliga uppfyllelse sådan den framställs genom sambandet mellan Daniels bok och Uppenbarelseboken.

The modern papal king of the north comes to his end with none to help in verse forty-five, and the book of Revelation identifies how the papal power comes to his end at the hands of the dragon power.

Den moderna påvliga kungen i norr går i vers fyrtiofem mot sitt slut, utan någon som hjälper honom, och Uppenbarelseboken identifierar hur den påvliga makten går mot sitt slut genom drakmaktens hand.

> And the ten horns which thou sawest upon the beast, these shall hate the whore, and shall make her desolate and naked, and shall eat her flesh, and burn her with fire. For God hath put in their hearts to fulfil his will, and to agree, and give their kingdom unto the beast, until the words of God shall be fulfilled. Revelation 17:16, 17.

> Och de tio horn som du såg på vilddjuret, dessa skall hata skökan och göra henne öde och naken, och de skall äta hennes kött och bränna upp henne i eld. Ty Gud har lagt i deras hjärtan att utföra hans vilja och att komma överens och ge sitt rike åt vilddjuret, till dess att Guds ord har fullbordats. Uppenbarelseboken 17:16, 17.

The ten kings burn the papal king of the north with fire and eat her flesh. The kings of the last days are the dragon power.

De tio kungarna bränner den påvlige kungen i norr med eld och äter hennes kött. De sista dagarnas kungar är drakmakten.

> “Kings and rulers and governors have placed upon themselves the brand of antichrist, and are represented as the dragon who goes to make war with the saints—with those who keep the commandments of God and who have the faith of Jesus. In their enmity against the people of God, they show themselves guilty also of the choice of Barabbas instead of Christ.” Testimonies to Ministers, 38.

> ”Kungar och härskare och ståthållare har märkt sig själva med antikrists märke och framställs som draken som drar ut för att föra krig mot de heliga—mot dem som håller Guds bud och har Jesu tro. I sin fiendskap mot Guds folk visar de sig också skyldiga till valet av Barabbas i stället för Kristus.” Testimonies to Ministers, 38.

The ten kings are the dragon power, who is also represented by the kingdom of Greece and Alexander. Those kings are southern kings, for they are represented by Pharaoh king of Egypt. They will eat her flesh, for they are also the prophetic “dogs” which the Psalmist calls the “assembly of the wicked.”

De tio kungarna är drakmakten, som också framställs genom Greklands rike och Alexander. Dessa kungar är sydliga kungar, ty de representeras av farao, Egyptens kung. De skall äta hennes kött, ty de är också de profetiska ”hundar” som psalmisten kallar ”de ogudaktigas hop.”

> For dogs have compassed me: the assembly of the wicked have enclosed me: they pierced my hands and my feet. I may tell all my bones: they look and stare upon me. They part my garments among them, and cast lots upon my vesture. Psalms 22:16–18.

> Ty hundar omringa mig; de ondas hop förslöt mig; de genomborrade mina händer och mina fötter. Jag kan räkna alla mina ben; de ser på mig och stirrar på mig. De delar mina kläder mellan sig och kastar lott om min klädnad. Psaltaren 22:16–18.

The papacy is the king of the north in verse forty-five, and the papacy is represented by Jezebel in the church of Thyatira.

Påvedömet är kungen i norr i vers fyrtiofem, och påvedömet framställs genom Jesebel i församlingen i Tyatira.

> Notwithstanding I have a few things against thee, because thou sufferest that woman Jezebel, which calleth herself a prophetess, to teach and to seduce my servants to commit fornication, and to eat things sacrificed unto idols. And I gave her space to repent of her fornication; and she repented not. Behold, I will cast her into a bed, and them that commit adultery with her into great tribulation, except they repent of their deeds. Revelation 2:20–22.

> Men jag har några få saker emot dig: att du tillåter den kvinnan Isebel, som kallar sig själv profetissa, att undervisa och förleda mina tjänare till att begå otukt och äta sådant som är offrat åt avgudar. Och jag gav henne tid att omvända sig från sin otukt, men hon omvände sig inte. Se, jag skall kasta henne på sjukbädd, och dem som begår äktenskapsbrott med henne i stor vedermöda, om de inte omvänder sig från sina gärningar. Uppenbarelseboken 2:20–22.

Jezebel’s judgment is accomplished when she is eaten by dogs.

Isebels dom fullbordas när hon äts upp av hundar.

> And of Jezebel also spake the Lord, saying, The dogs shall eat Jezebel by the wall of Jezreel. 1 Kings 21:23.

> Och också om Isebel talade Herren och sade: Hundarna skall äta Isebel vid muren i Jisreel. 1 Kung. 21:23.

The dogs are pagan Rome, the dragon power, for it was pagan Rome that crucified Christ.

Hundarna är det hedniska Rom, drakmakten, ty det var det hedniska Rom som korsfäste Kristus.

> “In the sufferings of Christ upon the cross prophecy was fulfilled. Centuries before the crucifixion, the Saviour had foretold the treatment He was to receive. He said, ‘Dogs have compassed Me: the assembly of the wicked have enclosed Me: they pierced My hands and My feet. I may tell all My bones: they look and stare upon Me. They part My garments among them, and cast lots upon My vesture.’ Psalm 22:16–18. The prophecy concerning His garments was carried out without counsel or interference from the friends or the enemies of the Crucified One. To the soldiers who had placed Him upon the cross, His clothing was given. Christ heard the men’s contention as they parted the garments among them. His tunic was woven throughout without seam, and they said, ‘Let us not rend it, but cast lots for it, whose it shall be.’” The Desire of Ages, 746.

> ”I Kristi lidanden på korset uppfylldes profetian. Århundraden före korsfästelsen hade Frälsaren förutsagt den behandling han skulle få utstå. Han sade: ’Hundar har omgivit mig; de ondas hop har kringringa mig; de har genomborrat mina händer och mina fötter. Jag kan räkna alla mina ben; de ser på mig och stirrar på mig. De delar mina kläder mellan sig och kastar lott om min klädnad.’ Psalm 22:16–18. Profetian om hans kläder uppfylldes utan rådslag eller ingripande från den Korsfästes vänners eller fienders sida. Hans kläder gavs åt de soldater som hade fäst honom på korset. Kristus hörde männens träta när de delade kläderna mellan sig. Hans livklädnad var vävd i ett stycke, utan söm, och de sade: ’Låt oss inte riva sönder den, utan kasta lott om den, vems den skall vara.’” Messias, 746.

The ten kings, who are the dogs, who are the assembly of the wicked, who are Greece and Egypt will also to burn the whore with fire.

De tio kungarna, som är hundarna, som är de ondas församling, som är Grekland och Egypten, skall också bränna skökan med eld.

> And the daughter of any priest, if she profane herself by playing the whore, she profaneth her father: she shall be burnt with fire. Leviticus 21:9.

> Och om någon prästs dotter vanhelgar sig genom att bedriva otukt, då vanhelgar hon sin fader; hon skall brännas i eld. 3 Moseboken 21:9.

The ten kings burn the whore with fire for she professes to be a priestess but is a whore.

De tio kungarna bränner skökan med eld, ty hon utger sig för att vara en prästinna men är en sköka.

> And it shall come to pass in that day, that Tyre shall be forgotten seventy years, according to the days of one king: after the end of seventy years shall Tyre sing as an harlot. Take an harp, go about the city, thou harlot that hast been forgotten; make sweet melody, sing many songs, that thou mayest be remembered. And it shall come to pass after the end of seventy years, that the Lord will visit Tyre, and she shall turn to her hire, and shall commit fornication with all the kingdoms of the world upon the face of the earth. Isaiah 23:15–17.

> Och det skall ske på den dagen att Tyrus skall vara glömt i sjuttio år, enligt en konungs dagar; efter slutet av sjuttio år skall det gå Tyrus såsom i skökans visa. Tag en harpa, gå omkring i staden, du glömda sköka; spela ljuvt, sjung många sånger, för att du må bli ihågkommen. Och det skall ske efter slutet av sjuttio år att Herren skall se till Tyrus, och hon skall åter vända sig till sin skökolön och bedriva otukt med alla rikena i världen över hela jordens yta. Jesaja 23:15–17.

In verses five through nine, and verses thirty-one through forty, we find witness to the papacy coming to its end at the hands of the dragon power. This principle is also currently being fulfilled in the Ukrainian War. These three witnesses inform us that when the king of the north comes to his end with none to help in verse forty-five, the dragon will eat her flesh and burn her with fire. Upon three witnesses the motivation for the dragon’s action will include a broken treaty.

I verserna fem till nio och verserna trettioett till fyrtio finner vi vittnesbörd om att påvedömet går mot sitt slut genom drakmaktens hand. Denna princip uppfylls också för närvarande i Ukrainakriget. Dessa tre vittnen underrättar oss om att när kungen i norr går mot sitt slut utan någon som hjälper honom i vers fyrtiofem, skall draken äta hennes kött och bränna henne med eld. På tre vittnens utsaga skall motivet för drakens handlande innefatta ett brutet fördrag.

In verses five through nine, the second Syrian War ended with a treaty in 253 BC. The war had started in 260 BC and seven years into the second Syrian War a peace treaty was accomplished by the king of the south giving a daughter to the king of the north so he could marry the king of the south’s daughter and bring about peace through the marriage alliance. Seven years after the marriage in 246 BC the king of the north set aside the southern bride and restored his original wife who he had set aside when he married the Egyptian princess. The motivation for the king of the south to invade the northern kingdom and capture the northern king was a broken treaty.

I vers fem till nio avslutades det andra syriska kriget med ett fördrag år 253 f.Kr. Kriget hade börjat år 260 f.Kr., och sju år in i det andra syriska kriget slöts ett fredsfördrag genom att kungen i söder gav en dotter åt kungen i norr, så att han kunde gifta sig med kungen i söders dotter och åstadkomma fred genom äktenskapsalliansen. Sju år efter äktenskapet, år 246 f.Kr., åsidosatte kungen i norr den sydliga bruden och återinsatte sin ursprungliga hustru, som han hade åsidosatt när han gifte sig med den egyptiska prinsessan. Drivkraften för kungen i söder att invadera det norra riket och tillfångata den norra kungen var ett brutet fördrag.

The broken treaty typified the broken Treaty of Tolentino in 1797 that provided Napoleon with the motivation to take the pope captive in 1798, as Ptolemy had done to Seleucus in 246 BC. When Ptolemy III returned to Egypt from his victory over the northern Seleucid empire of Seleucus II he brought so many treasures back to Egypt that the Egyptians gave the title of “Euergetes” (meaning Benefactor) to Ptolemy III for restoring their “captive gods” after many years.

Det brutna fördraget förebildade det brutna Tolentinofördraget år 1797, vilket gav Napoleon motivet att ta påven till fånga år 1798, såsom Ptolemaios hade gjort med Seleukos år 246 f.Kr. När Ptolemaios III återvände till Egypten efter sin seger över det nordliga seleukidiska riket under Seleukos II, förde han med sig så många skatter tillbaka till Egypten att egyptierna gav Ptolemaios III titeln ”Euergetes” (som betyder Välgörare), eftersom han hade återfört deras ”fångna gudar” efter många år.

> But out of a branch of her roots shall one stand up in his estate, which shall come with an army, and shall enter into the fortress of the king of the north, and shall deal against them, and shall prevail: And shall also carry captives into Egypt their gods, with their princes, and with their precious vessels of silver and of gold; and he shall continue more years than the king of the north. Daniel 11:7, 8.

> Men en telning av hennes rötter skall träda upp i hans ställe; han skall komma med en här och tränga in i den nordlige kungens fästning, och han skall gå fram mot dem och segra. Också deras gudar skall han föra som fångar till Egypten, jämte deras furstar och deras dyrbara kärl av silver och guld; och han skall bestå flera år längre än kungen i norr. Daniel 11:7, 8.

When Napoleon took the pope captive in 1798, he robbed the Vatican treasures and brought them back to France as typified by Ptolemy III, who took treasures and also Seleucus II back to Egypt, where Seleucus II died falling from a horse. This typified Napoleon removing the papacy from the beast in 1798, and the death of the pope in 1799. The papacy in Revelation seventeen is the woman who rides upon the beast, and Seleucus’ defeat, captivity and subsequent death falling from a horse, typifies Napoleon removing the civil authority of the papacy (represented as a beast in Revelation seventeen).

När Napoleon tog påven till fånga år 1798, rövade han Vatikanens skatter och förde dem tillbaka till Frankrike, såsom detta förebildades av Ptolemaios III, som tog skatter och även Seleukos II tillbaka till Egypten, där Seleukos II dog genom att falla från en häst. Detta förebildade att Napoleon år 1798 avlägsnade påvedömet från vilddjuret, och påvens död år 1799. Påvedömet i Uppenbarelseboken sjutton är kvinnan som rider på vilddjuret, och Seleukos nederlag, fångenskap och efterföljande död genom att falla från en häst förebildar att Napoleon avlägsnade påvedömets civila myndighet (framställt som ett vilddjur i Uppenbarelseboken sjutton).

> So he carried me away in the spirit into the wilderness: and I saw a woman sit upon a scarlet coloured beast, full of names of blasphemy, having seven heads and ten horns. … And the angel said unto me, Wherefore didst thou marvel? I will tell thee the mystery of the woman, and of the beast that carrieth her, which hath the seven heads and ten horns. … And the woman which thou sawest is that great city, which reigneth over the kings of the earth. Revelation 17:3, 7, 18.

> Så förde han mig i anden bort till öknen; och jag såg en kvinna sitta på ett scharlakansrött vilddjur, fullt av hädiska namn, med sju huvuden och tio horn. … Och ängeln sade till mig: Varför förundrade du dig? Jag skall säga dig hemligheten med kvinnan och med vilddjuret som bär henne, det som har de sju huvudena och de tio hornen. … Och kvinnan som du såg är den stora staden, som råder över jordens kungar. Uppenbarelseboken 17:3, 7, 18.

Verse five through nine introduces the warfare between the king of the north and south in chapter eleven. Verse five provides the anchor to Rome as the king of the north for it identifies that the king of the north would conquer three geographical areas before it ruled supremely. The verses provide the prophetic structure that sets forth a period when the king of the north rules but comes to its end. This is the very premise and promise of chapter eleven. The theme of the line is the deadly wound of the papal king of the north, or as verse forty-five states, “he comes to his end, with none to help.” This truth is present truth in the last days.

Verserna fem till nio introducerar krigföringen mellan kungen i norr och kungen i söder i kapitel elva. Vers fem utgör förankringen till Rom som kungen i norr, eftersom den identifierar att kungen i norr skulle erövra tre geografiska områden innan han härskade suveränt. Verserna tillhandahåller den profetiska struktur som framlägger en tidsperiod då kungen i norr härskar men kommer till sitt slut. Detta är själva premissen och löftet i kapitel elva. Linjens tema är det dödliga såret på den påvlige kungen i norr, eller såsom vers fyrtiofem säger: ”han kommer till sitt slut, och ingen hjälper honom.” Denna sanning är nuvarande sanning i de sista dagarna.

We will continue in the next article.

Vi kommer att fortsätta i nästa artikel.

Back to Articles