Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Three

Daniels bok – nummer åttiotre

The Four Generations of Laodicean Adventism: Unraveling the Escalating Abominations

De fyra generationerna av laodiceisk adventism: Att reda ut de tilltagande styggelserna

Author

Jeff Pippenger

Published

February 16, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Ezekiel chapter eight, sets forth four increasing abominations which represent the four generations of Laodicean Adventism. The rebellion of 1863, produced a counterfeit to the two tables of Habakkuk, just as Aaron had produced an counterfeit image of jealousy, with his golden calf at the very time God was delivering the two tables of the Ten Commandments to Moses. Once Laodicean Adventism had begun the work of removing the foundational truths, as represented in William Miller’s dream, the leadership of the first generation began to reject the authority of the Bible, and then the Spirit of Prophecy. The rebellion had grown to a point where Kellogg’s spiritualism (pantheism), arrived into their history just prior to 1888.

Hesekiel kapitel åtta framställer fyra tilltagande styggelser, vilka representerar de fyra generationerna av det laodiceiska adventismen. Upproret år 1863 frambringade en förfalskning av Habackuks två tavlor, alldeles såsom Aron hade frambringat en förfalskad svartsjukebild genom sin guldkalv just vid den tid då Gud överlämnade de två tavlorna med de tio budorden till Mose. När den laodiceiska adventismen väl hade påbörjat verket att avlägsna de grundläggande sanningarna, såsom detta framställs i William Millers dröm, började ledarskapet i den första generationen att förkasta Bibelns auktoritet och därefter Profetians Ande. Upproret hade vuxit till en sådan grad att Kelloggs spiritualism (panteism) inträdde i deras historia strax före 1888.

At the rebellion of 1888, the spiritualism represented by Ezekiel’s chambers of imagery reached a point where the messengers of Minneapolis, and the prophetess and even the Holy Spirit were rejected.

Vid upproret 1888 nådde den spiritualism som representeras av Hesekiels bildekamrar en punkt där budbärarna från Minneapolis, och profetissan och till och med den helige Ande, förkastades.

> “We have seen in our experience that when the Lord sends rays of light from the open door of the sanctuary to His people, Satan stirs up the minds of many. But the end is not yet. There will be those who will resist the light and crowd down those whom God has made His channels to communicate light. Spiritual things are not spiritually discerned. The watchmen have not kept pace with the opening providence of God, and the real heaven-sent message and messengers are scorned.

> ”Vi har i vår erfarenhet sett att när Herren sänder strålar av ljus från den öppna dörren i helgedomen till sitt folk, väcker Satan många människors sinnen till oro. Men änden är ännu inte kommen. Det kommer att finnas sådana som gör motstånd mot ljuset och tränger undan dem som Gud har gjort till sina kanaler för att förmedla ljus. Andliga ting urskiljs inte på ett andligt sätt. Väktarna har inte hållit jämna steg med Guds uppenbarade försyn, och det verkliga himmelskt sända budskapet och budbärarna föraktas.”

> “There will go from this meeting men who claim to know the truth who are gathering about their souls the garments not woven in the loom of heaven. The spirit that they have received here will be carried with them. I tremble for the future of our cause. Those who do not in this place yield to the evidence God has given will war against their brethren whom God is using. They will make it very hard, when opportunities shall come where they can carry forward and onward the same kind of warfare they have hitherto engaged in. These men will have opportunities to be convinced that they have been warring against the Holy Spirit of God. Some will be convinced; others will hold firmly their own spirit. They will not die to self and let the Lord Jesus come into their hearts. They will be more and still more deceived until they cannot discern truth and righteousness. They will, under another spirit, seek to place upon the work a mold that God shall not approve; and they will endeavor to act out the attributes of Satan in assuming control of human minds and thus control the work and cause of God.

> ”Från detta möte kommer män att gå ut som säger sig känna sanningen, men som samlar omkring sina själar kläder som inte är vävda i himlens vävstol. Den ande som de här har tagit emot kommer de att bära med sig. Jag bävar för framtiden för vår sak. De som inte här på denna plats ger efter för de bevis Gud har gett kommer att strida mot sina bröder, vilka Gud brukar. De kommer att göra det mycket svårt, när tillfällen uppstår då de kan föra vidare och driva framåt samma slags strid som de hittills har ägnat sig åt. Dessa män kommer att få tillfällen att bli överbevisade om att de har stridit mot Guds Helige Ande. Somliga kommer att bli överbevisade; andra kommer att hålla fast vid sin egen ande. De kommer inte att dö bort från jaget och låta Herren Jesus komma in i deras hjärtan. De kommer att bli alltmer bedragna, till dess att de inte kan urskilja sanning och rättfärdighet. De kommer, under inflytande av en annan ande, att söka påtvinga verket en form som Gud inte kan godkänna; och de kommer att sträva efter att utöva Satans egenskaper genom att tillägna sig herravälde över människors sinnen och så behärska Guds verk och sak.

> “Had our brethren fasted and prayed and humbled their hearts before God at this meeting, and sat down calmly to investigate the Scriptures together, then God would have been glorified. But the spirit of prejudice that was brought to that meeting closed the door to the richest blessing of God, and those who had this spirit will not be in a favorable position to see light until they repent before God and have some sense of how near they have come to doing despite to the Holy Spirit and having another spirit.” The 1888 Materials, 832.

> ”Hade våra bröder vid detta möte fastat och bett och ödmjukat sina hjärtan inför Gud samt lugnt satt sig ner för att tillsammans rannsaka Skrifterna, då skulle Gud ha blivit förhärligad. Men den fördomens ande som fördes till detta möte stängde dörren för Guds rikaste välsignelse, och de som hade denna ande kommer inte att vara i ett gynnsamt läge för att se ljuset förrän de omvänder sig inför Gud och får någon insikt om hur nära de har varit att trotsa den Helige Ande och ha en annan ande.” The 1888 Materials, 832.

After 1888, Sister White “trembled for the future of” God’s church and work. She saw that the meeting would produce a continued spiritual warfare among the men that were leaders of Laodicean Adventism, and the controversy of “the daily,” is evidence that her predictions were fulfilled upon that very generation. A warfare was then carried on by men who did not “yield to the evidence God had given” to confirm the “heaven sent message and messengers,” and those men made war against “the Holy Spirit of God.” The second generation watched as the publishing house and sanitarium were burnt to the ground by the fires of God’s judgment.

Efter 1888 ”bävade” syster White ”för framtiden för” Guds kyrka och verk. Hon såg att mötet skulle ge upphov till en fortsatt andlig krigföring bland de män som var ledare för den laodiceiska adventismen, och striden om ”det dagliga” är ett bevis på att hennes förutsägelser uppfylldes över just den generationen. En strid fördes då av män som inte ”gav vika för de bevis Gud hade gett” för att bekräfta det ”himmelskt sända budskapet och budbärarna”, och dessa män förde krig mot ”Guds Helige Ande”. Den andra generationen såg hur förlaget och sanatoriet brändes ned till grunden av Guds doms eld.

> “Today I received a letter from Elder Daniells regarding the destruction of the Review office by fire. I feel very sad as I consider the great loss to the cause. I know that this must be a very trying time for the brethren in charge of the work and for the employees of the office. I am afflicted with all who are afflicted. But I was not surprised by the sad news, for in the visions of the night I have seen an angel standing with a sword as of fire stretched over Battle Creek. Once, in the daytime, while my pen was in my hand, I lost consciousness, and it seemed as if this sword of flame were turning first in one direction and then in another. Disaster seemed to follow disaster because God was dishonored by the devising of men to exalt and glorify themselves.

> ”I dag mottog jag ett brev från äldste Daniells angående att Review-kontoret förstörts genom eld. Jag känner stor sorg när jag begrundar den stora förlusten för verket. Jag vet att detta måste vara en mycket prövande tid för bröderna som har ansvaret för arbetet och för kontorets anställda. Jag lider med alla som lider. Men jag blev inte överraskad av de sorgliga nyheterna, ty i nattens syner har jag sett en ängel stå med ett svärd likt eld utsträckt över Battle Creek. En gång, på dagen, medan jag hade pennan i handen, förlorade jag medvetandet, och det föreföll mig som om detta flammande svärd först vändes åt det ena hållet och sedan åt det andra. Olycka tycktes följa på olycka, därför att Gud vanärades genom människors påfund att upphöja och förhärliga sig själva.”

> “This morning I was drawn out in earnest prayer that the Lord would lead all who are connected with the Review and Herald office to make diligent search, that they may see wherein they have disregarded the many messages God has given.

> ”I morse drogs jag ut i innerlig bön att Herren måtte leda alla som är knutna till Review and Herald-kontoret att göra en flitig rannsakan, så att de må se vari de har åsidosatt de många budskap som Gud har gett.

> “Sometime ago the brethren at the Review office asked my counsel about the erection of another building. I then said that if those who were in favor of adding another building to the Review and Herald office had the future mapped out before them, if they could see what would be in Battle Creek, they would have no question about putting up another building there. God said: ‘My word has been despised; and I will turn and overturn.’

> ”För en tid sedan bad bröderna vid Reviews kontor om mitt råd beträffande uppförandet av ännu en byggnad. Då sade jag att om de som förordade att ytterligare en byggnad skulle uppföras vid Review and Herald-kontoret hade framtiden utbredd framför sig, om de kunde se vad som skulle komma att ske i Battle Creek, skulle de inte hysa någon tvekan om att inte uppföra ännu en byggnad där. Gud sade: ’Mitt ord har blivit föraktat; och jag skall omstörta och omstörta.’”

> “At the General Conference, held in Battle Creek in 1901, the Lord gave His people evidence that He was calling for reformation. Minds were convicted, and hearts were touched; but thorough work was not done. If stubborn hearts had then broken in penitence before God, there would have been seen one of the greatest manifestations of the power of God that has ever been seen. But God was not honored. The testimonies of His Spirit were not heeded. Men did not separate from the practices that were in decided opposition to the principles of truth and righteousness, which should ever be maintained in the Lord’s work.

> ”Vid generalkonferensen, som hölls i Battle Creek år 1901, gav Herren sitt folk bevis för att Han kallade till reformation. Sinnen överbevisades, och hjärtan blev berörda; men något grundligt verk utfördes inte. Om hårdnackade hjärtan då hade brutits i ånger inför Gud, skulle en av de största uppenbarelserna av Guds kraft ha blivit sedd som någonsin har skådats. Men Gud blev inte ärad. Hans Andes vittnesbörd hörsammades inte. Människor skilde sig inte från de sedvänjor som stod i tydlig motsättning till sanningens och rättfärdighetens principer, vilka alltid bör upprätthållas i Herrens verk.

> “The messages to the church of Ephesus and to the church in Sardis have been often repeated to me by the One who gives me instruction for His people. ‘Unto the angel of the church of Ephesus write; These things saith He that holdeth the seven stars in His right hand, who walketh in the midst of the seven golden candlesticks; I know thy works, and the labor, and thy patience, and how thou canst not bear them which are evil: and thou hast tried them which say they are apostles, and are not, and hast found them liars: and hast borne, and hast patience, and for My name’s sake hast labored, and hast not fainted. Nevertheless I have somewhat against thee, because thou hast left thy first love. Remember therefore from whence thou art fallen, and repent, and do the first works; or else I will come unto thee quickly, and will remove thy candlestick out of his place, except thou repent.’ Revelation 2:1–5.

> ”Budskapen till församlingen i Efesus och till församlingen i Sardes har ofta upprepats för mig av Honom som ger mig undervisning för sitt folk. ’Skriv till ängeln för församlingen i Efesus: Så säger han som håller de sju stjärnorna i sin högra hand, han som vandrar mitt ibland de sju gyllene ljusstakarna: Jag känner dina gärningar och ditt arbete och din uthållighet, och att du inte kan tåla dem som är onda; och du har prövat dem som säger att de är apostlar men inte är det, och du har funnit att de är lögnare; och du har burit bördor, och du har uthållighet, och för mitt namns skull har du arbetat och inte tröttnat. Men jag har detta emot dig, att du har övergett din första kärlek. Tänk därför på varifrån du har fallit, och omvänd dig, och gör de första gärningarna; annars skall jag snart komma över dig och flytta din ljusstake från dess plats, om du inte omvänder dig.’ Uppenbarelseboken 2:1–5.

> “‘And unto the angel of the church in Sardis write; These things saith He that hath the seven Spirits of God, and the seven stars; I know thy works, that thou hast a name that thou livest, and art dead. Be watchful, and strengthen the things which remain, that are ready to die: for I have not found thy works perfect before God. Remember therefore how thou hast received and heard, and hold fast, and repent. If therefore thou shalt not watch, I will come on thee as a thief, and thou shalt not know what hour I will come upon thee.’ Revelation 3:1–3.

> ”Och skriv till ängeln för församlingen i Sardes: Så säger han som har Guds sju andar och de sju stjärnorna: Jag känner dina gärningar; du har namn om dig att du lever, men du är död. Vakna upp och stärk det som återstår, det som var nära att dö; ty jag har inte funnit dina gärningar fullkomliga inför Gud. Kom därför ihåg hur du har tagit emot och hört, och håll fast vid det och omvänd dig. Om du alltså inte vakar, skall jag komma över dig såsom en tjuv, och du skall inte veta vilken stund jag kommer över dig.” Uppenbarelseboken 3:1–3.

> “We are seeing the fulfillment of these warnings. Never have scriptures been more strictly fulfilled than these have been.

> ”Vi ser uppfyllelsen av dessa varningar. Aldrig har skrifterna uppfyllts mer bokstavligt än dessa.”

> “Men may erect the most carefully constructed, fireproof buildings, but one touch of God’s hand, one spark from heaven, will sweep away every refuge.

> Människor må uppföra de mest omsorgsfullt konstruerade, brandsäkra byggnader, men en enda beröring av Guds hand, en enda gnista från himlen, skall sopa bort varje tillflykt.

> “It has been asked if I have any advice to give. I have already given the advice that God has given me, hoping to prevent the falling of the fiery sword that was hanging over Battle Creek. Now that which I dreaded has come—the news of the burning of the Review and Herald building. When this news came, I felt no surprise, and I had no words to speak. What I have had to say from time to time in warnings has had no effect except to harden those who heard, and now I can only say: I am so sorry, so very sorry, that it was necessary for this stroke to come. Light enough has been given. If it were acted upon, further light would not be needed.” Testimonies, volume 8, 97–99.

> ”Det har frågats om jag har några råd att ge. Jag har redan gett de råd som Gud har gett mig, i hopp om att förhindra det flammande svärdets fall, som hängde över Battle Creek. Nu har det som jag fruktade kommit – nyheten om att Review and Herald-byggnaden har brunnit. När denna nyhet kom, kände jag ingen överraskning, och jag hade inga ord att säga. Det jag från tid till annan har haft att säga i varningar har inte haft någon verkan annat än att förhärda dem som hörde, och nu kan jag endast säga: Jag är så bedrövad, så djupt bedrövad, att det var nödvändigt att detta slag måste komma. Tillräckligt med ljus har blivit givet. Om det hade följts, skulle ytterligare ljus inte ha behövts.” Testimonies, band 8, 97–99.

The second generation of Adventism was not a victory, and in fulfillment of Ezekiel chapter eight, the rebellion only continued to escalate.

Adventismens andra generation var ingen seger, och i uppfyllelse av Hesekiel kapitel åtta fortsatte upproret endast att tillta.

> “By written messages and by fire the Lord has declared that he wants his people to move out of Battle Creek. May God help us to hear his voice. Does it mean nothing to us that our two great institutions in Battle Creek were swept away by fire? You may say, ‘But the new Sanitarium has many patients.’ Yes; but if there were many thousand patients there, this would be no argument in favor of our people building homes in Battle Creek, and settling there.

> ”Genom skrivna budskap och genom eld har Herren förklarat att han vill att hans folk skall flytta bort från Battle Creek. Må Gud hjälpa oss att höra hans röst. Betyder det ingenting för oss att våra två stora institutioner i Battle Creek sveptes bort av eld? Ni må säga: ’Men det nya sanatoriet har många patienter.’ Ja; men även om där funnes många tusen patienter, skulle detta inte vara något argument för att vårt folk bygger hem i Battle Creek och bosätter sig där.

> “Temptations are increasing. Men are rejecting the light that God has sent in the Testimonies of his Spirit, and they are choosing their own devising and their own plans. Will men continue to separate themselves from God? Must he reveal his displeasure in a still more marked manner than he has already done?” Pamphlets, SpTB06, 45.

> ”Frestelserna tilltar. Människor förkastar det ljus som Gud har sänt i sin Andes vittnesbörd, och de väljer sina egna påfund och sina egna planer. Skall människor fortsätta att skilja sig från Gud? Måste han uppenbara sitt misshag på ett ännu tydligare sätt än han redan har gjort?” Pamphlets, SpTB06, 45.

Men were “choosing their own devising’s and their own plans,” as represented by the seventy elders in the chambers of imagery of Ezekiel chapter eight, who proclaimed, “The Lord seeth us not.” The Lord raised up a prophetess and gave her “open visions” for exactly forty years, until 1884. He placed his signature upon this gift, for He gave it and ended it in a city named Portland, and he gave it for forty years. Just prior to the cessation of “open visions” the ancient men began to undermine the authority of the Bible and the Spirit of Prophecy in 1881, and 1882. The “open visions,” then ended in 1884, and in four years the rebellion of Korah, Dathan and Abiram was repeated at the 1888 General Conference.

Människor ”valde sina egna påfund och sina egna planer”, såsom detta framställs genom de sjuttio äldste i bildkamrarna i Hesekiel kapitel åtta, vilka förkunnade: ”Herren ser oss inte.” Herren uppreste en profetissa och gav henne ”öppna syner” under exakt fyrtio år, ända till 1884. Han satte sin namnteckning på denna gåva, ty han gav den och avslutade den i en stad vid namn Portland, och han gav den i fyrtio år. Omedelbart före upphörandet av de ”öppna synerna” började de gamle männen undergräva Bibelns och Profetians Andes auktoritet 1881 och 1882. De ”öppna synerna” upphörde sedan 1884, och fyra år senare upprepades Koras, Datans och Abirams uppror vid Generalkonferensen 1888.

The rebellion of 1888, produced an escalation of rebellion that saw God’s direct intervention into the history of Laodicean Adventism as He burnt down the publishing work and the health work. Yet those direct judgments did not deter the rebellion that was under way. In 1919, a Bible Conference took place, where one of the primary rebels of the second generation, William Warren Prescott, the theologian trained in the universities of apostate Protestantism, was the primary leader of pushing the satanic view that claimed “the daily,” represented Christ’s sanctuary work gave a series of presentations.

Upproret 1888 frambringade en upptrappning av uppror som bevittnade Guds direkta ingripande i den laodiceiska adventismens historia, då Han brände ned förlagsverket och hälsoverket. Ändå avskräckte dessa direkta domar inte det uppror som redan var i full gång. År 1919 hölls en bibelkonferens, där en av den andra generationens främsta upprorsmän, William Warren Prescott, teologen utbildad vid den avfälliga protestantismens universitet, var den främste ledaren i att driva den sataniska uppfattningen som hävdade att ”det dagliga” representerade Kristi helgedomstjänst och höll en serie föredrag.

History identified that at that Bible conference in 1919, Prescott presented a gospel that consisted of removing every tenet of the prophetic message of the Millerites. He even attempted to remove the twenty-three hundred days, but could not pull that off. Yet he presented a gospel that was fully void of the prophetic understandings of the Millerites. His gospel was rejected at the meeting, but still those blind leaders decided to take his series of presentations and construct them into a book titled, The Doctrine of Christ. That book became the symbol of the arrival of the third generation of Laodicean Adventism.

Historien visar att Prescott vid den bibelkonferensen år 1919 framlade ett evangelium som bestod i att avlägsna varje troslära i milleritrörelsens profetiska budskap. Han försökte till och med avlägsna de två tusen tre hundra dagarna, men lyckades inte genomföra det. Likväl framlade han ett evangelium som helt och hållet var tömt på milleriternas profetiska insikter. Hans evangelium förkastades vid mötet, men dessa blinda ledare beslutade ändå att ta hans serie av framställningar och sammanställa dem till en bok med titeln The Doctrine of Christ. Den boken blev symbolen för den tredje generationens laodiceiska adventisms ankomst.

The book represents another gospel than the Millerite gospel of Habakkuk chapter two, and Paul informs us another gospel is not a gospel at all.

Boken representerar ett annat evangelium än det milleritiska evangeliet i Habackuks andra kapitel, och Paulus underrättar oss om att ett annat evangelium inte alls är något evangelium.

> I marvel that ye are so soon removed from him that called you into the grace of Christ unto another gospel: Which is not another; but there be some that trouble you, and would pervert the gospel of Christ. But though we, or an angel from heaven, preach any other gospel unto you than that which we have preached unto you, let him be accursed. As we said before, so say I now again, If any man preach any other gospel unto you than that ye have received, let him be accursed. Galatians 1:6–9.

> Jag förundrar mig över att ni så snart vänder er bort från honom som har kallat er i Kristi nåd till ett annat evangelium: vilket inte är ett annat; men det finns några som förbryllar er och vill förvränga Kristi evangelium. Men om så vi själva, eller en ängel från himlen, skulle predika för er ett annat evangelium än det som vi har predikat för er, så vare han förbannad. Såsom vi förut har sagt, så säger jag nu åter: Om någon predikar för er ett annat evangelium än det ni har tagit emot, så vare han förbannad. Galaterbrevet 1:6–9.

The third generation of Adventism is represented by Ezekiel’s third abomination where the women are weeping for Tammuz. Tammuz was a Mesopotamian deity associated with fertility and the cycles of vegetation. Tammuz was sometimes depicted as a shepherd or a young man, linked to the changing seasons and the growth of crops. Tammuz’s death and subsequent resurrection, was tied to the agricultural calendar. According to the mythology, Tammuz would die or disappear during the summer months, which was seen as a representation of the withering of vegetation in the hot, dry season. The weeping for Tammuz was a mourning ritual that involved lamenting the death or disappearance of Tammuz during the summer months, followed by rejoicing at his resurrection, which symbolized the renewal of vegetation and agricultural life.

Adventismens tredje generation representeras av Hesekiels tredje styggelse, där kvinnorna gråter över Tammuz. Tammuz var en mesopotamisk gudom förknippad med fruktbarhet och vegetationens kretslopp. Tammuz framställdes ibland som en herde eller en ung man, förbunden med årstidernas växlingar och grödornas tillväxt. Tammuz död och efterföljande uppståndelse var knuten till den agrara kalendern. Enligt mytologin skulle Tammuz dö eller försvinna under sommarmånaderna, vilket sågs som en bild av vegetationens vissnande under den heta, torra årstiden. Gråten över Tammuz var en sorgerit som innebar att man beklagade Tammuz död eller försvinnande under sommarmånaderna, följt av glädje över hans uppståndelse, vilken symboliserade vegetationens och det agrara livets förnyelse.

Weeping for Tammuz represents a counterfeit latter rain message, which is what the gospel of W. W. Prescott represented. The removal of the prophetic foundation, which began in the rebellion of 1863, reached a point in 1919, that Laodicean Adventism allowed the false gospel to be established. That false gospel was based fully upon the methodology of apostate Protestantism. Its original architect was W. W. Prescott, and as with William Miller, both men’s gospel was based upon their foundational understanding of “the daily,” in the book of Daniel. Both gospels are represented in the passage of 2 Thessalonians where Miller first discovered that “the daily,” represented paganism. In the passage there is a class represented by Miller, who accept the truth presented by Paul, and another class who do not possess a love of the truth.

Att gråta över Tammuz representerar ett förfalskat budskap om det sena regnet, vilket är vad W. W. Prescotts evangelium representerade. Avlägsnandet av den profetiska grunden, som började i upproret 1863, nådde år 1919 en punkt då laodiceisk adventism tillät att det falska evangeliet blev etablerat. Detta falska evangelium var helt och fullt grundat på den avfälliga protestantismens metodologi. Dess ursprunglige arkitekt var W. W. Prescott, och liksom i fråga om William Miller var båda männens evangelium grundat på deras grundläggande förståelse av ”det dagliga” i Daniels bok. Båda evangelierna framställs i avsnittet i 2 Thessalonikerbrevet där Miller först upptäckte att ”det dagliga” representerade hedendom. I detta avsnitt finns en grupp representerad av Miller, som tar emot den sanning Paulus framlägger, och en annan grupp som inte äger kärlek till sanningen.

One class in the last days, represented by Miller, “recognize” and receive the latter rain, and another class, represented by Prescott, receive strong delusion. The strong delusion they receive is based upon a false gospel, that is no gospel at all, and it identifies a false message of the latter rain. Thus, the third abomination of Ezekiel is the women (churches of Laodicean Adventism), weeping for Tammuz. Their summertime tears (rain), are to produce the fruit of the harvest.

En skara i de sista dagarna, representerad av Miller, ”erkänner” och mottar det sena regnet, och en annan skara, representerad av Prescott, drabbas av en kraftig villfarelse. Den kraftiga villfarelse de drabbas av grundar sig på ett falskt evangelium, som inte alls är något evangelium, och den utmärker ett falskt budskap om det sena regnet. Således är Hesekiels tredje styggelse kvinnorna (församlingarna inom den laodiceiska adventismen), som gråter över Tammuz. Deras tårar om sommaren (regn) skall frambringa skördens frukt.

The distinction between two types of latter rain message pervades the Bible and Spirit of Prophecy. The Bible repeatedly identifies that the rain is withheld from a disobedient people.

Åtskillnaden mellan två slags budskap om det sena regnet genomsyrar Bibeln och Profetians Ande. Bibeln visar gång på gång att regnet hålls tillbaka från ett olydigt folk.

> They say, If a man put away his wife, and she go from him, and become another man’s, shall he return unto her again? shall not that land be greatly polluted? but thou hast played the harlot with many lovers; yet return again to me, saith the Lord. Lift up thine eyes unto the high places, and see where thou hast not been lien with. In the ways hast thou sat for them, as the Arabian in the wilderness; and thou hast polluted the land with thy whoredoms and with thy wickedness. Therefore the showers have been withholden, and there hath been no latter rain; and thou hadst a whore’s forehead, thou refusedst to be ashamed. Jeremiah 3:1–3.

> De säger: Om en man skiljer sig från sin hustru, och hon lämnar honom och blir en annan mans, skulle han då återvända till henne igen? Skulle inte det landet bli svårt orenat? Men du har bedrivit otukt med många älskare; ändå, vänd tillbaka till mig, säger Herren. Lyft upp dina ögon till höjderna och se var du inte har blivit besovad. Vid vägarna har du suttit och väntat på dem, såsom araben i öknen; och du har orenat landet med din otukt och med din ondska. Därför har regnskurarna hållits tillbaka, och något vårregn har inte fallit; och du hade en skökas panna, du vägrade att skämmas. Jeremia 3:1–3.

Laodicean Adventism began playing the harlot in 1863, and ever since then the showers have been withheld. They refuse to be ashamed of their rebellion, and that lack of humility produces a whore’s forehead, and the whore of Bible prophecy is the papacy. The third generation is where the final work of preparing to bow down to the whore of Rome’s mark is accomplished. The preparation for the fourth generation is accomplished in the third generation, by a counterfeit message of the latter rain. As with the rebellion of 1863, and the rebellion of 1888, the rebellion of 1919, are aligned with September 11, 2001, for when the buildings of New York City then came down the mighty angel of Revelation eighteen descended and the genuine latter rain began.

Det laodiceiska adventistväsendet började spela sköka år 1863, och alltsedan dess har regnskurarna hållits tillbaka. De vägrar att blygas över sitt uppror, och denna brist på ödmjukhet frambringar en skökas panna, och den sköka som Bibelns profetia talar om är påvedömet. Den tredje generationen är den där det avslutande verket att förbereda sig för att böja sig under den romerska skökans märke fullbordas. Förberedelsen för den fjärde generationen fullbordas i den tredje generationen genom ett förfalskat budskap om det sena regnet. Liksom med upproret 1863 och upproret 1888 är upproret 1919 samordnat med den 11 september 2001, ty när byggnaderna i New York City då föll nedsteg den mäktige ängeln i Uppenbarelseboken arton, och det äkta sena regnet började.

> “The latter rain is to fall upon the people of God. A mighty angel is to come down from heaven, and the whole earth is to be lighted with his glory.” Review and Herald, April 21, 1891.

> ”Det sena regnet skall utgjutas över Guds folk. En mäktig ängel skall komma ned från himlen, och hela jorden skall upplysas av hans härlighet.” Review and Herald, 21 april 1891.

When the latter rain began the ancient men of Laodicean Adventism would not recognize it as the latter rain, for they had been indoctrinated by a false latter rain message, represented by Ezekiel as the women weeping for Tammuz, and in application as a message of peace and safety.

När det sena regnet började skulle de gamla männen inom det laodiceiska adventismen inte känna igen det som det sena regnet, ty de hade blivit indoktrinerade av ett falskt budskap om det sena regnet, framställt av Hesekiel såsom kvinnorna som begrät Tammuz, och i tillämpningen såsom ett budskap om frid och trygghet.

> “Only those who are living up to the light they have will receive greater light. Unless we are daily advancing in the exemplification of the active Christian virtues, we shall not recognize the manifestations of the Holy Spirit in the latter rain. It may be falling on hearts all around us, but we shall not discern or receive it.” Testimonies to Ministers, 507.

> ”Endast de som lever i överensstämmelse med det ljus de har kommer att få större ljus. Om vi inte dagligen går framåt i att förverkliga de aktiva kristna dygderna, kommer vi inte att känna igen den Helige Andes uppenbarelser i det sena regnet. Det kan falla på hjärtan runt omkring oss, men vi kommer inte att urskilja eller ta emot det.” Testimonies to Ministers, 507.

It was impossible for the guardians of the people to recognize the arrival of the latter rain, for their false gospel of a false latter rain, denied the possibility of any manifestation of the power of God as had been in former ages.

Det var omöjligt för folkets väktare att känna igen den sena regnets ankomst, ty deras falska evangelium om ett falskt sent regn förnekade möjligheten av någon uppenbarelse av Guds kraft sådan den hade varit i forna tider.

> “There is to be in the churches a wonderful manifestation of the power of God, but it will not move upon those who have not humbled themselves before the Lord, and opened the door of the heart by confession and repentance. In the manifestation of that power which lightens the earth with the glory of God, they will see only something which in their blindness they think dangerous, something which will arouse their fears, and they will brace themselves to resist it. Because the Lord does not work according to their ideas and expectations, they will oppose the work. ‘Why,’ they say, ‘should not we know the Spirit of God, when we have been in the work so many years?’—Because they did not respond to the warnings, the entreaties of the messages of God, but persistently said, ‘I am rich, and increased with goods, and have need of nothing.’ Talent, long experience, will not make men channels of light, unless they place themselves under the bright beams of the Sun of Righteousness, and are called, and chosen, and prepared by the endowment of the Holy Spirit. When men who handle sacred things will humble themselves under the mighty hand of God, the Lord will lift them up. He will make them men of discernment—men rich in the grace of his Spirit. Their strong, selfish traits of character, their stubbornness, will be seen in the light shining from the Light of the world. ‘I will come unto thee quickly, and will remove thy candlestick out of his place, except thou repent.’ If you seek the Lord with all your heart, he will be found of you.” Review and Herald, December 23, 1890.

> ”Det skall i församlingarna ske en underbar uppenbarelse av Guds kraft, men den kommer inte att verka på dem som inte har ödmjukat sig inför Herren och öppnat hjärtats dörr genom bekännelse och omvändelse. I uppenbarelsen av den kraft som upplyser jorden med Guds härlighet kommer de endast att se något som de i sin blindhet anser vara farligt, något som skall väcka deras fruktan, och de kommer att rusta sig för att stå emot det. Eftersom Herren inte verkar enligt deras föreställningar och förväntningar, kommer de att motsätta sig verket. ’Varför’, säger de, ’skulle vi inte känna Guds Ande, när vi har varit i verket så många år?’—Därför att de inte tog varningarna, vädjandena i Guds budskap till sig, utan envist sade: ’Jag är rik och har fått överflöd och behöver ingenting.’ Begåvning och lång erfarenhet kommer inte att göra människor till ljusets kanaler, om de inte ställer sig under Rättfärdighetens Sols klara strålar och kallas, utväljs och bereds genom den Helige Andes utrustande gåva. När människor som handhar heliga ting ödmjukar sig under Guds mäktiga hand, skall Herren upphöja dem. Han skall göra dem till män med urskillning—män rika på hans Andes nåd. Deras starka, själviska karaktärsdrag, deras hårdnackenhet, skall bli sedda i det ljus som strålar från världens Ljus. ’Jag skall komma över dig snart och flytta din ljusstake från dess plats, om du inte omvänder dig.’ Om ni söker Herren av hela ert hjärta, skall han låta sig finnas av er.” Review and Herald, December 23, 1890.

The elders of Ezekiel chapter eight, accepted a gospel of peace and safety in 1919, and when September 11, 2001 arrived the fruit of that escalating rebellion was manifested in their inability to recognize the arrival of the latter rain. In the history beginning at the time of the end in 1989, God repeated the Millerite movement to the very letter. Miller was a symbol of Elijah, and Elijah had straitly told Ahab that there would be no rain, except at the word of Elijah.

De äldste i Hesekiels åttonde kapitel antog år 1919 ett evangelium om fred och säkerhet, och när den 11 september 2001 inföll, blev frukten av detta tilltagande uppror uppenbar i deras oförmåga att känna igen den sena regnets ankomst. I den historia som började vid ändens tid år 1989 upprepade Gud Milleriter-rörelsen i varje detalj. Miller var en symbol för Elia, och Elia hade uttryckligen sagt till Ahab att det inte skulle komma något regn, utom på Elias ord.

We will continue our consideration of the third generation of Adventism in the next article.

Vi kommer att fortsätta vår behandling av adventismens tredje generation i nästa artikel.

> “The class who do not feel grieved over their own spiritual declension, nor mourn over the sins of others, will be left without the seal of God. The Lord commissions His messengers, the men with slaughtering weapons in their hands: ‘Go ye after him through the city, and smite: let not your eye spare, neither have ye pity: slay utterly old and young, both maids, and little children, and women: but come not near any man upon whom is the mark; and begin at My sanctuary. Then they began at the ancient men which were before the house.’

> "Den grupp som inte känner sorg över sitt eget andliga avfall och inte heller sörjer över andras synder, skall lämnas utan Guds insegel. Herren ger sina budbärare, männen med dödsvapnen i sina händer, denna befallning: 'Följ efter honom genom staden och slå till; skone inte med ert öga och visa ingen medömkan: döda fullständigt gamla och unga, både jungfrur och små barn och kvinnor; men kom inte nära någon som har märket på sig; och börja vid Min helgedom. Då började de med de gamla männen som stod framför huset.'"

> “Here we see that the church—the Lord’s sanctuary—was the first to feel the stroke of the wrath of God. The ancient men, those to whom God had given great light and who had stood as guardians of the spiritual interests of the people, had betrayed their trust. They had taken the position that we need not look for miracles and the marked manifestation of God’s power as in former days. Times have changed. These words strengthen their unbelief, and they say: The Lord will not do good, neither will He do evil. He is too merciful to visit His people in judgment. Thus ‘Peace and safety’ is the cry from men who will never again lift up their voice like a trumpet to show God’s people their transgressions and the house of Jacob their sins. These dumb dogs that would not bark are the ones who feel the just vengeance of an offended God. Men, maidens, and little children all perish together.

> ”Här ser vi att församlingen — Herrens helgedom — var den första som kände slaget av Guds vrede. De gamle männen, de åt vilka Gud hade gett stort ljus och som hade stått som väktare över folkets andliga intressen, hade svikit det förtroende som anförtrotts dem. De hade intagit den ståndpunkten att vi inte behöver vänta oss underverk och den påtagliga uppenbarelsen av Guds kraft såsom i forna dagar. Tiderna har förändrats. Dessa ord stärker deras otro, och de säger: Herren skall varken göra gott eller göra ont. Han är alltför barmhärtig för att hemsöka sitt folk med dom. Så är ”Fred och trygghet” ropet från män som aldrig mer kommer att höja sin röst som en basun för att visa Guds folk deras överträdelser och Jakobs hus deras synder. Dessa stumma hundar, som inte ville skälla, är de som får känna den rättfärdiga hämnden från en förtörnad Gud. Män, unga kvinnor och små barn omkommer alla tillsammans.

> “The abominations for which the faithful ones were sighing and crying were all that could be discerned by finite eyes, but by far the worst sins, those which provoked the jealousy of the pure and holy God, were unrevealed. The great Searcher of hearts knoweth every sin committed in secret by the workers of iniquity. These persons come to feel secure in their deceptions and, because of His long-suffering, say that the Lord seeth not, and then act as though He had forsaken the earth. But He will detect their hypocrisy and will open before others those sins which they were so careful to hide.

> ”De styggelser över vilka de trogna suckade och ropade var allt som kunde urskiljas med ändliga ögon, men de ojämförligt värsta synderna, de som väckte den rene och helige Gudens nitälskan, var inte uppenbarade. Den store Hjärtats Rannsakare känner varje synd som i hemlighet begås av orättfärdighetens utövare. Dessa personer kommer att känna sig trygga i sitt bedrägeri och säger, på grund av Hans långmodighet, att Herren inte ser, och handlar sedan som om Han hade övergett jorden. Men Han skall avslöja deras hyckleri och inför andra blotta de synder som de så omsorgsfullt dolde.

> “No superiority of rank, dignity, or worldly wisdom, no position in sacred office, will preserve men from sacrificing principle when left to their own deceitful hearts. Those who have been regarded as worthy and righteous prove to be ring-leaders in apostasy and examples in indifference and in the abuse of God’s mercies. Their wicked course He will tolerate no longer, and in His wrath He deals with them without mercy.

> Ingen överlägsenhet i rang, värdighet eller världslig vishet, ingen ställning i heligt ämbete, skall bevara människor från att offra principen, när de lämnas åt sina egna bedrägliga hjärtan. De som har betraktats som värdiga och rättfärdiga visar sig vara anförare i avfallet och föredömen i likgiltighet och i missbruket av Guds barmhärtighet. Deras ogudaktiga vandel skall han inte längre tåla, och i sin vrede handlar han med dem utan barmhärtighet.

> “It is with reluctance that the Lord withdraws His presence from those who have been blessed with great light and who have felt the power of the word in ministering to others. They were once His faithful servants, favored with His presence and guidance; but they departed from Him and led others into error, and therefore are brought under the divine displeasure.” Testimonies, volume 5, 211, 212.

> ”Det är med motvilja som Herren drar tillbaka sin närvaro från dem som har blivit välsignade med stort ljus och som har känt ordets kraft i tjänsten för andra. De var en gång hans trogna tjänare, gynnade med hans närvaro och ledning; men de avvek från honom och förde andra in i villfarelse, och därför drabbas de av det gudomliga misshagandet.” Testimonies, band 5, s. 211, 212.

Back to Articles