Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Forty-Nine

Daniels bok – nummer etthundrafyrtionio

The Mystery of God Revealed: Uniting Divinity and Humanity

Guds hemlighet uppenbarad: föreningen av gudomlighet och mänsklighet

Author

Jeff Pippenger

Published

March 21, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

We have been considering the history represented in verse forty of Daniel chapter eleven. We are now addressing the internal line of history within the verse which represents the history of the Protestant horn of the earth beast. We are employing the joining of Ezekiel’s two sticks in chapter thirty-seven as the point of reference to identify the mystery of God, by Christ in joining His divinity with humanity when the third angel arrives. Line upon line, the message of the mystery of God that John identified as finishing during the sounding of the seventh trumpet, was specifically sent to Laodicea by the apostle Paul. Ezekiel, John and Paul’s testimony aligns with the same mystery of God that was represented in the message of Jones and Waggoner in 1888, which was the message to Laodicea.

Vi har betraktat den historia som framställs i vers fyrtio i Daniels elfte kapitel. Vi behandlar nu den inre historiska linjen inom versen, vilken representerar historien om protestantismens horn på jordodjuret. Vi använder sammanfogandet av Hesekiels två stavar i kapitel trettiosju som referenspunkt för att identifiera Guds hemlighet, genom Kristus i föreningen av sin gudomlighet med mänskligheten när den tredje ängeln anländer. Rad på rad blev budskapet om Guds hemlighet, som Johannes identifierade som fullbordat under den sjunde basunens ljudande, särskilt sänt till Laodicea genom aposteln Paulus. Hesekiels, Johannes’ och Paulus’ vittnesbörd överensstämmer med samma Guds hemlighet som framställdes i Jones’ och Waggoners budskap år 1888, vilket var budskapet till Laodicea.

> For I would that ye knew what great conflict I have for you, and for them at Laodicea, and for as many as have not seen my face in the flesh; That their hearts might be comforted, being knit together in love, and unto all riches of the full assurance of understanding, to the acknowledgment of the mystery of God, and of the Father, and of Christ; In whom are hid all the treasures of wisdom and knowledge. Colossians 2:1–3.

> Ty jag vill att ni skall veta vilken stor kamp jag har för er och för dem i Laodicea och för alla dem som inte har sett mitt ansikte i köttet; för att deras hjärtan må bli tröstade, sammanfogade i kärlek, och så nå fram till hela rikedomens fulla visshet i insikten, till erkännandet av Guds och Faderns och Kristi hemlighet; i vilken alla vishetens och kunskapens skatter är fördolda. Kolosserbrevet 2:1–3.

The work of atonement, of joining the two sticks of divinity and humanity began when the third angel arrived, but Paul is addressing the final and perfect fulfillment of the joining of the two sticks which is the mystery of God. He therefore identifies the message as the message to Laodicea that first arrived in 1856, and then was repeated in 1888, and then found its perfect fulfillment on September 11, 2001. Paul identifies the temple in a twofold nature, when he presented the mystery of God, which was to be finished in the sounding of the seventh trumpet. He divides that mystery into a head and a body.

Försoningens verk, föreningen av de två stavarna, gudomlighet och mänsklighet, började när den tredje ängeln anlände, men Paulus behandlar den slutliga och fullkomliga uppfyllelsen av föreningen av de två stavarna, vilket är Guds mysterium. Han identifierar därför budskapet som budskapet till Laodicea, vilket först kom år 1856, därefter upprepades år 1888 och sedan fann sin fullkomliga uppfyllelse den 11 september 2001. Paulus identifierar templet i en dubbelfaldig natur när han framlade Guds mysterium, vilket skulle fullbordas vid den sjunde basunens ljudande. Han delar detta mysterium i ett huvud och en kropp.

> And he is the head of the body, the church: who is the beginning, the firstborn from the dead; that in all things he might have the preeminence. For it pleased the Father that in him should all fulness dwell; And, having made peace through the blood of his cross, by him to reconcile all things unto himself; by him, I say, whether they be things in earth, or things in heaven. And you, that were sometime alienated and enemies in your mind by wicked works, yet now hath he reconciled In the body of his flesh through death, to present you holy and unblameable and unreproveable in his sight: If ye continue in the faith grounded and settled, and be not moved away from the hope of the gospel, which ye have heard, and which was preached to every creature which is under heaven; whereof I Paul am made a minister; Who now rejoice in my sufferings for you, and fill up that which is behind of the afflictions of Christ in my flesh for his body’s sake, which is the church: Whereof I am made a minister, according to the dispensation of God which is given to me for you, to fulfil the word of God. Colossians 1:18–25.

> Och han är kroppens huvud, församlingen; han som är begynnelsen, den förstfödde från de döda, för att han i allt skulle ha företrädet. Ty det behagade Fadern att låta hela fullheten bo i honom, och att genom honom försona allt med sig, sedan han skapat frid genom blodet på hans kors — genom honom, säger jag, både det som är på jorden och det som är i himlarna. Också er, som förut var främmande och fiender till sinnet genom onda gärningar, har han nu försonat i hans kötts kropp genom döden, för att ställa fram er heliga och fläckfria och ostraffliga inför sig, om ni förblir i tron, grundade och fasta och inte låter er rubbas från hoppet i evangeliet, som ni har hört och som har predikats för allt skapat under himlen, evangeliet vars tjänare jag, Paulus, har blivit. Nu gläder jag mig i mina lidanden för er och uppfyller i mitt kött det som återstår av Kristi lidanden för hans kropps skull, som är församlingen. Dess tjänare har jag blivit enligt den förvaltning från Gud som gavs åt mig för er, för att fullborda Guds ord. Kolosserbrevet 1:18–25.

Christ is the head, which is to have preeminence in all things, and His church is the body. Together the head and the body represent the combination of divinity with humanity, and another important fact is also identified. The relation of the head and the body, is that the head is to have the preeminence over the body. With mankind, who were created in God’s image, the higher powers (the head), are to have rulership over the lower powers (the body.) Together they form one being, or in the terminology of the temple which John was to measure, they represent the holy place (humanity, the body), and the Most Holy Place (divinity, the head). How these two are joined together into “one stick”, or one body is the work of “at-One-ment.” Paul continues:

Kristus är huvudet, vilket skall ha företräde i allting, och hans församling är kroppen. Tillsammans representerar huvudet och kroppen föreningen av gudomlighet med mänsklighet, och ytterligare ett viktigt faktum anges också. Förhållandet mellan huvudet och kroppen är sådant att huvudet skall ha företräde framför kroppen. Hos människan, som skapades till Guds avbild, skall de högre krafterna (huvudet) ha herravälde över de lägre krafterna (kroppen). Tillsammans bildar de en varelse, eller, enligt den terminologi som användes om templet som Johannes skulle mäta, representerar de det heliga (mänskligheten, kroppen) och det allra heligaste (gudomligheten, huvudet). Hur dessa två förenas till ”en stav”, eller en kropp, är ”försoningens” verk. Paulus fortsätter:

> Whereof I am made a minister, according to the dispensation of God which is given to me for you, to fulfil the word of God; Even the mystery which hath been hid from ages and from generations, but now is made manifest to his saints: To whom God would make known what is the riches of the glory of this mystery among the Gentiles; which is Christ in you, the hope of glory: Whom we preach, warning every man, and teaching every man in all wisdom; that we may present every man perfect in Christ Jesus: Whereunto I also labour, striving according to his working, which worketh in me mightily. Colossians 1:25–29.

> Därav har jag blivit en tjänare, enligt den förvaltning från Gud som har blivit mig given för er, för att fullborda Guds ord; den hemlighet som har varit fördold från evigheter och från släktled, men som nu har blivit uppenbarad för hans heliga: för dem ville Gud göra känt vilken denna hemlighets härlighets rikedom är bland hedningarna, vilken är Kristus i er, härlighetens hopp: honom förkunnar vi, i det att vi förmanar varje människa och undervisar varje människa med all vishet, för att vi må framställa varje människa fullkomlig i Kristus Jesus: för detta arbetar också jag, kämpande enligt hans verkan, som verkar mäktigt i mig. Kolosserbrevet 1:25–29.

The perfection of the one hundred and forty-four thousand, which presents “every man perfect in Christ” is the “mystery of God,” which is the combination of divinity with humanity, or as Paul states it, is “Christ in” humanity “the hope of glory.” In the days of the sounding of the Seventh Trumpet that mystery is accomplished. When Ezekiel identifies that joining, he employs two sticks, one for the northern kingdom and one for the southern kingdom to identify the symbolic link, which represents the temple by the number “forty-six.” The stick of the symbolic link of “forty-six,” is to be joined with the symbolic link of “two hundred and twenty.”

Fullkomnandet av de etthundrafyrtiofyratusen, vilket framställer ”varje människa fullkomlig i Kristus”, är ”Guds hemlighet”, vilken är föreningen av gudomlighet med mänsklighet, eller, såsom Paulus uttrycker det, är ”Kristus i” mänskligheten, ”härlighetens hopp”. I de dagar då den sjunde basunen ljuder fullbordas denna hemlighet. När Hesekiel identifierar denna förening använder han två stavar, en för det norra riket och en för det södra riket, för att ange den symboliska länken, vilken representerar templet genom talet ”fyrtiosex”. Staven för den symboliska länken ”fyrtiosex” skall sammanfogas med den symboliska länken ”tvåhundratjugo”.

Two hundred and twenty is the symbol of divinity combined with humanity. From the publishing of the King James Bible in 1611, unto the first presentation of Miller’s message in 1831 and thereafter the publishing of the message in 1833 in the Vermont Telegraph, is two hundred and twenty years. Miller’s message was the formalization of the increase of knowledge that was derived from the Bible, when the book of Daniel was unsealed in 1798. At the beginning date of 1611, there was a divine document published and at the ending date of 1831 there was a human publication based upon the divine truth that was unsealed in 1798.

Tvåhundratjugo är symbolen för gudomlighet förenad med mänsklighet. Från utgivningen av King James Bible år 1611 till den första framställningen av Millers budskap år 1831, och därefter publiceringen av budskapet år 1833 i Vermont Telegraph, är det tvåhundratjugo år. Millers budskap var formaliseringen av den tillväxt i kunskap som härrörde från Bibeln, när Daniels bok öppnades i 1798. Vid begynnelseåret 1611 utgavs ett gudomligt dokument, och vid slutåret 1831 fanns en mänsklig publikation grundad på den gudomliga sanning som öppnades år 1798.

Those three dates represent not only two hundred and twenty years, but also the structure of the Hebrew word “Truth”, which is created by combining the first, thirteenth and last letters of the Hebrew alphabet to create the word “Truth.” A divine publication at the beginning and a human publication at the ending, and 1798 represents an increase of knowledge which would manifest a class of wicked persons who rejected that knowledge, and thus represented the thirteenth letter, which is a symbol of rebellion. That link of two hundred and twenty years was established in the movement of the first angel, and the movement of the third angel provides a second witness.

Dessa tre datum representerar inte bara två hundra tjugo år, utan också strukturen hos det hebreiska ordet ”Sanning”, som bildas genom att den första, den trettonde och den sista bokstaven i det hebreiska alfabetet sammanfogas för att skapa ordet ”Sanning”. En gudomlig publikation i början och en mänsklig publikation vid slutet, och 1798 representerar en ökning av kunskap som skulle frambringa en klass av ogudaktiga personer som förkastade den kunskapen och därmed representerade den trettonde bokstaven, som är en symbol för uppror. Denna förbindelse av två hundra tjugo år upprättades i den första ängelns rörelse, och den tredje ängelns rörelse tillhandahåller ett andra vittne.

In 1776, the divine document, the Declaration of Independence, was published and two hundred and twenty years later, in 1996, a human document The Time of the End magazine was published. The human document was derived from the increase of knowledge that was produced at the time of the end in 1989, which, as with 1798, produced a rebellion to the divine message represented by the Declaration of Independence. The increase of knowledge in 1996, identified the future for America as it loses the freedom and independence it had declared in 1776 at the soon coming Sunday law. This provides a second witness that the number two hundred and twenty represents the combination of divinity with humanity, and that second witness was set forth with the signature of “Truth,” and was represented by a first witness in the history of the first angel (the first), and the second witness in the history of the third angel (the last).

År 1776 offentliggjordes det gudomliga dokumentet, Självständighetsförklaringen, och tvåhundratjugo år senare, år 1996, offentliggjordes ett mänskligt dokument, tidskriften The Time of the End. Det mänskliga dokumentet härrörde från den kunskapsökning som frambringades vid ändens tid år 1989, vilken, liksom 1798, framkallade ett uppror mot det gudomliga budskap som representeras av Självständighetsförklaringen. Kunskapsökningen år 1996 identifierade Amerikas framtid, då det förlorar den frihet och självständighet som det hade förklarat år 1776 genom den snart kommande söndagslagen. Detta utgör ett andra vittne om att talet tvåhundratjugo representerar föreningen av gudomlighet med mänsklighet, och detta andra vittne framlades med signaturen ”Truth” och representerades av ett första vittne i den första ängelns historia (den första), och det andra vittnet i den tredje ängelns historia (den sista).

1776 also marked the beginning of a period that preceded the actual beginning of the earth beast as the sixth kingdom of Bible prophecy. In that preparation period the signature of truth was once again identified by 1776, marking the beginning of the United States, and 1798 marking the beginning of the United States as the sixth kingdom of Bible prophecy. In the middle of that beginning and ending history, 1789 marked the center letter as thirteen colonies ratified the Constitution. Each of the three dates represent the “speaking” of the United States; with the Declaration of Independence in 1776, the Constitution in 1789, and the Alien and Sedition Acts in 1798. That history represents twenty-two years, which is a tithe or a tenth of two hundred and twenty, so it also represents a symbol of the combination of Divinity with humanity.

År 1776 markerade också början på en period som föregick den faktiska begynnelsen av jorddjuret som den sjätte nationen i Bibelns profetia. Under denna förberedelseperiod identifierades sanningens signatur återigen genom 1776, vilket markerade Förenta staternas början, och 1798 markerade början på Förenta staterna som den sjätte nationen i Bibelns profetia. Mitt i denna historia av början och slut markerade 1789 den centrala bokstaven, då tretton kolonier ratificerade konstitutionen. Vart och ett av de tre datumen representerar Förenta staternas ”talande”: med självständighetsförklaringen 1776, konstitutionen 1789 och Alien and Sedition Acts 1798. Denna historia omfattar tjugotvå år, vilket är en tionde- eller tiondedel av tvåhundratjugo, och således representerar den också en symbol för föreningen av gudomlighet med mänsklighet.

Its representation is of the history of the earth beast who is portrayed as beginning as a lamb (divinity), and ending as a dragon (humanity). 1776 begins with the Declaration of Independence marking divinity and the Alien and Sedition Acts represent humanity, and in those twenty-two years that preceded the beginning of the earth beast’s reign as the sixth kingdom of Bible prophecy, the transition from the lamb to the dragon is typified.

Dess framställning avser historien om vilddjuret från jorden, vilket skildras som att det börjar såsom ett lamm (gudomlighet) och slutar såsom en drake (mänsklighet). År 1776 inleds med Självständighetsförklaringen, som markerar gudomlighet, och Alien and Sedition Acts representerar mänsklighet; och under de tjugotvå år som föregick början av vilddjurets från jorden regeringstid såsom det sjätte riket i Bibelns profetia, förebildas övergången från lammet till draken.

The beginning of the twenty-five hundred and twenty years of judgment against the southern kingdom of Judah, is connected with the beginning of the twenty-three hundred years of Daniel chapter eight, verse fourteen. The trampling down of the sanctuary and host in Judah began in 677 BC, and the twenty-three hundred year prophecy began two hundred and twenty years later in 457 BC. The stick of the southern kingdom of Judah is linked with the symbol of forty-six to the northern kingdom, and also linked to the twenty-three hundred years by the link of two-hundred and twenty.

Början på de tvåtusen femhundratjugo åren av dom över det södra riket Juda är förbunden med början på de tvåtusen trehundra åren i Daniel kapitel åtta, vers fjorton. Nedtrampandet av helgedomen och härskaran i Juda började år 677 f.Kr., och profetian om de tvåtusen trehundra åren började tvåhundratjugo år senare, år 457 f.Kr. Staven för det södra riket Juda är förbunden med symbolen fyrtiosex till det norra riket, och även förbunden med de tvåtusen trehundra åren genom förbindelsen tvåhundratjugo.

Paul claimed to be the minister of the dispensation of God, and then defined the dispensation he was a minister of as the mystery of God, which is Christ in you the hope of glory. He further addresses this truth when writing to Timothy.

Paulus gjorde anspråk på att vara tjänare i Guds hushållning och definierade sedan den hushållning vari han var tjänare som Guds hemlighet, vilken är Kristus i er, härlighetens hopp. Han behandlar vidare denna sanning när han skriver till Timoteus.

> And without controversy great is the mystery of godliness: God was manifest in the flesh, justified in the Spirit, seen of angels, preached unto the Gentiles, believed on in the world, received up into glory. 1 Timothy 3:16.

> Och erkänt stor är gudsfruktighetens hemlighet: Gud blev uppenbarad i köttet, rättfärdigad i Anden, sedd av änglar, predikad bland hedningarna, trodd på i världen, upptagen i härlighet. 1 Timoteusbrevet 3:16.

Paul here says that the mystery of godliness is God manifest in the flesh. God is the Head, and the flesh is the body. The mystery of godliness is Christ in the believer, it is the joining of divinity with humanity. Paul also uses the metaphor of marriage as did Hosea.

Paulus säger här att gudsfruktighetens hemlighet är Gud uppenbarad i köttet. Gud är huvudet, och köttet är kroppen. Gudsfruktighetens hemlighet är Kristus i den troende; den är föreningen av gudomlighet med mänsklighet. Paulus använder också äktenskapet som metafor, liksom Hosea.

> For we are members of his body, of his flesh, and of his bones. For this cause shall a man leave his father and mother, and shall be joined unto his wife, and they two shall be one flesh. This is a great mystery: but I speak concerning Christ and the church. Ephesians 5:30–32.

> Ty vi är lemmar i hans kropp, av hans kött och av hans ben. Därför skall en man lämna sin far och sin mor och hålla sig till sin hustru, och de två skall bli ett kött. Detta är en stor hemlighet; men jag talar om Kristus och församlingen. Efesierbrevet 5:30–32.

In chapter thirty-seven, when Ezekiel identifies the covenant of the last days, which is the renewed covenant with those identified as the one hundred and forty-four thousand, he provides an illustration of the joining of two sticks. Those two sticks, line upon line, include Hosea and Paul’s marriage metaphor. When they were joined together, they were to be no more two nations, but one nation, forever.

I kapitel trettiosju, när Hesekiel identifierar de sista dagarnas förbund, vilket är det förnyade förbundet med dem som identifieras som de etthundrafyrtiofyra tusen, ger han en illustration av sammanfogandet av två stavar. Dessa två stavar, rad på rad, innefattar Hoseas och Paulus äktenskapsmetafor. När de fogades samman, skulle de inte längre vara två nationer, utan en nation, för evigt.

> And I will make them one nation in the land upon the mountains of Israel; and one king shall be king to them all: and they shall be no more two nations, neither shall they be divided into two kingdoms any more at all: Neither shall they defile themselves any more with their idols, nor with their detestable things, nor with any of their transgressions: but I will save them out of all their dwelling places, wherein they have sinned, and will cleanse them: so shall they be my people, and I will be their God. Ezekiel 37:22, 23.

> Och jag skall göra dem till ett enda folk i landet, på Israels berg; och en enda kung skall vara kung över dem alla; och de skall inte mer vara två folk, och inte mer delas i två riken alls. Inte heller skall de mer orena sig med sina avgudar, inte heller med sina vidrigheter eller med någon av sina överträdelser; utan jag skall frälsa dem från alla deras boningsorter, där de har syndat, och jag skall rena dem. Så skall de vara mitt folk, och jag skall vara deras Gud. Hesekiel 37:22, 23.

The joining together of Ezekiel identifies when they are no more divided, nor do they sin any longer, when they are cleansed, and when God is their only God, and they have only one king. On October 22, the Messenger of the Covenant suddenly came to the temple to “cleanse” His people. He came to receive a kingdom, whose people according to Peter were then to be a kingdom of priests and kings. On that date the bridegroom also came to the marriage, which is the mystery Paul and Hosea identify, which represents the combination of divinity with humanity. John identifies that the mystery, which Paul identifies as “Christ in you, the hope of glory,” would be finished in the days of the sounding of the seventh angel.

Hesekiels sammanfogande identifierar den tid då de inte längre är delade och inte längre syndar, då de blir renade, och då Gud är deras ende Gud och de har endast en konung. Den 22 oktober kom Förbundets Budbärare plötsligt till templet för att ”rena” sitt folk. Han kom för att ta emot ett rike, vars folk enligt Petrus då skulle vara ett rike av präster och konungar. På detta datum kom också brudgummen till bröllopet, vilket är den hemlighet som Paulus och Hosea anger, och som representerar gudomlighetens förening med mänskligheten. Johannes anger att den hemlighet, som Paulus benämner ”Kristus i er, härlighetens hopp”, skulle fullbordas i de dagar då den sjunde ängelns basunljud hördes.

> But in the days of the voice of the seventh angel, when he shall begin to sound, the mystery of God should be finished, as he hath declared to his servants the prophets. Revelation 10:7.

> Men i den sjunde ängelns röstdagar, när han skall börja blåsa i basunen, skall Guds hemlighet fullbordas, såsom han har förkunnat för sina tjänare profeterna. Uppenbarelseboken 10:7.

The seventh angel is the third woe, which arrived on September 11, 2001. The seventh angel began to sound when the third angel arrived in the history of 1844, and onward, but the rebellion of 1863 prevented the work from being finished. The third angel arrived and the seventh trumpet began to sound again on September 11, 2001, and this time the “mystery of God” is to be “finished.” That “mystery” is the combination of divinity with humanity, which produces the one hundred and forty-four thousand, who then become God’s ensign and army. For this reason, chapter thirty-seven of Ezekiel, begins with Ezekiel being taken to a valley of dead dry bones. Those bones represent Laodicean Adventism on September 11, 2001, and for this reason Paul addresses his gospel of the mystery of God to the Laodiceans.

Den sjunde ängeln är det tredje veropet, som anlände den 11 september 2001. Den sjunde ängeln började ljuda när den tredje ängeln framträdde i 1844 års historia och därefter, men upproret 1863 hindrade att verket fullbordades. Den tredje ängeln anlände och den sjunde basunen började åter ljuda den 11 september 2001, och denna gång skall ”Guds hemlighet” ”fullbordas”. Denna ”hemlighet” är föreningen av gudomlighet med mänsklighet, vilken frambringar de etthundrafyrtiofyra tusen, som därefter blir Guds baner och här. Av denna anledning börjar det trettiosjunde kapitlet i Hesekiel med att Hesekiel förs till en dal med döda, torra ben. Dessa ben representerar laodiceisk adventism den 11 september 2001, och av denna anledning riktar Paulus sitt evangelium om Guds hemlighet till laodiceerna.

> For I would that ye knew what great conflict I have for you, and for them at Laodicea, and for as many as have not seen my face in the flesh; That their hearts might be comforted, being knit together in love, and unto all riches of the full assurance of understanding, to the acknowledgment of the mystery of God, and of the Father, and of Christ; In whom are hid all the treasures of wisdom and knowledge. Colossians 2:1–3.

> Ty jag vill att ni skall veta vilken stor kamp jag har för er och för dem i Laodicea och för alla dem som inte har sett mitt ansikte i köttet, för att deras hjärtan må bli tröstade och sammanfogade i kärlek och så nå fram till hela rikedommen av den fulla vissheten i insikten, till erkännandet av Guds och Faderns och Kristi hemlighet, i vilken alla vishetens och kunskapens skatter är fördolda. Kolosserbrevet 2:1–3.

This is also the description Sister White associates with the dead dry bones of Ezekiel.

Detta är också den beskrivning som syster White förknippar med Hesekiels döda, torra ben.

> “But not only does this simile of the dry bones apply to the world, but also to those who have been blessed with great light; for they also are like the skeletons of the valley. They have the form of men, the framework of the body; but they have not spiritual life. But the parable does not leave the dry bones merely knit together into the forms of men; for it is not enough that there is symmetry of limb and feature. The breath of life must vivify the bodies, that they may stand upright, and spring into activity. These bones represent the house of Israel, the church of God, and the hope of the church is the vivifying influence of the Holy Spirit. The Lord must breathe upon the dry bones, that they may live.

> ”Men inte bara gäller denna liknelse om de torra benen världen, utan också dem som har blivit välsignade med stort ljus; ty också de är lika dalens skelett. De har människors gestalt, kroppens byggnad; men de har inte andligt liv. Men liknelsen lämnar inte de torra benen endast sammanfogade till människogestalter; ty det är inte nog att det finns symmetri i lemmar och drag. Livsanden måste ge kropparna liv, så att de kan stå upprätta och träda i verksamhet. Dessa ben representerar Israels hus, Guds församling, och församlingens hopp är den Helige Andes livgivande inflytande. Herren måste blåsa på de torra benen, så att de får liv.

> “The Spirit of God, with its vivifying power, must be in every human agent, that every spiritual muscle and sinew may be in exercise. Without the Holy Spirit, without the breath of God, there is torpidity of conscience, loss of spiritual life. Many who are without spiritual life have their names on the church records, but they are not written in the Lamb’s book of life. They may be joined to the church, but they are not united to the Lord. They may be diligent in the performance of a certain set of duties, and may be regarded as living men; but many are among those who have ‘a name that thou livest, and art dead.’

> Guds Ande, med sin livgivande kraft, måste vara i varje mänsklig redskap, för att varje andlig muskel och sena må vara i verksamhet. Utan den Helige Ande, utan Guds andedräkt, råder det tröghet i samvetet och förlust av andligt liv. Många som är utan andligt liv har sina namn i kyrkans matriklar, men de är inte skrivna i Lammets livets bok. De må vara anslutna till församlingen, men de är inte förenade med Herren. De må vara flitiga i fullgörandet av en viss uppsättning plikter och må betraktas som levande människor; men många hör till dem som har ”namn om sig att leva, men är döda.”

> “Unless there is genuine conversion of the soul to God; unless the vital breath of God quickens the soul to spiritual life; unless the professors of truth are actuated by heaven-born principle, they are not born of the incorruptible seed which liveth and abideth forever. Unless they trust in the righteousness of Christ as their only security; unless they copy His character, labor in His spirit, they are naked, they have not on the robe of His righteousness. The dead are often made to pass for the living; for those who are working out what they term salvation after their own ideas, have not God working in them to will and to do of His good pleasure.

> ”Om inte själen verkligen omvänder sig till Gud; om inte Guds livgivande andedräkt väcker själen till andligt liv; om inte de som bekänner sanningen drivs av en från himlen född princip, då är de inte födda av den oförgängliga säden, som lever och förblir för evigt. Om de inte förtröstar på Kristi rättfärdighet som sin enda trygghet; om de inte efterbildar Hans karaktär och arbetar i Hans anda, då är de nakna, då har de inte iklätt sig Hans rättfärdighets klädnad. De döda får ofta gå för de levande; ty de som utför det de kallar frälsning efter sina egna föreställningar, har inte Gud verksam i sig, så att de både vill och handlar efter Hans goda vilja.”

> “This class is well represented by the valley of dry bones Ezekiel saw in vision.” Review and Herald, January 17, 1893.

> ”Denna klass framställs väl genom de förtorkade benens dal, som Hesekiel såg i en syn.” Review and Herald, 17 januari 1893.

The Laodicean message was first presented to Adventism in 1856, the very year the Lord opened up the advancing light of the “seven times” of Leviticus chapter twenty-six. The message of 1856, consisting of an internal message calling for repentance, and an external message of prophecy, was rejected in 1863. The Laodicean message of the mystery of “Christ in you, the hope of glory”, was repeated in 1888 by Elders Jones and Waggoner, and that message was also identified as the message to Laodicea by Sister White.

Budskapet till Laodicea framlades först för adventismen år 1856, just det år då Herren öppnade det tilltagande ljuset över de ”sju tiderna” i Tredje Mosebokens tjugosjätte kapitel. Budskapet år 1856, bestående av ett inre budskap som kallade till omvändelse och ett yttre profetiskt budskap, förkastades år 1863. Det laodiceiska budskapet om hemligheten ”Kristus i er, härlighetens hopp”, upprepades år 1888 av äldstebröderna Jones och Waggoner, och även detta budskap identifierades av syster White som budskapet till Laodicea.

Line upon line, Ezekiel chapter thirty-seven begins with Ezekiel being spiritually conveyed to September 11, 2001, where he is given a view of Laodicean Adventism, who are dead in sins and trespasses. He is told to give two distinct prophetic messages. The first produces a joining together, but the bodies are still dead. The second prophecy calls for the message of the “four winds” to breathe life into the bones. The message of the four winds is the sealing message of the one hundred and forty-four thousand which identifies four angels holding the four winds. Sister White identifies those four winds as an “angry horse”, seeking to break loose, for it is being restrained. The angry horse of Islam is seeking to break loose and bring death and destruction in its path, as it did on September 11, 2001, and it will be released again at the soon coming Sunday law.

Rad på rad börjar Hesekiel kapitel trettiosju med att Hesekiel i anden förs till den 11 september 2001, där han får se den laodiceiska adventismen, som är död i synder och överträdelser. Han får befallning att framföra två tydligt åtskilda profetiska budskap. Det första åstadkommer en sammanfogning, men kropparna är fortfarande döda. Den andra profetian kallar på budskapet om de ”fyra vindarna” att andas liv i benen. Budskapet om de fyra vindarna är de etthundrafyrtiofyra tusendes beseglingsbudskap, vilket identifierar fyra änglar som håller de fyra vindarna. Syster White identifierar dessa fyra vindar som en ”vredgad häst”, som söker bryta sig lös, ty den hålls tillbaka. Islams vredgade häst söker bryta sig lös och föra död och förstörelse i sitt spår, såsom den gjorde den 11 september 2001, och den kommer att släppas lös igen vid den snart kommande söndagslagen.

That message brings the dead bodies into a unified army that is standing upon its feet. That unified army is brought to its feet in response to the message of the seventh angel, for in the days of the sounding of the seventh angel, the mystery of the one hundred and forty-four thousand’s marriage with Christ will be accomplished.

Det budskapet för de döda kropparna in i en enad här som står på sina fötter. Den enade hären reses upp på sina fötter som svar på den sjunde ängelns budskap, ty i den sjunde ängelns basuns dagar skall mysteriet med de etthundrafyrtiofyra tusendes äktenskap med Kristus fullbordas.

Then Ezekiel is shown the joining of two sticks that become one nation. Those two sticks are the northern kingdom of Israel, and the southern kingdom of Judah, which are joined together as one nation at the conclusion of their mutual scattering periods of twenty-five hundred and twenty years. Their mutual conclusion produces a spiritual temple, represented by the forty-six years at the beginning and at the ending of the mutual scattering times.

Sedan visas Hesekiel sammanfogandet av två stavar som blir ett enda folk. Dessa två stavar är Israels norra rike och Juda södra rike, vilka sammanfogas till ett enda folk vid avslutningen av deras ömsesidiga skingringsperioder om tvåtusenfemhundratjugo år. Deras gemensamma avslutning frambringar ett andligt tempel, representerat av de fyrtiosex åren vid början och vid slutet av de ömsesidiga skingringstiderna.

We will continue this study in the next article.

Vi kommer att fortsätta denna studie i nästa artikel.

> “‘And they rose early in the morning, and went forth into the wilderness of Tekoa: and as they went forth, Jehoshaphat stood and said, Hear me, O Judah, and ye inhabitants of Jerusalem; Believe in the Lord your God, so shall ye be established; believe his prophets, so shall ye prosper. 2 Chronicles 20:20.’

> ”Och de steg upp tidigt på morgonen och drog ut till Tekoas öken; och medan de drog ut trädde Josafat fram och sade: Hör mig, ni av Juda och ni Jerusalems invånare: Tro på Herren, er Gud, så skall ni bli befästa; tro på hans profeter, så skall ni ha framgång. 2 Krönikeboken 20:20.”

> ““Believe in the Lord your God, so shall ye be established; believe his prophets, so shall ye prosper.’

> ”Tro på HERREN, er Gud, så skall ni stå fasta; tro hans profeter, så skall ni ha framgång.”

> “Isaiah 8:20. ‘To the law and to the testimony; if they speak not according to this word, it is because there is no light in them.’

> ”Jesaja 8:20. ’Till lagen och till vittnesbördet! Om de inte talar enligt detta ord, är det därför att det inte finns något ljus i dem.’”

> “Two texts are here set before God’s people: two conditions for success. The law spoken by Jehovah himself, and the spirit of prophecy, are the two sources of wisdom to guide His people in every experience. Deuteronomy 4:6. ‘This is your wisdom and your understanding in the sight of the nations, who shall say, Surely this great nation is a wise and understanding people.’

> ”Här framläggs två texter för Guds folk: två villkor för framgång. Den lag som Jehova själv har talat och profetians ande är de två källorna till vishet som skall leda hans folk i varje erfarenhet. 5 Moseboken 4:6. ”Detta är er vishet och ert förstånd i folkens ögon, vilka skall säga: Sannerligen, detta stora folk är ett vist och förståndigt folk.”

> “The law of God and the Spirit of Prophecy go hand in hand to guide and counsel the church, and whenever the church has recognized this by obeying His law, the spirit of prophecy has been sent to guide her in the way of truth.

> ”Guds lag och profetians Ande går hand i hand för att leda och ge råd åt församlingen, och närhelst församlingen har erkänt detta genom att lyda hans lag, har profetians ande sänts för att leda henne på sanningens väg.

> “Revelation 12:17. ‘And the dragon was wroth with the woman, and went to make war with the remnant of her seed, which keep the commandments of God, and have the testimony of Jesus Christ.’ This prophecy points out clearly that the remnant church will acknowledge God in His law and will have the prophetic gift. Obedience to the law of God, and the spirit of prophecy has always distinguished the true people of God, and the test is usually given on present manifestations.

> ”Uppenbarelseboken 12:17. ’Och draken vredgades på kvinnan och gick bort för att föra krig mot kvarlevan av hennes säd, dem som håller Guds bud och har Jesu Kristi vittnesbörd.’ Denna profetia visar tydligt att kvarlevans församling skall erkänna Gud i hans lag och skall ha den profetiska gåvan. Lydnad mot Guds lag och profetians ande har alltid utmärkt Guds sanna folk, och prövostenen ges vanligen genom nuvarande uppenbarelser.”

> “In Jeremiah’s day the people had no question about the message of Moses, Elijah, or Elisha, but they did question and put aside the message sent of God to Jeremiah until its force and power was wasted and there was no remedy but for God to carry them away into captivity.

> På Jeremias tid hyste folket inget tvivel om Mose, Elias eller Elisas budskap, men de ifrågasatte och åsidosatte det budskap som Gud sände genom Jeremia, till dess att dess kraft och verkan hade förspillts och det inte återstod någon annan utväg än att Gud förde dem bort i fångenskap.

> “Likewise in the days of Christ the people had learned that Jeremiah’s message was true, and they persuaded themselves to believe that if they had lived in the days of their fathers they would have accepted his message, but at the same time they were rejecting Christ’s message, of whom all the prophets had written.

> Likaså hade folket på Kristi tid lärt sig att Jeremias budskap var sant, och de intalade sig att om de hade levt i sina fäders dagar, skulle de ha tagit emot hans budskap, men samtidigt förkastade de Kristi budskap, om vilken alla profeterna hade skrivit.

> “As the third angel’s message arose in the world, which is to reveal the law of God to the church in its fullness and power, the prophetic gift was also immediately restored. This gift has acted a very prominent part in the development and carrying forward of this message.

> ”När den tredje ängelns budskap framträdde i världen, vilket skall uppenbara Guds lag för församlingen i dess fullhet och kraft, blev även den profetiska gåvan omedelbart återställd. Denna gåva har spelat en mycket framträdande roll i utvecklingen av och främjandet av detta budskap.

> “As differences of opinion have arisen in reference to interpretations of Scriptures and methods of labor, calculated to unsettle the faith of believers in the message and lead to disunion in the work, the spirit of prophecy has always thrown light on the situation. It has always brought union of thought and harmony of action to the body of believers. In every crisis that has arisen in the development of the message and the growth of the work, those who have stood firmly by the law of God and the light of the Spirit of prophecy have triumphed and the work has prospered in their hands.” Loma Linda Messages, 34.

> ”Då meningsskiljaktigheter har uppstått beträffande tolkningar av Skriften och arbetsmetoder, ägnade att rubba tron hos dem som tror på budskapet och leda till splittring i verket, har profetians Ande alltid kastat ljus över situationen. Den har alltid bringat enhet i tanken och harmoni i handlingen åt de troendes kropp. I varje kris som har uppstått under budskapets utveckling och verkets tillväxt har de som stått fasta vid Guds lag och ljuset från profetians Ande segrat, och verket har blomstrat i deras händer.” Loma Linda Messages, 34.

Back to Articles