Article

# The Book of Daniel - Number One

Daniels bok – Nummer ett

The Ulai and Hiddekel

Ulai och Hiddekel

Author

Jeff Pippenger

Published

November 21, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

> “Ministers and people declared that the prophecies of Daniel and the Revelation were incomprehensible mysteries. But Christ directed his disciples to the words of the prophet Daniel concerning events to take place in their time, and said, ‘Whoso readeth, let him understand.’ Matthew 24:15. And the assertion that the Revelation is a mystery, not to be understood, is contradicted by the very title of the book: ‘The Revelation of Jesus Christ, which God gave unto him, to show unto his servants things which must shortly come to pass. . . . Blessed is he that readeth, and they that hear the words of this prophecy, and keep those things which are written therein; for the time is at hand.’ Revelation 1:1–3.

> ”Predikanter och folk förklarade att Daniels och Uppenbarelsebokens profetior var obegripliga mysterier. Men Kristus hänvisade sina lärjungar till profeten Daniels ord angående händelser som skulle äga rum i deras tid och sade: ’Den som läser detta må ge akt därpå.’ Matteus 24:15. Och påståendet att Uppenbarelseboken är ett mysterium, som inte kan förstås, motsägs av själva bokens titel: ’Jesu Kristi uppenbarelse, som Gud gav honom för att visa sina tjänare vad som snart måste ske.... Salig är den som läser och de som hör profetians ord och bevarar det som är skrivet i den; ty tiden är nära.’ Uppenbarelseboken 1:1–3.”

> “Says the prophet: ‘Blessed is he that readeth’—there are those who will not read; the blessing is not for them. ‘And they that hear’—there are some, also, who refuse to hear anything concerning the prophecies; the blessing is not for this class. ‘And keep those things which are written therein’—many refuse to heed the warnings and instructions contained in the Revelation. None of these can claim the blessing promised. All who ridicule the subjects of the prophecy, and mock at the symbols here solemnly given, all who refuse to reform their lives, and prepare for the coming of the Son of man, will be unblest.

> ”Profeten säger: ’Salig är den som läser’ — det finns sådana som inte vill läsa; välsignelsen är inte för dem. ’Och de som hör’ — det finns också några som vägrar att höra något om profetiorna; välsignelsen är inte för denna grupp. ’Och bevarar det som är skrivet däri’ — många vägrar att ta vara på de varningar och förmaningar som finns i Uppenbarelseboken. Ingen av dessa kan göra anspråk på den utlovade välsignelsen. Alla som förlöjligar profetians ämnen och hånar de symboler som här högtidligen ges, alla som vägrar att reformera sina liv och bereda sig för Människosonens ankomst, skall vara utan välsignelse.

> “In view of the testimony of Inspiration, how dare men teach that the Revelation is a mystery, beyond the reach of human understanding? It is a mystery revealed, a book opened. The study of the Revelation directs the mind to the prophecies of Daniel, and both present most important instruction, given of God to men, concerning events to take place at the close of this world’s history.” The Great Controversy, 340.

> ”Med tanke på Inspirationens vittnesbörd, hur vågar människor lära att Uppenbarelsen är en hemlighet, bortom mänsklig förståelses räckvidd? Den är en uppenbarad hemlighet, en öppnad bok. Studiet av Uppenbarelsen leder tanken till Daniels profetior, och båda framlägger den allra viktigaste undervisning, given av Gud åt människor, angående händelser som skall äga rum vid slutet av denna världshistorias lopp.” The Great Controversy, 340.

The “study of the Revelation directs the mind to the prophecies of Daniel.” Some persons only see prophecy within the book of Daniel. But Daniel presents two lines of truth and the truth that represent his prophecies are the last six chapters of his book. The first six chapters present illustrated prophecy, that, by and large, are still unrecognized. Before we consider the first six chapters of Daniel, we will explain why there is actually only two prophecies represented in the last six chapters of Daniel. Sister White points out the two prophecies by referring to the two great rivers of Shinar. When we accept the symbolism she sets forth we find the key to see two, and only two prophecies in the last six chapters of Daniel.

”Studiet av Uppenbarelseboken leder sinnet till Daniels profetior.” Vissa personer ser endast profetia i Daniels bok. Men Daniel framställer två sanningens linjer, och de sanningar som representerar hans profetior utgör de sista sex kapitlen i hans bok. De första sex kapitlen framställer åskådliggjord profetia, som i stort sett fortfarande inte har erkänts. Innan vi betraktar de första sex kapitlen i Daniel, skall vi förklara varför det i själva verket endast finns två profetior representerade i de sista sex kapitlen i Daniel. Syster White påvisar de två profetiorna genom att hänvisa till de två stora floderna i Shinar. När vi godtar den symbolik hon framlägger, finner vi nyckeln till att se två, och endast två, profetior i de sista sex kapitlen i Daniel.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.” Testimonies to Ministers, 112.

> ”Det ljus som Daniel mottog från Gud gavs särskilt för dessa sista dagar. De syner han såg vid Ulajs och Hiddekelns stränder, de stora floderna i Shinar, är nu i färd med att uppfyllas, och alla de händelser som förutsagts skall snart gå i uppfyllelse.” Testimonies to Ministers, 112.

The vision of chapter eight was given by the Ulai river.

Synen i det åttonde kapitlet gavs vid floden Ulai.

> In the third year of the reign of king Belshazzar a vision appeared unto me, even unto me Daniel, after that which appeared unto me at the first. And I saw in a vision; and it came to pass, when I saw, that I was at Shushan in the palace, which is in the province of Elam; and I saw in a vision, and I was by the river of Ulai. Daniel 8:1, 2.

> I kung Belsassars tredje regeringsår visade sig en syn för mig, just för mig, Daniel, efter den som tidigare hade visat sig för mig. Och jag såg i en syn; och det skedde, när jag såg, att jag befann mig i Susan, i borgen, som ligger i provinsen Elam; och jag såg i en syn, och jag var vid floden Ulai. Daniel 8:1, 2.

When we took the paragraph from Testimonies to Ministers, where Sister White referenced “the Ulai and Hiddekel” and called them “the great rivers of Shinar” we were dissecting that paragraph from one of the most important commentaries on the study of the books of Daniel and Revelation in Sister White’s writings. In the passage she states, “There is need of a much closer study of the word of God; especially should Daniel and the Revelation have attention as never before in the history of our work.”

När vi tog stycket ur Testimonies to Ministers, där syster White hänvisade till ”Ulai och Hiddekel” och kallade dem ”Shinars stora floder”, dissekerade vi detta stycke ur en av de viktigaste kommentarerna till studiet av Daniels bok och Uppenbarelseboken i syster Whites skrifter. I avsnittet säger hon: ”Det finns behov av ett mycket noggrannare studium av Guds ord; särskilt bör Daniel och Uppenbarelseboken ägnas uppmärksamhet som aldrig förr i vårt verks historia.”

If we closely study the first two verses we just cited from Daniel chapter eight they provide two internal witnesses to a fact that is often overlooked. Daniel says “in the third year of” Belshazzar “a vision appeared unto me.” Then he adds, “after that which appeared to me at the first.” This verse can be understood two ways, and either way produces the identical conclusion.

Om vi noggrant studerar de två första verserna som vi just citerade ur Daniels åttonde kapitel, ger de två inre vittnesbörd om ett faktum som ofta förbises. Daniel säger: ”I Belsassars tredje regeringsår visade sig för mig en syn.” Därefter tillägger han: ”efter den som först hade visat sig för mig.” Denna vers kan förstås på två sätt, och vilketdera sättet man än väljer leder det till exakt samma slutsats.

The angel Gabriel was the one that brought prophetic light to Daniel, as he did with all the prophets, for he had replaced Satan as the heavenly light bearer. This means that every prophetic rule that is located in the Scriptures was guided by Gabriel. Whether Daniel understood it or not, in verse one of chapter eight, not only is he identifying an important prophetic observation, but he provides two witnesses of the important prophetic observation in the verse. What Daniel recorded in verse one, is that he had received a vision previous to the vision he received by the Ulai river. The vision by the Ulai river came in Belshazzar’s third year. The vision, before the vision by the Ulai river, came in the first year of Belshazzar.

Ängeln Gabriel var den som förde profetiskt ljus till Daniel, såsom han gjorde med alla profeterna, ty han hade ersatt Satan som den himmelske ljusbäraren. Detta innebär att varje profetisk regel som återfinns i Skrifterna vägleddes av Gabriel. Vare sig Daniel förstod det eller inte, identifierar han i vers ett i kapitel åtta inte bara en viktig profetisk iakttagelse, utan han framlägger i versen också två vittnen till den viktiga profetiska iakttagelsen. Det Daniel nedtecknade i vers ett var att han hade fått en syn före den syn han fick vid floden Ulai. Synen vid floden Ulai kom under Belsassars tredje regeringsår. Synen före synen vid floden Ulai kom under Belsassars första regeringsår.

> In the first year of Belshazzar king of Babylon Daniel had a dream and visions of his head upon his bed: then he wrote the dream, and told the sum of the matters. Daniel 7:1.

> I Belshassars, konungen av Babels, första regeringsår hade Daniel en dröm och syner i sitt huvud på sin bädd. Därefter tecknade han ned drömmen och återgav huvudinnehållet av det som hade skett. Daniel 7:1.

In verse one of chapter eight, Daniel is identifying that he also had a vision in the first year of Belshazzar, because he says, “after that which appeared to me at the first.” Did the Ulai vision appear after the vision of Belshazzar’s first year, or did the vision appear after the first of the two parallel visions? Either answer is correct. The vision of the Ulai river is the same vision as the vision of chapter seven. Gabriel is employing the prophetic principle of “repeat and enlarge,” and simultaneously the rule that upon the testimony of two establishes a thing. Both visions address the kingdoms of Bible prophecy.

I den första versen av det åttonde kapitlet anger Daniel att han också hade en syn i Belsassars första regeringsår, eftersom han säger: ”efter den som visade sig för mig först.” Visade sig synen vid Ulai efter synen från Belsassars första regeringsår, eller visade sig synen efter den första av de två parallella synerna? Båda svaren är riktiga. Synen vid floden Ulai är samma syn som synen i kapitel sju. Gabriel tillämpar den profetiska principen ”upprepa och utvidga”, och samtidigt regeln att en sak fastställs på två vittnens utsaga. Båda synerna behandlar bibelprofetians riken.

The vision of chapter seven, portrays those kingdoms as beasts of prey, thus emphasizing and presenting them in the setting of their civil power. The vision of chapter eight, portrays those same kingdoms with symbols from God’s sanctuary service, though each of the symbols of the sanctuary service are purposely corrupted, in order to represent a counterfeit worship. Daniel eight, portrays the same kingdoms as the vision of chapter seven, but it places the kingdoms in their religious setting.

Synen i kapitel sju framställer dessa riken såsom rovlystna djur och betonar därmed samt presenterar dem i sammanhanget av deras världsliga makt. Synen i kapitel åtta framställer samma riken med symboler hämtade från Guds helgedomstjänst, fastän var och en av helgedomstjänstens symboler avsiktligt förvanskas för att representera en förfalskad gudsdyrkan. Daniel åtta framställer samma riken som synen i kapitel sju, men placerar rikena i deras religiösa sammanhang.

The Ulai vision of Daniel chapter eight repeats and enlarges the vision of chapter seven. Chapter seven identifies the civil aspect of the kingdoms of Bible prophecy, and chapter eight identifies the religious aspect of the kingdoms of Bible prophecy. When this is recognized, it can then be understood that chapters seven and eight are the same vision. Chapter nine is where Gabriel comes to give the explanation of the element of time in the vision of chapter eight. Therefore, the vision of the Ulai represents chapters seven, eight and nine of the book of Daniel. The river Hiddekel is then introduced in chapter ten.

Ulai-synen i Daniels åttonde kapitel upprepar och utvidgar synen i det sjunde kapitlet. Kapitel sju identifierar den civila aspekten av rikena i Bibelns profetior, och kapitel åtta identifierar den religiösa aspekten av rikena i Bibelns profetior. När detta erkänns kan man därefter förstå att kapitel sju och åtta är samma syn. Kapitel nio är det ställe där Gabriel kommer för att ge förklaringen till tidselementet i synen i kapitel åtta. Därför representerar synen vid Ulai kapitel sju, åtta och nio i Daniels bok. Floden Hiddekel introduceras sedan i kapitel tio.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. In those days I Daniel was mourning three full weeks. I ate no pleasant bread, neither came flesh nor wine in my mouth, neither did I anoint myself at all, till three whole weeks were fulfilled. And in the four and twentieth day of the first month, as I was by the side of the great river, which is Hiddekel. Daniel 10:1–4.

> I den persiske kungen Kyros’ tredje regeringsår blev något uppenbarat för Daniel, som kallades Beltesassar; och det som uppenbarades var sant, men den bestämda tiden var lång; och han förstod det som uppenbarades och hade insikt i synen. Vid den tiden sörjde jag, Daniel, i tre hela veckor. Jag åt inget utsökt bröd, och varken kött eller vin kom i min mun, inte heller smorde jag mig alls, förrän tre hela veckor hade gått. Och på tjugofjärde dagen i den första månaden, medan jag stod vid stranden av den stora floden, det vill säga Hiddekel. Daniel 10:1–4.

The vision of the Hiddekel river introduces the prophetic history of the king of the north. It begins with the breakup of Alexander the Great’s kingdom, identifies the ebb and flow of the following history where ultimately the only two antagonists left from the disintegration of Alexander the Great’s former kingdom is a literal southern king versus a literal northern king. Ultimately it arrives at the history of the papacy, who then becomes the spiritual king of the north, who at the end of chapter eleven, comes to his end, Michael stands up and human probation closes. The simple overview is that the Ulai river vision is the internal vision of God’s sanctuary and host, and the Hiddekel river is the external vision of the enemy of God and His people during the same history. It is employing the same principle that is found in Revelation’s seven churches and seven seals.

Visionen vid floden Hiddekel introducerar den profetiska historien om konungen i norr. Den börjar med Alexander den stores rikes sönderfall, identifierar ebb och flod i den efterföljande historien, där det till slut endast återstår två antagonister från upplösningen av Alexander den stores forna rike: en bokstavlig sydlig konung mot en bokstavlig nordlig konung. Slutligen når den fram till påvedömets historia, vilket då blir den andliga konungen i norr, som vid slutet av kapitel elva går mot sitt slut, Mikael träder upp och människans prövotid avslutas. Den enkla översikten är att visionen vid floden Ulai är den inre visionen av Guds helgedom och härskara, och Hiddekel är den yttre visionen av Guds och hans folks fiende under samma historia. Den tillämpar samma princip som återfinns i Uppenbarelsebokens sju församlingar och sju insegel.

> “Many ministers make no effort to explain Revelation. They call it an unprofitable book to study. They regard it as a sealed book, because it contains the record of figures and symbols. But the very name that has been given it, ‘Revelation,’ is a denial of this supposition. Revelation is a sealed book, but it is also an opened book. It records marvelous events that are to take place in the last days of this earth’s history. The teachings of this book are definite, not mystical and unintelligible. In it the same line of prophecy is taken up as in Daniel. Some prophecies God has repeated, thus showing that importance must be given to them. The Lord does not repeat things that are of no great consequence.” Manuscript Releases, volume 8, 413.

> ”Många predikanter gör inga ansträngningar att förklara Uppenbarelseboken. De kallar den en olönsam bok att studera. De betraktar den som en förseglad bok, eftersom den innehåller återgivningen av bilder och symboler. Men själva det namn som har getts den, ’Uppenbarelse’, förnekar detta antagande. Uppenbarelseboken är en förseglad bok, men den är också en öppnad bok. Den återger förunderliga händelser som skall äga rum under de sista dagarna av denna jords historia. Denna boks läror är bestämda, inte mystiska och obegripliga. I den tas samma profetiska linje upp som i Daniel. Vissa profetior har Gud upprepat och därigenom visat att vikt måste fästas vid dem. Herren upprepar inte sådant som inte är av stor betydelse.” Manuscript Releases, volym 8, 413.

The same internal and external history that is represented in the book of Daniel is taken up in the book of Revelation. Aside from the prophetic light that is produced from these two visions, there is also a confirmation of the methodology of biblical interpretation that was adopted by William Miller, and thereafter by Future for America. Correctly considered, the book of Daniel, as well as the book of Revelation, are absolute gold mines for confirmation of the principles of prophetic interpretation that the Bible identifies within itself.

Samma inre och yttre historia som framställs i Daniels bok tas åter upp i Uppenbarelseboken. Förutom det profetiska ljus som utgår från dessa båda syner, finns där också en bekräftelse på den metodik för biblisk tolkning som antogs av William Miller, och därefter av Future for America. Rätt förstådda är Daniels bok, liksom Uppenbarelseboken, rena guldgruvor för bekräftelse av de principer för profetisk tolkning som Bibeln själv anger inom sig.

The Ulai being the internal theme and the Hiddekel being the external, also represent the two prophecies that were to be unsealed at the “time of the end.” The Ulai was unsealed at the “time of the end” in 1798, and the Hiddekel was unsealed at the “time of the end” in 1989, when, as described in Daniel eleven, verse forty, the countries representing the former Soviet Union were swept away by the papacy and the United States.

Ulai, såsom det inre temat, och Hiddekel, såsom det yttre, representerar också de två profetior som skulle öppnas vid ”ändens tid”. Ulai öppnades vid ”ändens tid” år 1798, och Hiddekel öppnades vid ”ändens tid” år 1989, då, såsom beskrivs i Daniel 11:40, de länder som representerade det forna Sovjetunionen sveptes bort av påvedömet och Förenta staterna.

When these facts are recognized, it can then also be recognized that the two visions are actually one vision, the same as the prophetic history of the seven churches and the seven seals represent the same prophetic history. The two visions then become the avenue that the Lord used in the past movement of the first angel, and what the Lord will use in the current and future movement of the third angel, to produce a testing process as set forth in Daniel chapter twelve, verses nine and ten.

När dessa fakta erkänns, kan det också erkännas att de två synerna i verkligheten är en och samma syn, på samma sätt som den profetiska historien om de sju församlingarna och de sju inseglen representerar samma profetiska historia. De två synerna blir då det medel som Herren använde i den gångna rörelsen under den förste ängeln, och som Herren kommer att använda i den nuvarande och framtida rörelsen under den tredje ängeln, för att frambringa en prövningsprocess sådan den framställs i Daniel kapitel tolv, verserna nio och tio.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> Och han sade: Gå din väg, Daniel, ty dessa ord skall förbli fördolda och förseglade intill ändens tid. Många skall renas och göras vita och luttras; men de ogudaktiga skall fortfara i sin ogudaktighet; och ingen av de ogudaktiga skall förstå, men de visa skall förstå. Daniel 12:9, 10.

As an example of the unsealing of the Hiddekel in 1989, consider what inspiration has said.

Som ett exempel på Hiddekels avförsegling år 1989, betrakta vad inspirationen har sagt.

> “In the Revelation all the books of the Bible meet and end. Here is the complement of the book of Daniel. One is a prophecy; the other a revelation. The book that was sealed is not the Revelation, but that portion of the prophecy of Daniel relating to the last days. The angel commanded, ‘But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end.’ Daniel 12:4.” Acts of the Apostles, 585.

> ”I Uppenbarelseboken möts och avslutas alla Bibelns böcker. Här finns Danielsbokens fullbordan. Den ena är en profetia, den andra en uppenbarelse. Den bok som blev förseglad är inte Uppenbarelseboken, utan den del av Daniels profetia som gäller de sista dagarna. Ängeln befallde: ’Men du, Daniel, stäng igen orden och försegla boken intill ändens tid.’ Daniel 12:4.” Apostlagärningarna, 585.

Both the Ulai and Hiddekel relate to the last days, but Adventism has only been willing to acknowledge that 1798 was Daniel’s “time of the end,” when his book was to be unsealed. Yet the portion of the prophecy “relating to the last days” is more accurately the last six verses of Daniel chapter eleven, for those verses conclude with Michael standing up when human probation closes.

Både Ulai och Hiddekel har samband med de sista dagarna, men adventismen har endast varit villig att erkänna att 1798 var Daniels ”ändens tid”, då hans bok skulle öppnas. Ändå är den del av profetian som ”har samband med de sista dagarna” mer exakt de sista sex verserna i Daniel kapitel elva, ty dessa verser avslutas med att Mikael träder fram när människans nådatid upphör.

The vision of the judgment, as identified in Daniel chapters seven, eight and nine, was sealed up until the “time of the end” in 1798. The light (which the Ulai vision that was unsealed produced) was the announcement of the opening of the investigative judgment, not the close of judgment. The light that was unsealed with the Hiddekel vision, identifies the close of the investigative judgment, and it is also the passage in Daniel that contains “the portion of the prophecy relating to the last days.”

Synen om domen, sådan den identifieras i Daniel kapitel sju, åtta och nio, var förseglad intill ”ändens tid” år 1798. Ljuset (som den oförseglade synen vid Ulai frambringade) var tillkännagivandet av öppnandet av den undersökande domen, inte av domens avslutning. Det ljus som blev oförseglat genom synen vid Hiddekel identifierar den undersökande domens avslutning, och det är också det avsnitt i Daniel som innehåller ”den del av profetian som avser de yttersta dagarna.”

The unsealing in 1798 announced the opening of the investigative judgment. The unsealing in 1989 announced the near-approaching close of the investigative judgment. The signature of Alpha and Omega is easily seen in the book of Daniel, but only if you know what it is, and are willing to look for it.

Avförseglingen år 1798 tillkännagav öppnandet av den undersökande domen. Avförseglingen år 1989 tillkännagav det nära förestående avslutet av den undersökande domen. Alfas och Omegas signatur kan lätt urskiljas i Daniels bok, men endast om man vet vad den är och är villig att söka efter den.

When probation closes in Daniel chapter eleven, verse forty-five, the signature of Alpha and Omega is recorded. The beginning of Daniel illustrates exactly where it ends. It begins with a literal war between literal Babylon and literal Israel, and literal Babylon is victorious.

När nådatiden avslutas i Daniel kapitel elva, vers fyrtiofem, är Alfas och Omegas signatur nedtecknad. Början av Daniels bok visar exakt var den slutar. Den börjar med ett bokstavligt krig mellan det bokstavliga Babylon och det bokstavliga Israel, och det bokstavliga Babylon segrar.

> In the third year of the reign of Jehoiakim king of Judah came Nebuchadnezzar king of Babylon unto Jerusalem, and besieged it. And the Lord gave Jehoiakim king of Judah into his hand, with part of the vessels of the house of God: which he carried into the land of Shinar to the house of his god; and he brought the vessels into the treasure house of his god. Daniel 1:1, 2.

> I Juda konung Jojakims tredje regeringsår kom Nebukadnessar, konungen i Babylon, till Jerusalem och belägrade det. Och Herren gav Jojakim, Juda konung, i hans hand, jämte en del av kärlen från Guds hus; dessa förde han till Sinears land, till sin guds hus, och kärlen förde han in i sin guds skattkammare. Daniel 1:1, 2.

In Daniel chapter eleven, verse forty-five a spiritual war between spiritual Babylon, symbolized as “the king of the north”, and spiritual Israel, represented by “the glorious holy mountain”, concludes, and spiritual Israel is victorious over spiritual Babylon.

I Daniel kapitel elva, vers fyrtiofem, avslutas ett andligt krig mellan det andliga Babylon, symboliserat av ”kungen i norr”, och det andliga Israel, representerat av ”det härliga heliga berget”, och det andliga Israel segrar över det andliga Babylon.

> And he shall plant the tabernacles of his palace between the seas in the glorious holy mountain; yet he shall come to his end, and none shall help him. And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. Daniel 11:45; 12:1.

> Och han skall resa sitt palatstält mellan haven på det härliga heliga berget; men han skall gå mot sitt slut, och ingen skall hjälpa honom. Och på den tiden skall Mikael träda fram, den store fursten som står som försvarare för ditt folks barn; och det skall bli en tid av nöd, sådan som aldrig har varit sedan något folk blev till ända till den tiden; och på den tiden skall ditt folk bli räddat, var och en som finnes skriven i boken. Daniel 11:45; 12:1.

The books of Daniel and Revelation are one book:

Daniels bok och Uppenbarelseboken är en och samma bok:

> “The books of Daniel and the Revelation are one. One is a prophecy, the other a revelation; one a book sealed, the other a book opened. John heard the mysteries which the thunders uttered, but he was commanded not to write them.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> ”Daniels bok och Uppenbarelseboken är ett. Den ena är en profetia, den andra en uppenbarelse; den ena en förseglad bok, den andra en öppnad bok. Johannes hörde de hemligheter som åskorna uttalade, men han fick befallning att inte skriva ner dem.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volym 7, 971.

The two books, which are one book, are the masterpiece of the angel Gabriel’s prophetic instruction. I write this knowing full well that what Gabriel delivered to Daniel and John came from Jesus, who received it from the Father. My point is not to lift up Gabriel, but to lift up the profound revelation of the evidences in both books, of how the Alpha and Omega designed prophetic rules of biblical interpretation which were to be represented within the two books, if we are willing to see.

De två böckerna, som är en bok, utgör mästerverket i ängeln Gabriels profetiska undervisning. Jag skriver detta i full visshet om att det som Gabriel förmedlade till Daniel och Johannes kom från Jesus, som tog emot det från Fadern. Min avsikt är inte att upphöja Gabriel, utan att upphöja den djupgående uppenbarelsen av de vittnesbörd som finns i båda böckerna, om hur Alfa och Omega utformade profetiska regler för biblisk tolkning, vilka skulle framställas i de två böckerna, om vi är villiga att se.

Let me remind you that, at this point, my purpose and intent is not to present an interpretation of the two prophecies of the Ulai and Hiddekel rivers. My purpose and intent are to deal with the prophecies in the first six chapters of Daniel’s book. I am simply making a case for the fact that the books of Daniel and Revelation are, perhaps, the most profoundly constructed books in the Word of God. They present the prophetic message, while also identifying God’s character, while also identifying the very rules necessary to be employed if a person would know the prophecies, and also know the One who set forth the prophecies.

Låt mig påminna er om att mitt syfte och min avsikt vid denna punkt inte är att framlägga en tolkning av de två profetiorna om floderna Ulai och Hiddekel. Mitt syfte och min avsikt är att behandla profetiorna i de sex första kapitlen i Daniels bok. Jag vill helt enkelt påvisa att Daniels bok och Uppenbarelseboken kanske är de mest djupsinnigt uppbyggda böckerna i Guds ord. De framlägger det profetiska budskapet, samtidigt som de också uppenbarar Guds karaktär, samtidigt som de också anger själva de regler som måste tillämpas om en människa vill förstå profetiorna och också lära känna Honom som har framlagt profetiorna.

Another example of the profound nature of the books is Daniel’s presentation of the “seven times” of Leviticus twenty-six. The prophecy of the “seven times” was and is to be the “stumbling stone” for God’s people, both in ancient Israel, in the Millerite movement of the first angel, and also in the current and future movement of the third angel. A “stumbling stone”, by simple definition, is something that you do not see, even though it is clearly there. Therefore, once you recognize the “seven times” in the book of Daniel, you see that it is clearly there, but you also see that it is hidden to those who choose not to see.

Ett annat exempel på böckernas djupsinniga karaktär är Daniels framställning av de ”sju tiderna” i Tredje Moseboken tjugosex. Profetian om de ”sju tiderna” var och är avsedd att vara ”stötestenen” för Guds folk, både i det forntida Israel, i den första ängelns milleritiska rörelse och även i den nuvarande och framtida rörelsen under den tredje ängeln. En ”stötesten” är, enligt en enkel definition, något som man inte ser, trots att det tydligt finns där. När man därför väl känner igen de ”sju tiderna” i Daniels bok, ser man att de tydligt finns där, men man ser också att de är dolda för dem som väljer att inte se.

Hiding something while it is in the open grammatically is a profound accomplishment, it’s something that could not be embedded into any human mystery novel. It’s a masterpiece, for it is there, plain to see for any who wish not to stumble, but impossible to see for those who do choose to stumble. It is “hiding in plain sight”, so to speak. It is accomplished by a combination of humanity and Divinity.

Att dölja något samtidigt som det grammatiskt ligger öppet är en djupgående bedrift; det är något som inte skulle kunna inarbetas i någon mänsklig mysterieroman. Det är ett mästerverk, ty det finns där, fullt synligt för var och en som inte vill snava, men omöjligt att se för dem som väljer att snava. Det är, så att säga, ”dolt i öppen dager”. Det åstadkoms genom en förening av mänsklighet och gudomlighet.

I make that claim, for I wish to remind us at this point, that there is a Catholic teaching within Adventism, at least since the publication of Questions on Doctrine in 1957, and that has also raised its unrighteous head within this present truth movement of Future for America. The idea is that Christ, at the incarnation, did not take the flesh He inherited from Mary. Of course, those who uphold this teaching do not express it that way, but it is none-the-less what they teach. I call it a Catholic teaching, for the premise that Christ’s flesh was as pure as the flesh of Adam before he sinned, is the very satanic logic employed by the Catholic church with their teaching of the so-called “immaculate conception.” And if you are unfamiliar with the pagan teaching of the “immaculate conception,” it teaches that Christ’s flesh was supernaturally made as was Adam’s lower nature was, before he and Eve sinned or, as it is claimed, Christ had Adam’s pre-fallen, sinless nature. It teaches that Mary herself was miraculously given the fleshly unfallen nature of Adam before he sinned, so that she could be a perfect vessel for the Holy Spirit to incarnate the baby Jesus into her perfect flesh.

Jag gör detta påstående, ty jag vill på denna punkt påminna oss om att det finns en katolsk lära inom adventismen, åtminstone sedan utgivningen av *Questions on Doctrine* år 1957, och att den också har rest sitt orättfärdiga huvud inom denna nutida sanningsrörelse, Future for America. Tanken är att Kristus vid inkarnationen inte tog det kött som han ärvde från Maria. Naturligtvis uttrycker de som företräder denna lära det inte på det sättet, men det är likväl vad de lär. Jag kallar det en katolsk lära, ty premissen att Kristi kött var lika rent som Adams kött innan han syndade, är just den sataniska logik som den katolska kyrkan använder i sin lära om den så kallade ”obefläckade avlelsen”. Och om du inte är bekant med den hedniska läran om den ”obefläckade avlelsen”, så lär den att Kristi kött på övernaturligt sätt gjordes sådant som Adams lägre natur var innan han och Eva syndade, eller, såsom det påstås, att Kristus hade Adams förfallna-fria, syndfria natur. Den lär att Maria själv genom ett mirakel gavs Adams ofallna köttsliga natur innan han syndade, så att hon kunde vara ett fullkomligt kärl för den Helige Ande att inkarnera barnet Jesus i hennes fullkomliga kött.

Of course, those in Adventism that uphold the very same conclusion concerning the flesh of Jesus, do not point to any miracles with Mary, but they do wrest passages of Sister White and the Bible, to teach the very same Catholic concept. Why did I just digress and turn away from the discussion of the book of Daniel? I’ll answer that.

Naturligtvis pekar de inom adventismen som fasthåller exakt samma slutsats beträffande Jesu kött inte på några mirakel med Maria, men de förvränger uttalanden av syster White och Bibeln för att lära ut exakt samma katolska begrepp. Varför gjorde jag just en utvikning och vände mig bort från diskussionen om Daniels bok? Jag skall besvara det.

The miraculous structure and design of Daniel and the Revelation was accomplished by a combination of humanity and Divinity. Jesus is the Word of God, and the Bible is the Word of God. Jesus’ divine and human nature is fully represented in the Bible. The words therein are Divine and contain the creative power to transform hearts and minds. Those words are the very same power that brought all things into existence. But those men who God chose to be His instruments in recording the Bible, were all sinners. The human part of the equation is represented by fallen human beings. The Bible is a combination of human and Divine, and the prophets were sinners, as every child of Adam has been. Christ never sinned in thought, word or deed. But He did take the flesh of Mary after four thousand years of degeneration. If He actually did take the lower fleshly nature of Adam before Adam had sinned, it would demand that every biblical author would have been sinless too.

Daniels boks och Uppenbarelsebokens mirakulösa struktur och utformning åstadkoms genom en förening av det mänskliga och det gudomliga. Jesus är Guds Ord, och Bibeln är Guds Ord. Jesu gudomliga och mänskliga natur är fullt representerad i Bibeln. Orden däri är gudomliga och innehåller den skapande kraften att förvandla hjärtan och sinnen. Dessa ord är just den kraft som förde allting till existens. Men de män som Gud utvalde till att vara sina redskap vid Bibelns nedtecknande var alla syndare. Den mänskliga delen av sammanhanget representeras av fallna människor. Bibeln är en förening av mänskligt och gudomligt, och profeterna var syndare, såsom varje Adams barn har varit. Kristus syndade aldrig i tanke, ord eller gärning. Men han antog Marias kött efter fyra tusen års degeneration. Om han verkligen hade antagit Adams lägre köttsliga natur sådan den var innan Adam hade syndat, skulle det kräva att varje biblisk författare också hade varit syndfri.

The “hiding in plain sight” of the “seven times” in the book of Daniel was accomplished, not only by the words that Daniel recorded, but further by the fallen human beings that translated the King James Bible. Fallen human beings twice touched the book of Daniel, and what was accomplished would be impossible for any human being to do without God’s divine providential oversight.

”De sju tiderna”s ”gömmande i öppen dager” i Daniels bok åstadkoms inte endast genom de ord som Daniel nedtecknade, utan ytterligare genom de fallna människor som översatte King James Bible. Fallna människor rörde vid Daniels bok två gånger, och det som åstadkoms skulle vara omöjligt för någon människa att göra utan Guds gudomliga försyns överinseende.

In our next article we will begin to show how Divinity and humanity hid the “seven times” of Leviticus twenty-six in plain sight in the book of Daniel, for God foreknew, and even designed, that it should be the testing “stumbling stone” for both those in the movement of the first angel, and also for those in the movement of the third angel.

I vår nästa artikel kommer vi att börja visa hur gudomlighet och mänsklighet dolde de ”sju tiderna” i Tredje Moseboken 26 mitt framför ögonen i Daniels bok, ty Gud förutsåg, ja till och med utformade, att detta skulle vara den prövande ”anstötsstenen” både för dem i den första ängelns rörelse och också för dem i den tredje ängelns rörelse.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.” Testimonies to Ministers, 112.

> ”Det ljus som Daniel mottog från Gud gavs särskilt för dessa sista dagar. De syner han såg vid Ulajs och Hiddekels stränder, de stora floderna i Sinear, är nu i färd med att gå i uppfyllelse, och alla de händelser som förutsagts skall snart inträffa.” Testimonies to Ministers, 112.

Back to Articles