Article

# Rome Establishes the Vision - Number Eight

Rom upprättar synen – nummer åtta

Foundations of Sand: The Rejection of Prophetic Truth in Laodicean Adventism

Grunder av sand: Förkastandet av profetisk sanning inom laodiceisk adventism

Author

Jeff Pippenger

Published

August 18, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the last article we referenced the following words of Jesus.

I den föregående artikeln hänvisade vi till följande ord av Jesus.

> Beware of false prophets, which come to you in sheep’s clothing, but inwardly they are ravening wolves. Ye shall know them by their fruits. Do men gather grapes of thorns, or figs of thistles? Even so every good tree bringeth forth good fruit; but a corrupt tree bringeth forth evil fruit. A good tree cannot bring forth evil fruit, neither can a corrupt tree bring forth good fruit. Every tree that bringeth not forth good fruit is hewn down, and cast into the fire. Wherefore by their fruits ye shall know them. Not everyone that saith unto me, Lord, Lord, shall enter into the kingdom of heaven; but he that doeth the will of my Father which is in heaven. Many will say to me in that day, Lord, Lord, have we not prophesied in thy name? and in thy name have cast out devils? and in thy name done many wonderful works? And then will I profess unto them, I never knew you: depart from me, ye that work iniquity. Therefore whosoever heareth these sayings of mine, and doeth them, I will liken him unto a wise man, which built his house upon a rock: And the rain descended, and the floods came, and the winds blew, and beat upon that house; and it fell not: for it was founded upon a rock. And every one that heareth these sayings of mine, and doeth them not, shall be likened unto a foolish man, which built his house upon the sand: And the rain descended, and the floods came, and the winds blew, and beat upon that house; and it fell: and great was the fall of it. Matthew 7:15–27.

> Akta er för falska profeter, som kommer till er i fårakläder, men invärtes är de glupande vargar. På deras frukt skall ni känna igen dem. Plockar man druvor av törnen eller fikon av tistlar? Så bär varje gott träd god frukt, men ett dåligt träd bär dålig frukt. Ett gott träd kan inte bära dålig frukt, och inte heller kan ett dåligt träd bära god frukt. Varje träd som inte bär god frukt huggs ner och kastas i elden. Alltså skall ni känna igen dem på deras frukt. Inte var och en som säger till mig: Herre, Herre, skall komma in i himmelriket, utan den som gör min Faders vilja, han som är i himlarna. Många skall säga till mig på den dagen: Herre, Herre, har vi inte profeterat i ditt namn och i ditt namn drivit ut onda andar och i ditt namn gjort många kraftgärningar? Och då skall jag öppet säga dem: Jag har aldrig känt er; gå bort ifrån mig, ni som verkar laglöshet. Därför, var och en som hör dessa mina ord och handlar efter dem, honom skall jag likna vid en vis man, som byggde sitt hus på klippan. Och regnet föll, och floderna kom, och vindarna blåste och slog mot det huset; men det föll inte, ty det var grundat på klippan. Och var och en som hör dessa mina ord och inte handlar efter dem, han skall liknas vid en dåre, som byggde sitt hus på sanden. Och regnet föll, och floderna kom, och vindarna blåste och slog mot det huset; och det föll, och dess fall var stort. Matteus 7:15–27.

The rebellion of 1863 marks the beginning of Laodicean Seventh-day Adventism building a false foundation upon the sand. Sand represents the satanic principle of pluralism, in contrast with the Rock of absolute truth. Absolute truth is established upon two witnesses, and the truths represented upon the two sacred charts of Habakkuk, which Adventism has progressively set aside, are derived from the Bible and confirmed by the Spirit of Prophecy. Those truths are absolute.

Upproret år 1863 markerar början på att den laodiceiska sjundedagsadventismen bygger en falsk grund på sanden. Sanden representerar den sataniska principen om pluralism, i kontrast till Klippan av absolut sanning. Absolut sanning är grundad på två vittnen, och de sanningar som framställs på Habackuks två heliga tavlor, vilka adventismen steg för steg har åsidosatt, härleds från Bibeln och bekräftas av Profetians Ande. Dessa sanningar är absoluta.

> “The enemy is seeking to divert the minds of our brethren and sisters from the work of preparing a people to stand in these last days. His sophistries are designed to lead minds away from the perils and duties of the hour. They estimate as of little value the light that Christ came from heaven to give to John for His people. They teach that the scenes just before us are not of sufficient importance to receive special attention. They make of no effect the truth of heavenly origin, and rob the people of God of their past experience, giving them instead a false science. ‘Thus saith the Lord: Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein.’ [Jeremiah 6:16.]

> ”Fienden söker avleda våra bröders och systrars sinnen från verket att bereda ett folk att bestå i dessa sista dagar. Hans sofisterier är avsedda att leda sinnena bort från stundens faror och plikter. De skattar det ljus som Kristus kom från himlen för att ge åt Johannes för sitt folk såsom av ringa värde. De lär att de scener som nu ligger omedelbart framför oss inte är av tillräcklig betydelse för att förtjäna särskild uppmärksamhet. De gör sanningen av himmelskt ursprung om intet och berövar Guds folk deras tidigare erfarenhet, medan de i stället ger dem en falsk vetenskap. ’Så säger Herren: Träden fram på vägarna och se efter, och fråga efter de gamla stigarna, vilken väg som är den goda, och vandra på den.’ [Jeremiah 6:16.]”

> “Let none seek to tear away the foundations of our faith,—the foundations that were laid at the beginning of our work, by prayerful study of the Word and by revelation. Upon these foundations we have been building for more than fifty years. Men may suppose that they have found a new way, that they can lay a stronger foundation than that which has been laid; but this is a great deception. ‘Other foundation can no man lay than that is laid.’ [1 Corinthians 3:11.] In the past, many have undertaken to build a new faith, to establish new principles; but how long did their building stand? It soon fell; for it was not founded upon the Rock.” Testimonies, volume 8, 296–297.

> ”Må ingen söka rycka undan grunderna för vår tro — de grunder som lades vid början av vårt verk genom bönfyllda studier av Ordet och genom uppenbarelse. På dessa grunder har vi byggt i mer än femtio år. Människor kan tänka att de har funnit en ny väg, att de kan lägga en starkare grund än den som har lagts; men detta är ett stort bedrägeri. ’Ingen kan lägga en annan grund än den som är lagd.’ [1 Korinthierbrevet 3:11.] I det förflutna har många företagit sig att bygga en ny tro, att upprätta nya principer; men hur länge stod deras byggnad kvar? Den föll snart; ty den var inte grundad på Klippan.” Testimonies, band 8, 296–297.

When September 11, 2001 arrived so did the rains of the Holy Spirit.

När den 11 september 2001 kom, kom också den helige Andes regn.

> “The latter rain is to fall upon the people of God. A mighty angel is to come down from heaven, and the whole earth is to be lighted with his glory.” Review and Herald, April 21, 1891.

> ”Det sena regnet skall falla över Guds folk. En mäktig ängel skall komma ner från himlen, och hela jorden skall upplysas av hans härlighet.” Review and Herald, 21 april 1891.

When the great buildings of New York City were thrown down by a touch from God, the latter rain began to sprinkle. When September 11, 2001 arrived the floodgates of papal principles was released.

När de stora byggnaderna i New York City störtades genom en beröring från Gud, började det sena regnet att falla i lätta droppar. När den 11 september 2001 kom, öppnades dammluckorna och de påvliga principerna släpptes lösa.

> “In this time of prevailing iniquity, the Protestant churches that have rejected a ‘Thus saith the Lord,’ will reach a strange pass. They will be converted to the world. In their separation from God, they will seek to make falsehood and apostasy from God the law of the nation. They will work upon the rulers of the land to make laws to restore the lost ascendency of the man of sin, who sits in the temple of God, showing himself that he is God. The Roman Catholic principles will be taken under the protection of the state. The protest of Bible truth will no longer be tolerated by those who have not made the law of God their rule of life.” Review and Herald, December 21, 1897.

> ”I denna tid av rådande laglöshet kommer de protestantiska kyrkor som har förkastat ett ’Så säger Herren’ att nå ett egendomligt tillstånd. De kommer att omvändas till världen. I sin skilsmässa från Gud kommer de att söka göra lögn och avfall från Gud till nationens lag. De kommer att påverka landets styresmän att stifta lagar för att återställa den förlorade överhögheten åt syndens människa, som sitter i Guds tempel och visar sig själv vara Gud. De romersk-katolska principerna kommer att tas under statens beskydd. Bibelsanningens protest kommer inte längre att tolereras av dem som inte har gjort Guds lag till sin livsregel.” Review and Herald, 21 december 1897.

The Patriot Act marks the beginning of the protection of Roman Catholic principles, that progressively leads to the soon-coming Sunday law. On September 11, 2001 the four winds that represent Islam of the third woe, began to blow.

Patriot Act markerar början på skyddandet av romersk-katolska principer, vilket stegvis leder till den snart annalkande söndagslagen. Den 11 september 2001 började de fyra vindarna, som representerar islam i det tredje ve, att blåsa.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> ”Änglar håller de fyra vindarna tillbaka, framställda som en rasande häst som söker slita sig lös och rusa fram över hela jordens yta, med förödelse och död i sitt spår.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> ”Skall vi sova alldeles på randen av den eviga världen? Skall vi vara tröga och kalla och döda? O, att vi måtte ha i våra församlingar Guds Ande och andedräkt inblåst i Hans folk, så att de kunde stå på sina fötter och leva. Vi behöver inse att vägen är smal och porten trång. Men när vi går genom den trånga porten, är dess rymd utan gräns.” Manuscript Releases, volym 20, 217.

The rain, wind, and flood arrived on September 11, 2001 and the Laodicean Seventh-day Adventist church was tested as were the Jews at the baptism of Christ, and as were the Protestants beginning on August 11, 1840. From that point until the rebellious prediction of July 18, 2020, the Laodicean Seventh-day Adventist house progressively fell, just as certainly as the Jew’s temple was pronounced desolate before the cross, and just as the Protestants transitioned unto apostate Protestantism at the first disappointment of April 19, 1844.

Regnet, vinden och floden kom den 11 september 2001, och den laodikeiska Sjundedagsadventistkyrkan sattes på prov, såsom judarna vid Kristi dop, och såsom protestanterna med början den 11 augusti 1840. Från den tidpunkten och fram till den upproriska förutsägelsen den 18 juli 2020 föll den laodikeiska Sjundedagsadventisthuset gradvis, lika visst som judens tempel förklarades öde före korset, och liksom protestanterna övergick till avfallen protestantism vid den första besvikelsen den 19 april 1844.

The Laodicean movement of the third angel then entered into its final testing process, and as with the testing that began on September 11, 2001 the virgins were called to return to the old paths, which were the foundational truths of not only the Millerite movement of the first and second angels, but also the foundational truths of the movement of the third angel.

Den laodiceiska rörelsen under den tredje ängeln inträdde därefter i sin slutliga prövningsprocess, och liksom vid den prövning som började den 11 september 2001 kallades jungfrurna att återvända till de gamla stigarna, vilka utgjorde de grundläggande sanningarna inte bara för milleriternas rörelse under den första och den andra ängeln, utan också de grundläggande sanningarna för den tredje ängelns rörelse.

The symbol of the rejection of those foundational truths in the context of the strong delusion is the message Paul recorded in Second Thessalonians. That message is symbolized by “the daily” in the book of Daniel, for it was in the passage of Thessalonians that William Miller came to understand that “the daily” in the book of Daniel represented pagan Rome.

Symbolen för förkastandet av dessa grundläggande sanningar i sammanhanget av den starka villfarelsen är det budskap som Paulus nedtecknade i Andra Thessalonikerbrevet. Detta budskap symboliseras av ”det dagliga” i Daniels bok, ty det var i avsnittet i Thessalonikerbrevet som William Miller kom att förstå att ”det dagliga” i Daniels bok representerade det hedniska Rom.

There have been books penned that address the definition of “the daily” in the book of Daniel. Most are erroneous, though if you wish to review a paper from an Adventist theologian that gets it right, you could locate, The Mystery of the Daily, by John W. Peters. I do not intend to address that element of “the daily,” in this article. There are also other books that cover the history of the “who, what and why” that the false view of “the daily” was ultimately established within Laodicean Seventh-day Adventism.

Det har skrivits böcker som behandlar definitionen av ”det dagliga” i Daniels bok. De flesta är felaktiga, även om du, om du önskar ta del av en framställning av en adventistisk teolog som får det rätt, kan söka upp The Mystery of the Daily av John W. Peters. Jag avser inte att behandla den aspekten av ”det dagliga” i denna artikel. Det finns också andra böcker som redogör för historien om ”vem, vad och varför” kring hur den falska uppfattningen om ”det dagliga” slutligen etablerades inom det laodiceiska sjundedagsadventistiska samfundet.

The definition of the Hebrew word translated as “the daily”, and the history of rebellion against the foundational truth of “the daily” that began in earnest in 1901, has been repeatedly set forth in Habakkuk’s Tables and also in the recent articles on the book of Daniel.

Definitionen av det hebreiska ord som översätts med ”det dagliga”, och historien om upproret mot den grundläggande sanningen om ”det dagliga”, vilket på allvar började år 1901, har gång på gång framställts i Habackuks tavlor och även i de senaste artiklarna om Daniels bok.

I intend to keep the focus of “the daily” in this article on the prophetic characteristics associated with the symbol of Rome being rejected. Any who genuinely accept the authority of the writings of Ellen White simply need to read the following to know what is the correct understanding of “the daily.”

Jag avser att i denna artikel hålla fokus för ”det dagliga” på de profetiska kännetecken som är förbundna med symbolen av Rom som förkastas. Var och en som uppriktigt erkänner auktoriteten i Ellen Whites skrifter behöver endast läsa följande för att veta vad som är den rätta förståelsen av ”det dagliga”.

> “Then I saw in relation to the ‘Daily,’ that the word ‘sacrifice’ was supplied by man’s wisdom, and does not belong to the text; and that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry. When union existed, before 1844, nearly all were united on the correct view of the ‘Daily;’ but since 1844, in the confusion, other views have been embraced, and darkness and confusion has followed.” Review and Herald, November 1, 1850.

> ”Sedan såg jag beträffande det ”dagliga”, att ordet ”offer” hade tillfogats genom mänsklig vishet och inte hör till texten; och att Herren gav den rätta förståelsen av detta åt dem som förkunnade ropet om domens stund. När enhet rådde, före 1844, var nästan alla eniga om den rätta förståelsen av det ”dagliga”; men sedan 1844 har man i förvirringen omfattat andra uppfattningar, och mörker och förvirring har följt.” Review and Herald, 1 november 1850.

To reject William Miller’s understanding of “the daily” is to simultaneously reject the authority of the writings of Ellen White, for she saw “that the Lord gave the correct view of it to those who gave the judgment hour cry.” She was also shown that the other views of “the daily” produced “darkness and confusion,” which are not attributes of Christ. Miller recognized “the daily” as pagan Rome when he studied Second Thessalonians.

Att förkasta William Millers förståelse av ”det dagliga” är att samtidigt förkasta auktoriteten i Ellen Whites skrifter, ty hon såg ”att Herren gav den rätta synen på det åt dem som förkunnade domens stunds rop.” Hon visades också att de andra uppfattningarna om ”det dagliga” frambringade ”mörker och förvirring”, vilket inte är Kristi kännetecken. Miller identifierade ”det dagliga” som det hedniska Rom när han studerade Andra Thessalonikerbrevet.

> “I read on, and could find no other case in which it [the daily] was found, but in Daniel. I then [by the aid of a concordance] took those words which stood in connection with it, ‘take away;’ he shall take away the daily; ‘from the time the daily shall be taken away,’ etc. I read on, and thought I should find no light on the text; finally I came to 2 Thessalonians 2:7, 8. ‘For the mystery of iniquity doth already work; only he who now letteth will let, until he be taken out of the way, and then shall that wicked be revealed,’ etc. And when I had come to that text, O, how clear and glorious the truth appeared! There it is! That is the daily! Well, now, what does Paul mean by ‘he who now letteth,’ or hindereth? By ‘the man of sin,’ and the ‘wicked,’ Popery is meant. Well, what is it which hinders Popery from being revealed? Why, it is Paganism; well, then, ‘the daily’ must mean Paganism.’—William Miller, Second Advent Manual, page 66.” Advent Review and Sabbath Herald, January 6, 1853.

> ”Jag läste vidare och kunde inte finna något annat fall där det [det dagliga] förekom, utom i Daniel. Då tog jag [med hjälp av en konkordans] de ord som stod i samband med det: ’ta bort’; han skall ta bort det dagliga; ’från den tid då det dagliga skall tas bort’ osv. Jag läste vidare och tänkte att jag inte skulle finna något ljus över texten; slutligen kom jag till 2 Thessalonikerbrevet 2:7, 8. ’Ty laglöshetens hemlighet är redan verksam; endast måste den som nu håller tillbaka först röjas ur vägen, och sedan skall den laglöse uppenbaras’ osv. Och när jag hade kommit till den texten, o, hur klar och härlig sanningen framstod! Där är det! Det är det dagliga! Nåväl, vad menar då Paulus med ’den som nu håller tillbaka’, eller hindrar? Med ’syndens människa’ och den ’laglöse’ avses påvedömet. Nåväl, vad är det då som hindrar påvedömet från att uppenbaras? Jo, det är hedendomen; då måste alltså ’det dagliga’ betyda hedendomen.’—William Miller, Second Advent Manual, sidan 66.” Advent Review and Sabbath Herald, 6 januari 1853.

Ultimately, Laodicean Adventism set aside the correct understanding which was given to Miller and those who gave the judgment hour cry, for apostate Protestantism’s erroneous idea that “the daily” represented Christ’s sanctuary ministry. That understanding is absurd on many levels, but more than being fallacious, it claims that a satanic symbol is a symbol of Christ.

Till sist åsidosatte det laodiceiska adventismen den rätta förståelse som gavs åt Miller och dem som förkunnade ropet om domens stund, till förmån för den avfälliga protestantismens felaktiga uppfattning att ”det dagliga” representerade Kristi helgedomstjänst. Denna förståelse är orimlig på många plan, men utöver att vara felaktig hävdar den att en satanisk symbol är en symbol för Kristus.

> “Thus while the dragon, primarily, represents Satan, it is, in a secondary sense, a symbol of pagan Rome.” The Great Controversy, 439.

> ”Således, medan draken i första hand representerar Satan, är den i en sekundär bemärkelse en symbol för det hedniska Rom.” The Great Controversy, 439.

Miller identified “the daily” as pagan Rome, the dragon, but Laodicean Adventism took the idea from fallen Protestantism that it represents Christ’s heavenly sanctuary ministry. The rejection of Miller’s identification of “the daily” as pagan Rome represents a rejection of a truth which is represented upon both the sacred charts that were a fulfillment of Habakkuk chapter two. It is therefore a rejection of a foundational truth, just as was the rejection of the seven times of Leviticus twenty-six.

Miller identifierade ”det dagliga” som det hedniska Rom, draken, men den laodiceiska adventismen övertog från den fallna protestantismen föreställningen att det representerar Kristi himmelska helgedomstjänst. Förkastandet av Millers identifiering av ”det dagliga” som det hedniska Rom utgör ett förkastande av en sanning som framställs på båda de heliga tavlorna, vilka var en uppfyllelse av Habackuk kapitel två. Det är därför ett förkastande av en grundläggande sanning, liksom förkastandet av de sju tiderna i Tredje Moseboken tjugosex.

To reject the truth that “the daily,” represents pagan Rome, is to reject the foundations of Adventism and the authority of the Spirit of Prophecy. Identifying a symbol of Satan as a symbol of Christ is parallel to identifying the work of Christ as the work of Satan.

Att förkasta sanningen att ”det dagliga” representerar det hedniska Rom är att förkasta adventismens grundvalar och Profetians Andes auktoritet. Att identifiera en symbol för Satan som en symbol för Kristus är parallellt med att identifiera Kristi verk som Satans verk.

> “In rejecting Christ the Jewish people committed the unpardonable sin; and by refusing the invitation of mercy, we may commit the same error. We offer insult to the Prince of life, and put Him to shame before the synagogue of Satan and before the heavenly universe when we refuse to listen to His delegated messengers, and instead listen to the agents of Satan, who would draw the soul away from Christ. So long as one does this, he can find no hope or pardon, and he will finally lose all desire to be reconciled to God.” The Desire of Ages, 324.

> ”Genom att förkasta Kristus begick det judiska folket den oförlåtliga synden; och genom att avvisa nådens inbjudan kan vi begå samma misstag. Vi förolämpar livets Furste och utsätter honom för skam inför Satans synagoga och inför det himmelska universum, när vi vägrar att lyssna till hans utsända budbärare och i stället lyssnar till Satans redskap, som vill dra själen bort från Kristus. Så länge någon gör detta kan han inte finna något hopp eller någon förlåtelse, och han kommer till sist att förlora all längtan efter att bli försonad med Gud.” Messias, 324.

When Laodicean Adventism rejected the foundational understanding of “the daily” and the seven times, they not only rejected the authority of the Spirit of Prophecy, and the foundations, but they rejected the work of William Miller, who had been led to his understandings by the angel Gabriel and other angels.

När den laodiceiska adventismen förkastade den grundläggande förståelsen av ”det dagliga” och de sju tiderna, förkastade den inte bara Profetians Andes auktoritet och grundvalarna, utan den förkastade också William Millers verk, han som hade blivit ledd till sina insikter av ängeln Gabriel och andra änglar.

> “God sent His angel to move upon the heart of a farmer who had not believed the Bible, to lead him to search the prophecies. Angels of God repeatedly visited that chosen one, to guide his mind and open to his understanding prophecies which had ever been dark to God’s people. The commencement of the chain of truth was given to him, and he was led on to search for link after link, until he looked with wonder and admiration upon the Word of God. He saw there a perfect chain of truth. That Word which he had regarded as uninspired now opened before his vision in its beauty and glory. He saw that one portion of Scripture explains another, and when one passage was closed to his understanding, he found in another part of the Word that which explained it. He regarded the sacred Word of God with joy and with the deepest respect and awe.” Early Writings, 230.

> ”Gud sände sin ängel att verka på hjärtat hos en jordbrukare som inte hade trott på Bibeln, för att leda honom att forska i profetiorna. Guds änglar besökte gång på gång denne utvalde för att vägleda hans sinne och öppna för hans förståelse profetior som alltid hade varit dunkla för Guds folk. Början på sanningens kedja gavs åt honom, och han leddes vidare att söka länk efter länk, tills han med förundran och beundran betraktade Guds Ord. Där såg han en fullkomlig sanningens kedja. Det ord som han hade betraktat som oinspirerat öppnade sig nu för hans blick i sin skönhet och härlighet. Han såg att den ena delen av Skriften förklarar den andra, och när ett ställe var slutet för hans förståelse, fann han i en annan del av Ordet det som förklarade det. Han betraktade Guds heliga Ord med glädje och med den djupaste respekt och vördnad.” Early Writings, 230.

“His angel” is an expression that identifies the angel Gabriel.

"Hans ängel" är ett uttryck som identifierar ängeln Gabriel.

> “The words of the angel, ‘I am Gabriel, that stand in the presence of God,’ show that he holds a position of high honor in the heavenly courts. When he came with a message to Daniel, he said, ‘There is none that holdeth with me in these things, but Michael [Christ] your Prince.’ Daniel 10:21. Of Gabriel the Saviour speaks in the Revelation, saying that ‘He sent and signified it by His angel unto His servant John.’ Revelation 1:1.” The Desire of Ages, 99.

> Ängelns ord: ”Jag är Gabriel, som står inför Gud”, visar att han innehar en ställning av hög ära i de himmelska hoven. När han kom med ett budskap till Daniel, sade han: ”Ingen stöder mig i dessa ting utom Mikael [Kristus], er furste.” Daniel 10:21. Om Gabriel säger Frälsaren i Uppenbarelseboken, att ”Han sände och tillkännagav det genom sin ängel till sin tjänare Johannes.” Uppenbarelseboken 1:1.” Messias, s. 99.

The identification of a satanic symbol as a symbol of Christ is not only a parallel to the unpardonable sin, but the unpardonable sin is also associated with the rejection of the messengers who Christ sends. “The daily” then becomes the symbol of the unpardonable sin, and when it is understood that the “chosen one,” William Miller was led to the correct understanding of that truth, and when it was thereafter rejected, it fits directly into Second Thessalonians, which is the very passage of Scripture where Miller made his discovery. To reject that truth, is evidence of not loving the truth, and that rebellion produces a removal of the Holy Spirit and the delivery of the unholy spirit of Satan, which Paul identifies as strong delusion.

Att identifieringen av en satanisk symbol som en symbol för Kristus är inte endast en parallell till den oförlåtliga synden, utan den oförlåtliga synden är också förknippad med förkastandet av de budbärare som Kristus sänder. ”Det dagliga” blir då symbolen för den oförlåtliga synden, och när det förstås att den ”utvalde”, William Miller, leddes till den rätta förståelsen av den sanningen, och när den därefter förkastades, passar det direkt in i Andra Thessalonikerbrevet, vilket är just det skriftställe där Miller gjorde sin upptäckt. Att förkasta den sanningen är ett bevis på att man inte älskar sanningen, och det upproret frambringar den Helige Andes tillbakadragande och överlämnandet åt Satans oheliga ande, vilken Paulus betecknar som kraftig villfarelse.

Just as “the robbers of thy people”, who “establish the vision”, “the daily” is a symbol of pagan Rome. In the context of Second Thessalonians, Paul teaches that the rejection of the message of chapter two is evidence that those who do so, do not love the truth. Because they do not love the truth represented in the chapter, they receive strong delusion.

Liksom ”rövarna av ditt folk”, som ”bekräftar synen”, är ”det dagliga” en symbol för det hedniska Rom. I sammanhanget i Andra Thessalonikerbrevet lär Paulus att förkastandet av budskapet i det andra kapitlet är ett bevis på att de som gör detta inte älskar sanningen. Eftersom de inte älskar den sanning som framställs i kapitlet, drabbas de av en kraftig villfarelse.

All the prophets are addressing the last days, and previous inspired passages in this article identify that the strong delusion arrives upon those who do not love the truth during the outpouring of the Holy Spirit. One class is receiving the oil, and the other class is receiving strong delusion.

Alla profeterna talar om de sista dagarna, och tidigare inspirerade avsnitt i denna artikel visar att den kraftiga villfarelsen drabbar dem som inte älskar sanningen under den Helige Andes utgjutelse. Den ena gruppen tar emot oljan, och den andra gruppen tar emot en kraftig villfarelse.

The Holy Spirit is poured out during the history when the Holy Spirit is being removed from those who reject the increase of knowledge that is opened up during the two testing periods of the sealing time from September 11, 2001 to the soon-coming Sunday law. Repeating a prior passage:

Den helige Ande utgjuts under den tid i historien då den helige Ande håller på att dras bort från dem som förkastar den tillväxt i kunskap som öppnas under de två prövoperioderna i beseglingstidens tid, från den 11 september 2001 till den snart kommande söndagslagen. Med upprepning av ett tidigare avsnitt:

> “Looking down to the last days, the same infinite power declares, concerning those who ‘received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘For this cause God shall send them strong delusion, that they should believe a lie: that they all might be damned who believed not the truth, but had pleasure in unrighteousness.’ As they reject the teachings of His Word, God withdraws His Spirit, and leaves them to the deceptions which they love.” Early Writings, 46.

> ”Med blicken riktad mot de sista dagarna förkunnar samma oändliga makt angående dem som ”inte tog emot kärleken till sanningen, så att de kunde bli frälsta”: ”Därför skall Gud sända över dem en kraftig villfarelse, så att de tror lögnen, för att alla de skall bli fördömda som inte trodde sanningen utan hade sin lust i orättfärdigheten.” När de förkastar hans Ords undervisning drar Gud tillbaka sin Ande och överlämnar dem åt de bedrägerier som de älskar.” Early Writings, 46.

Line upon line, Daniel teaches that in the last days, it is the robbers of thy people, (a symbol of Rome) that establishes the vision. The robbers are also represented as “the daily.” Solomon teaches that in the last days those who do not have the vision, perish, which is to be naked. To be made naked is to be a Laodicean, and a Laodicean is a foolish virgin.

Rad på rad lär Daniel att det i de sista dagarna är rövarna av ditt folk (en symbol för Rom) som förverkligar synen. Rövarna framställs också som ”det dagliga”. Salomo lär att de som i de sista dagarna inte har synen går under, vilket är att vara naken. Att bli gjord naken är att vara en laodice, och en laodice är en fåvitsk jungfru.

> “The state of the Church represented by the foolish virgins, is also spoken of as the Laodicean state.” Review and Herald, August 19, 1890.

> ”Det tillstånd hos församlingen som representeras av de oförståndiga jungfrurna omtalas också som det laodiceiska tillståndet.” Review and Herald, 19 augusti 1890.

To be a foolish virgin when the message of the Midnight Cry arrives is to manifest what John records in Revelation chapter sixteen as, “the shame of thy nakedness.” John’s warning in the sixth plague is in relation to the threefold union of the dragon, the beast and the false prophet who, since 1989, are in the process of leading the world to Armageddon.

Att vara en oförståndig jungfru när budskapet om midnattsropet anländer är att ge uttryck åt det som Johannes i Uppenbarelseboken kapitel sexton omtalar som ”skammen av din nakenhet”. Johannes varning i den sjätte plågan står i relation till den trefaldiga sammanslutningen av draken, vilddjuret och den falske profeten, vilka sedan 1989 håller på att föra världen till Harmageddon.

Paul’s message in Second Thessalonians is not simply about pagan Rome being represented by Daniel as “the daily,” but the chapter is emphasizing the relationship of pagan Rome to papal Rome. Pagan Rome restrained (withholdeth) the man of sin from coming to the throne of the earth in 538. Once pagan Rome was taken away, then “the mystery of iniquity,” “that wicked” who is the pope of Rome, is revealed. In the chapter Paul is identifying a specific prophetic relationship between pagan and papal Rome. To reject the teaching of the chapter is to reject the truth and receive strong delusion.

Paulus budskap i Andra Thessalonikerbrevet handlar inte endast om att det hedniska Rom i Daniel framställs som ”det dagliga”, utan kapitlet betonar förhållandet mellan det hedniska Rom och det påvliga Rom. Det hedniska Rom höll tillbaka (hinder) syndens människa från att bestiga jordens tron år 538. När det hedniska Rom väl hade tagits bort, då blir ”laglöshetens hemlighet”, ”den laglöse”, som är påven i Rom, uppenbarad. I kapitlet identifierar Paulus ett särskilt profetiskt förhållande mellan det hedniska och det påvliga Rom. Att förkasta kapitlets undervisning är att förkasta sanningen och ta emot en kraftig villfarelse.

> Let no man deceive you by any means: for that day shall not come, except there come a falling away first, and that man of sin be revealed, the son of perdition; Who opposeth and exalteth himself above all that is called God, or that is worshipped; so that he as God sitteth in the temple of God, shewing himself that he is God. Remember ye not, that, when I was yet with you, I told you these things? And now ye know what withholdeth that he might be revealed in his time. For the mystery of iniquity doth already work: only he who now letteth will let, until he be taken out of the way. And then shall that Wicked be revealed, whom the Lord shall consume with the spirit of his mouth, and shall destroy with the brightness of his coming: Even him, whose coming is after the working of Satan with all power and signs and lying wonders, And with all deceivableness of unrighteousness in them that perish; because they received not the love of the truth, that they might be saved. And for this cause God shall send them strong delusion, that they should believe a lie: That they all might be damned who believed not the truth, but had pleasure in unrighteousness. 2 Thessalonians 2:3–12.

> Låt ingen bedra er på något sätt. Ty den dagen kommer inte, om inte avfallet först har kommit och laglöshetens människa, fördärvets son, har blivit uppenbarad, han som står emot och upphöjer sig över allt som kallas Gud eller är föremål för tillbedjan, så att han såsom Gud sätter sig i Guds tempel och visar sig vara Gud. Minns ni inte att jag sade er detta, medan jag ännu var hos er? Och nu vet ni vad det är som håller honom tillbaka, så att han kan bli uppenbarad i sin tid. Ty laglöshetens hemlighet är redan verksam; endast måste den som nu håller tillbaka fortsätta att göra det, tills han har blivit undanröjd. Och sedan skall den Laglöse bli uppenbarad, honom som Herren skall förgöra med sin muns anda och tillintetgöra genom glansen vid sin ankomst, han vars ankomst sker genom Satans verksamhet med all kraft och med tecken och lögnens under, och med all orättfärdighetens förförelse bland dem som går förlorade, därför att de inte tog emot kärleken till sanningen, så att de kunde bli frälsta. Och därför skall Gud sända dem en kraftig villfarelse, så att de tror på lögnen, för att alla de skall bli dömda som inte trodde sanningen utan hade sin glädje i orättfärdigheten. 2 Thessalonikerbrevet 2:3–12.

Why are these last-day people “damned?” Why are they sent “strong delusion?” Why do they “perish” and thus reveal the shame of their nakedness? The passage states it is because they do not love the truth, and the truth set forth in the chapter identifies that pagan Rome, the fourth kingdom of Bible prophecy, would prevent papal Rome, the fifth kingdom of Bible prophecy, from ascending to the throne until paganism was taken away.

Varför är detta folk i den sista tiden ”fördömt”? Varför sänds över dem ”en kraftig villfarelse”? Varför ”går de förlorade” och blottar därmed skammen i sin nakenhet? Av textavsnittet framgår att det beror på att de inte älskar sanningen, och den sanning som framställs i kapitlet visar att det hedniska Rom, det fjärde riket i Bibelns profetia, skulle hindra det påvliga Rom, det femte riket i Bibelns profetia, från att bestiga tronen till dess att hedendomen hade tagits bort.

The relationship between pagan and papal Rome that is identified in the chapter is also identified by John with the relationship of the church of Pergamos and the church of Thyatira. Pergamos aligns with pagan Rome and Thyatira is papal Rome. Paul and John provide two witnesses of the relationship of the two powers, as does the book of Daniel.

Förhållandet mellan det hedniska Rom och det påvliga Rom som identifieras i kapitlet identifieras av Johannes också genom förhållandet mellan församlingen i Pergamos och församlingen i Tyatira. Pergamos motsvarar det hedniska Rom, och Tyatira är det påvliga Rom. Paulus och Johannes ger två vittnen om förhållandet mellan de båda makterna, liksom Daniels bok.

In the book of Daniel, the relationship of pagan Rome with papal Rome is repeatedly set forth. In Daniel two, it is represented by the mixture of iron with miry clay. In Daniel seven both pagan and papal Rome are the “diverse” kingdoms, and though Daniel two illustrates the two powers as a mixture, chapter seven identifies that the papal power proceeds out of the ten horned kingdom of pagan Rome. In Daniel eight the little horn of verses nine through twelve is Rome in both its phases. Verses nine and eleven are the little horn in the masculine tense, thus identifying pagan Rome, and verses ten and twelve are the little horn in the feminine tense, thus identifying papal Rome.

I Daniels bok framställs förhållandet mellan hedniska Rom och påvliga Rom gång på gång. I Daniel två representeras det genom blandningen av järn med lerig lera. I Daniel sju är både hedniska och påvliga Rom de ”olika” rikena, och även om Daniel två illustrerar de båda makterna som en blandning, identifierar kapitel sju att den påvliga makten utgår ur det tiotaggade riket, hedniska Rom. I Daniel åtta är det lilla hornet i verserna nio till tolv Rom i båda sina faser. Verserna nio och elva avser det lilla hornet i maskulinum och identifierar därmed hedniska Rom, och verserna tio och tolv avser det lilla hornet i femininum och identifierar därmed påvliga Rom.

In Daniel chapter eight, verse thirteen, pagan and papal Rome are portrayed as two desolating powers. Pagan Rome is “the daily” desolating power, and papal Rome is the transgression desolating power. In chapter eleven, verse thirty-one “the daily” desolating power of pagan Rome places the abomination desolating power, which is the papal power. In chapter twelve, verse eleven “the daily” desolating power of pagan Rome is removed in order to set up the abomination desolating power of the papacy.

I Daniels åttonde kapitel, vers tretton, framställs det hedniska Rom och det påvliga Rom som två förödande makter. Det hedniska Rom är ”det dagliga”, den förödande makten, och det påvliga Rom är överträdelsen som ödelägger. I kapitel elva, vers trettioett, upprättar det hedniska Roms ”det dagliga”, den förödande makten, styggelsen som ödelägger, vilken är den påvliga makten. I kapitel tolv, vers elva, avlägsnas det hedniska Roms ”det dagliga”, den förödande makten, för att upprätta påvedömets styggelse som ödelägger.

The relationship of the two desolating powers of Rome is a primary theme of the books of Daniel and Revelation, and that relationship is what Paul identifies as the truth that must be loved if a person will shun the strong delusion that is produced by believing a lie. God is never redundant, and each representation of the relationship of pagan Rome with papal Rome provides its own special testimony upon the subject, but to reject the symbol of Rome in the last days, is to reject the latter rain and receive strong delusion in its place. It is to be forever identified as a naked Laodicean.

Förhållandet mellan Roms två förödande makter är ett huvudtema i Daniels och Uppenbarelsebokens böcker, och detta förhållande är vad Paulus betecknar som den sanning som måste älskas, om en människa skall undgå den kraftiga villfarelse som frambringas genom att man tror lögnen. Gud är aldrig överflödig, och varje framställning av förhållandet mellan det hedniska Rom och det påvliga Rom bär sitt eget särskilda vittnesbörd i denna fråga; men att förkasta symbolen för Rom i de sista dagarna är att förkasta det sena regnet och i dess ställe ta emot en kraftig villfarelse. Det innebär att för alltid bli identifierad som en naken laodicé.

The Laodicean Adventist historians, though manifesting no sacred respect for the role and work of William Miller, do identify that it was his recognition of the relationship of pagan and papal Rome that was the prophetic structure which he built “all” of his prophetic applications. Gabriel and the other angels led Miller to understand the relationship of pagan and papal Rome, but in his history, he did not see Rome as a threefold entity consisting of the dragon, the beast and the false prophet.

De laodiceiska adventistiska historikerna, som inte visar någon helig vördnad för William Millers roll och verk, identifierar dock att det var hans insikt om förhållandet mellan det hedniska och det påvliga Rom som utgjorde den profetiska struktur på vilken han byggde ”alla” sina profetiska tillämpningar. Gabriel och de andra änglarna ledde Miller till att förstå förhållandet mellan det hedniska och det påvliga Rom, men i sin historieskrivning såg han inte Rom som en trefaldig enhet bestående av draken, vilddjuret och den falske profeten.

In his time the United States had not yet begun its role as the false prophet, for the Protestants of the United States did not become the daughters of Rome until 1844, and the foundational work of Miller had already been located upon the 1843 chart which was produced in May of 1842.

På hans tid hade Förenta staterna ännu inte börjat sin roll som den falske profeten, ty Förenta staternas protestanter blev inte Roms döttrar förrän år 1844, och Millers grundläggande arbete hade redan blivit utmärkt på 1843 års tavla, som framställdes i maj 1842.

In 1989 the last six verses of Daniel chapter eleven were unsealed, and the messenger for that period of time recognized that there were three powers whose prophetic activities ran through verses forty to forty-five of chapter eleven. The king of the south in verse forty is the dragon power, the king of the north is the papal power who had been delivered its deadly wound in the beginning of the verse in 1798, at the hands of the dragon power of Napoleonic France. In the verse the papal power begins the work of healing its deadly wound. In 1989 the king of the north retaliates against the dragon power of the Soviet Union, who had then become the king of the south. When the beast of Catholicism retaliated against the Soviet Union it came with the proxy army of the United States, the false prophet of Revelation chapter sixteen. The dragon king of the south, the beast king of the north and the false prophet of chariots, horsemen and ships are all illustrated in verse forty, and the prophetic line ends in verse forty-five, when the papal power “comes to his end with none to help.”

År 1989 avseglades de sista sex verserna i Daniels elfte kapitel, och budbäraren för den tidsperioden insåg att det fanns tre makter vilkas profetiska verksamhet sträckte sig genom verserna fyrtio till fyrtiofem i kapitel elva. Kungen i söder i vers fyrtio är drakmakten, och kungen i norr är påvemakten, som hade tillfogats sitt dödliga sår i början av versen år 1798 genom drakmaktens hand, det napoleonska Frankrike. I versen börjar påvemakten arbetet med att hela sitt dödliga sår. År 1989 slår kungen i norr tillbaka mot Sovjetunionens drakmakt, som då hade blivit kungen i söder. När katolicismens vilddjur hämnades på Sovjetunionen kom det med Förenta staternas ombudsarmé, den falske profeten i Uppenbarelseboken kapitel sexton. Drakkungen i söder, vilddjurskungen i norr och den falske profeten med vagnar, ryttare och skepp framställs alla i vers fyrtio, och den profetiska linjen slutar i vers fyrtiofem, när påvemakten ”går mot sitt slut utan att någon hjälper honom”.

Armageddon, in Revelation sixteen is a symbolic geographical area identifying the rebellion of mankind that precedes the return of Christ. Armageddon is a symbol of the word is made from two words, “Har” meaning mountain, and “Megiddo,” which is the valley of Jezreel. The fact that John combined a mountain with Megiddo, when Megiddo is a valley, informs the student of prophecy that Armageddon is a symbol, which contains a geographical reference, for there is no mountain in the valley of Jezreel.

Armageddon i Uppenbarelseboken sexton är ett symboliskt geografiskt område som betecknar mänsklighetens uppror, vilket föregår Kristi återkomst. Armageddon är en symbol; ordet är sammansatt av två ord, ”Har”, som betyder berg, och ”Megiddo”, som är Jisreels dal. Det faktum att Johannes sammanförde ett berg med Megiddo, när Megiddo är en dal, upplyser profetiens studerande om att Armageddon är en symbol som innehåller en geografisk hänvisning, ty det finns inget berg i Jisreels dal.

The Jezreel Valley is situated between the three seas (Mediterranean Sea, Sea of Galilee, and Dead Sea) and Jerusalem. It is relatively central in northern Israel, with these three bodies of water and Jerusalem located around it in different directions. Verse forty-five of Daniel eleven is where the king of the north comes to his end with none to help, and the verse identifies his geographical end as between the seas and the glorious holy mountain of Jerusalem. Verse forty of Daniel eleven introduces the three powers that are the subjects of the healing of the deadly wound of the papal power and its ultimate end.

Jisreelslätten är belägen mellan de tre haven (Medelhavet, Galileiska sjön och Döda havet) och Jerusalem. Den ligger relativt centralt i norra Israel, med dessa tre vattensamlingar och Jerusalem belägna omkring den i olika riktningar. Fyrtiofemte versen i Daniel elva är den plats där kungen i norr går mot sitt slut utan att någon hjälper honom, och versen anger hans geografiska slutpunkt som mellan haven och det härliga heliga berget Jerusalem. Fyrtionde versen i Daniel elva introducerar de tre makter som utgör föremålen för läkandet av påvemaktens dödliga sår och dess slutliga undergång.

The first phrase of the verses identifies the time of the end in 1798, when the papacy received its deadly wound and verse forty-five identifies its permanent deadly wound. The prophetic history between the first and last death of the papal power identifies the rebellion of mankind as they restore the ascendancy of the papal power, when its deadly wound is healed in advance of the papal power’s ultimate demise. The six verses bear the signature of truth, for the beginning and end are both the death of the papal power, and the middle verses are the rebellion of mankind as the first deadly wound is healed.

Den första frasen i verserna identifierar ändens tid år 1798, då påvedömet mottog sitt dödliga sår, och vers fyrtiofem identifierar dess bestående dödliga sår. Den profetiska historien mellan den påvliga maktens första och sista död identifierar mänsklighetens uppror när de återupprättar den påvliga maktens överhöghet, då dess dödliga sår helas före den påvliga maktens slutliga undergång. De sex verserna bär sanningens signatur, ty början och slutet är båda den påvliga maktens död, och de mellersta verserna är mänsklighetens uppror när det första dödliga såret helas.

Miller was given light from heavenly angels upon the relation of pagan and papal Rome. The key for Miller’s understanding of the prophetic model, which he employed for all of his prophetic applications, was “the daily” in Second Thessalonians. “The daily” in that chapter is pagan Rome, which is what established the vision that William Miller came to understand, for it is Rome, the robbers of thy people in verse fourteen of chapter eleven, that establishes the vision.

Miller fick ljus från himmelska änglar angående förhållandet mellan det hedniska och det påvliga Rom. Nyckeln till Millers förståelse av den profetiska modellen, som han använde för alla sina profetiska tillämpningar, var ”det dagliga” i Andra Thessalonikerbrevet. ”Det dagliga” i det kapitlet är det hedniska Rom, vilket är det som fastställde den syn som William Miller kom att förstå, ty det är Rom, ditt folks rövare i vers fjorton i kapitel elva, som fastställer synen.

The messenger raised up to understand the increase of knowledge in 1989 came to understand the threefold nature of Rome. Miller was the messenger of the first and second angels, and he understood the first and second manifestations of Rome to establish the vision he presented to the world. The messenger of the third angel came to understand all three manifestations of Rome in order to establish the vision he was given to proclaim to the world.

Budbäraren som uppväcktes för att förstå kunskapens tillväxt år 1989 kom att förstå Roms trefaldiga natur. Miller var den förste och den andre ängelns budbärare, och han förstod den första och den andra manifestationen av Rom för att befästa den syn han framlade för världen. Den tredje ängelns budbärare kom att förstå alla tre manifestationerna av Rom för att befästa den syn han hade fått att förkunna för världen.

The first manifestation of Rome was pagan Rome. Out of pagan Rome came papal Rome, the second manifestation. Out of the first two manifestations came modern Rome, the threefold alliance of the dragon, the beast and false prophet.

Roms första manifestation var det hedniska Rom. Ur det hedniska Rom framträdde det påvliga Rom, den andra manifestationen. Ur de två första manifestationerna framträdde det moderna Rom, den trefaldiga alliansen av draken, vilddjuret och den falske profeten.

We will continue the line of the controversy of “the daily” in Advent history in the next article.

Vi kommer att fortsätta behandlingen av stridsfrågan om ”det dagliga” i Adventhistorien i nästa artikel.

> “One who sees beneath the surface, who reads the hearts of all men, says of those who have had great light: ‘They are not afflicted and astonished because of their moral and spiritual condition.’ Yea, they have chosen their own ways, and their soul delighteth in their abominations. I also will choose their delusions, and will bring their fears upon them; because when I called, none did answer; when I spake, they did not hear: but they did evil before Mine eyes, and chose that in which I delighted not.’ ‘God shall send them strong delusion, that they should believe a lie,’ because they received not the love of the truth, that they might be saved,’ ‘but had pleasure in unrighteousness.’ Isaiah 66:3, 4; 2 Thessalonians 2:11, 10, 12.

> ”Han som ser under ytan, som läser alla människors hjärtan, säger om dem som har haft stort ljus: ’De plågas inte och är inte bestörta på grund av sitt moraliska och andliga tillstånd.’ Ja, de har valt sina egna vägar, och deras själ har sin lust i deras styggelser. Också jag skall utvälja deras villfarelser och låta det som de fruktar komma över dem; ty när jag kallade, svarade ingen; när jag talade, hörde de inte; utan de gjorde det som var ont i mina ögon och utvalde det som inte behagade mig.’ ’Gud skall sända dem en kraftig villfarelse, så att de tror lögnen’, eftersom de ’inte tog emot kärleken till sanningen, så att de kunde bli frälsta’, ’utan hade sin lust i orättfärdigheten.’ Jesaja 66:3, 4; 2 Thessalonikerbrevet 2:11, 10, 12.

> “The heavenly Teacher inquired: ‘What stronger delusion can beguile the mind than the pretense that you are building on the right foundation and that God accepts your works, when in reality you are working out many things according to worldly policy and are sinning against Jehovah? Oh, it is a great deception, a fascinating delusion, that takes possession of minds when men who have once known the truth, mistake the form of godliness for the spirit and power thereof; when they suppose that they are rich and increased with goods and in need of nothing, while in reality they are in need of everything.’

> Den himmelske Läraren frågade: ”Vilken starkare villfarelse kan bedra sinnet än föreställningen att ni bygger på den rätta grunden och att Gud godkänner era gärningar, när ni i verkligheten utför mycket enligt världslig klokskap och syndar mot Jehova? O, det är en stor förförelse, en fängslande villfarelse, som tar sinnen i besittning när människor som en gång har känt sanningen, förväxlar gudsfruktans yttre form med dess ande och kraft; när de menar att de är rika och har vunnit rikedom och inte behöver något, fast de i verkligheten behöver allting.”

> “God has not changed toward His faithful servants who are keeping their garments spotless. But many are crying, ‘Peace and safety,’ while sudden destruction is coming upon them. Unless there is thorough repentance, unless men humble their hearts by confession and receive the truth as it is in Jesus, they will never enter heaven. When purification shall take place in our ranks, we shall no longer rest at ease, boasting of being rich and increased with goods, in need of nothing.

> ”Gud har inte förändrats i sitt förhållande till sina trogna tjänare som bevarar sina kläder obefläckade. Men många ropar: ’Fred och trygghet’, medan plötslig undergång kommer över dem. Om inte en grundlig omvändelse sker, om inte människor ödmjukar sina hjärtan genom bekännelse och tar emot sanningen sådan den är i Jesus, kommer de aldrig att komma in i himlen. När reningen äger rum i våra led, skall vi inte längre vila i självgod ro och skryta över att vara rika och ha överflöd av ägodelar och inte behöva något.

> “Who can truthfully say: ‘Our gold is tried in the fire; our garments are unspotted by the world’? I saw our Instructor pointing to the garments of so-called righteousness. Stripping them off, He laid bare the defilement beneath. Then He said to me: ‘Can you not see how they have pretentiously covered up their defilement and rottenness of character? ‘How is the faithful city become an harlot!’ My Father’s house is made a house of merchandise, a place whence the divine presence and glory have departed! For this cause there is weakness, and strength is lacking.’” Testimonies, volume 8, 249, 250.

> ”Vem kan i sanning säga: ’Vårt guld är prövat i elden; våra kläder är obesmittade av världen’? Jag såg vår Lärare peka på de så kallade rättfärdighetens kläder. Då han slet av dem, blottade han orenheten därunder. Sedan sade han till mig: ’Kan du inte se hur de skrymtaktigt har övertäckt sin orenhet och sin karaktärs ruttenhet? ”Hur har den trogna staden blivit en sköka!” Min Faders hus har blivit ett marknadshus, en plats varifrån den gudomliga närvaron och härligheten har vikit! Av denna orsak råder svaghet, och kraft saknas.’” Testimonies, band 8, 249, 250.

Back to Articles