Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Eighty-Five

Daniels bok – nummer etthundraåttiofem

Divinity Embodied: The Profound Confession of Peter and Its Implications

Gudomen förkroppsligad: Petrus djupgående bekännelse och dess implikationer

Author

Jeff Pippenger

Published

April 15, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

When Peter set forth his answer to Christ’s question of who the disciples say that Christ is he identified that Jesus was the anointed one, the Christ, the Messiah. He also said He was the Son of God.

När Petrus framlade sitt svar på Kristi fråga om vem lärjungarna säger att Kristus är, fastslog han att Jesus var den Smorde, Kristus, Messias. Han sade också att han var Guds Son.

> When Jesus came into the coasts of Caesarea Philippi, he asked his disciples, saying, Whom do men say that I the Son of man am? And they said, Some say that thou art John the Baptist: some, Elias; and others, Jeremias, or one of the prophets. He saith unto them, But whom say ye that I am? And Simon Peter answered and said, Thou art the Christ, the Son of the living God. And Jesus answered and said unto him, Blessed art thou, Simon Barjona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but my Father which is in heaven. And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. And I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven. Matthew 16:13–19.

> När Jesus kom till trakten kring Caesarea Filippi, frågade han sina lärjungar och sade: »Vem säger människorna att jag, Människosonen, är?» De svarade: »Somliga säger Johannes Döparen, andra Elia, andra Jeremia eller någon av profeterna.» Han sade till dem: »Men vem säger ni att jag är?» Simon Petrus svarade och sade: »Du är Kristus, den levande Gudens Son.» Då svarade Jesus och sade till honom: »Salig är du, Simon Barjona; ty kött och blod har inte uppenbarat detta för dig, utan min Fader som är i himlen. Och jag säger dig också: Du är Petrus, och på denna klippa skall jag bygga min församling, och helvetets portar skall inte bli henne övermäktiga. Och jag skall ge dig himmelrikets nycklar. Allt vad du binder på jorden skall vara bundet i himlen, och allt vad du löser på jorden skall vara löst i himlen.» Matteus 16:13–19.

Through Peter the Holy Spirit presented the essential truth for the one hundred and forty-four thousand to understand. He did so at Panium, which was Caesarea Philippi. Panium is the most sacred temple site in the worship of the dragon, for Greece represents the world, and the world in the last days is the United Nations, who is the dragon’s earthly representative. The “gates of hell” is a name for the temple of Pan, the Greek goat-god. The temple was built in front of a cave that contained the Spring of Panium. The Spring of Panium fed the Jordan River, which is a symbol of Christ.

Genom Petrus framlade den Helige Ande den väsentliga sanningen för de etthundrafyrtiofyra tusen att förstå. Detta gjorde han i Panium, det vill säga Caesarea Filippi. Panium är den heligaste tempelplatsen i tillbedjan av draken, ty Grekland representerar världen, och världen i de sista dagarna är Förenta nationerna, som är drakens jordiska representant. ”Helvetets portar” är ett namn på Pans tempel, den grekiske getguden. Templet var uppfört framför en grotta som innehöll Paniums källa. Paniums källa gav näring åt Jordanfloden, som är en symbol för Kristus.

The name “Jordan” means “descender,” and it begins its course in the mountainous region of northern Israel, drawing its main source from the springs of Mount Hermon, the highest peak in the Hermon Range, where the spring called the “gates of hell” is located. Hermon means “sacred” and “Jordon” means “to descend.” The Jordan River flows from the highlands of Mount Hermon and descends through the Jordan Rift Valley, eventually reaching the Dead Sea, which is the lowest point on Earth’s surface.

Namnet ”Jordan” betyder ”den nedstigande”, och den börjar sitt lopp i det bergiga området i norra Israel och hämtar sin huvudsakliga källa från källorna på berget Hermon, den högsta toppen i Hermonmassivet, där den källa som kallas ”helvetets portar” är belägen. Hermon betyder ”helig” och ”Jordan” betyder ”att stiga ned”. Jordanfloden flyter från höjderna på berget Hermon och stiger ned genom Jordansänkan för att slutligen nå Döda havet, som är den lägsta punkten på jordens yta.

The waters that feed the Jordan River, that originate in the temple of Pan, and that ultimately arrive at the lowest point on earth represent the descent the Son of God made when He left the highest sacred mountain to descend to the lowest “dead sea” of this world. Christ’s descent from heaven to the death of the cross also represents that He took upon Himself the flesh of fallen man, for his journey from heaven to the cross was fed by the waters that originated in the “gates of hell.”

Vattnen som ger näring åt Jordanfloden, som har sitt ursprung i Pans tempel och som slutligen når fram till den lägsta punkten på jorden, representerar den nedstigning som Guds Son företog när Han lämnade det högsta heliga berget för att stiga ned till denna världs lägsta ”döda hav”. Kristi nedstigning från himlen till korsets död representerar också att Han tog den fallna människans kött på Sig, ty hans väg från himlen till korset fick näring av de vatten som hade sitt ursprung i ”helvetets portar”.

The Dead Sea is not only the lowest place on earth, but it is the saltiest waters on earth, nine times saltier than the ocean. Christ’s death on the cross as typified by the Dead Sea is where He confirmed His covenant with many.

Döda havet är inte bara den lägsta platsen på jorden, utan också de saltaste vattnen på jorden, nio gånger saltare än havet. Kristi död på korset, förebildad av Döda havet, är den plats där han bekräftade sitt förbund med många.

> And every oblation of thy meat offering shalt thou season with salt; neither shalt thou suffer the salt of the covenant of thy God to be lacking from thy meat offering: with all thine offerings thou shalt offer salt. Leviticus 2:3.

> Och varje offergåva av ditt matoffer skall du krydda med salt; du skall inte låta din Guds förbundssalt fattas i ditt matoffer. Med alla dina offer skall du offra salt. 3 Moseboken 2:13.

On the way from the springs of Mount Hermon, the Jordan River passes through the sea of Galilee, which is also known as Lake Tiberius and Lake Kinneret. Galilee means a “hinge” or a “turning point.” Tiberius is the name of the Roman ruler who followed Augustus Caesar, and due to the shape of the lake, it is called Kinneret, which means “a harp” or “a lyre.” The turning point for mankind was when Tiberius Caesar ruled and Jesus was crucified, and every harp in heaven was silenced. The geographical testimony of the Jordan River in connection with the “gates of hell,” which is the temple of the Greek god Pan, speaks to the testimony which Peter proclaimed through the inspiration of the Holy Spirit.

På vägen från Hermons bergs källor passerar Jordanfloden genom Galileiska sjön, som också är känd som Tiberiassjön och Kinneretsjön. Galileen betyder ett ”gångjärn” eller en ”vändpunkt”. Tiberius är namnet på den romerske härskare som följde efter kejsar Augustus, och på grund av sjöns form kallas den Kinneret, vilket betyder ”en harpa” eller ”en lyra”. Vändpunkten för mänskligheten var när kejsar Tiberius regerade och Jesus korsfästes, och varje harpa i himlen tystnade. Jordanflodens geografiska vittnesbörd i förbindelse med ”helvetets portar”, vilket är den grekiske guden Pans tempel, talar om det vittnesbörd som Petrus förkunnade genom den Helige Andes inspiration.

The incarnation of Christ was the combination of Divinity and humanity that occurred when the Divine Son of God took upon Himself human flesh, thus combining Divinity with humanity, as represented by the waters from the spring of Pan feeding the Jordan River. What fed the spring of Pan was the dew, rain and snow that fell upon the mountains of Hermon, Hermon representing the “sacred” mountain, which is Jerusalem above.

Kristi inkarnation var föreningen av gudomlighet och mänsklighet som ägde rum när Guds gudomlige Son iklädde sig mänskligt kött och därmed förenade gudomlighet med mänsklighet, såsom detta framställs genom vattnet från Pans källa, vilket gav näring åt Jordanfloden. Det som gav näring åt Pans källa var daggen, regnet och snön som föll över Hermons berg, där Hermon representerar det ”heliga” berget, vilket är Jerusalem därovan.

> A Song of Degrees of David. Behold, how good and how pleasant it is for brethren to dwell together in unity! It is like the precious ointment upon the head, that ran down upon the beard, even Aaron’s beard: that went down to the skirts of his garments; As the dew of Hermon, and as the dew that descended upon the mountains of Zion: for there the Lord commanded the blessing, even life for evermore. Psalms 133:1–3.

> En vallfartssång av David. Se, hur gott och hur ljuvligt det är att bröder bor tillsammans i endräkt! Det är såsom den dyrbara oljan på huvudet, som rann ner i skägget, ända ner i Arons skägg, och som rann ner till fållen på hans kläder; såsom Hermons dagg och såsom daggen som föll ner över Sions berg. Ty där befallde Herren välsignelsen, liv till evig tid. Psaltaren 133:1–3.

The “precious ointment” that ran down Aaron’s beard was the oil that was used when he and his sons were anointed as God’s priests.

Den ”dyrbara oljan” som rann nedför Arons skägg var den olja som användes när han och hans söner smordes till Guds präster.

> And thou shalt take of the blood that is upon the altar, and of the anointing oil, and sprinkle it upon Aaron, and upon his garments, and upon his sons, and upon the garments of his sons with him: and he shall be hallowed, and his garments, and his sons, and his sons’ garments with him. Exodus 29:21.

> Och du skall taga av blodet som är på altaret och av smörjelseoljan och stänka det på Aron och på hans kläder och på hans söner och på hans söners kläder med honom; och han skall vara helgad, likaså hans kläder och hans söner och hans söners kläder med honom. 2 Moseboken 29:21.

Peter expressed the confession of all the disciples, and in so doing he expressed the confession of the one hundred and forty-four thousand, who are to be anointed as a unified priesthood that is lifted up as an ensign. The “oil” that anointed Aaron, was also as the dew of Mount Hermon and also the dew of the mountains of Zion. The “oil” and the “dew” are the message which represents the anointing of the Holy Spirit.

Petrus gav uttryck åt alla lärjungarnas bekännelse, och därigenom gav han uttryck åt de etthundrafyrtiofyra tusens bekännelse, vilka skall smörjas som ett enat prästerskap som upphöjs såsom ett baner. Den ”olja” som smorde Aron var också såsom Hermons dagg och även såsom daggen på Sions berg. ”Oljan” och ”daggen” är det budskap som representerar den helige Andes smörjelse.

> Give ear, O ye heavens, and I will speak; and hear, O earth, the words of my mouth. My doctrine shall drop as the rain, my speech shall distil as the dew, as the small rain upon the tender herb, and as the showers upon the grass: Because I will publish the name of the Lord: ascribe ye greatness unto our God. Deuteronomy 32:1–3.

> Hör, ni himlar, och jag vill tala; och lyssna, du jord, till min muns ord. Min undervisning skall falla såsom regnet, mitt tal drypa såsom daggen, såsom stilla regn över det späda gräset, och såsom skurar över örterna. Ty jag vill förkunna Herrens namn: tillerkänn vår Gud storhet. 5 Moseboken 32:1–3.

The “dew” is the “doctrine” that falls on the mountains of Zion, and it is the “oil” of anointing that unifies the one hundred and forty-four thousand, who are God’s priests in the last days. The doctrine drops as rain, and distills as dew because it is “published”. It is published because heaven and earth are to give ear and hear the words of His mouth, through a unified priesthood that is the ensign who proclaim the messages of the Midnight Cry and Loud Cry.

”Dagg” är den ”lära” som faller över Sions berg, och den är smörjelsens ”olja” som förenar de etthundrafyrtiofyra tusen, vilka är Guds präster i de sista dagarna. Läran faller såsom regn och dryper såsom dagg därför att den ”förkunnas”. Den förkunnas därför att himmel och jord skall lyssna och höra Hans muns ord genom ett förenat prästerskap, vilket är baneret som förkunnar budskapen i Midnattsropet och det Höga ropet.

> How beautiful upon the mountains are the feet of him that bringeth good tidings, that publisheth peace; that bringeth good tidings of good, that publisheth salvation; that saith unto Zion, Thy God reigneth! Thy watchmen shall lift up the voice; with the voice together shall they sing: for they shall see eye to eye, when the Lord shall bring again Zion. Break forth into joy, sing together, ye waste places of Jerusalem: for the Lord hath comforted his people, he hath redeemed Jerusalem. The Lord hath made bare his holy arm in the eyes of all the nations; and all the ends of the earth shall see the salvation of our God. Isaiah 52:7–10.

> Hur ljuvliga är inte på bergen hans fötter som bär fram glada budskap, som förkunnar frid, som bär fram glada budskap om det goda, som förkunnar frälsning, som säger till Sion: Din Gud regerar! Dina väktare skall upphäva rösten; tillsammans skall de höja jubelsång: ty de skall se med egna ögon, när Herren återupprättar Sion. Brist ut i glädje, sjung tillsammans, ni Jerusalems öde platser: ty Herren har tröstat sitt folk, han har återlöst Jerusalem. Herren har blottat sin heliga arm inför alla folkens ögon; och hela jordens ändar skall se vår Guds frälsning. Jesaja 52:7–10.

The last-day watchmen, represented by Peter, publish salvation and peace, and they shall be unified, for they will see eye to eye. This happens when “the Lord brings again Zion.” The Hebrew word translated as “bring again” means to “reverse.” When the Lord reverses Zion, it means that Zion had been in captivity, as represented by the scattering, and it is reversed when the captivity ceases.

De sista dagarnas väktare, representerade av Petrus, förkunnar frälsning och frid, och de skall vara enade, ty de skall se öga mot öga. Detta sker när ”Herren åter upprättar Sion”. Det hebreiska ord som översatts med ”åter upprättar” betyder att ”vända om”. När Herren vänder Sion om, innebär det att Sion hade varit i fångenskap, såsom detta framställs genom skingringen, och det vänds om när fångenskapen upphör.

> For thus saith the Lord, That after seventy years be accomplished at Babylon I will visit you, and perform my good word toward you, in causing you to return to this place. For I know the thoughts that I think toward you, saith the Lord, thoughts of peace, and not of evil, to give you an expected end. Then shall ye call upon me, and ye shall go and pray unto me, and I will hearken unto you. And ye shall seek me, and find me, when ye shall search for me with all your heart. And I will be found of you, saith the Lord: and I will turn away your captivity, and I will gather you from all the nations, and from all the places whither I have driven you, saith the Lord; and I will bring you again into the place whence I caused you to be carried away captive. Jeremiah 29:10–14.

> Ty så säger Herren: När sjuttio år har fullbordats i Babylon, skall jag se till er och uppfylla mitt goda ord till er, så att jag för er tillbaka till denna plats. Ty jag vet vilka tankar jag har för er, säger Herren, fridens tankar och inte ofärdens, för att ge er en framtid och ett hopp. Då skall ni åkalla mig, och ni skall gå bort och be till mig, och jag skall höra er. Och ni skall söka mig och finna mig, när ni söker mig av hela ert hjärta. Och jag skall låta er finna mig, säger Herren; och jag skall göra slut på er fångenskap och samla er från alla hednafolk och från alla de platser dit jag har fördrivit er, säger Herren; och jag skall föra er tillbaka till den plats varifrån jag lät föra er bort i fångenskap. Jeremia 29:10–14.

All the prophets are addressing the last days, and in the last days His people are in a captivity that is to be reversed, in order to fulfill the testimony of prophecy.

Alla profeterna talar om de sista dagarna, och i de sista dagarna befinner sig hans folk i en fångenskap som skall vändas, för att profetians vittnesbörd skall uppfyllas.

> The word that came to Jeremiah from the Lord, saying, Thus speaketh the Lord God of Israel, saying, Write thee all the words that I have spoken unto thee in a book. For, lo, the days come, saith the Lord, that I will bring again the captivity of my people Israel and Judah, saith the Lord: and I will cause them to return to the land that I gave to their fathers, and they shall possess it. Jeremiah 30:1–3.

> Detta är det ord som kom till Jeremia från Herren: Så säger Herren, Israels Gud: Skriv åt dig i en bok alla de ord som jag har talat till dig. Ty se, dagar skall komma, säger Herren, då jag skall göra slut på fångenskapen för mitt folk Israel och Juda, säger Herren; och jag skall låta dem vända tillbaka till det land som jag gav åt deras fäder, och de skall ta det i besittning. Jeremia 30:1–3.

After three and a half days of sleeping, just as Lazarus slept for four days, and Daniel mourned for twenty-one days, Michael resurrects the two witnesses, who are His last-day people and brings them into unity and also anoints them through a message that is published around the world. That message is the “dew” of Mount Hermon (the sacred mountain), that feeds the spring of Pan, which thereafter feeds the Jordan River. The anointing that is accomplished by that message represents the anointing of Jesus, that marked when He became the Christ, which Peter identified.

Efter tre och en halv dags sömn, liksom Lasarus sov i fyra dagar och Daniel sörjde i tjugoen dagar, uppväcker Mikael de två vittnena, som är hans folk i den sista tiden, och för dem in i enhet samt smörjer dem också genom ett budskap som offentliggörs över hela världen. Det budskapet är Hermons bergs ”dagg” (det heliga berget), som ger näring åt Pans källa, vilken därefter ger näring åt Jordanfloden. Den smörjelse som fullbordas genom det budskapet representerar Jesu smörjelse, som utmärkte när han blev Kristus, vilket Petrus identifierade.

When Peter identified Christ as the Son of God, he represented Christ as both the Son of God and the Son of man, as represented by the waters of the “gates of hell” feeding the Jordan River. The confession of Peter was produced by the inspiration of the Holy Spirit, and it was that truth, that Jesus was the Christ, the Anointed One, and that He was both God and man which was identified by Jesus as the truth which would be the focus of the battle against God’s last-day people, who Christ promised would be victorious, for the “gates of hell,” will not prevail against this truth.

När Petrus identifierade Kristus som Guds Son, framställde han Kristus både som Guds Son och som Människosonen, såsom detta framställs genom vattnen från ”helvetets portar” som föder Jordanfloden. Petrus bekännelse frambringades genom den Helige Andes inspiration, och det var denna sanning – att Jesus var Kristus, den Smorde, och att Han var både Gud och människa – som Jesus utpekade som den sanning vilken skulle utgöra fokus för striden mot Guds folk i den sista tiden, och som Kristus lovade skulle segra, ty ”helvetets portar” skall inte få makt över denna sanning.

The truth is that on September 11, 2001, just as Jesus was anointed at His baptism, the sealing of the one hundred and forty-four thousand began, and in that history there would be a disappointment which would slay His last-day people, until He resurrected them and reversed their captivity. The process of resurrection includes the unifying of His people into a mighty army that is lifted up as an ensign. The work of resurrecting, purifying, unifying and lifting up, after the death in the streets, is illustrated in verses ten through fifteen of Daniel chapter eleven, as well as other biblical passages. But in verses thirteen through fifteen Christ has once again brought His disciples to Caesarea Philippi, to Panium, and it is there that the seal of God is impressed for eternity.

Sanningen är att den 11 september 2001, just såsom Jesus smordes vid sitt dop, började beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen, och i den historien skulle det finnas en besvikelse som skulle döda Hans sista tidens folk, till dess att Han uppväckte dem och vände deras fångenskap. Uppståndelsens process innefattar förenandet av Hans folk till en mäktig här som upphöjs såsom ett baner. Verket att uppväcka, rena, förena och upphöja, efter döden på gatorna, illustreras i verserna tio till femton i Daniel kapitel elva, liksom i andra bibliska avsnitt. Men i verserna tretton till femton har Kristus återigen fört Sina lärjungar till Caesarea Filippi, till Panium, och det är där som Guds sigill inpräglas för evigheten.

Only when we understand the profundity of these facts, can we recognize the revelations of truth located in the witness of Caesarea Philippi. In verse eighteen of chapter sixteen of Matthew, Simon Barjonah’s name is changed to Peter, which symbolizes the one hundred and forty-four thousand as previously noted in a recent article. The mathematical revelation established in the verse magnifies Jesus as the Wonderful Numberer, for not only can Peter be understood to represent one hundred and forty-four thousand, but Mathew 16:18 is also the mathematical symbol of “phi”.

Först när vi förstår dessa faktas djupgående innebörd kan vi urskilja de uppenbarelser av sanning som återfinns i vittnesbördet från Caesarea Filippi. I den artonde versen i det sextonde kapitlet av Matteus ändras Simon Barjonas namn till Petrus, vilket symboliserar de etthundrafyrtiofyra tusen, såsom tidigare påpekats i en nyligen publicerad artikel. Den matematiska uppenbarelse som är etablerad i versen upphöjer Jesus som den Underbare Räkneföraren, ty inte nog med att Petrus kan förstås representera etthundrafyrtiofyra tusen, utan Matteus 16:18 är också den matematiska symbolen för ”phi”.

Before we address the mathematics associated with “phi,” it should be noted that “phi” is part of the word “Philippi,” the second of the two names of the town of Panium. Verse eighteen identifies that Jesus spoke to Peter in Hebrew, which was recorded in Greek, and later translated into English. Those three steps address Christ’s control over His Word. When the word is considered with the mathematical system of multiplying the numbered positions, it identifies that the name Peter equates to one hundred and forty-four thousand, thus emphasizing Jesus as the Wonderful Numberer. In the very same verse, where Jesus proclaims that He will build His church the Wonderful Numberer controlled the translation process to ensure that the truth represented in verse eighteen in chapter sixteen, would represent the mathematical symbol of “phi.”

Innan vi behandlar den matematik som är förknippad med ”phi”, bör det noteras att ”phi” utgör en del av ordet ”Philippi”, det andra av de två namnen på staden Panium. Vers arton anger att Jesus talade till Petrus på hebreiska, vilket nedtecknades på grekiska och senare översattes till engelska. Dessa tre steg visar Kristi herravälde över sitt Ord. När ordet betraktas tillsammans med det matematiska systemet att multiplicera de numrerade positionerna, framgår det att namnet Petrus motsvarar etthundrafyrtiofyra tusen och därmed framhäver Jesus som den Underbare Räknaren. I just samma vers, där Jesus förkunnar att han skall bygga sin kyrka, styrde den Underbare Räknaren översättningsprocessen för att säkerställa att den sanning som framställs i vers arton i kapitel sexton skulle representera den matematiska symbolen ”phi”.

> And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. Matthew 16:18.

> Och jag säger dig också: Du är Petrus, och på denna klippa skall jag bygga min församling, och helvetets portar skall inte få makt över den. Matteus 16:18.

His church is not simply built upon the doctrine that Jesus is the Christ, and that He is the Son of God, but also the fact that He is the Word, and the Word created and controls all things, including mathematics, grammar and the works of men.

Hans församling är inte endast byggd på läran att Jesus är Kristus och att han är Guds Son, utan också på det faktum att han är Ordet, och Ordet skapade och styr allt, inklusive matematiken, grammatiken och människornas verk.

> In whom also we have obtained an inheritance, being predestinated according to the purpose of him who worketh all things after the counsel of his own will. Ephesians 1:11.

> I honom har också vi fått vårt arv, förutbestämda enligt hans uppsåt, han som verkar allt efter sin egen viljas rådslut. Efesierbrevet 1:11.

Phi, often represented by the Greek letter φ (phi), is a mathematical constant approximately equal to 1.618033988749895. This number is known as the golden ratio or the divine proportion. It is an “irrational number”, meaning it cannot be expressed as a simple fraction, and its decimal representation goes on infinitely without repeating.

Phi, ofta betecknat med den grekiska bokstaven φ (phi), är en matematisk konstant som ungefär är lika med 1,618033988749895. Detta tal är känt som det gyllene snittet eller den gudomliga proportionen. Det är ett ”irrationellt tal”, vilket innebär att det inte kan uttryckas som ett enkelt bråk, och dess decimalutveckling fortsätter oändligt utan att upprepa sig.

The golden ratio has many remarkable properties and appears in various contexts in mathematics, art, architecture, nature, and other fields. It is often found in geometric shapes, such as rectangles, pentagons, and dodecahedrons, where the ratio of the longer side to the shorter side is equal to phi.

Det gyllene snittet har många anmärkningsvärda egenskaper och framträder i olika sammanhang inom matematik, konst, arkitektur, naturen och andra områden. Det återfinns ofta i geometriska former, såsom rektanglar, femhörningar och dodekaedrar, där förhållandet mellan den längre sidan och den kortare sidan är lika med phi.

In art and architecture, the golden ratio is believed to create aesthetically pleasing proportions. It has been used by artists and architects throughout history, from ancient civilizations to the Renaissance and beyond, to design compositions, buildings, and artworks. In mathematics, the golden ratio appears in various mathematical equations and sequences, including the Fibonacci sequence, where each term is the sum of the two preceding terms. As the terms of the Fibonacci sequence increase, the ratio of consecutive terms approaches phi.

Inom konst och arkitektur anses det gyllene snittet skapa estetiskt tilltalande proportioner. Det har använts av konstnärer och arkitekter genom historien, från forntida civilisationer till renässansen och vidare, för att utforma kompositioner, byggnader och konstverk. Inom matematiken förekommer det gyllene snittet i olika matematiska ekvationer och talföljder, däribland Fibonaccitalföljden, där varje term är summan av de två föregående termerna. När termerna i Fibonaccitalföljden blir större, närmar sig kvoten mellan två på varandra följande termer phi.

In verse 16:18, we find the mathematical phi (1.618…). Jesus, the God “who worketh all things after the counsel of his own will,” determined to place His signature of being Palmoni, the Wonderful Number, or the Numberer of Secrets in the prophetic geography that identifies the battleground of His church against the gates of hell in the last days. At that prophetic battleground, through His control of numbers, He represented the one hundred and forty-four thousand with “Peter”, who had his name changed from “Simon” the one who hears the message of the dove, to “Peter”, thus marking the one hundred and forty-four thousand as His last days covenant people.

I vers 16:18 finner vi det matematiska phi-talet (1,618…). Jesus, den Gud ”som verkar allt efter sin egen viljas råd”, bestämde sig för att placera sin signatur såsom Palmoni, det Underbara Talet, eller Hemligheternas Räknare, i den profetiska geografi som identifierar slagfältet där hans församling i de sista dagarna står mot helvetets portar. På detta profetiska slagfält representerade han, genom sin kontroll över talen, de etthundrafyrtiofyra tusen med ”Petrus”, vars namn ändrades från ”Simon”, den som hör duvans budskap, till ”Petrus”, och märkte därigenom de etthundrafyrtiofyra tusen som sitt sista dagars förbundsfolk.

The “rock” that He chose to build His church on, is the foundation rock, the foundation and chief cornerstone of the “seven times” of Leviticus twenty-six, for there is no true foundation that is not Christ. From the baptism of Christ, when Simon “heard” the message of the dove unto the cross of the Dead Sea, for twelve hundred and sixty days, twice each day, there was a morning and evening sacrifice, except on the final day of the twelve hundred and sixty days, for on that day, the evening sacrifice escaped from the priest, and on the cross Christ died as the twenty-five hundred and twentieth offering.

Den ”klippa” som Han valde att bygga sin församling på är grundklippan, grunden och den främsta hörnstenen för ”de sju tiderna” i Tredje Moseboken tjugosex, ty ingen sann grund finns som inte är Kristus. Från Kristi dop, då Simon ”hörde” duvans budskap, till Döda havets kors, under ett tusen två hundra sextio dagar, frambars två gånger varje dag ett morgon- och aftonoffer, utom på den sista dagen av de ett tusen två hundra sextio dagarna, ty på den dagen undkom aftonoffret prästen, och på korset dog Kristus som det två tusen fem hundra tjugonde offret.

> “All is terror and confusion. The priest is about to slay the victim; but the knife drops from his nerveless hand, and the lamb escapes. Type has met antitype in the death of God’s Son. The great sacrifice has been made. The way into the holiest is laid open. A new and living way is prepared for all. No longer need sinful, sorrowing humanity await the coming of the high priest.” The Desire of Ages, 757.

> ”Allt är skräck och förvirring. Prästen är i färd med att slakta offret, men kniven faller ur hans kraftlösa hand, och lammet undkommer. Förebilden har mött motbilden i Guds Sons död. Det stora offret har framburits. Vägen in i det allra heligaste har öppnats. En ny och levande väg har beretts för alla. Den syndiga, sorgtyngda mänskligheten behöver inte längre invänta översteprästens ankomst.” Messias, 757.

The “rock” He would build His church upon is the foundation stone that the builders rejected, its number is “twenty-five hundred and twenty.” In one short verse Christ presents Himself as the Master of all things, and when He does so He is standing and speaking in verses thirteen through fifteen of Daniel chapter eleven.

Den ”klippa” på vilken Han skulle bygga sin kyrka är den grundsten som byggnadsarbetarna förkastade; dess tal är ”tvåtusen femhundra tjugo”. I en enda kort vers framställer Kristus sig själv som alltings Mästare, och när Han gör detta står Han och talar i verserna tretton till femton i Daniel kapitel elva.

> And I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build my church; and the gates of hell shall not prevail against it. Matthew 16:18.

> Och jag säger dig också: Du är Petrus, och på denna klippa skall jag bygga min församling, och helvetets portar skall inte få makt över den. Matteus 16:18.

We will continue this study in the next article.

Vi kommer att fortsätta denna studie i nästa artikel.

> “‘The secret things belong unto the Lord our God: but those things which are revealed belong unto us and to our children forever.’ Deuteronomy 29:29. Just how God accomplished the work of creation He has never revealed to men; human science cannot search out the secrets of the Most High. His creative power is as incomprehensible as His existence.

> ”Det fördolda hör Herren, vår Gud, till; men det uppenbarade hör oss och våra barn till för evigt.” 5 Moseboken 29:29. Hur Gud utförde skapelsens verk har Han aldrig uppenbarat för människor; den mänskliga vetenskapen kan inte utforska den Högstes hemligheter. Hans skaparkraft är lika obegriplig som Hans existens.

> “God has permitted a flood of light to be poured upon the world in both science and art; but when professedly scientific men treat upon these subjects from a merely human point of view, they will assuredly come to wrong conclusions. It may be innocent to speculate beyond what God’s word has revealed, if our theories do not contradict facts found in the Scriptures; but those who leave the word of God, and seek to account for His created works upon scientific principles, are drifting without chart or compass upon an unknown ocean. The greatest minds, if not guided by the word of God in their research, become bewildered in their attempts to trace the relations of science and revelation. Because the Creator and His works are so far beyond their comprehension that they are unable to explain them by natural laws, they regard Bible history as unreliable. Those who doubt the reliability of the records of the Old and New Testaments, will be led to go a step further, and doubt the existence of God; and then, having lost their anchor, they are left to beat about upon the rocks of infidelity.

> ”Gud har tillåtit att en flod av ljus har utgjutits över världen inom både vetenskap och konst; men när män som gör anspråk på att vara vetenskapliga behandlar dessa ämnen ur en rent mänsklig synvinkel, kommer de förvisso till felaktiga slutsatser. Det kan vara oskyldigt att spekulera utöver vad Guds ord har uppenbarat, om våra teorier inte motsäger de fakta som finns i Skriften; men de som överger Guds ord och söker förklara Hans skapade verk utifrån vetenskapliga principer driver omkring utan sjökort eller kompass på ett okänt hav. De största intellekten, om de inte leds av Guds ord i sina undersökningar, blir förvirrade i sina försök att spåra förhållandet mellan vetenskap och uppenbarelse. Eftersom Skaparen och Hans verk ligger så långt bortom deras fattningsförmåga att de inte kan förklara dem genom naturlagar, betraktar de Bibelns historia som opålitlig. De som betvivlar tillförlitligheten i Gamla och Nya testamentets berättelser kommer att ledas att gå ett steg vidare och betvivla Guds existens; och sedan, när de har förlorat sitt ankare, lämnas de att kastas mot otrohetens klippor.”

> “These persons have lost the simplicity of faith. There should be a settled belief in the divine authority of God’s Holy Word. The Bible is not to be tested by men’s ideas of science. Human knowledge is an unreliable guide. Skeptics who read the Bible for the sake of caviling, may, through an imperfect comprehension of either science or revelation, claim to find contradictions between them; but rightly understood, they are in perfect harmony. Moses wrote under the guidance of the Spirit of God, and a correct theory of geology will never claim discoveries that cannot be reconciled with his statements. All truth, whether in nature or in revelation, is consistent with itself in all its manifestations.

> ”Dessa personer har förlorat trons enkelhet. Det bör finnas en fast förvissning om den gudomliga auktoriteten i Guds heliga ord. Bibeln skall inte prövas efter människors vetenskapliga föreställningar. Mänsklig kunskap är en opålitlig vägvisare. Skeptiker som läser Bibeln i syfte att klandra, kan genom en ofullkomlig förståelse av antingen vetenskapen eller uppenbarelsen mena sig finna motsägelser mellan dem; men rätt förstådda står de i fullkomlig harmoni. Mose skrev under Guds Andes ledning, och en riktig teori om geologin kommer aldrig att göra anspråk på upptäckter som inte kan förenas med hans utsagor. All sanning, vare sig i naturen eller i uppenbarelsen, är i alla sina yttringar samstämmig med sig själv.

> “In the word of God many queries are raised that the most profound scholars can never answer. Attention is called to these subjects to show us how much there is, even among the common things of everyday life, that finite minds, with all their boasted wisdom, can never fully understand.

> ”I Guds ord väcks många frågor som de mest djupsinniga lärda aldrig kan besvara. Uppmärksamheten riktas på dessa ämnen för att visa oss hur mycket det finns, även bland vardagslivets vanliga ting, som ändliga sinnen, med all sin omhuldade visdom, aldrig fullt kan förstå.

> “Yet men of science think that they can comprehend the wisdom of God, that which He has done or can do. The idea largely prevails that He is restricted by His own laws. Men either deny or ignore His existence, or think to explain everything, even the operation of His Spirit upon the human heart; and they no longer reverence His name or fear His power. They do not believe in the supernatural, not understanding God’s laws or His infinite power to work His will through them. As commonly used, the term ‘laws of nature’ comprises what men have been able to discover with regard to the laws that govern the physical world; but how limited is their knowledge, and how vast the field in which the Creator can work in harmony with His own laws and yet wholly beyond the comprehension of finite beings!

> ”Likväl menar vetenskapens män att de kan fatta Guds vishet, det som Han har gjort eller kan göra. Föreställningen är vida utbredd att Han är bunden av sina egna lagar. Människor förnekar antingen eller ignorerar Hans existens, eller också menar de sig kunna förklara allting, till och med Hans Andes verk i människohjärtat; och de vördar inte längre Hans namn eller fruktar Hans makt. De tror inte på det övernaturliga, eftersom de inte förstår Guds lagar eller Hans oändliga makt att genom dem utföra sin vilja. Såsom uttrycket vanligen används, omfattar termen ”naturens lagar” det som människor har kunnat upptäcka beträffande de lagar som styr den fysiska världen; men hur begränsad är inte deras kunskap, och hur vidsträckt det område inom vilket Skaparen kan verka i överensstämmelse med sina egna lagar och ändå helt bortom de ändliga varelsernas fattningsförmåga!”

> “Many teach that matter possesses vital power—that certain properties are imparted to matter, and it is then left to act through its own inherent energy; and that the operations of nature are conducted in harmony with fixed laws, with which God Himself cannot interfere. This is false science, and is not sustained by the word of God. Nature is the servant of her Creator. God does not annul His laws or work contrary to them, but He is continually using them as His instruments. Nature testifies of an intelligence, a presence, an active energy, that works in and through her laws. There is in nature the continual working of the Father and the Son. Christ says, ‘My Father worketh hitherto, and I work.’ John 5:17.

> ”Många lär att materien besitter livskraft — att vissa egenskaper meddelas materien och att den sedan lämnas att verka genom sin egen inneboende energi; och att naturens verksamheter fortgår i överensstämmelse med fasta lagar, i vilka Gud själv inte kan ingripa. Detta är falsk vetenskap och får inget stöd i Guds ord. Naturen är sin Skapares tjänarinna. Gud upphäver inte sina lagar och verkar inte i strid med dem, men han använder dem ständigt som sina redskap. Naturen vittnar om en intelligens, en närvaro, en verksam kraft, som verkar i och genom hennes lagar. I naturen pågår oavbrutet Faderns och Sonens verk. Kristus säger: ’Min Fader verkar ännu i denna stund, och jag verkar.’ Joh. 5:17.”

> “The Levites, in their hymn recorded by Nehemiah, sang, ‘Thou, even Thou, art Lord alone; Thou hast made heaven, the heaven of heavens, with all their host, the earth, and all things therein, … and Thou preservest them all.’ Nehemiah 9:6. As regards this world, God’s work of creation is completed. For ‘the works were finished from the foundation of the world.’ Hebrews 4:3. But His energy is still exerted in upholding the objects of His creation. It is not because the mechanism that has once been set in motion continues to act by its own inherent energy that the pulse beats and breath follows breath; but every breath, every pulsation of the heart, is an evidence of the all-pervading care of Him in whom ‘we live, and move, and have our being.’ Acts 17:28. It is not because of inherent power that year by year the earth produces her bounties and continues her motion around the sun. The hand of God guides the planets and keeps them in position in their orderly march through the heavens. He ‘bringeth out their host by number: He calleth them all by names by the greatness of His might, for that He is strong in power; not one faileth.’ Isaiah 40:26. It is through His power that vegetation flourishes, that the leaves appear and the flowers bloom. He ‘maketh grass to grow upon the mountains’ (Psalm 147:8), and by Him the valleys are made fruitful. ‘All the beasts of the forest … seek their meat from God,’ and every living creature, from the smallest insect up to man, is daily dependent upon His providential care. In the beautiful words of the psalmist, ‘These wait all upon Thee…. That Thou givest them they gather: Thou openest Thine hand, they are filled with good.’ Psalm 104:20, 21, 27, 28. His word controls the elements; He covers the heavens with clouds and prepares rain for the earth. ‘He giveth snow like wool: He scattereth the hoarfrost like ashes.’ Psalm 147:16. ‘When He uttereth His voice, there is a multitude of waters in the heavens, and He causeth the vapors to ascend from the ends of the earth; He maketh lightnings with rain, and bringeth forth the wind out of His treasuries.’ Jeremiah 10:13.

> ”Leviterna sjöng i sin hymn, sådan den är återgiven av Nehemja: ’Du, ja du allena, är Herren; du har gjort himlen, himlarnas himmel, med hela dess härskara, jorden och allt som är däri, … och du bevarar dem alla.’ Nehemja 9:6. Vad denna värld beträffar är Guds skapelseverk fullbordat. Ty ’verken var fullbordade från världens grundläggning’. Hebreerbrevet 4:3. Men hans kraft är alltjämt verksam för att uppehålla föremålen för hans skapelse. Det är inte därför att den mekanism som en gång satts i rörelse fortsätter att verka genom sin egen inneboende energi som pulsen slår och andedräkten följer andedräkten; utan varje andetag, varje hjärtslag, är ett bevis på den allestädes närvarande omsorgen från honom i vilken ’vi lever och rör oss och är till’. Apostlagärningarna 17:28. Det är inte på grund av någon inneboende kraft som jorden år efter år frambringar sina rikedomar och fortsätter sitt kretslopp runt solen. Guds hand leder planeterna och håller dem på deras plats i deras ordnade gång genom himlarna. Han ’för ut deras här i tal; han nämner dem alla vid namn. Genom hans väldiga makt och stora kraft uteblir inte en enda.’ Jesaja 40:26. Genom hans kraft grönskar växtligheten, löven bryter fram och blommorna blommar. Han ’låter gräset växa på bergen’ (Psalm 147:8), och genom honom blir dalarna fruktbara. ’Skogens alla djur … söker sin föda från Gud’, och varje levande varelse, från den minsta insekt ända upp till människan, är dagligen beroende av hans försyns omsorg. Med psalmistens sköna ord: ’Alla väntar de efter dig…. Det du ger dem samlar de in; du öppnar din hand, de mättas med vad gott är.’ Psalm 104:20, 21, 27, 28. Hans ord råder över elementen; han täcker himlen med moln och bereder regn åt jorden. ’Han ger snö som ull, han strör ut rimfrosten som aska.’ Psalm 147:16. ’När han låter sin röst höras, då är där ett dån av vatten i himlen, och han låter ångorna stiga upp från jordens ändar; han gör blixtar med regnet och för vinden fram ur sina förråd.’ Jeremia 10:13.”

> “God is the foundation of everything. All true science is in harmony with His works; all true education leads to obedience to His government. Science opens new wonders to our view; she soars high, and explores new depths; but she brings nothing from her research that conflicts with divine revelation. Ignorance may seek to support false views of God by appeals to science, but the book of nature and the written word shed light upon each other. We are thus led to adore the Creator and to have an intelligent trust in His word.” Patriarchs and Prophets, 113–115.

> ”Gud är grunden för allting. All sann vetenskap står i samklang med Hans verk; all sann bildning leder till lydnad under Hans styre. Vetenskapen öppnar nya under för vår blick; hon höjer sig högt och utforskar nya djup; men hon hämtar ingenting från sina forskningar som står i strid med den gudomliga uppenbarelsen. Okunnigheten må söka stödja falska uppfattningar om Gud genom hänvisningar till vetenskapen, men naturens bok och det skrivna ordet kastar ljus över varandra. Därigenom leds vi till att tillbe Skaparen och att hysa en förnuftig tillit till Hans ord.” Patriarker och profeter, 113–115.

Back to Articles