Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Thirty-Two

Joels bok och den laodiceiska sjundedagsadventistkyrkan – nummer trettiotvå

Number Thirty-Two

Nummer trettiotvå

Author

Jeff Pippenger

Published

January 20, 2026

Formats

PDF
Word
Song MP3

It has been a slow-moving journey to get to the book of Joel, with Peter as our witness. Peter is one of the most amazing symbols within God’s prophetic Word, but aren’t they all? Peter is at Caesarea Philippi, and he is also at Pentecost in the upper room at the third hour, and then in the temple at the ninth hour of the same day. Jesus was crucified at the third hour and died at the ninth hour. Peter is called to Caesarea at the ninth hour, but the Caesarea that he is called to in the story of Cornelius, is not Caesarea Philippi at the base of Mount Hermon, it was Caesarea by the sea, called Caesarea Maritima.

Det har varit en långsam resa att komma fram till Joels bok, med Petrus som vårt vittne. Petrus är en av de mest häpnadsväckande symbolerna i Guds profetiska ord, men är inte alla det? Petrus befinner sig i Caesarea Filippi, och han är också i den övre salen vid pingsten vid tredje timmen, och sedan i templet vid nionde timmen samma dag. Jesus korsfästes vid tredje timmen och dog vid nionde timmen. Petrus kallas till Caesarea vid nionde timmen, men det Caesarea som han kallas till i berättelsen om Cornelius är inte Caesarea Filippi vid foten av Hermonberget, utan Caesarea vid havet, kallat Caesarea Maritima.

Caesarea Maritima is the coastal city on the Mediterranean Sea, about 30–35 miles north of modern Tel Aviv (built by Herod the Great as a grand Roman port city). It appears frequently in the book of Acts (mentioned 15 times), and is the one most people refer to simply as “Caesarea” in the New Testament. Philip the Evangelist lived there with his four prophesying daughters (Acts 8:40; 21:8). Paul was imprisoned there for two years, appeared before governors Felix and Festus, and King Agrippa (Acts 23–26). More significantly, perhaps, Peter preached to the Roman centurion Cornelius here—the first major Gentile conversion to Christianity (Acts 10) in 34 AD, when the week that Christ confirmed the covenant with many, ended.

Caesarea Maritima är kuststaden vid Medelhavet, omkring 30–35 miles norr om dagens Tel Aviv (uppförd av Herodes den store som en storslagen romersk hamnstad). Den förekommer ofta i Apostlagärningarna (omnämnd 15 gånger) och är den stad som de flesta i Nya testamentet syftar på helt enkelt som ”Caesarea”. Filippos evangelisten bodde där med sina fyra döttrar som profeterade (Apg. 8:40; 21:8). Paulus var fängslad där i två år, framträdde inför landshövdingarna Felix och Festus samt kung Agrippa (Apg. 23–26). Kanske ännu mer betydelsefullt är att Petrus här predikade för den romerske officeren Cornelius – den första stora hedningomvändelsen till kristendomen (Apg. 10) år 34 e.Kr., då den vecka då Kristus bekräftade förbundet med de många tog slut.

> And he shall confirm the covenant with many for one week: and in the midst of the week he shall cause the sacrifice and the oblation to cease, and for the overspreading of abominations he shall make it desolate, even until the consummation, and that determined shall be poured upon the desolate. Daniel 9:27.

> Och han skall stadfästa förbundet med många under en vecka; och i mitten av veckan skall han låta slaktoffret och matoffret upphöra, och på styggelsers vinge skall ödeläggaren komma, intill dess att den bestämda änden blir utgjuten över den ödelagda. Daniel 9:27.

Caesarea Maritima served as the Roman administrative capital of Judea and a major Gentile hub. Caesarea Philippi is a different city, located in the far north near the base of Mount Hermon (about 25–30 miles north of the Sea of Galilee), in what is now the Golan Heights area (modern Banias). It is mentioned only in the Gospels (Matthew 16:13 and Mark 8:27), when Jesus took His disciples to Caesarea Philippi. This is the famous location where Peter confessed that Jesus is “the Messiah, the Son of the living God,” and where Jesus declared, “On this rock I will build my church, and the gates of Hades will not overcome it” (Matthew 16:13–20). It was a pagan area with temples to Greek gods, especially the goat-god Pan, whose grotto of Pan was called the “gates of hell,” making Jesus’ declaration there particularly striking.

Caesarea Maritima tjänade som Judéens romerska administrativa huvudstad och som ett betydande centrum för hedningar. Caesarea Filippi är en annan stad, belägen längst i norr nära Hermons bergs fot (omkring 25–30 miles norr om Galileiska sjön), i det som nu är Golanhöjderna (dagens Banias). Den omnämns endast i evangelierna (Matteus 16:13 och Markus 8:27), när Jesus tog sina lärjungar till Caesarea Filippi. Detta är den berömda plats där Petrus bekände att Jesus är ”Messias, den levande Gudens Son”, och där Jesus förklarade: ”På denna klippa skall jag bygga min församling, och dödsrikets portar skall inte få makt över den” (Matteus 16:13–20). Det var ett hedniskt område med tempel åt grekiska gudar, särskilt bockguden Pan, vars grotto kallades ”helvetets portar”, vilket gör Jesu uttalande där särskilt slående.

The two cities are completely separate geographically and historically—one a bustling Roman seaport in the south-west, the other a northern Hellenistic/pagan site near the headwaters of the Jordan River. The coastal one dominates the Book of Acts, while the northern one is central to a pivotal moment in the Gospels. Caesarea of the sea is a symbol of Rome—the beast, and Caesarea of the earth is a symbol of the dragon. Sister White identifies the period from the cross to Pentecost, the “Pentecostal season,” which began at the cross and ended at Pentecost.

De två städerna är fullständigt åtskilda både geografiskt och historiskt—den ena en livlig romersk hamnstad i sydväst, den andra en nordlig hellenistisk/hednisk plats nära Jordanflodens källflöden. Den kustbelägna dominerar Apostlagärningarna, medan den nordliga står i centrum för ett avgörande ögonblick i evangelierna. Caesarea vid havet är en symbol för Rom—vilddjuret, och Caesarea på jorden är en symbol för draken. Syster White identifierar perioden från korset till pingsten, ”pingstsäsongen”, som började vid korset och slutade vid pingsten.

> “It is with an earnest longing that I look forward to the time when the events of the day of Pentecost shall be repeated with even greater power than on that occasion. John says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory.’ Then, as at the Pentecostal season, the people will hear the truth spoken to them, every man in his own tongue.

> ”Det är med en innerlig längtan som jag ser fram emot den tid då händelserna på pingstdagen skall upprepas med ännu större kraft än vid det tillfället. Johannes säger: ”Jag såg en annan ängel komma ner från himlen, med stor makt; och jorden blev upplyst av hans härlighet.” Då skall, liksom under pingstens tid, människorna få höra sanningen talas till dem, var och en på sitt eget språk.

> “God can breathe new life into every soul that sincerely desires to serve Him, and can touch the lips with a live coal from off the altar, and cause them to become eloquent with His praise. Thousands of voices will be imbued with the power to speak forth the wonderful truths of God’s Word. The stammering tongue will be unloosed, and the timid will be made strong to bear courageous testimony to the truth. May the Lord help His people to cleanse the soul temple from every defilement, and to maintain such a close connection with Him that they may be partakers of the latter rain when it shall be poured out.” Review and Herald, July 20, 1886.

> ”Gud kan blåsa nytt liv i varje själ som uppriktigt önskar tjäna Honom, och kan röra vid läpparna med ett glödande kol från altaret och göra dem vältaliga i Hans lov. Tusentals röster kommer att genomsyras av kraften att förkunna de underbara sanningarna i Guds Ord. Den stammande tungan skall lösas, och den blyge skall göras stark att frimodigt bära vittnesbörd om sanningen. Må Herren hjälpa sitt folk att rena själens tempel från all orenhet och att upprätthålla en så nära förbindelse med Honom att de kan bli delaktiga av det sena regnet när det utgjuts.” Review and Herald, 20 juli 1886.

Technically the Pentecostal season would start at the feast of first fruits, which aligns with Christ’s resurrection; but without the death of the cross there would be no blood for the risen savior to take with Him when He arose. Without His death, He, as the Bread of life would not have rested on the day of the feast of unleavened bread, and the Bread of life needed to rest in advance of it’s rising on the feast of first fruits, thus beginning the fifty-day period that led to the day and feast of Pentecost.

Tekniskt sett skulle den pingstliga tidsperioden börja vid förstlingsfruktens högtid, vilken sammanfaller med Kristi uppståndelse; men utan korsets död skulle det inte finnas något blod för den uppståndne Frälsaren att ta med sig när Han uppstod. Utan Hans död skulle Han, såsom Livets bröd, inte ha vilat på det osyrade brödets högtidsdag, och Livets bröd behövde vila före sitt uppstigande på förstlingsfruktens högtid och därigenom inleda den femtio dagar långa perioden som ledde fram till pingstdagen och pingsthögtiden.

When Christ came to confirm the covenant for one week; the week began at His baptism and then “in the midst of the week,” three and a half years later, He was crucified, rested in the tomb on the day of unleavened Bread, rose as the feast of the first fruits of the barley harvest on Sunday, thus starting the fifty-day Pentecostal season that reached to the first fruits feast of the wheat. From the cross to the end of the week, three and a half years later, the seven-year-period came to its conclusion with Cornelius of Caesarea Maritima, who became the very first Gentile convert–to the Christian church at the end of the week in 34 AD.

När Kristus kom för att stadfästa förbundet under en vecka, började veckan vid Hans dop, och sedan ”mitt i veckan”, tre och ett halvt år senare, blev Han korsfäst, vilade i graven på det osyrade brödets dag, uppstod på söndagen såsom högtiden för förstlingsfrukten av kornskörden, och inledde därmed den femtio dagar långa pingsttiden som nådde fram till vetets förstlingsfruktshögtid. Från korset till veckans slut, tre och ett halvt år senare, nådde sjuårsperioden sin fullbordan med Cornelius i Caesarea Maritima, som blev den allra första hedniska omvändelsen – till den kristna kyrkan vid veckans slut år 34 e.Kr.

The week Christ came to confirm the covenant is prophetically 2,520 days, and the cross is “in the midst of the week,” so it was 1,260 days after the baptism and 1,260 days before Cornelius was converted. At the cross Christ was crucified at the third hour, and He died at the ninth hour. That was the beginning of the Pentecostal season and at the end, (for Jesus always illustrates the end with the beginning) on the day of Pentecost, Peter gives his first sermon of the book of Joel at the third hour in the upper room, where Christ met the disciples on the day of His resurrection. Peter then gives his second sermon on Joel in the temple at the ninth hour. Clearly the third and ninth hour are an alpha and omega symbol of the beginning and ending of the Pentecostal season.

Den vecka då Kristus kom för att bekräfta förbundet är profetiskt 2 520 dagar, och korset är ”mitt i veckan”, så det var 1 260 dagar efter dopet och 1 260 dagar innan Cornelius omvändes. Vid korset korsfästes Kristus vid tredje timmen, och Han dog vid nionde timmen. Detta var början på den pentekostala perioden, och vid dess slut (ty Jesus illustrerar alltid slutet med början) predikar Petrus på pingstdagen sin första predikan ur Joels bok vid tredje timmen i den övre salen, där Kristus mötte lärjungarna på dagen för sin uppståndelse. Petrus håller sedan sin andra predikan över Joel i templet vid nionde timmen. Det är tydligt att tredje och nionde timmen är en alfa- och omegasymbol för början och slutet av den pentekostala perioden.

Line upon line, when we align the third and ninth hour of these two events, we find the six hours as a prophetic period that both provide a witness of a division. Christ goes from life to death to life. He goes from earth to heaven and back to earth. Peter is outside and then inside the temple. There are of course other parallel alignments of the third to ninth hour, but we first need to consider Peter, Cornelius and Caesarea by the sea.

Rad på rad, när vi ställer den tredje och nionde timmen i dessa två händelser i samklang, finner vi de sex timmarna som en profetisk tidsperiod som båda avger ett vittnesbörd om en åtskillnad. Kristus går från liv till död till liv. Han går från jorden till himlen och tillbaka till jorden. Petrus är utanför och sedan inne i templet. Det finns naturligtvis andra parallella samordningar mellan den tredje och nionde timmen, men vi behöver först betrakta Petrus, Kornelius och Caesarea vid havet.

As with the prophetic divisions that are represented in the six hours, when the angel was sent to Cornelius to direct him to send for Peter it was the ninth hour.

Liksom i de profetiska indelningar som representeras av de sex timmarna var det den nionde timmen, när ängeln sändes till Kornelius för att anvisa honom att sända bud efter Petrus.

> There was a certain man in Caesarea called Cornelius, a centurion of the band called the Italian band, A devout man, and one that feared God with all his house, which gave much alms to the people, and prayed to God alway. He saw in a vision evidently about the ninth hour of the day an angel of God coming in to him, and saying unto him, Cornelius. And when he looked on him, he was afraid, and said, What is it, Lord? And he said unto him, Thy prayers and thine alms are come up for a memorial before God. And now send men to Joppa, and call for one Simon, whose surname is Peter. Acts 10:1–5.

> I Caesarea fanns en man vid namn Cornelius, en officer vid den så kallade italienska kohorten, en from man som fruktade Gud med hela sitt hus och gav folket många allmosor och alltid bad till Gud. Han såg tydligt i en syn, vid nionde timmen på dagen, en Guds ängel komma in till honom och säga till honom: ”Cornelius.” När han såg på honom, blev han förskräckt och sade: ”Vad är det, Herre?” Då sade ängeln till honom: ”Dina böner och dina allmosor har stigit upp till åminnelse inför Gud. Och sänd nu män till Joppe och låt kalla hit en viss Simon, som har tillnamnet Petrus.” Apostlagärningarna 10:1–5.

The arrival of an angel is a symbol of a message, and of a waymark, and the angel confirms that it is a waymark when he says, “Thy prayers and thine alms are come up for a memorial before God.” The waymark of the conclusion of the week is Cornelius sending for Peter at the ninth hour after fasting for four days, and it is called a “memorial,” which is a waymark. As a “centurion,” Cornelius was a captain over one hundred men.

En ängels ankomst är en symbol för ett budskap och för ett vägmärke, och ängeln bekräftar att det är ett vägmärke när han säger: ”Dina böner och dina allmosor har stigit upp till en åminnelse inför Gud.” Vägmärket för veckans avslutning är att Kornelius sänder efter Petrus vid nionde timmen efter att ha fastat i fyra dagar, och det kallas en ”åminnelse”, vilket är ett vägmärke. Som ”centurion” var Kornelius befälhavare över ett hundratal män.

When Peter is at Caesarea Philippi in Matthew sixteen there is no reference to any hour. Caesarea Philippi is the name of the city at the time when Jesus took the disciples there. In the history of Daniel eleven, verses thirteen to fifteen, verses that were fulfilled at the battle of Panium, and that typify the war that leads to the Sunday law in the United States, Caesarea Philippi was named Panium. Peter is in verses thirteen through fifteen when he is at Caesarea Philippi, which is Panium.

När Petrus befinner sig i Caesarea Filippi i Matteus sexton finns ingen hänvisning till någon timme. Caesarea Filippi är stadens namn vid den tid då Jesus förde lärjungarna dit. I historien i Daniel elva, verserna tretton till femton, verser som uppfylldes i slaget vid Panium och som utgör en förebild för det krig som leder till söndagslagen i Förenta staterna, hette Caesarea Filippi Panium. Petrus befinner sig i verserna tretton till femton när han är i Caesarea Filippi, som är Panium.

Identifying that the Battle of Panium was a fulfillment of verses thirteen to fifteen of Daniel eleven, and that the verses and the history of the Battle of Panium identifies a war that leads to the Sunday law in the United States is exactly how the methodology of line upon line is designed to work. Employing that methodology demands that Caesarea Philippi and Panium must be aligned, for the primary rule of prophecy that addresses this truth is that “each of the ancient prophets spoke more for our day than the days in which they lived.” Paul adds that the spirits of the prophets are subject to the prophets, so not only do they all identify the latter days, but they all agree.

Att fastställa att slaget vid Panium var en uppfyllelse av verserna tretton till femton i Daniel elva, och att verserna och historien om slaget vid Panium identifierar ett krig som leder till söndagslagen i Förenta staterna, är exakt så som metodiken rad på rad är avsedd att fungera. Att tillämpa den metodiken kräver att Caesarea Filippi och Panium måste sammanföras, ty den främsta profetiska regeln som behandlar denna sanning är att ”var och en av de forntida profeterna talade mer för vår tid än för den tid i vilken de levde”. Paulus tillägger att profeternas andar är underordnade profeterna, så att de inte bara alla pekar ut de yttersta dagarna, utan de är också alla överens.

For this reason if and when Panium is identified in God’s prophetic Word as Panium and thereafter as Caesarea Philippi, they must both be applied in the latter days, and they must align together, for they are the same city.

Av denna anledning måste, om och när Panium i Guds profetiska Ord identifieras som Panium och därefter som Caesarea Filippi, båda benämningarna tillämpas i de yttersta dagarna, och de måste sammanfalla, ty de är samma stad.

In conjunction with this logic, though slightly different, is Caesarea Philippi and Caesarea Maritima. Peter went to Caesarea Philippi with Christ, but he was sent to Caesarea Maritima by the Holy Spirit. Yet at both Caesarea’s it is Peter who is the main covenant character. What is wonderful about this line is that it was at the ninth hour that Cornelius was visited by the angel and instructed to send for Peter. Peter at Caesarea is a prophetic symbol, but the two Caesarea’s are distinctly different. One is Caesarea by the sea, and the other Caesarea on the earth. Caesarea by the sea is associated with the Gentiles, and Cornelius was the first Gentile convert exactly at the end of the covenant week in 34 AD. Caesarea by the sea is the ninth hour and aligns with Peter in the temple at Pentecost, and the death of Christ at the ninth hour.

I samband med denna logik, om än något annorlunda, står Caesarea Filippi och Caesarea Maritima. Petrus gick till Caesarea Filippi med Kristus, men han sändes till Caesarea Maritima av den Helige Ande. Ändå är det Petrus som är den huvudsakliga förbundsgestalten i båda Caesarea. Det underbara med denna linje är att det var vid nionde timmen som Kornelius fick ängelns besök och blev tillsagd att sända efter Petrus. Petrus i Caesarea är en profetisk symbol, men de båda Caesarea är tydligt olika. Det ena är Caesarea vid havet, och det andra Caesarea på jorden. Caesarea vid havet är förbundet med hedningarna, och Kornelius var den förste hedniske omvände, exakt vid slutet av förbundsveckan år 34 e.Kr. Caesarea vid havet är den nionde timmen och motsvarar Petrus i templet vid pingsten samt Kristi död vid nionde timmen.

Caesarea by the earth, that is Caesarea Philippi is the third hour. There is no other options to choose. Caesarea Philippi at the beginning, the third hour and Caesarea Maritima at the end, the ninth hour. Philippi is the alpha of the period of six hours and Maritima is the omega. The omega at the ninth hour was the death of Christ in the midst of the covenant week, and Peter in the temple at Pentecost was also the ninth hour. Cornelius calling for Peter aligns with the death of Christ, which typifies the Sunday law, and also Peter in the temple at Pentecost, which once again typifies the Sunday law. Cornelius, as the first Gentile convert represents the first eleventh-hour worker at the Sunday law.

Caesarea vid jorden, det vill säga Caesarea Filippi, är den tredje timmen. Det finns inga andra alternativ att välja. Caesarea Filippi i början, den tredje timmen, och Caesarea Maritima i slutet, den nionde timmen. Filippi är alfan för perioden av sex timmar och Maritima är omegan. Omegan vid den nionde timmen var Kristi död mitt i förbundsveckan, och Petrus i templet vid pingsten var också den nionde timmen. Cornelius kallelse efter Petrus överensstämmer med Kristi död, vilken är en förebild på söndagslagen, och också med Petrus i templet vid pingsten, vilket återigen är en förebild på söndagslagen. Cornelius, som den förste omvände hedningen, representerar den förste arbetaren i den elfte timmen vid söndagslagen.

The third hour when Christ was crucified, and the third hour when Peter was in the upper room must, and can only represent Caesarea Philippi. The upper room that Peter was in on the day of Pentecost, was the very same upper room that Christ appeared after His resurrection, ascension and descent. Christ came to the upper room and then fifty days later, on the day of Pentecost, Peter presented the message of the book of Joel in the same upper room.

Den tredje timmen då Kristus blev korsfäst, och den tredje timmen då Petrus var i övre salen måste, och kan endast, representera Caesarea Filippi. Den övre sal där Petrus var på pingstdagen var exakt samma övre sal där Kristus visade sig efter sin uppståndelse, himmelsfärd och nedstigande. Kristus kom till övre salen och sedan, femtio dagar senare, på pingstdagen, frambar Petrus budskapet i Joels bok i samma övre sal.

Caesarea Philippi is the third hour that aligns with the crucifixion and the upper room at Pentecost. The crucifixion is a symbol of scattering and the upper room a symbol of unity. This identifies Caesarea Philippi as the point just before the Sunday law where one class is scattered, and the other is gathered. When the history of the Battle of Panium begins to be repeated, the foolish and wise virgins will be forever separated, and they will be separated over the cross, which represents the approach of the Sunday law. It was at Caesarea Philippi that Christ began to teach about the approaching Sunday law. When He did so, Peter opposed the message, thus in nine verses, Peter represents those who are sealed and those who are scattered by the message of the cross, which is the Sunday law.

Caesarea Filippi är den tredje timmen som sammanfaller med korsfästelsen och den övre salen vid pingsten. Korsfästelsen är en symbol för skingring och den övre salen en symbol för enhet. Detta utpekar Caesarea Filippi som punkten strax före söndagslagen, där den ena klassen skingras och den andra samlas. När historien om slaget vid Panium börjar upprepas, kommer de fåvitska och de visa jungfrurna att för alltid skiljas åt, och de kommer att skiljas åt över korset, som representerar söndagslagens annalkande. Det var i Caesarea Filippi som Kristus började undervisa om den annalkande söndagslagen. När Han gjorde det, motsatte sig Petrus budskapet; således representerar Petrus, inom loppet av nio verser, dem som blir beseglade och dem som skingras av korsets budskap, vilket är söndagslagen.

> He saith unto them, But whom say ye that I am?

> Han sade till dem: »Men vem säger ni att jag är?»

> And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God.

> Och Simon Petrus svarade och sade: Du är Kristus, den levande Gudens Son.

> And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven.

> Och Jesus svarade och sade till honom: Salig är du, Simon Barjona; ty kött och blod har inte uppenbarat detta för dig, utan min Fader som är i himlen. Och jag säger dig också, att du är Petrus, och på denna klippa skall jag bygga min församling, och helvetets portar skall inte få makt över den. Och jag skall ge dig himmelrikets nycklar; och vad du än binder på jorden skall vara bundet i himlen, och vad du än löser på jorden skall vara löst i himlen.

> Then charged he his disciples that they should tell no man that he was Jesus the Christ. From that time forth began Jesus to shew unto his disciples, how that he must go unto Jerusalem, and suffer many things of the elders and chief priests and scribes, and be killed, and be raised again the third day.

> Då befallde han sina lärjungar att de inte skulle säga till någon att han var Jesus, Kristus. Från den tiden började Jesus visa för sina lärjungar att han måste gå till Jerusalem och lida mycket genom de äldste och översteprästerna och de skriftlärda, och bli dödad och uppväckt igen på tredje dagen.

> Then Peter took him, and began to rebuke him, saying, Be it far from thee, Lord: this shall not be unto thee.

> Då tog Petrus honom åt sidan och började tillrättavisa honom och sade: Gud bevare dig, Herre; detta skall aldrig vederfaras dig.

> But he turned, and said unto Peter, Get thee behind me, Satan: thou art an offence unto me: for thou savourest not the things that be of God, but those that be of men. Matthew 16:15–23.

> Men han vände sig om och sade till Petrus: Gå bort ifrån mig, Satan! Du är mig till anstöt; ty du tänker inte på det som hör Gud till, utan på det som hör människorna till. Matteus 16:15–23.

The third hour crucifixion and Peter’s upper room message aligns the prophetic transition of the church militant, defined as the church with both wheat and tares, unto the church triumphant. The church triumphant is the first fruit wheat offering of Pentecost, which is the Sunday law. When the tares and the wheat reach maturity, the angels separate the two classes. It is the rain that began to sprinkle at 9/11 that causes the wheat and tares to come to fruition.

Korsfästelsen vid tredje timmen och Petrus budskap i den övre salen sammanfogar den profetiska övergången från den stridande kyrkan, definierad som kyrkan med både vete och ogräs, till den triumferande kyrkan. Den triumferande kyrkan är Pingstens förstlingsoffer av vete, vilket är söndagslagen. När ogräset och vetet når mognad, skiljer änglarna de två klasserna åt. Det är regnet som började falla lätt vid 9/11 som förorsakar att vetet och ogräset bär frukt.

A period of six hours represents the history of the Exeter camp meeting unto October 22, 1844, the triumphal entry of Christ into Jerusalem and the entry of king David into Jerusalem with the ark. The ninth hour is also the time of the evening sacrifice, around 3 PM.

En period om sex timmar representerar historien om lägermötet i Exeter fram till den 22 oktober 1844, Kristi triumfatoriska intåg i Jerusalem och kung Davids intåg i Jerusalem med arken. Den nionde timmen är också tiden för aftonoffret, omkring klockan 15.

> Now this is that which thou shalt offer upon the altar; two lambs of the first year day by day continually. The one lamb thou shalt offer in the morning; and the other lamb thou shalt offer at even. Exodus 29:38, 39.

> Och detta är vad du skall offra på altaret: två årsgamla lamm, dag efter dag, beständigt. Det ena lammet skall du offra på morgonen, och det andra lammet skall du offra om aftonen. 2 Moseboken 29:38, 39.

The word translated as “even,” is sometimes represented as “between the evenings.” Between the evenings speaks to the six-hour period between the third and ninth hours. Christ’s covenant week represents the six-hour period at the cross, which becomes the alpha of the six-hour period on Pentecost. Two witnesses in the covenant week that identify a period of six-hours that are directly connected with not only the prophecy of the sacred week, but also with the symbols of the Pentecostal season. Then at the conclusion of that very same prophetic week, Peter is called to Caesarea at the ninth hour. The fact that three ninth hours within the same prophetic structure of the sacred week; two of which are omega endings of a six-hour period, that was also the period between the morning and evening offerings, demand of prophetic necessity that a third hour exist as the alpha of a period that ended at Cornelius’ ninth hour.

Ordet som översatts med ”ja”, återges ibland som ”mellan aftnarna”. ”Mellan aftnarna” syftar på den sex timmar långa perioden mellan den tredje och den nionde timmen. Kristi förbundsvecka representerar den sex timmar långa perioden på korset, vilken blir alfa för den sex timmar långa perioden på pingstdagen. Två vittnen i förbundsveckan identifierar en period om sex timmar, som är direkt förbundna inte bara med profetian om den heliga veckan, utan också med symbolerna för pingsttiden. Sedan, vid avslutningen av just denna samma profetiska vecka, kallas Petrus till Caesarea vid den nionde timmen. Det förhållandet att det inom samma profetiska struktur av den heliga veckan finns tre nionde timmar, av vilka två är omegaavslutningar på en sex timmar lång period, vilken också var perioden mellan morgon- och aftonoffret, kräver av profetisk nödvändighet att det måste finnas en tredje timme som utgör alfa för en period som slutade vid Kornelius’ nionde timme.

Two Caesarea’s, both with Peter as a central figure identify Caesarea Philippi as the third hour. That six-hour period begins and ends with Caesarea, because the end is illustrated by the beginning.

Två Caesareor, båda med Petrus som en central gestalt, identifierar Caesarea Filippi som den tredje timmen. Den sex timmar långa perioden börjar och slutar med Caesarea, eftersom slutet åskådliggörs genom början.

The Passover lamb was to be killed in the evening, which is the ninth hour—when Christ died.

Påskalammet skulle slaktas på aftonen, vilket är den nionde timmen — då Kristus dog.

> And ye shall keep it up until the fourteenth day of the same month: and the whole assembly of the congregation of Israel shall kill it in the evening. Exodus 12:6.

> Och ni skall hålla det i förvar till den fjortonde dagen i samma månad; och Israels menighets hela församling skall slakta det på aftonen. 2 Moseboken 12:6.

The hour of prayer is also the ninth hour, for it was at the evening sacrifice.

Bönens stund är också den nionde timmen, ty det var vid aftonoffret.

> Let my prayer be set forth before thee as incense; and the lifting up of my hands as the evening sacrifice. Psalms 141:2.

> Låt min bön träda fram inför dig såsom rökelse, och mina händers upplyftande såsom aftonoffret. Psaltaren 141:2.

In agreement with the evening sacrifice being the hour of prayer, Ezra is praying at the evening sacrifice, so he is praying at the ninth hour, when Peter is in the temple, when Christ died and when Cornelius was told to send for Peter.

I överensstämmelse med att aftonoffret var bönestunden ber Esra vid aftonoffret; således ber han vid nionde timmen, då Petrus är i templet, då Kristus dog och då Cornelius fick besked att sända efter Petrus.

> And at the evening sacrifice I arose up from my heaviness; and having rent my garment and my mantle, I fell upon my knees, and spread out my hands unto the Lord my God. Ezra 9:5.

> Och vid aftonoffret reste jag mig ur min bedrövelse; och sedan jag hade rivit sönder min klädnad och min mantel, föll jag på knä och räckte ut mina händer till Herren, min Gud. Esra 9:5.

In his prayer, Ezra is repenting after understanding that those who came out of Babylon to rebuild the temple and Jerusalem were joined to heathen wives.

I sin bön omvänder sig Esra sedan han har förstått att de som hade kommit ut från Babylon för att återuppbygga templet och Jerusalem hade förenat sig med hedniska hustrur.

> Now when Ezra had prayed, and when he had confessed, weeping and casting himself down before the house of God, there assembled unto him out of Israel a very great congregation of men and women and children: for the people wept very sore. And Shechaniah the son of Jehiel, one of the sons of Elam, answered and said unto Ezra, We have trespassed against our God, and have taken strange wives of the people of the land: yet now there is hope in Israel concerning this thing. Now therefore let us make a covenant with our God to put away all the wives, and such as are born of them, according to the counsel of my lord, and of those that tremble at the commandment of our God; and let it be done according to the law. Arise; for this matter belongeth unto thee: we also will be with thee: be of good courage, and do it.

> Medan Esra bad och bekände, gråtande och nedkastande sig inför Guds hus, samlades till honom ur Israel en mycket stor skara av män och kvinnor och barn; ty folket grät bitterligen. Då tog Sjekanja, Jehiels son, en av Elams söner, till orda och sade till Esra: Vi har handlat trolöst mot vår Gud och tagit främmande kvinnor av landets folk; men ännu finns det hopp för Israel i denna sak. Låt oss nu därför sluta ett förbund med vår Gud att sända bort alla kvinnorna och dem som är födda av dem, enligt rådet från min herre och från dem som bävar för vår Guds bud; och låt det ske enligt lagen. Stå upp; ty denna sak åligger dig. Också vi skall stå med dig. Var frimodig och gör det.

> Then arose Ezra, and made the chief priests, the Levites, and all Israel, to swear that they should do according to this word. And they sware. Then Ezra rose up from before the house of God, and went into the chamber of Johanan the son of Eliashib: and when he came thither, he did eat no bread, nor drink water: for he mourned because of the transgression of them that had been carried away. And they made proclamation throughout Judah and Jerusalem unto all the children of the captivity, that they should gather themselves together unto Jerusalem; And that whosoever would not come within three days, according to the counsel of the princes and the elders, all his substance should be forfeited, and himself separated from the congregation of those that had been carried away. Then all the men of Judah and Benjamin gathered themselves together unto Jerusalem within three days. It was the ninth month, on the twentieth day of the month; and all the people sat in the street of the house of God, trembling because of this matter, and for the great rain. Ezra 10:1–9.

> Då trädde Esra fram och lät de främsta prästerna, leviterna och hela Israel svära att de skulle handla enligt detta ord. Och de svor. Sedan stod Esra upp och gick bort från Guds hus till kammaren som tillhörde Johanan, Eljasibs son; och när han kom dit åt han inget bröd och drack inget vatten, ty han sörjde över överträdelsen hos dem som hade återvänt från fångenskapen. Och man lät utropa i Juda och Jerusalem till alla dem som hade kommit tillbaka från fångenskapen, att de skulle samlas i Jerusalem; och att var och en som inte kom inom tre dagar, enligt furstarnas och de äldstes beslut, skulle få all sin egendom förverkad och själv utestängas från församlingen av dem som hade återvänt från fångenskapen. Då samlades alla män av Juda och Benjamin i Jerusalem inom tre dagar. Det var den nionde månaden, på tjugonde dagen i månaden; och allt folket satt på den öppna platsen framför Guds hus, darrande på grund av denna sak och för det myckna regnet. Esra 10:1–9.

The covenant of the one hundred and forty-four thousand is represented as a separation from those who had taken strange wives. This is the separation of the wise and foolish virgins, and it occurs at the ninth hour, which is the death of Christ, Peter in the temple on Pentecost, and Peter being called to Caesarea by the sea. Ezra’s separation is also the purging of the Levites by the Messenger of the Covenant in Malachi chapter three. The purging in Malachi illustrates the two temple cleansings of Christ.

Förbundet med de etthundrafyrtiofyra tusen framställs som en avskiljning från dem som hade tagit främmande hustrur. Detta är de visa och dåraktiga jungfrurnas avskiljning, och den äger rum vid nionde timmen, vilket är Kristi död, Petrus i templet på pingstdagen och Petrus som kallas till Caesarea vid havet. Esras avskiljning är också leviternas rening genom förbundets budbärare i Malaki, kapitel tre. Rensningen i Malaki åskådliggör Kristi två tempelrensningar.

> “In cleansing the temple from the world’s buyers and sellers, Jesus announced His mission to cleanse the heart from the defilement of sin,—from the earthly desires, the selfish lusts, the evil habits, that corrupt the soul. Malachi 3:1–3 quoted.” The Desire of Ages, 161.

> ”När Jesus renade templet från världens köpare och säljare tillkännagav Han sitt uppdrag att rena hjärtat från syndens orenhet — från de jordiska begären, de själviska lustarna, de onda vanorna, som fördärvar själen. Malaki 3:1–3 citerat.” Messias, s. 161.

Ezra and those who enter into the covenant are told to “arise” and Joshua was told to rise up after all the rebels died over a period of thirty-eight years. It took two years for ancient Israel to fail the tenfold testing process, and thirty-eight years later the rebels were all dead and God tells them to arise.

Esra och de som träder in i förbundet uppmanas att ”stå upp”, och Josua blev tillsagd att resa sig upp efter att alla rebellerna hade dött under en period av trettioåtta år. Det tog två år för det forntida Israel att misslyckas i den tiofaldiga prövningsprocessen, och trettioåtta år senare var rebellerna alla döda, och Gud säger åt dem att stå upp.

> Now rise up, said I, and get you over the brook Zered. And we went over the brook Zered. And the space in which we came from Kadeshbarnea, until we were come over the brook Zered, was thirty and eight years; until all the generation of the men of war were wasted out from among the host, as the Lord sware unto them. Deuteronomy 2:13, 14.

> ”Stå nu upp”, sade jag, ”och gå över bäcken Sered.” Och vi gick över bäcken Sered. Och den tid under vilken vi kom från Kades-Barnea, till dess att vi hade gått över bäcken Sered, var trettioåtta år, till dess att hela generationen av de stridbara männen hade utrotats ur lägret, såsom Herren hade svurit dem. 5 Moseboken 2:13, 14.

In John five, Jesus healed the impotent man that had been that way for thirty-eight years, and when He healed him, He told the man to “arise.”

I Johannes fem botade Jesus den vanföre mannen som hade varit sådan i trettioåtta år, och när Han botade honom sade Han till mannen att ”stå upp”.

> For an angel went down at a certain season into the pool, and troubled the water: whosoever then first after the troubling of the water stepped in was made whole of whatsoever disease he had. And a certain man was there, which had an infirmity thirty and eight years. When Jesus saw him lie, and knew that he had been now a long time in that case, he saith unto him, Wilt thou be made whole?

> Ty en ängel steg ned i dammen vid en viss tid och rörde upp vattnet; den som då först steg ned, sedan vattnet hade rörts upp, blev botad från vilken sjukdom han än led av. Och där var en man som hade varit sjuk i trettioåtta år. När Jesus såg honom ligga där och visste att han redan länge hade varit i detta tillstånd, sade han till honom: Vill du bli frisk?

> The impotent man answered him, Sir, I have no man, when the water is troubled, to put me into the pool: but while I am coming, another steppeth down before me.

> Den sjuke mannen svarade honom: Herre, jag har ingen som hjälper mig ner i dammen när vattnet sätts i rörelse; men medan jag är på väg ner, stiger en annan ner före mig.

> Jesus saith unto him, Rise, take up thy bed, and walk. And immediately the man was made whole, and took up his bed, and walked: and on the same day was the sabbath. John 5:4–9.

> Jesus sade till honom: Stå upp, tag din bädd och gå. Och mannen blev genast frisk och tog sin bädd och gick. Men det var sabbat den dagen. Johannes 5:4–9.

At Ezra’s illustration of the covenant of the one hundred and forty-four thousand, the people were to “arise.” In 1838 Josiah Litch, a prominent Millerite preacher predicted the end of the Ottoman supremacy around 1840, and the Millerite message arose, only to be empowered with the exact fulfillment on August 11, 1840. The lifting up of the church triumphant includes a prediction that causes God’s people to arise when the covenant is established. In Ezra’s separation from strange wives we find Malachi’s purging of the Levites, and also the two temple cleansings of Christ, and each line identifies a separation of wheat and tares, that is accomplished when Christ forever removes sin from the hearts of the one hundred and forty-four thousand. Christ’s ninth hour, and Peter’s two ninth hours along with Ezra’s prayer for purification align with the Sunday law, when the latter rain will be poured out without measure. In Daniel chapter nine, Daniel receives and answer to his petitions at the time of the evening oblation, which is the ninth hour.

Vid Esras framställning av de etthundrafyrtiofyratusendes förbund skulle folket ”stå upp”. År 1838 förutsade Josiah Litch, en framstående milleritisk predikant, slutet på det osmanska väldet omkring år 1840, och den milleritiska förkunnelsen trädde fram, för att sedan få kraft genom den exakta uppfyllelsen den 11 augusti 1840. Kyrkans triumferande upphöjelse inbegriper en förutsägelse som får Guds folk att stå upp när förbundet upprättas. I Esras avskiljande från främmande hustrur finner vi Malakis rening av leviterna, och även Kristi två tempelreningar, och varje linje identifierar en åtskillnad mellan vete och ogräs, vilken fullbordas när Kristus för evigt avlägsnar synden ur de etthundrafyrtiofyratusendes hjärtan. Kristi nionde timme och Petrus två nionde timmar, tillsammans med Esras bön om rening, sammanfaller med söndagslagen, då det sena regnet skall utgjutas utan mått. I Daniel kapitel nio får Daniel svar på sina böner vid tiden för aftonoffret, vilket är den nionde timmen.

> Yea, whiles I was speaking in prayer, even the man Gabriel, whom I had seen in the vision at the beginning, being caused to fly swiftly, touched me about the time of the evening oblation. Daniel 9:21.

> Ja, medan jag ännu talade i bön, rörde vid mig mannen Gabriel, som jag hade sett i synen i begynnelsen, när han kom flygande med hast, vid tiden för aftonoffret. Daniel 9:21.

We are informed that the visions given to Daniel by the great rivers of Shinar are now in the process of fulfillment, and that we are to consider the circumstances when the prophecies were given.

Vi blir upplysta om att de syner som gavs åt Daniel vid Shinars stora floder nu håller på att gå i uppfyllelse, och att vi skall beakta de omständigheter under vilka profetiorna gavs.

> “The light that Daniel received from God was given especially for these last days. The visions he saw by the banks of the Ulai and the Hiddekel, the great rivers of Shinar, are now in process of fulfillment, and all the events foretold will soon come to pass.

> Det ljus som Daniel mottog från Gud gavs särskilt för dessa sista dagar. De syner han såg vid Ulajs och Hiddekelns stränder, de stora floderna i Sinear, håller nu på att gå i uppfyllelse, och allt som har förutsagts skall snart ske.

> “Consider the circumstances of the Jewish nation when the prophecies of Daniel were given.” Testimonies to Ministers, 113.

> ”Betrakta den judiska nationens omständigheter när Daniels profetior gavs.” Testimonies to Ministers, 113.

The light of the visions associated with the Hiddekel and Ulai rivers represents the last six chapters of Daniel chapter eleven. In chapter nine, represented by the Ulai river, Daniel is given light upon chapters seven, eight and nine. In chapter ten, represented by the Hiddekel river, Daniel is given the light of chapters ten, eleven and twelve. The prophetic information is represented by both the prophetic events represented within the chapters, but also by Daniel, for we are to consider the circumstances of the Jewish nation when the prophecies were given.

Ljuset från de syner som är förknippade med floderna Hiddekel och Ulai representerar de sista sex kapitlen i Daniel kapitel elva. I kapitel nio, representerat av floden Ulai, får Daniel ljus över kapitel sju, åtta och nio. I kapitel tio, representerat av floden Hiddekel, får Daniel ljuset från kapitel tio, elva och tolv. Den profetiska informationen representeras både av de profetiska händelser som framställs i kapitlen och av Daniel själv, ty vi skall beakta den judiska nationens omständigheter när profetiorna gavs.

We are to bring those considerations to the latter days and align them with the other prophet’s testimonies. This means that just as Peter is at Caesarea Philippi and also Caesarea Maritima, Daniel is visited by Gabriel at the ninth hour in chapter nine, and he is visited on the twenty-second day in chapter ten. The light of the Ulai and the Hiddekel for the last days is unsealed to Daniel at the ninth hour of the twenty-second day. That light represents the outpouring of the latter rain without measure at the Sunday law.

Vi skall föra dessa överväganden till de sista dagarna och bringa dem i överensstämmelse med den andre profetens vittnesbörd. Detta innebär att liksom Petrus befinner sig i Caesarea Filippi och även Caesarea Maritima, blir Daniel besökt av Gabriel vid den nionde timmen i kapitel nio, och han blir besökt på den tjugoandra dagen i kapitel tio. Ljuset från Ulai och Hiddekel för de sista dagarna förseglas upp för Daniel vid den nionde timmen på den tjugoandra dagen. Detta ljus representerar utgjutelsen av det sena regnet utan mått vid söndagslagen.

Daniel’s testimony is fully opened at the ninth hour, for it identifies both the external and internal history of what “befalls” God’s people in the latter days. When that light is proclaimed the Gentiles, represented by Cornelius, will send for the one hundred and forty-four thousand, the law of God will be murdered by Sunday enforcement, and Peter will deliver a message to the temple that Christ had departed from and identified as the Jew’s empty house. Peter addresses the Gentiles, and also the Sanhedrin, while Ezra pleads for the separation and Daniel fasts and prays for light. The ninth hour at Pentecost, at Christ’s death, at Cornelius’s call of Peter, the evening sacrifice all align with Elijah on Mount Carmel.

Daniels vittnesbörd öppnas fullständigt vid den nionde timmen, ty det identifierar både den yttre och den inre historien om det som ”vederfar” Guds folk i de yttersta dagarna. När detta ljus förkunnas för hedningarna, representerade av Kornelius, kommer de att sända efter de etthundrafyrtiofyra tusen, Guds lag kommer att mördas genom påtvingandet av söndagsfirande, och Petrus kommer att framföra ett budskap till det tempel som Kristus hade lämnat och betecknat som judarnas tomma hus. Petrus talar till hedningarna, och även till Stora rådet, medan Esra vädjar om avskiljning och Daniel fastar och ber om ljus. Den nionde timmen vid pingsten, vid Kristi död, vid Kornelius kallelse av Petrus och aftonoffret sammanfaller alla med Elia på berget Karmel.

It is evident that the six-hour period represents a period that ends at the Sunday law, but that it begins with an event that is directly connected to the end, such was the morning and evening offerings. In terms of Peter, the six-hour period is Caesarea Philippi to Caesarea by the sea. At Pentecost it was the upper room to the temple. The period that is the bright light that is set up at the beginning of the path is the Midnight Cry, and that period reaches to the Sunday law. The six hours, between the evenings represent the triumphal entry of Christ into Jerusalem, which in turn represented the period from the Exeter camp meeting from August 12 to 17, 1844, that initiated the proclamation of the message that reached its conclusion on October 22, 1844. Exeter is Caesarea Philippi and Caesarea by the sea is October 22, 1844. The beginning is marked by Caesarea as is the ending.

Det är uppenbart att sextimmarsperioden representerar en period som slutar vid söndagslagen, men att den börjar med en händelse som är direkt förbunden med slutet, såsom morgon- och aftonoffren var. Med avseende på Petrus är sextimmarsperioden Caesarea Filippi till Caesarea vid havet. Vid pingsten var den övre salen till templet. Den period som är det klara ljuset, uppställt i början av stigen, är Midnattsropet, och den perioden sträcker sig fram till söndagslagen. De sex timmarna, mellan aftnarna, representerar Kristi triumfartade intåg i Jerusalem, vilket i sin tur representerade perioden från lägermötet i Exeter den 12 till 17 augusti 1844, som inledde förkunnelsen av budskapet vilket nådde sin fullbordan den 22 oktober 1844. Exeter är Caesarea Filippi och Caesarea vid havet är den 22 oktober 1844. Begynnelsen markeras av Caesarea, liksom avslutningen.

The triumphal entry is marked by a controversy at the beginning and a controversy at the end. The controversy at Exeter was represented by the false worship that was taking place on the grounds in the Watertown tent. Two messages were represented by those two tents, and when Christ entered Jerusalem the quibbling Jews complained about the message being proclaimed as He came down from the Mount of Olives, riding into Jerusalem on the recently loosed ass. The first and the last controversy identify an alpha and omega to the period. At Exeter the Watertown class represent a class of virgins that had no oil, and for them the door of salvation was closed. At the end of that period the door into the holy place was closed, thus providing an alpha and omega to the period. That alpha and omega aligns with the two controversies of the triumphal entry, and Caesarea to Caesarea with Peter.

Det triumfatoriska intåget kännetecknas av en kontrovers i början och en kontrovers i slutet. Kontroversen i Exeter representerades av den falska tillbedjan som ägde rum på området i Watertown-tältet. Två budskap representerades av dessa två tält, och när Kristus red in i Jerusalem klagade de trätlystna judarna över det budskap som förkunnades när Han kom ned från Olivberget, ridande in i Jerusalem på den nyligen lössläppta åsnan. Den första och den sista kontroversen identifierar ett alfa och omega för perioden. I Exeter representerar Watertown-klassen en klass av jungfrur som inte hade någon olja, och för dem stängdes frälsningens dörr. Vid slutet av den perioden stängdes dörren in till det heliga, och därmed gavs ett alfa och omega åt perioden. Detta alfa och omega överensstämmer med de två kontroverserna kring det triumfatoriska intåget, och Caesarea till Caesarea med Petrus.

In Caesarea Philippi, Simon Barjona’s name is changed to Peter, in a passage where he is praised as a mouthpiece of inspiration, then condemned as Satan, for opposing the message of the cross. Peter is a symbol of the two classes that are separated by the message of the baptism and cross, which is the message of 9/11 and the Sunday law.

I Caesarea Filippi ändras Simon Barjonas namn till Petrus, i ett avsnitt där han prisas som en inspirationsspråkrör och därefter fördöms som Satan, för att han motsätter sig korsets budskap. Petrus är en symbol för de två klasser som skiljs åt genom budskapet om dopet och korset, vilket är budskapet om 11 september och söndagslagen.

> “For each of the classes represented by the Pharisee and the publican there is a lesson in the history of the apostle Peter. In his early discipleship Peter thought himself strong. Like the Pharisee, in his own estimation he was ‘not as other men are.’ When Christ on the eve of His betrayal forewarned His disciples, ‘All ye shall be offended because of Me this night,’ Peter confidently declared, ‘Although all shall be offended, yet will not I.’ Mark 14:27, 29. Peter did not know his own danger. Self-confidence misled him. He thought himself able to withstand temptation; but in a few short hours the test came, and with cursing and swearing he denied his Lord.” Christ’s Object Lessons, 152.

> ”För var och en av de grupper som representeras av farisén och publikanen finns en lärdom i aposteln Petrus historia. Under sin första tid som lärjunge ansåg Petrus sig vara stark. Liksom farisén var han i sin egen uppskattning ’icke såsom andra människor’. När Kristus, aftonen före sitt förräderi, förvarnade sina lärjungar: ’I skolen alla komma på fall för min skull i denna natt’, förklarade Petrus självsäkert: ’Om också alla andra komma på fall, så skall dock icke jag göra det.’ Mark. 14:27, 29. Petrus kände inte sin egen fara. Självförtroendet vilseledde honom. Han trodde sig kunna stå emot frestelsen; men efter endast några få timmar kom prövningen, och under förbannelse och ed förnekade han sin Herre.” Kristi liknelser, s. 152.

At the ninth hour, which is the time of the evening offering in answer to the prayer of Elijah, fire came down and consumed the offering for the purpose of making God’s people know that the Lord is God. There are two classes symbolized at Mount Carmel, one class that then knows that the Lord He is God, and the other represented by the prophets of Baal who are thereafter slain.

Vid den nionde timmen, vilket är tiden för aftonoffret, kom elden ner såsom svar på Elias bön och förtärde offret, i syfte att låta Guds folk veta att Herren är Gud. Det finns två klasser som symboliseras på berget Karmel: den ena klassen, som då får veta att Herren, han är Gud, och den andra, som representeras av Baals profeter och som därefter blir dräpt.

> And it came to pass at the time of the offering of the evening sacrifice, that Elijah the prophet came near, and said, Lord God of Abraham, Isaac, and of Israel, let it be known this day that thou art God in Israel, and that I am thy servant, and that I have done all these things at thy word. Hear me, O Lord, hear me, that this people may know that thou art the Lord God, and that thou hast turned their heart back again.

> Och det skedde vid tiden för frambärandet av aftonoffret, att profeten Elia trädde fram och sade: Herre, Abrahams, Isaks och Israels Gud, låt det i dag bli känt att du är Gud i Israel, och att jag är din tjänare, och att jag har gjort allt detta på ditt ord. Svara mig, Herre, svara mig, så att detta folk må veta att du är Herren Gud, och att du har vänt deras hjärta tillbaka igen.

> Then the fire of the Lord fell, and consumed the burnt sacrifice, and the wood, and the stones, and the dust, and licked up the water that was in the trench. And when all the people saw it, they fell on their faces: and they said, The Lord, he is the God; the Lord, he is the God.

> Då föll Herrens eld ned och förtärde brännoffret och veden och stenarna och stoftet och slickade upp vattnet som var i diket. Och när allt folket såg det, föll de ned på sina ansikten och sade: Herren, han är Gud; Herren, han är Gud.

> And Elijah said unto them, Take the prophets of Baal; let not one of them escape. And they took them: and Elijah brought them down to the brook Kishon, and slew them there. 1 Kings 18:36–40.

> Och Elia sade till dem: Grip Baals profeter; låt inte en enda av dem undkomma. Och de grep dem; och Elia förde dem ned till bäcken Kishon och dräpte dem där. 1 Kung. 18:36–40.

The evening sacrifice, the death of Christ, Peter healing the lame man, Peter taking the message to the Gentiles, Daniel receiving prophetic light, Elijah’s prayer being answered with fire, while Ezra is in sackcloth and ashes praying for the transition of Laodicea to Philadelphia, for the transition the church militant unto the church triumphant. The ninth hour is the hour of sacrifice, the hour of answered prayer, the hour heaven touches earth, the bridge between judgment and mercy and that is why Christ dies at the ninth hour, for the ninth hour of sacrifice opened the gospel to the Gentiles, who were those that sat in darkness, but would see great light when the book of Daniel is opened fully at the Sunday law.

Aftonsoffret, Kristi död, Petrus som botar den lame mannen, Petrus som för budskapet till hedningarna, Daniel som mottar profetiskt ljus, Elias bön som besvaras med eld, medan Esra i säck och aska ber och vädjar om Laodiceas övergång till Filadelfia, om den stridande församlingens övergång till den triumferande församlingen. Den nionde timmen är offrande stund, den bönhörda bönens stund, den stund då himlen vidrör jorden, bron mellan dom och barmhärtighet, och därför dör Kristus vid den nionde timmen, ty den nionde timmens offer öppnade evangeliet för hedningarna, dem som satt i mörker men skulle se ett stort ljus när Daniels bok öppnas fullt ut vid söndagslagen.

At Gideon’s offering in Judges 6:21, the Angel of the Lord touches Gideon’s meat and unleavened bread offering with his staff, and fire springs up from the rock to consume it entirely. The fire confirmed God’s call to Gideon and his acceptance of the sign.

Vid Gideons offer i Domarboken 6:21 vidrör Herrens ängel Gideons kött- och osyrade brödoffer med sin stav, och eld slår upp ur klippan för att fullständigt förtära det. Elden bekräftade Guds kallelse till Gideon och hans godtagande av tecknet.

> And he said unto him, If now I have found grace in thy sight, then shew me a sign that thou talkest with me. Depart not hence, I pray thee, until I come unto thee, and bring forth my present, and set it before thee. And he said, I will tarry until thou come again. And Gideon went in, and made ready a kid, and unleavened cakes of an ephah of flour: the flesh he put in a basket, and he put the broth in a pot, and brought it out unto him under the oak, and presented it. And the angel of God said unto him, Take the flesh and the unleavened cakes, and lay them upon this rock, and pour out the broth. And he did so. Then the angel of the Lord put forth the end of the staff that was in his hand, and touched the flesh and the unleavened cakes; and there rose up fire out of the rock, and consumed the flesh and the unleavened cakes. Then the angel of the Lord departed out of his sight. And when Gideon perceived that he was an angel of the Lord, Gideon said, Alas, O Lord God! for because I have seen an angel of the Lord face to face. Judges 6:17–22.

> Och han sade till honom: Om jag nu har funnit nåd för dina ögon, så visa mig ett tecken på att det är du som talar med mig. Gå inte härifrån, ber jag dig, förrän jag kommer tillbaka till dig och bär fram min gåva och sätter den framför dig. Och han sade: Jag skall stanna kvar tills du kommer tillbaka. Då gick Gideon in och tillredde en killing och osyrade kakor av en efa mjöl; köttet lade han i en korg, och spadet hällde han i en gryta, och han bar ut det till honom under terebinten och frambar det. Och Guds ängel sade till honom: Tag köttet och de osyrade kakorna och lägg dem på denna klippa, och häll ut spadet. Och han gjorde så. Då räckte Herrens ängel ut änden av staven som han hade i sin hand och rörde vid köttet och de osyrade kakorna; och eld steg upp ur klippan och förtärde köttet och de osyrade kakorna. Sedan försvann Herrens ängel ur hans åsyn. Och när Gideon förstod att det var Herrens ängel, sade Gideon: Ack, Herre Gud! Ty jag har sett Herrens ängel ansikte mot ansikte. Domarboken 6:17–22.

The angel appeared to Gideon in the first verse of the chapter and called Gideon, “a mighty man of valor” and Gideon asked for a sign to prove that claim. Then Gideon asks the angel to tarry, and the angel that tarries in prophecy is the second angel. After the tarrying time had ended, Gideon sets forth an offering and fire consumes the offering. Gideon is at the ninth hour for Elijah was the evening offering, and the ninth hour is the Sunday law when the Pentecostal tongues of fire align. Gideon represents a class that sees the Lord face to face, which is what happened to Daniel in chapter ten. When Gideon saw the fire consume the offering, he then realized that he had been interacting with the Lord, who he had seen face to face.

Ängeln visade sig för Gideon i kapitlets första vers och kallade Gideon ”en tapper stridsman”, och Gideon bad om ett tecken för att bevisa detta påstående. Därefter ber Gideon ängeln att dröja, och den ängel som dröjer i profetian är den andre ängeln. Sedan dröjsmålstiden hade upphört, frambär Gideon ett offer, och eld förtär offret. Gideon befinner sig vid nionde timmen, ty Elia var aftonoffret, och den nionde timmen är söndagslagen när pingstens eldstungor sammanfaller. Gideon representerar en klass som ser Herren ansikte mot ansikte, vilket är vad som hände Daniel i kapitel tio. När Gideon såg elden förtära offret, insåg han därefter att han hade haft att göra med Herren, som han hade sett ansikte mot ansikte.

Gideon awakens to this reality when the miracle of fire confirms the sign, and the sign was Gideon, the mighty man of God and the army of 300 priests, who all had Habakkuk’s 300 tables in their hands. The sign, or ensign is Gideon himself, and the army of three hundred, that is also Ezekiel’s mighty army–that stands up in chapter thirty-seven.

Gideon vaknar upp till denna verklighet när eldundret bekräftar tecknet, och tecknet var Gideon, Guds mäktige man, och hären av 300 präster, som alla hade Habackuks 300 tavlor i sina händer. Tecknet, eller baneret, är Gideon själv och hären på trehundra, som också är Hesekiels mäktiga här — den som reser sig upp i kapitel trettiosju.

When the tabernacle was dedicated in Leviticus 9:23, 24, after Aaron’s first offerings as high priest, fire comes out from before the Lord and consumes the burnt offering and fat on the altar. The people shout and fall on their faces in awe. This must, line upon line, align with Elijah’s fire.

När tabernaklet invigdes i Leviticus 9:23, 24, efter Arons första offer som överstepräst, gick eld ut från inför Herren och förtärde brännoffret och fettstyckena på altaret. Folket ropade högt och föll ner på sina ansikten i vördnad. Detta måste, rad på rad, överensstämma med Elias eld.

Ezra’s ninth hour prayer for the separation of wheat and tares, which occurs at the Sunday law, is fulfilled then when the church militant transforms into the church triumphant. It must align with Gideon’s fire as well. The consuming fire upon Aaron’s first offering, that was made after seven days of consecration on the eighth day, returned on the same day, and destroyed Aaron’s two wicked sons. When the Holy Spirit is poured out without measure at the ninth hour, at the Sunday law, there will be a separation of two classes of priests, and the church triumphant will begin the work represented by the white horse of Ephesus, that goes forth conquering and to conquer. The anointing of the church triumphant finds a second witness in Solomon’s temple.

Esras bön vid nionde timmen om åtskiljandet av vete och ogräs, vilken inträffar vid söndagslagen, uppfylls då när den kämpande församlingen förvandlas till den triumferande församlingen. Den måste också stå i samklang med Gideons eld. Den förtärande elden över Arons första offer, som frambars efter sju dagars invigning på den åttonde dagen, återkom samma dag och förgjorde Arons två ogudaktiga söner. När den Helige Ande utgjuts utan mått vid nionde timmen, vid söndagslagen, kommer en åtskillnad att ske mellan två klasser av präster, och den triumferande församlingen kommer att påbörja det verk som förebildas av Efesos vita häst, som drar ut såsom segrande och för att segra. Den triumferande församlingens smörjelse finner ett andra vittnesbörd i Salomos tempel.

Solomon’s temple dedication in 2 Chronicles 7:1–3, after Solomon’s prayer, fire came down from heaven and consumed the burnt offerings and sacrifices. The glory of the Lord filled the temple, leading the people to worship and declare God’s goodness and enduring mercy. At the Sunday law the church triumphant is lifted up above all the mountains as a crown and an ensign according to Zechariah and Isaiah. When the fire descended at Solomon’s dedication of the temple, the temple was filled with the glory of the Lord, symbolizing that the sounding of the seventh trumpet has finished its work upon God’s people and is about to finish that very work upon the eleventh-hour workers. The seventh trumpet represents the atonement, the combination of Divinity and humanity that occurs as Jesus lifts up His kingdom of glory. That fire which came down at Moses tabernacle and Solomon’s temple was also a fire of judgment for Aaron’s son, as it was for David.

Vid Salomos tempelinvigning i 2 Krönikeboken 7:1–3, efter Salomos bön, föll eld ned från himlen och förtärde brännoffren och slaktoffren. Herrens härlighet uppfyllde templet, vilket ledde folket till att tillbe och förkunna Guds godhet och hans evigt varande barmhärtighet. Vid söndagslagen upphöjs den triumferande församlingen över alla berg såsom en krona och ett baner enligt Sakarja och Jesaja. När elden föll ned vid Salomos invigning av templet, uppfylldes templet av Herrens härlighet, vilket symboliserar att den sjunde basunens ljudande har fullbordat sitt verk på Guds folk och står i begrepp att fullborda just detta verk på arbetarna i elfte timmen. Den sjunde basunen representerar försoningen, föreningen mellan gudomlighet och mänsklighet som sker när Jesus upphöjer sitt härlighetens rike. Den eld som föll ned vid Moses tabernakel och Salomos tempel var också en domens eld för Arons son, liksom den var det för David.

David’s offering on the threshing floor of Araunah/Ornan in 1 Chronicles 21:26, during the plague brought about by David’s census, was answered with fire from heaven on the altar, signaling acceptance and halting the plague. The plague of Laodicea is ended when the fire descends upon David’s offering to stay the plague of His dependence upon human strength and wisdom. The transition from human to Divine human is marked when the atonement is accomplished, and the church is lifted up as an ensign. At that point, in agreement with Solomon’s temple, the glory of the Lord filled the temple as Divinity is combined with humanity.

Davids offer på Araunas/Ornans tröskplats i 1 Krönikeboken 21:26, under den plåga som förorsakades av Davids folkräkning, besvarades med eld från himlen på altaret, vilket angav att offret var mottaget och satte stopp för plågan. Laodiceas plåga upphör när elden faller över Davids offer för att avvända plågan av hans beroende av mänsklig styrka och vishet. Övergången från det mänskliga till det gudomligt mänskliga markeras när försoningen fullbordas och församlingen upphöjs såsom ett baner. Vid den tidpunkten, i överensstämmelse med Salomos tempel, fyllde Herrens härlighet templet, när gudomlighet förenas med mänsklighet.

We will continue our consideration of the period of the Midnight Cry as represented by the third and ninth hours in the next article.

Vi kommer att fortsätta vår betraktelse av den period som Midnattsropet utgör, sådan den framställs genom den tredje och den nionde timmen, i nästa artikel.

> And after six days Jesus taketh Peter, James, and John his brother, and bringeth them up into an high mountain apart, And was transfigured before them: and his face did shine as the sun, and his raiment was white as the light. And, behold, there appeared unto them Moses and Elias talking with him.

> Och efter sex dagar tog Jesus med sig Petrus och Jakob och Johannes, hans broder, och förde dem upp på ett högt berg, där de var avskilda. Och han förvandlades inför dem; och hans ansikte lyste såsom solen, och hans kläder blev vita såsom ljuset. Och se, Mose och Elia visade sig för dem och samtalade med honom.

> Then answered Peter, and said unto Jesus, Lord, it is good for us to be here: if thou wilt, let us make here three tabernacles; one for thee, and one for Moses, and one for Elias. While he yet spake, behold, a bright cloud overshadowed them: and behold a voice out of the cloud, which said, This is my beloved Son, in whom I am well pleased; hear ye him.

> Då svarade Petrus och sade till Jesus: Herre, det är gott för oss att vara här. Om du vill, så låt oss här göra tre hyddor: en åt dig och en åt Mose och en åt Elia. Medan han ännu talade, se, då överskyggade dem ett lysande moln; och se, ur molnet kom en röst som sade: Denne är min älskade Son, i vilken jag har funnit behag; hör honom.

> And when the disciples heard it, they fell on their face, and were sore afraid. And Jesus came and touched them, and said, Arise, and be not afraid.

> Och när lärjungarna hörde det, föll de ner på sina ansikten och greps av stor fruktan. Då gick Jesus fram och rörde vid dem och sade: Stå upp och var inte rädda.

> And when they had lifted up their eyes, they saw no man, save Jesus only. And as they came down from the mountain, Jesus charged them, saying, Tell the vision to no man, until the Son of man be risen again from the dead. Matthew 17:1–9.

> Och när de lyfte upp sina ögon, såg de ingen utom Jesus allena. Och medan de gick ned från berget, befallde Jesus dem och sade: Berätta inte synen för någon, förrän Människosonen har uppstått från de döda. Matteus 17:1–9.

Back to Articles