Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Four

Daniels bok - Nummer åttiofyra

Unveiling the Four Generations of Laodicean Adventism: A Journey Through Biblical Parallelism and Prophetic Testing

Avslöjandet av de fyra generationerna av laodikeiskt adventism: en resa genom biblisk parallelism och profetisk prövning

Author

Jeff Pippenger

Published

February 17, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Truth is established upon the testimony of two or three, and the application of the four abominations of Ezekiel chapter eight, as the four generations of Laodicean Adventism, has several witnesses. In earlier articles it was identified that the seven churches of Revelation chapters two and three not only represented the history of modern Israel from the time of the apostles unto the end of the world, but also that those seven churches represented the history of ancient Israel from the time of Moses unto the time of Christ.

Sanningen stadfästs på två eller tre vittnens utsaga, och tillämpningen av de fyra styggelserna i Hesekiel kapitel åtta såsom de fyra generationerna av laodikeisk adventism har flera vittnen. I tidigare artiklar påvisades att de sju församlingarna i Uppenbarelsebokens kapitel två och tre inte bara representerade det moderna Israels historia från apostlarnas tid ända till världens ände, utan också att dessa sju församlingar representerade det forntida Israels historia från Moses tid intill Kristi tid.

The church of Ephesus represented both the early Christian church, and also ancient Israel from Moses unto the time of the Judges. The church of Smyrna represented the period of persecution from the time of the disciples, unto the Roman emperor Constantine, and also the period of the Judges, when every man did what was right in his own eyes. The church of Pergamos represented the period of compromise from Constantine unto the papacy in 538, but also the period when ancient Israel rejected God and chose a king, and continually compromised with the pagan kingdoms they were surrounded by. The fourth church of Thyatira represented by Jezebel, is the period of papal rule from the year 538 unto 1798, and also the seventy-year captivity of ancient Israel in Babylon.

Församlingen i Efesus representerade både den tidiga kristna församlingen och det forntida Israel från Mose till domartiden. Församlingen i Smyrna representerade förföljelsens period från lärjungarnas tid till den romerske kejsaren Konstantin, och även domartiden, då var och en gjorde det som var rätt i hans egna ögon. Församlingen i Pergamon representerade kompromissens period från Konstantin till påvedömet år 538, men också den period då det forntida Israel förkastade Gud och valde en kung, och ständigt kompromissade med de hedniska riken som omgav dem. Den fjärde församlingen, Tyatira, representerad av Jesebel, är perioden av påvligt styre från år 538 till 1798, och också det forntida Israels sjuttioåriga fångenskap i Babylon.

Those four churches also represent the four generations of Adventism, and provide a witness to applying Ezekiel’s four abominations to the four generations. The rebellion of 1863, was represented by the first generation of ancient Israel as illustrated by the rebellion of Aaron’s golden calf. The first generation includes the counsel given to the church of Ephesus, which identifies that God’s people had left their first love, and needed to repent and return to their first love. In 1863, the first love, as represented by William Miller’s jewels (the foundational truths, especially the “seven times”), were set aside, and God’s people were counselled to return.

Dessa fyra församlingar representerar också adventismens fyra generationer och utgör ett vittnesbörd om tillämpningen av Hesekiels fyra styggelser på de fyra generationerna. Upproret år 1863 representerades av det första släktledet i det forntida Israel, såsom det åskådliggörs genom Arons uppror med guldkalven. Den första generationen innefattar det råd som gavs till församlingen i Efesos, vilket visar att Guds folk hade övergett sin första kärlek och behövde omvända sig och återvända till sin första kärlek. År 1863 åsidosattes den första kärleken, såsom den representeras av William Millers juveler (de grundläggande sanningarna, särskilt ”de sju tiderna”), och Guds folk förmanades att återvända.

> Nevertheless I have somewhat against thee, because thou hast left thy first love. Remember therefore from whence thou art fallen, and repent, and do the first works; or else I will come unto thee quickly, and will remove thy candlestick out of his place, except thou repent. Revelation 2:4, 5.

> Men jag har något emot dig, eftersom du har övergett din första kärlek. Tänk därför på varifrån du har fallit, och omvänd dig och gör de första gärningarna; annars skall jag snart komma över dig och flytta din ljusstake från dess plats, om du inte omvänder dig. Uppenbarelseboken 2:4, 5.

The Millerites had struggled with apostate Protestantism, who Jeremiah called the “assembly of mockers,” and waited patiently for the vision to arrive, for when it did arrive it would not lie. The “assembly of mockers” were represented by the old prophet that lied to the prophet of Judah, who had presented the rebuke upon Jeroboam’s counterfeit worship.

Milleriterna hade kämpat mot den avfälliga protestantismen, som Jeremia kallade ”bespottarnas församling”, och de väntade tålmodigt på att synen skulle gå i uppfyllelse, ty när den väl kom skulle den inte slå fel. ”Bespottarnas församling” framställdes genom den gamle profeten som ljög för profeten från Juda, vilken hade framfört tillrättavisningen över Jerobeams förfalskade gudsdyrkan.

> I know thy works, and thy labour, and thy patience, and how thou canst not bear them which are evil: and thou hast tried them which say they are apostles, and are not, and hast found them liars: And hast borne, and hast patience, and for my name’s sake hast laboured, and hast not fainted. Revelation 2:2, 3.

> Jag känner dina gärningar och ditt arbete och din uthållighet, och vet att du inte kan tåla dem som är onda; du har prövat dem som säger sig vara apostlar men inte är det, och du har funnit att de är lögnare. Du har burit, och du har uthållighet, och för mitt namns skull har du arbetat och inte förtröttats. Uppenbarelseboken 2:2, 3.

The second church of Smyrna represented the period of persecution in the early Christian church, that consisted of genuine martyrs and some who brought persecution upon themselves for less than holy motivations. It also represented the time of the Judges when every man in ancient Israel did whatever seemed right in his own eyes. The generation of rebellion that began in 1888, identified a period of persecution against the Spirit of Prophecy, the chosen messengers of the hour, and the Holy Spirit. It introduced a period when the ancient men of Laodicean Adventism chose to do whatever seemed right in their own eyes, as witnessed by men such as Kellogg, Prescott and Daniells.

Den andra församlingen, Smyrna, representerade förföljelsens period i den tidiga kristna kyrkan, vilken bestod av verkliga martyrer och några som drog förföljelse över sig själva av motiv som var allt annat än heliga. Den representerade också Domartiden, då var och en i det forntida Israel gjorde vad som tycktes rätt i hans egna ögon. Den upproriska generation som tog sin början 1888 identifierade en period av förföljelse mot Profetians Ande, timmens utvalda budbärare och den Helige Ande. Den inledde en period då de gamla männen inom laodikeisk adventism valde att göra vad som än tycktes rätt i deras egna ögon, såsom bevittnas av män såsom Kellogg, Prescott och Daniells.

The faithful few in that time were to be in mortal spiritual combat with a class that claimed to be Jews, but were not. Despite the positions of leadership, they were of the synagogue of Satan, as testified to by Sister White identifying that some were being directed “by angels that had been expelled from heaven.” They claimed to be wise, but were foolish. There was no condemnation placed upon the wise in that period of time, but an encouragement to be faithful unto death. In 1915, the last words Sister White ever spoke was, “I know in whom I have believed,” for she had been faithful unto death.

De få trogna under den tiden skulle befinna sig i en dödlig andlig strid med en grupp som påstod sig vara judar, men inte var det. Trots sina ledarställningar tillhörde de Satans synagoga, vilket bekräftas av att syster White identifierade att somliga leddes ”av änglar som hade blivit utdrivna från himlen”. De påstod sig vara visa, men var dåraktiga. Ingen fördömelse uttalades över de visa under den tidsperioden, utan i stället en uppmaning att vara trogen intill döden. År 1915 var de sista ord syster White någonsin uttalade: ”Jag vet på vem jag tror”, ty hon hade varit trogen intill döden.

> I know thy works, and tribulation, and poverty, (but thou art rich) and I know the blasphemy of them which say they are Jews, and are not, but are the synagogue of Satan. Fear none of those things which thou shalt suffer: behold, the devil shall cast some of you into prison, that ye may be tried; and ye shall have tribulation ten days: be thou faithful unto death, and I will give thee a crown of life. Revelation 2:9, 10.

> Jag känner dina gärningar och din vedermöda och din fattigdom (men du är rik), och jag känner hädelsen från dem som säger att de är judar och inte är det, utan är Satans synagoga. Frukta inte för något av det som du skall få lida. Se, djävulen skall kasta några av er i fängelse, för att ni skall sättas på prov; och ni skall få utstå vedermöda i tio dagar. Var trogen intill döden, så skall jag ge dig livets krona. Uppenbarelseboken 2:9, 10.

The church of Pergamos represented the compromise between truth and error, between paganism and Christianity, in the time of the emperor Constantine, and also the compromise of ancient Israel that occurred during the history of the kings. It represented the mixture of truth and error, which can only produce error. It was represented by the 1919 Bible conference where the publication of the book, “The Doctrine of Christ”, was brought about in order to create an Adventist message that more closely represented the false gospel of apostate Protestantism. It was in the third generation of Adventism where the great compromises of truth occurred.

Församlingen i Pergamon representerade kompromissen mellan sanning och villfarelse, mellan hedendom och kristendom, under kejsar Konstantins tid, och även den kompromiss i det forntida Israel som ägde rum under kungarnas historia. Den representerade blandningen av sanning och villfarelse, vilken endast kan frambringa villfarelse. Den framställdes genom bibelkonferensen 1919, där utgivningen av boken ”The Doctrine of Christ” kom till stånd för att skapa ett adventbudskap som närmare motsvarade det falska evangeliet inom den avfälliga protestantismen. Det var i adventismens tredje generation som de stora kompromisserna med sanningen ägde rum.

It was in that generation, beginning in 1919, that the church began the compromise that produced the Church Manual. It was in that generation, beginning in 1919, that the church began the compromise that required accreditation in both the schools of health and religion. It was in that generation that the move to the modern Catholic-based Bibles was initiated. It was in that history that the willingness of the leadership to establish relationships with regimes that were openly anti-Christian occurred.

Det var i den generationen, med början år 1919, som kyrkan inledde den kompromiss som frambringade Kyrkohandboken. Det var i den generationen, med början år 1919, som kyrkan inledde den kompromiss som krävde ackreditering inom såväl hälso- som religionsutbildningarna. Det var i den generationen som övergången till de moderna, katolskgrundade biblarna inleddes. Det var i den historien som ledningens villighet att upprätta relationer med regimer som öppet var antikristna kom till uttryck.

The practice had been born into infancy in the Civil War, when the Laodicean leadership formed a legal relationship with the government of the United States, in order to have a better outcome for the young men in the church that were to be drafted into the deadliest war in American history, was repeated at the outset of the First World War when the General Conference president, A. G. Daniells, interacted with the German government, giving his approval for Germany to draft and force young men to serve in the military, and to bear arms, and to disregard the Sabbath. That action by Daniells brought about a separation that produced the various splinters of the Seventh-day Adventist Reform movement that exist to this very day.

Sedvänjan hade fötts i sin linda under inbördeskriget, då den laodiceiska ledningen ingick en rättslig relation med Förenta staternas regering för att åstadkomma ett bättre utfall för de unga männen i kyrkan som skulle inkallas till det dödligaste kriget i Amerikas historia; den upprepades vid början av första världskriget, när Generalkonferensens president, A. G. Daniells, samverkade med den tyska regeringen och gav sitt godkännande till att Tyskland inkallade och tvingade unga män att tjänstgöra i militären, att bära vapen och att åsidosätta sabbaten. Denna handling av Daniells föranledde en separation som gav upphov till de olika utbrytningar inom sjundedagsadventisternas reformrörelse som existerar än i denna dag.

That compromise continued with Hitler’s Nazi Germany, and thereafter with the nations that made up the Soviet Union, and it is still upheld today in regimes such as China. The compromise of the third generation in its relation to statecraft had been typified by the compromise of the ancient kings of Israel and Constantine as symbolized in the church of Pergamos. That period also represented the compromise of its churchcraft with the false gospel of peace and safety represented by Prescott’s “The Doctrine of Christ”.

Den kompromissen fortsatte med Hitlers Nazityskland och därefter med de nationer som utgjorde Sovjetunionen, och den upprätthålls ännu i dag i regimer såsom Kina. Den tredje generationens kompromiss i dess förhållande till statskonsten hade förebildats av de forntida kungarna i Israel och av Konstantin, såsom detta symboliseras i församlingen i Pergamon. Den perioden representerade också kompromissen inom dess kyrkokonst med det falska evangeliet om fred och trygghet, representerat av Prescotts ”Kristi lära”.

> I know thy works and where thou dwellest, even where Satan’s seat is: and thou holdest fast my name, and hast not denied my faith, even in those days wherein Antipas was my faithful martyr, who was slain among you, where Satan dwelleth. But I have a few things against thee, because thou hast there them that hold the doctrine of Balaam, who taught Balac to cast a stumblingblock before the children of Israel, to eat things sacrificed unto idols, and to commit fornication. Revelation 2:13, 14.

> Jag känner dina gärningar och var du bor, där Satans tron är; och du håller fast vid mitt namn och har inte förnekat min tro, inte ens i de dagar då Antipas var mitt trogna vittne, som blev dödad hos er, där Satan bor. Men jag har något litet emot dig: att du där har sådana som håller fast vid Bileams lära, han som lärde Balak att lägga ut en stötesten för Israels barn, så att de åt avgudaoffer och begick otukt. Uppenbarelseboken 2:13, 14.

The fornication identifies the work of the General Conference in aligning themselves with nations such as Nazi Germany, and the Soviet Union under the pretext of maintaining necessary working relationships with the corrupt governments, while disregarding the faithful in those nations that suffered persecution from the various regimes they had joined with. The food sacrificed to idols represented the false methodology of apostate Protestantism and Catholicism that was then firmly established in universities of Laodicean Adventism, that had agreed to be governed by the guidelines of apostate methodologies, both in religion and health.

Skökan identifierar Generalkonferensens verk i att ställa sig i samklang med nationer såsom Nazityskland och Sovjetunionen under förevändningen att upprätthålla nödvändiga arbetsrelationer med de fördärvade regeringarna, samtidigt som man åsidosatte de trogna i dessa nationer, vilka led förföljelse under de olika regimer som man hade slutit sig till. Maten som offrats åt avgudar representerade den falska metodologin hos avfällig protestantism och katolicism, vilken då var fast etablerad vid den laodiceiska adventismens universitet, som hade samtyckt till att styras av riktlinjerna för avfälliga metodologier, både inom religion och hälsa.

Jesus illustrated the end of the third generation as he did with the beginning, for He marked the arrival of the fourth generation with the publication of the book, Questions on Doctrine published in 1957, which fully rejected the primary salvation distinction that exists between truth and the erroneous ideas of apostate Protestantism and Catholicism. The book of course has several erroneous teachings, but essentially it teaches that it is impossible to live victorious in Christ, until after a person is miraculously changed at the Second Coming. The book marked the beginning of the generation where the twenty-five ancient men were to bow down to the sun. The political and religious elements necessary to allow the Laodicean Adventist church to accept the worship of Sunday at the soon coming Sunday law had arrived.

Jesus illustrerade slutet av den tredje generationen på samma sätt som han gjorde med dess början, ty han markerade den fjärde generationens ankomst med utgivningen av boken Questions on Doctrine, utgiven 1957, vilken fullständigt förkastade den grundläggande frälsningsmässiga åtskillnad som består mellan sanningen och den avfälliga protestantismens och katolicismens villfarelser. Boken innehåller givetvis flera felaktiga läror, men i huvudsak lär den att det är omöjligt att leva segerrikt i Kristus förrän efter det att en människa mirakulöst har förvandlats vid den andra återkomsten. Boken markerade början på den generation då de tjugofem gamla männen skulle böja sig ner inför solen. De politiska och religiösa element som var nödvändiga för att den laodiceiska adventistkyrkan skulle kunna acceptera söndagsdyrkan vid den snart kommande söndagslagen hade anlänt.

The fourth abomination of Ezekiel occurs when the faithful few in chapter nine are receiving a seal upon their foreheads, just before the destroying angels begin their work. The vision begins in verse one, of chapter eight on the fifth day, of the sixth month, of the sixth year. The vision begins the day before the execution of the judgment upon those who bow down to the sun, which is the mark of papal authority, and the number of his name is “666.”

Hesekiels fjärde styggelse inträffar när de få trogna i kapitel nio mottar ett sigill på sina pannor, strax innan de förgörande änglarna börjar sitt verk. Synen börjar i vers ett i kapitel åtta, på femte dagen i sjätte månaden, i sjätte året. Synen börjar dagen före verkställandet av domen över dem som böjer sig ned för solen, vilket är den påvliga auktoritetens märke, och talet för hans namn är ”666”.

The work of the sealing of the one hundred and forty-four thousand began on September 11, 2001 with the attack upon the earth beast carried out by the third woe of Islam. That attack made the nations angry, and marked the arrival of the latter rain. But the latter rain would only be recognized by those who would be led back to the foundations of Adventism to see that the three Woes of Islam are a foundational truth. At that point in time, those who were led back to the old paths that Jeremiah identifies as “the rest” (which is the latter rain), would either become watchmen that blew the trumpet of the third Woe, or they would be those who refused to hearken to the sound of the trumpet, and thus refusing to walk in the old paths.

Beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen började den 11 september 2001 genom den attack mot vilddjuret från jorden som utfördes av islams tredje ve. Den attacken gjorde folken vredgade och markerade den sena regnets ankomst. Men det sena regnet skulle endast kännas igen av dem som skulle ledas tillbaka till adventismens grundvalar för att se att islams tre ve är en grundläggande sanning. Vid den tidpunkten skulle de som leddes tillbaka till de gamla stigarna, vilka Jeremia betecknar som ”vilan” (vilket är det sena regnet), antingen bli väktare som blåste i basunen om det tredje ve, eller vara sådana som vägrade att lyssna till basunens ljud och därmed vägrade att vandra på de gamla stigarna.

They were then tested by the sin of their father’s rebellion of 1863. At the very same point in time, a message arrived of the righteousness of Christ, which is “justification by faith in verity”. It was the Laodicean message of Jones and Waggoner, and it was the message of Ezekiel to the dead dry bones that came from the “four winds”, which are a symbol of Islam of the third woe (the “angry horse” seeking to break loose). Those faithful few were then tested by the sin of their father’s rebellion of 1888, as the mighty angel of Revelation eighteen descended when the great buildings of New York City were thrown down, and Revelation chapter eighteen, verses one through three was fulfilled.

Därefter sattes de på prov genom synden i sin faders uppror år 1863. Vid just samma tidpunkt anlände ett budskap om Kristi rättfärdighet, som är ”rättfärdiggörelse genom tro i sanning”. Det var det laodiceiska budskapet från Jones och Waggoner, och det var Hesekiels budskap till de döda, torra benen som kom från de ”fyra vindarna”, vilka är en symbol för islam i det tredje ve-ropet (den ”vredgade hästen” som söker bryta sig lös). Dessa få trogna sattes därefter på prov genom synden i sin faders uppror år 1888, då den väldige ängeln i Uppenbarelseboken arton steg ned när de stora byggnaderna i New York City kastades omkull, och Uppenbarelseboken kapitel arton, verserna ett till tre, uppfylldes.

They were then tested by the identification of the message of the latter rain. Was the latter rain a manifestation of the power of God as in past ages, or were the manifestations of God’s power only in the past? The faithful few were then tested by the rebellion of their father’s rebellion in 1919. How the faithful few navigate through those three tests determines whether they will receive the seal of God in their foreheads, or find themselves bowing down to the sun with the twenty-five elders of Laodicean Adventism.

De sattes därefter på prov genom identifieringen av budskapet om det sena regnet. Var det sena regnet en uppenbarelse av Guds kraft såsom i gångna tidsåldrar, eller hörde Guds krafts uppenbarelser endast det förgångna till? Den trogna lilla skaran sattes därefter på prov genom sin faders uppror år 1919. Hur den trogna lilla skaran tar sig igenom dessa tre prövningar avgör om de skall ta emot Guds sigill på sina pannor, eller finna sig böja sig ned inför solen tillsammans med de tjugofem äldste inom den laodiceiska adventismen.

All the rebellions of the four generations of Laodicean Adventism find their counterpart in September 11, 2001. That date, which Isaiah identified as the “day of the east wind,” marks the beginning of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, and the sealing time is a period of time. The ending of the period has been illustrated by the beginning, for Jesus always illustrates the end of a thing with the beginning of a thing. In the final movements of the sealing process the tests that were represented at the beginning of the period are once again repeated.

Alla upproren under de fyra generationerna av laodiceisk adventism finner sin motsvarighet i den 11 september 2001. Detta datum, som Jesaja identifierade som ”östanvindens dag”, markerar början på beseglingstiden för de etthundrafyrtiofyra tusen, och beseglingstiden är en tidsperiod. Slutet på denna period har åskådliggjorts genom dess början, ty Jesus illustrerar alltid slutet på en sak genom början på en sak. I de avslutande skeendena av beseglingsprocessen upprepas återigen de prövningar som framställdes vid periodens början.

On September 11, 2001, the tests which were failed by the rebels of Laodicean Adventism as represented by the four abominations of Ezekiel, and by the first four churches of Revelation chapters two and three, arrived, marking the beginning of a testing process that leads either to the mark of the beast, or the seal of God, for those who profess to be Seventh-day Adventists.

Den 11 september 2001 inträdde de prov som misslyckades av rebellernas inom den laodiceiska adventismen, såsom de framställs genom de fyra styggelserna i Hesekiel och genom de fyra första församlingarna i Uppenbarelsebokens kapitel två och tre, och detta markerade början på en prövningsprocess som för dem som bekänner sig vara sjundedagsadventister leder antingen till vilddjurets märke eller till Guds sigill.

The leadership of Laodicean Adventism has been trapped by the cords of their own deceits, and it is virtually impossible for them to “recognize” a repetition of the manifestation of the power of God as represented by previous reformatory movements, including the reform movement that brought Adventism into existence. The ancient men scattered and covered up the doctrines that are represented by Miller’s jewels with counterfeit coins and jewels. The casket of the King James Bible has been relegated to the times of archaic language and replaced with modern language Bibles that are expressed in the terminology of the man of sin.

Ledarskapet för den laodiceiska adventismen har fångats i sina egna sveks snaror, och det är i det närmaste omöjligt för dem att ”känna igen” en upprepning av uppenbarelsen av Guds kraft, sådan den framställs genom tidigare reformatoriska rörelser, däribland den reformrörelse som förde adventismen till existens. De gamle männen har skingrat och övertäckt de läror som representeras av Millers juveler med förfalskade mynt och juveler. Skrinet av King James-bibeln har hänvisats till en tid av ålderdomligt språk och ersatts med biblar på modernt språk, uttryckta i syndens människas terminologi.

Were any of the ancient men willing to consider the possibility that the latter rain message is not a peace and safety message, it would be virtually impossible for them to recognize that the manifestations of the power of God in past sacred histories are what specifically identify the sealing of the one hundred and forty-four thousand. More difficult yet for them to recognize is that the sacred histories that most directly identify the sealing of the one hundred and forty-four thousand are the sacred histories that fulfill Malachi chapter three, for Malachi chapter three establishes that there is always a messenger who prepares the way for the sudden arrival of the Messenger of the Covenant. That messenger was represented by the prophet Elijah who boldly proclaimed that there would be no rain in his history, except if it comes through his ministry.

Om någon av de forna männen vore villig att överväga möjligheten att budskapet om det sena regnet inte är ett budskap om frid och trygghet, skulle det vara i det närmaste omöjligt för dem att inse att uppenbarelserna av Guds kraft i tidigare heliga historier är det som specifikt identifierar beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen. Ännu svårare för dem att inse är att de heliga historier som mest direkt identifierar beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen är de heliga historier som uppfyller Malaki kapitel tre, ty Malaki kapitel tre fastslår att det alltid finns en budbärare som bereder vägen för Förbundets Budbärares plötsliga ankomst. Den budbäraren framställdes genom profeten Elia, som frimodigt förkunnade att det inte skulle komma något regn i hans historia, utom om det kommer genom hans tjänst.

Ezekiel’s seventy elders would find it ridiculous to accept that their claim to be the temple of the Lord, was unfounded, and actually represented the claim of a people who were being passed by, just as the vineyard was given to those who bear the fruits worthy of the vineyard. The message of the third Woe, the messenger that prepares the way, the song of the vineyard, all testify against the traditions and customs which they had placed their confidence in, and represents an almost insurmountable obstacle to recognizing the latter rain.

Hesekiels sjuttio äldste skulle finna det löjligt att acceptera att deras anspråk på att vara Herrens tempel var ogrundat och i själva verket representerade anspråket hos ett folk som höll på att gå miste om detta, alldeles såsom vingården gavs åt dem som bär den frukt som är vingården värdig. Budskapet i det tredje ve-ropet, budbäraren som bereder vägen, vingårdssången, allt vittnar mot de traditioner och seder som de hade satt sin tillit till och utgör ett nästan oöverstigligt hinder för att erkänna det sena regnet.

The conclusion of the sealing of the one hundred and forty-four thousand manifests the same tests for those who have claimed to “recognize” the role of Islam of the third Woe. The “increase of knowledge” which launched the movement of the Millerites began at the end of “seven times” in 1798. The “increase of knowledge” which launched the movement of the one hundred and forty-four thousand began at the end of a symbolic “seven times” (one hundred and twenty-six years) in 1989. During those one hundred and twenty-six years of escalating apostasy, Laodicean Adventism has reached its fourth and final generation.

Avslutningen av de etthundrafyrtiofyra tusens besegling uppenbarar samma prövningar för dem som har gjort anspråk på att ”känna igen” Islams roll i det tredje ve. Den ”ökade kunskapen” som satte milleritrörelsen i gång började vid slutet av ”sju tider” år 1798. Den ”ökade kunskapen” som satte de etthundrafyrtiofyra tusens rörelse i gång började vid slutet av symboliska ”sju tider” (etthundratjugosex år) år 1989. Under dessa etthundratjugosex år av tilltagande avfall har det laodiceiska adventismen nått sin fjärde och sista generation.

It is the third and fourth generation that a nation or people fill their cup of probationary time, and that time has now arrived. The “increase of knowledge” from the book of Daniel that is represented by the Hiddekel River is also the knowledge that is increased, when the Revelation of Jesus Christ is unsealed just before probation closes.

Det är i tredje och fjärde släktledet som en nation eller ett folk fyller sin prövotids bägare, och den tiden har nu kommit. Den ”ökade kunskap” från Daniels bok som representeras av floden Hiddekel är också den kunskap som förökas, när Jesu Kristi uppenbarelse avförseglas strax innan nådatiden avslutas.

We will take up the last three chapters of the book of Daniel in the next article.

Vi kommer att ta upp de tre sista kapitlen i Daniels bok i nästa artikel.

> “The days are fast approaching when there will be great perplexity and confusion. Satan, clothed in angel robes, will deceive, if possible, the very elect. There will be gods many and lords many. Every wind of doctrine will be blowing. Those who have rendered supreme homage to ‘science falsely so called’ will not be the leaders then. Those who have trusted to intellect, genius, or talent will not then stand at the head of rank and file. They did not keep pace with the light. Those who have proved themselves unfaithful will not then be entrusted with the flock. In the last solemn work few great men will be engaged. They are self-sufficient, independent of God, and He cannot use them. The Lord has faithful servants, who in the shaking, testing time will be disclosed to view. There are precious ones now hidden who have not bowed the knee to Baal. They have not had the light which has been shining in a concentrated blaze upon you. But it may be under a rough and uninviting exterior the pure brightness of a genuine Christian character will be revealed. In the day time we look toward heaven but do not see the stars. They are there, fixed in the firmament, but the eye cannot distinguish them. In the night we behold their genuine luster.” Testimonies, volume 5, 80, 81.

> ”De dagar närmar sig hastigt då stor rådlöshet och förvirring skall råda. Satan, klädd i änglaskrud, kommer att bedra, om möjligt, själva de utvalda. Det skall finnas många gudar och många herrar. Varje lärans vind skall blåsa. De som har visat den högsta vördnaden för ’den så kallade vetenskapen’ skall då inte vara ledarna. De som har förtröstat på intellekt, genialitet eller begåvning skall då inte stå i spetsen för led och ledning. De höll inte jämna steg med ljuset. De som har visat sig otrogna skall då inte anförtros hjorden. I det sista allvarsamma verket kommer få stora män att vara engagerade. De är självtillräckliga, oberoende av Gud, och Han kan inte använda dem. Herren har trogna tjänare, som i skakningens och prövningens tid skall föras fram i dagen. Det finns dyrbara själar som nu är dolda och som inte har böjt knä för Baal. De har inte haft det ljus som har strålat över er i en samlad glans. Men det kan vara så att under ett rått och föga tilldragande yttre skall den rena klarheten hos en äkta kristen karaktär uppenbaras. Om dagen ser vi upp mot himlen men ser inte stjärnorna. De finns där, fasta på himlavalvet, men ögat kan inte urskilja dem. Om natten ser vi deras verkliga glans.” Testimonies, band 5, 80, 81.

Back to Articles