Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Nine

Daniels bok – Nummer åttionio

Unraveling the False Doctrines: A Historical Examination of the Daily in Adventism

Att nysta upp de falska lärorna: en historisk granskning av det dagliga i adventismen

Author

Jeff Pippenger

Published

February 22, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the eighty-first article in this series of articles on the book of Daniel we included a passage from Manuscript Releases, volume 20, 17–22, where Sister White clearly identifies that the teaching that “the daily,” represents Christ’s sanctuary had been given to Elders Prescott and Daniells by “angels that had been expelled from heaven.” She does not actually identify their false idea of “the daily,” as I have done, but the historical record is abundantly clear that this is what they were trying to establish as truth. They were seeking to rewrite portions of Uriah Smith’s book Daniel and the Revelation, that uphold the understanding of “the daily,” which she identifies in Early Writings, page seventy-four as the correct view.

I den åttioförsta artikeln i denna artikelserie om Daniels bok inkluderade vi ett avsnitt ur Manuscript Releases, volym 20, 17–22, där syster White tydligt fastslår att läran att ”det dagliga” representerar Kristi helgedom hade givits åt äldsterna Prescott och Daniells av ”änglar som hade blivit utdrivna ur himlen”. Hon identifierar inte uttryckligen deras oriktiga uppfattning om ”det dagliga” så som jag har gjort, men den historiska dokumentationen visar med all önskvärd tydlighet att det var detta de försökte fastställa som sanning. De sökte omarbeta delar av Uriah Smiths bok Daniel and the Revelation, vilka upprätthåller förståelsen av ”det dagliga” som hon i Early Writings, sidan sjuttiofyra, identifierar som den riktiga uppfattningen.

W. W. Prescott had published a periodical magazine titled The Protestant, in which the sole theme was lifting up the false view of “the daily.” He and the General Conference president, A. G. Daniells became the satanic spearhead to continue Prescott’s efforts towards establishing the false doctrine as the orthodox view in Adventism, but while Ellen White was alive their success in the satanic effort was held in check. In 1931, Daniells reported that in the very year that the passage from Manuscript Releases was written (1910), that he (Daniells) had an interview with Sister White on the subject of “the daily,” and that she had led him to believe that he and Prescott’s view was correct.

W. W. Prescott hade utgivit en tidskrift med titeln The Protestant, vars enda tema var att upphöja den falska uppfattningen om ”det dagliga”. Han och Generalkonferensens president, A. G. Daniells, blev den sataniska spjutspetsen för att fortsätta Prescotts ansträngningar att etablera den falska läran som den ortodoxa uppfattningen inom adventismen, men medan Ellen White levde hölls deras framgång i den sataniska ansträngningen tillbaka. År 1931 rapporterade Daniells att just det år då avsnittet ur Manuscript Releases skrevs (1910), hade han (Daniells) ett samtal med syster White om ämnet ”det dagliga”, och att hon hade föranlett honom att tro att hans och Prescotts uppfattning var korrekt.

It is important to understand this history, for we are now beginning our consideration of the increase of knowledge that arrived in 1989, when the sacred reform lines and the last six verses of Daniel eleven were unsealed. To recognize the light that was produced with the collapse of the Soviet Union in fulfillment of verse forty of Daniel eleven, requires that “the daily,” and the prophetic history represented by “the daily” be correctly understood, for that history illustrates the repeat of that history in verses forty to forty-five of Daniel eleven. Those verses identify that the message that is unsealed in those verses are the “tidings of the east and north,” that bring about the final persecution of God’s people.

Det är viktigt att förstå denna historia, ty vi börjar nu vår behandling av den kunskapsökning som kom år 1989, då de heliga reformlinjerna och de sista sex verserna i Daniel elva blev avförseglade. För att kunna känna igen det ljus som framträdde genom Sovjetunionens sammanbrott, i uppfyllelse av vers fyrtio i Daniel elva, krävs att ”det dagliga” och den profetiska historia som representeras av ”det dagliga” förstås rätt, ty den historien illustrerar upprepningen av denna historia i vers fyrtio till fyrtiofem i Daniel elva. Dessa verser visar att det budskap som avförseglas i dessa verser är ”tidningarna från öster och norr”, vilka förorsakar den slutliga förföljelsen av Guds folk.

> But tidings out of the east and out of the north shall trouble him: therefore he shall go forth with great fury to destroy, and utterly to make away many. And he shall plant the tabernacles of his palace between the seas in the glorious holy mountain; yet he shall come to his end, and none shall help him. Daniel 11:44, 45.

> Men budskap från öster och från norr skall förskräcka honom; därför skall han dra ut med stor vrede för att fördärva och fullständigt göra slut på många. Och han skall slå upp sitt palats tält mellan haven, vid det härliga heliga berget; men han skall gå mot sitt slut, och ingen skall hjälpa honom. Daniel 11:44, 45.

The message of verse forty that was unsealed at the collapse of the Soviet Union in 1989, is the latter rain message that will cause the papacy (the king of the north), to “go forth with great fury to destroy, and utterly to make away many.” “Tidings” is prophetically a message.

Budskapet i vers fyrtio, som förseglades upp vid Sovjetunionens sammanbrott år 1989, är det sena regnets budskap, vilket kommer att få påvedömet (kungen i norr) att ”dra ut i stor vrede för att förgöra och fullständigt utrota många”. ”Tidings” är profetiskt sett ett budskap.

> And how shall they preach, except they be sent? as it is written, How beautiful are the feet of them that preach the gospel of peace, and bring glad tidings of good things! Romans 10:15.

> Och hur skulle de kunna predika, om de inte blir utsända? såsom det är skrivet: Hur ljuvliga är inte deras fötter som förkunnar fridens evangelium och bär fram glädjebud om goda ting! Romarbrevet 10:15.

The message of the latter rain is the message presented by God’s last-day watchmen, who sing the song of the vineyard and the song of Moses and the Lamb.

Budskapet om det sena regnet är det budskap som framläggs av Guds väktare i den sista tiden, vilka sjunger vingårdens sång och sången om Mose och Lammet.

> How beautiful upon the mountains are the feet of him that bringeth good tidings, that publisheth peace; that bringeth good tidings of good, that publisheth salvation; that saith unto Zion, Thy God reigneth! Thy watchmen shall lift up the voice; with the voice together shall they sing: for they shall see eye to eye, when the Lord shall bring again Zion. Isaiah 52:7, 8.

> Hur ljuvliga är inte på bergen fotstegen av den som förkunnar glädjebud, som kungör frid, som bär fram glädjebud om gott, som förkunnar frälsning, som säger till Sion: Din Gud är konung! Dina väktare skall upphöja sin röst; med samstämmig röst skall de sjunga, ty de skall se det med egna ögon, när Herren åter upprättar Sion. Jesaja 52:7, 8.

The “tidings” in verse forty-four of Daniel eleven enrage the man of sin, and the final papal bloodbath is accomplished. That message is the message of the third angel that swells to a loud cry at the soon coming Sunday law.

”Underrättelserna” i den fyrtiofjärde versen i Daniel elva rasar syndens människa, och det slutliga påvliga blodbadet fullbordas. Detta budskap är den tredje ängelns budskap, som sväller till ett högt rop vid den snart kommande söndagslagen.

> “None are condemned until they have had the light and have seen the obligation of the fourth commandment. But when the decree shall go forth enforcing the counterfeit sabbath, and the loud cry of ‘the third angel’ shall warn men against the worship of the beast and his image, the line will be clearly drawn between the false and the true. Then those who still continue in transgression will receive the mark of the beast.” Signs of the Times, November 8, 1899.

> "Ingen blir fördömd förrän han har fått ljuset och har sett den förpliktelse som det fjärde budet innebär. Men när påbudet går ut som genomdriver den förfalskade sabbaten, och det höga ropet från ’den tredje ängeln’ varnar människorna för tillbedjan av vilddjuret och dess bild, kommer gränslinjen tydligt att dras mellan det falska och det sanna. Då kommer de som fortfarande framhärdar i överträdelse att ta emot vilddjurets märke." Signs of the Times, 8 november 1899.

The “tidings of the east and north” that enrages the papacy, swells to a loud cry at the Sunday law, and that message is the message of the latter rain that began on September 11, 2001. The expression “loud voice” is a prophetic term that represents an increasing power.

De ”nyheter från öster och norr” som rasar upp påvedömet, växer till ett högt rop vid söndagslagen, och detta budskap är det sena regnets budskap som började den 11 september 2001. Uttrycket ”hög röst” är en profetisk term som betecknar en tilltagande kraft.

> “The truth for this time, the third angel’s message, is to be proclaimed with a loud voice, meaning with increasing power, as we approach the great final test.” The 1888 Materials, 1710.

> ”Sanningen för denna tid, den tredje ängelns budskap, skall förkunnas med hög röst, det vill säga med tilltagande kraft, när vi närmar oss det stora slutliga provet.” The 1888 Materials, 1710.

The “tidings” of verse forty-four is the latter rain message just before human probation closes, as Michael stands up. It is the same latter rain message that arrived on September 11, 2001, but it swells to a loud cry, or a loud voice when the one hundred and forty-four thousand are sealed and the Holy Spirit is then poured out without measure. It is the same latter rain message that marked the period of the sealing of the one hundred and forty-four thousand.

”Underrättelserna” i vers fyrtiofyra är den sena regnens budskap strax innan människans prövotid avslutas, när Mikael träder fram. Det är samma sena regnens budskap som anlände den 11 september 2001, men det sväller till ett högt rop, eller en stark röst, när de etthundrafyrtiofyra tusen har blivit beseglade och den Helige Ande då utgjuts utan mått. Det är samma sena regnens budskap som utmärkte perioden för de etthundrafyrtiofyra tusens besegling.

It is the latter rain message that has been counterfeited by a peace and safety message that is presented by Laodicean Adventism from the arrival of the “ass” until the arrival of the “lion”. The period between September 11, 2001, and the soon-coming Sunday law marks the spiritual death bed for Laodicean Adventism, and those that are judged after God’s house (Jerusalem) is judged, die in the same grave. The death bed for Laodicean Adventism is between the ass and the lion, and the message that is rejected and produces their death is the “tidings out of the “east” (a symbol of Islam) and the north (a symbol of the papacy). It is the same message, which is the third angel’s message.

Det är den sena regnens budskap som har förfalskats genom ett budskap om fred och säkerhet, vilket framförs av laodiceisk adventism från ”åsnans” ankomst till ”lejonets” ankomst. Tidsperioden mellan den 11 september 2001 och den snart kommande söndagslagen markerar den andliga dödsbädden för laodiceisk adventism, och de som döms efter att Guds hus (Jerusalem) har dömts, dör i samma grav. Dödsbädden för laodiceisk adventism är mellan åsnan och lejonet, och det budskap som förkastas och frambringar deras död är ”tidningar från öster” (en symbol för islam) och från norr (en symbol för påvedömet). Det är samma budskap, vilket är den tredje ängelns budskap.

The last six verses of Daniel eleven, that were unsealed at the time of the end in 1989, is the message of the latter rain, which is proclaimed in a time when a false latter rain message of “peace and safety” is being proclaimed. The testing of the latter rain first confronts God’s house, for that is where judgment begins, and it then confronts the other flock outside of God’s house. For this reason, it is essential to understand the “lie” that was introduced into Laodicean Adventism in the third generation, for while God pours out His Holy Spirit on those He is sealing, He simultaneously pours out strong delusion upon those who receive not the love of the truth.

De sista sex verserna i Daniel elva, som förseglades upp vid ändens tid år 1989, är budskapet om det sena regnet, vilket förkunnas under en tid då ett falskt budskap om det sena regnet, ”fred och trygghet”, förkunnas. Prövningen genom det sena regnet konfronterar först Guds hus, ty där börjar domen, och därefter konfronterar den den andra hjorden utanför Guds hus. Av denna anledning är det avgörande att förstå den ”lögn” som infördes i den laodiceiska adventismen i tredje generationen, ty medan Gud utgjuter sin Helige Ande över dem som Han beseglar, utgjuter Han samtidigt en kraftig villfarelse över dem som inte tog emot kärleken till sanningen.

During the controversy of the first decade and a half of the twentieth century over “the daily,” one of the men who defended the correct Millerite position that “the daily” is a symbol of paganism, was F. C. Gilbert. Gilbert was a convert from Judaism and read and spoke perfect Hebrew. He defended the pioneer position in the book of Daniel based upon his understanding of the Hebrew language. In 1910, the very year that Sister White wrote the manuscript that was going to be buried for decades, which identified that Daniells’ and Prescott’s view of “the daily,” came from Satan’s angels, Gilbert had a personal interview with Sister White over the issue of “the daily.”

Under striden under det första och ett halvt decenniet av det tjugonde århundradet om ”det dagliga” var en av de män som försvarade den riktiga milleritiska ståndpunkten, att ”det dagliga” är en symbol för hedendomen, F. C. Gilbert. Gilbert var en omvänd jude och läste och talade fullkomlig hebreiska. Han försvarade pionjärernas ståndpunkt i Daniels bok på grundval av sin förståelse av det hebreiska språket. År 1910, just det år då syster White skrev det manuskript som skulle komma att begravas i årtionden, och som fastslog att Daniells’ och Prescotts uppfattning om ”det dagliga” kom från Satans änglar, hade Gilbert ett personligt samtal med syster White om frågan om ”det dagliga”.

We know he had an interview, for he immediately (the next day) wrote out a summary of the interview he had with Sister White. In 1931, A. G. Daniells made a claim that he had an interview with Sister White on the subject of “the daily” in the same year—1910. Daniells claimed Sister White left him no conclusion but that “the daily” was a symbol of Christ’s sanctuary ministry. But Daniells’ claim of an interview, was not only a “lie,” it is the “lie” of prophecy which produces strong delusion.

Vi vet att han hade ett samtal, ty han skrev omedelbart (dagen därpå) ned en sammanfattning av det samtal han hade med syster White. År 1931 framförde A. G. Daniells påståendet att han hade haft ett samtal med syster White om ämnet ”det dagliga” under samma år — 1910. Daniells hävdade att syster White inte hade lämnat honom någon annan slutsats än att ”det dagliga” var en symbol för Kristi tjänst i helgedomen. Men Daniells’ påstående om ett samtal var inte bara en ”lögn”, det är profetians ”lögn” som frambringar en kraftig villfarelse.

For those who may not have access to the 1843 and 1850 charts, it is important to understand that when the 1843 chart was published in 1842, the Millerites still believed the sanctuary that was to be cleansed in fulfillment of the twenty-three-hundred-year prophecy was the earth. When they published the 1850 chart, they then knew the sanctuary to be cleansed was the heavenly sanctuary. For this reason the 1843 chart has NO illustration of God’s sanctuary, but the 1850 chart DOES have an illustration of God’s sanctuary. This is important, for Daniells claimed that in his interview with Sister White that he showed her the 1843 chart, and he pointed out the sanctuary on the chart. That would have been impossible, for there is no sanctuary on the 1843 chart. His claim of an interview was a “lie.”

För dem som kanske inte har tillgång till 1843 och 1850 års kartor är det viktigt att förstå att när 1843 års karta publicerades år 1842, trodde milleriterna fortfarande att den helgedom som skulle renas till uppfyllelse av de tvåtusentrehundra åren i profetian var jorden. När de publicerade 1850 års karta visste de därefter att den helgedom som skulle renas var den himmelska helgedomen. Av denna anledning har 1843 års karta INGEN illustration av Guds helgedom, men 1850 års karta HAR en illustration av Guds helgedom. Detta är viktigt, ty Daniells hävdade att han vid sin intervju med syster White visade henne 1843 års karta, och han pekade ut helgedomen på kartan. Det skulle ha varit omöjligt, ty det finns ingen helgedom på 1843 års karta. Hans påstående om en intervju var en ”lögn”.

When I was working through this history in 2009, and became aware that the men on both sides of the issue both claimed to have had an interview with Sister White on the subject of “the daily,” I emailed the Ellen White Estate and asked if they had access to the log book that recorded Sister White’s interviews in 1910. They replied that they still had the log book. The following is my email and the response from the Ellen White Estate.

När jag arbetade mig igenom denna historia år 2009 och blev varse att männen på båda sidor i frågan båda gjorde anspråk på att ha haft ett samtal med syster White i ämnet ”det dagliga”, sände jag ett e-postmeddelande till Ellen White Estate och frågade om de hade tillgång till den loggbok som registrerade syster Whites samtal år 1910. De svarade att de fortfarande hade loggboken. Följande är mitt e-postmeddelande och svaret från Ellen White Estate.

Monday, January 19, 2009

Måndagen den 19 januari 2009

To whom it may concern:

Till vederbörande:

I have heard that there is a log-book that recorded who had interviews with Sister White and what the interviews concerned. I am trying to verify or repudiate whether A. G. Daniells had an interview with Sister White in 1910 concerning the subject of the “daily.” I am aware that there is historical testimony that the interview took place, but I am wondering if there is any record in an official log-book that actually records this. At the same time, I have been told that F. C. Gilbert also had an interview with Sister White in 1910 on the subject of the “daily,” and would like to know if that can be confirmed by a log-book that was kept by her staff during that period. Perhaps there was no log-book, or perhaps if there was you do not release that information, or perhaps it may be beyond your ability to check it out for me even if it does exist. So, in any case I wanted to ask. Any help you could provide would be greatly appreciated.

Jag har hört att det finns en journalbok där det antecknades vilka som hade samtal med syster White och vad samtalen gällde. Jag försöker få bekräftat eller vederlagt huruvida A. G. Daniells hade ett samtal med syster White år 1910 angående ämnet ”det dagliga”. Jag är medveten om att det finns historiska vittnesbörd om att samtalet ägde rum, men jag undrar om det finns någon notering i en officiell journalbok som faktiskt dokumenterar detta. Samtidigt har jag fått höra att F. C. Gilbert också hade ett samtal med syster White år 1910 om ämnet ”det dagliga”, och jag skulle vilja veta om detta kan bekräftas genom en journalbok som fördes av hennes medarbetare under den perioden. Kanske fanns det ingen journalbok, eller kanske lämnar ni inte ut sådan information om det nu fanns en, eller kanske ligger det utanför er möjlighet att kontrollera detta åt mig även om den existerar. Hur som helst ville jag därför ställa frågan. All hjälp ni kan ge skulle uppskattas mycket.

Dear Jeff,

Käre Jeff,

Thank you for your email. We do have a fairly complete account of Ellen White’s itinerary, based upon her letters, diaries, and published appointments, but no “log-book” as such.

Tack för ditt e-postmeddelande. Vi har faktiskt en ganska fullständig redogörelse för Ellen Whites resplan, grundad på hennes brev, dagböcker och publicerade mötesannonser, men ingen egentlig ”loggbok” som sådan.

You have no doubt read about A G Daniells’ visit with Ellen White in vol. 6 of the EGW Biography, The Later Elmshaven Years, pp. 256, 257. We have found no independent record of this interview. We do have a letter from Elder Gilbert on June 1, 1910, indicating his plan to be in St. Helena (where Ellen White lived) on June 6-9. That is the extent of the supporting documentation that I am aware of.

Ni har utan tvivel läst om A. G. Daniells besök hos Ellen White i band 6 av EGW-biografin, The Later Elmshaven Years, s. 256, 257. Vi har inte funnit någon oberoende redogörelse för detta samtal. Vi har däremot ett brev från äldste Gilbert, daterat den 1 juni 1910, som anger hans plan att vara i St. Helena (där Ellen White bodde) den 6–9 juni. Det är omfattningen av den stödjande dokumentation som jag känner till.

God bless—Tim Poirier Vice Director Ellen G. White Estate

Gud välsigne — Tim Poirier, biträdande direktör, Ellen G. White Estate

There is no independent record of Daniells ever having an interview on the subject of “the daily,” but there is a letter from Gilbert identifying his intent to be at her home from the sixth to ninth of June, 1910.

Det finns ingen oberoende dokumentation om att Daniells någonsin hade ett samtal om ämnet ”det dagliga”, men det finns ett brev från Gilbert som anger hans avsikt att vara i hennes hem från den sjätte till den nionde juni 1910.

In the biography of Sister White, that the Ellen White estate references, where her grandson addresses the issue of Daniells’ interview he recorded Daniells’ claim concerning the fabricated interview of 1910:

I den biografi över syster White som Ellen White Estate hänvisar till, där hennes sonson behandlar frågan om den intervju med Daniells, nedtecknade han Daniells påstående rörande den fabricerade intervjun från 1910:

> “At one point a little later in the discussions, Elder Daniells, accompanied by W. C. White and C. C. Crisler, eager to get from Ellen White herself just what the meaning was of her Early Writings statement, went to her and laid the matter before her. Daniells took with him Early Writings and the 1843 chart. He sat down close to Ellen White and plied her with questions. His report of this interview was confirmed by W. C. White:

> ”Vid en något senare tidpunkt i samtalen gick äldste Daniells, åtföljd av W. C. White och C. C. Crisler, ivrig att få veta av Ellen White själv vad innebörden var av hennes uttalande i Early Writings, till henne och lade saken fram för henne. Daniells tog med sig Early Writings och 1843 års karta. Han satte sig nära Ellen White och överöste henne med frågor. Hans redogörelse för detta samtal bekräftades av W. C. White:

> “‘I first read to Sister White the statement given above in Early Writings. Then I placed before her our prophetic chart used by our ministers in expounding the prophecies of Daniel and Revelation. I called her attention to the picture of the sanctuary and also to the 2300-year period as they appeared on the chart.

> ”Jag läste först för syster White det uttalande som återgetts ovan i Early Writings. Därefter lade jag fram för henne vår profetiska karta, som våra predikanter använde när de utlade profetiorna i Daniel och Uppenbarelseboken. Jag fäste hennes uppmärksamhet vid bilden av helgedomen och även vid perioden om 2300 år, sådana de framträdde på kartan.

> “‘I then asked if she could recall what was shown her regarding this subject.

> ”Därefter frågade jag om hon kunde erinra sig vad som hade visats henne beträffande detta ämne.

> “‘As I recall her answer, she began by telling how some of the leaders who had been in the 1844 movement endeavored to find new dates for the termination of the 2300-year period. This endeavor was to fix new dates for the coming of the Lord. This was causing confusion among those who had been in the Advent Movement.

> ”När jag erinrar mig hennes svar, började hon med att berätta hur några av de ledare som hade varit med i 1844 års rörelse sökte finna nya tidpunkter för slutet på den 2300-åriga perioden. Denna strävan gick ut på att fastställa nya tidpunkter för Herrens återkomst. Detta orsakade förvirring bland dem som hade varit med i adventrörelsen.

> “‘In this confusion the Lord revealed to her, she said, that the view that had been held and presented regarding the dates was correct, and that there must never be another time set, nor another time message.

> ”I denna förvirring uppenbarade Herren för henne, sade hon, att den uppfattning som hade omfattats och framställts beträffande datumen var riktig, och att ingen ny tid någonsin fick fastställas, inte heller något nytt tidsbudskap.

> “‘I then asked her to tell what had been revealed to her about the rest of the “daily”—the Prince, the host, the taking away of the “daily,” and the casting down of the sanctuary.

> ”Jag bad henne därefter att berätta vad som hade uppenbarats för henne angående återstoden av det ”dagliga” — Fursten, hären, borttagandet av det ”dagliga” och nedkastandet av helgedomen.

> “‘She replied that these features were not placed before her in vision as the time part was. She would not be led out to make an explanation of those points of the prophecy.

> ”Hon svarade att dessa drag inte hade framställts för henne i syn såsom tidsdelen hade blivit. Hon ville inte låta sig ledas till att ge en förklaring av dessa punkter i profetian.

> “‘The interview made a deep impression upon my mind. Without hesitation she talked freely, clearly, and at length about the 2300-year period, but regarding the other part of the prophecy she was silent.

> ”Samtalet gjorde ett djupt intryck på mitt sinne. Utan tvekan talade hon fritt, klart och utförligt om perioden om 2300 år, men beträffande den andra delen av profetian förblev hon tyst.

> “‘The only conclusion I could draw from her free explanation of the time and her silence as to the taking away of the “daily” and the casting down of the sanctuary was that the vision given her was regarding the time, and that she received no explanation as to the other parts of the prophecy.—DF 201b, AGD statement, Sept. 25, 1931.” Arthur White, Ellen G. White, volume 6, 257.

> ”Den enda slutsats jag kunde dra av hennes fria förklaring av tiden och hennes tystnad beträffande borttagandet av det ”dagliga” och nedkastandet av helgedomen var att den syn hon fick gällde tiden, och att hon inte erhöll någon förklaring beträffande de andra delarna av profetian.—DF 201b, AGD statement, 25 sept. 1931.” Arthur White, Ellen G. White, volym 6, 257.

Daniells claimed he showed her the 1843 chart and asked her about the sanctuary that is not represented on the chart. He claimed he also took the book Early Writings and plied her with questions about what she meant when she clearly endorsed the pioneer understanding of the “the daily” and that the chart was directed by the hand of the Lord. Ellen White’s son, who was the father of Arthur L. White, the biographer that wrote the overview of this supposed event, had accepted Daniells’ and Prescott’s satanic view of “the daily,” and gave witness to Daniells’ claim of what he had heard in the interview. They were simply not careful with their fabricated story, for the 1843 chart does not represent a sanctuary that Daniells could have pointed to.

Daniells hävdade att han visade henne 1843 års schema och frågade henne om helgedomen, som inte finns återgiven på schemat. Han hävdade vidare att han också tog med sig boken Early Writings och överöste henne med frågor om vad hon menade när hon tydligt gav sitt stöd åt pionjärernas förståelse av ”det dagliga” och att schemat var vägledd av Herrens hand. Ellen Whites son, som var far till Arthur L. White, biografen som skrev översikten över denna påstådda händelse, hade antagit Daniells’ och Prescotts sataniska syn på ”det dagliga” och vittnade till stöd för Daniells’ påstående om vad han hade hört vid samtalet. De var helt enkelt inte noggranna med sin fabricerade berättelse, eftersom 1843 års schema inte återger någon helgedom som Daniells skulle ha kunnat peka på.

Another falsehood that is represented in the interview is the lie that the passage from Early Writings was a warning against “time setting.” The passage Daniells supposedly asked about is as follows:

Ytterligare en osanning som framställs i intervjun är lögnen att avsnittet ur Early Writings var en varning mot ”fastställande av tider”. Det avsnitt som Daniells förmodas ha frågat om lyder som följer:

> “I have seen that the 1843 chart was directed by the hand of the Lord, and that it should not be altered; that the figures were as He wanted them; that His hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until His hand was removed.

> ”Jag har sett att 1843 års karta var ledd av Herrens hand och att den inte borde förändras; att siffrorna var sådana som Han ville ha dem; att Hans hand var över och dolde ett misstag i några av siffrorna, så att ingen kunde se det, förrän Hans hand togs bort.

> “Then I saw in relation to the ‘daily’ (Daniel 8:12) that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text, and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘daily’; but in the confusion since 1844, other views have been embraced, and darkness and confusion have followed. Time has not been a test since 1844, and it will never again be a test.” Early Writings, 74, 75.

> ”Sedan såg jag beträffande det ”dagliga” (Daniel 8:12) att ordet ”offer” hade tillagts genom mänsklig vishet och inte hör till texten, och att Herren gav den rätta förståelsen av detta åt dem som framförde budskapet om domens stund. När enhet rådde, före 1844, var nästan alla eniga om den rätta förståelsen av det ”dagliga”; men i förvirringen sedan 1844 har andra uppfattningar omfattats, och mörker och förvirring har följt. Tid har inte varit ett prov sedan 1844, och det kommer aldrig mer att bli ett prov.” Early Writings, 74, 75.

Willie C. White, Sister White’s son, had accepted the false view of “the daily,” and his son Arthur sought to perpetuate the “lie” associated with the interview that never happened by attempting to suggest that the warning in the passage from Early Writings, was simply and exclusively a warning against time setting. That argument was invented in the 1930’s and becomes a primary part of the “lie.”

Willie C. White, syster Whites son, hade antagit den falska uppfattningen om ”det dagliga”, och hans son Arthur sökte vidmakthålla den ”lögn” som var förknippad med intervjun som aldrig ägde rum genom att försöka antyda att varningen i avsnittet ur Early Writings helt enkelt och uteslutande var en varning mot tidsbestämning. Det argumentet uppfanns på 1930-talet och blir en huvudsaklig del av ”lögnen”.

We will take up that argument in the next article.

Vi kommer att ta upp detta argument i nästa artikel.

> “September 23d, the Lord showed me that he had stretched out his hand the second time to recover the remnant of his people, and that efforts must be redoubled in this gathering time. In the scattering time Israel was smitten and torn; but now in the gathering time God will heal and bind up his people. In the scattering, efforts made to spread the truth had but little effect, accomplished but little or nothing; but in the gathering when God has set his hand to gather his people, efforts to spread the truth will have their designed effect. All should be united and zealous in the work. I saw that it was a shame for any to refer to the scattering for examples to govern us now in the gathering; for if God does no more for us now than he did then, Israel would never be gathered. It is as necessary that the truth should be published in a paper, as preached.

> ”Den 23 september visade Herren mig att han för andra gången hade räckt ut sin hand för att återvinna återstoden av sitt folk, och att ansträngningarna måste fördubblas i denna samlingstid. Under skingringstiden blev Israel slaget och sönderslitet; men nu i samlingstiden skall Gud hela och förbinda sitt folk. Under skingringen hade de ansträngningar som gjordes för att sprida sanningen endast ringa verkan, åstadkom föga eller ingenting; men i samlingen, när Gud har satt sin hand till att samla sitt folk, skall ansträngningarna att sprida sanningen få den avsedda verkan. Alla bör vara eniga och nitälskande i verket. Jag såg att det var en skam för någon att hänvisa till skingringen för exempel som skulle styra oss nu i samlingen; ty om Gud nu inte gör mer för oss än han gjorde då, skulle Israel aldrig bli samlat. Det är lika nödvändigt att sanningen publiceras i en tidning som att den predikas.

> “The Lord showed me that the 1843 chart was directed by his hand, and that no part of it should be altered; that the figures were as he wanted them. That his hand was over and hid a mistake in some of the figures, so that none could see it, until his hand was removed.

> ”Herren visade mig att 1843 års karta var ledd av hans hand, och att ingen del av den skulle ändras; att siffrorna var sådana som han ville ha dem. Att hans hand vilade över och dolde ett misstag i några av siffrorna, så att ingen kunde se det, förrän hans hand togs bort.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> ”Sedan såg jag beträffande det ’Dagliga’, att ordet ’offer’ hade tillagts genom mänsklig vishet och inte hör till texten; och att Herren gav den rätta förståelsen av detta åt dem som framförde ropet om domens stund. När enhet rådde, före 1844, var nästan alla eniga om den rätta förståelsen av det ’Dagliga’; men sedan 1844 har man i förvirringen omfattat andra uppfattningar, och mörker och förvirring har följt.” Review and Herald, 1 november 1850.

Back to Articles