Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Eighty-One

Daniels bok - nummer etthundraåttioett

The Midnight Cry and Rome’s Prophetic Role: Unveiling the Last Days in the Book of Daniel

Midnattsropet och Roms profetiska roll: uppenbarelsen av de yttersta dagarna i Daniels bok

Author

Jeff Pippenger

Published

April 11, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

Within Daniel chapter eleven, there are several lines of prophecy that all align with the last six verses of the chapter. The portion that aligns with the history of verse forty from the time of the end in 1989, until the Sunday law of verse forty-one, is the portion of the prophecy that was sealed until the last days. It is Daniel’s complement of the Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before probation closes. Verse two introduces Trump, the last Republican president, the last President, the President that is the eighth that is of the seven, and he is the richest president that began to stir up the globalists when he announced his candidacy in 2015. Verse ten identifies 1989, and verses eleven and twelve identify the Ukrainian War that began in 2014, with Putin’s victory and following demise.

Inom Daniels elfte kapitel finns flera profetiska rader som alla sammanfaller med kapitlets sex sista verser. Den del som sammanfaller med historien i vers fyrtio från ändens tid år 1989 fram till söndagslagen i vers fyrtioett är den del av profetian som var förseglad intill de sista dagarna. Den är Daniels motsvarighet till Jesu Kristi uppenbarelse, vilken avförseglas strax innan nådatiden avslutas. Vers två introducerar Trump, den siste republikanske presidenten, den siste presidenten, den president som är den åttonde och är av de sju, och han är den rikaste presidenten, vilken började sätta globalisterna i rörelse när han tillkännagav sin kandidatur år 2015. Vers tio identifierar 1989, och verserna elva och tolv identifierar det ukrainska kriget som började 2014, med Putins seger och efterföljande fall.

Verses thirteen through fifteen, describe the third of the three battles of verse forty, beginning with the collapse of the Soviet Union in 1989, then the Ukrainian War, followed by the Battle of Panium, which represents the external struggle of apostate Protestantism in the United States against the globalists of the world.

Verserna tretton till femton beskriver det tredje av de tre slagen i vers fyrtio, med början i Sovjetunionens sammanbrott 1989, därefter det ukrainska kriget, följt av slaget vid Panium, som representerar den avfälliga protestantismens i Förenta staterna yttre kamp mot världens globalister.

Apostate Protestantism prevails, and establishes the hierarchical relationship of the threefold union that is implemented at the soon coming Sunday law. The beast is Catholicism, and she is the head of the three powers, represented as Jezebel and a multitude of other symbols. She is the whore that reigns over and rides the beast.

Det avfälliga protestantismen får överhanden och upprättar det hierarkiska förhållandet i den trefaldiga föreningen som genomförs vid den snart annalkande söndagslagen. Vilddjuret är katolicismen, och hon är huvudet för de tre makterna, framställd som Jesebel och en mängd andra symboler. Hon är skökan som härskar över och rider på vilddjuret.

The false prophet is the United States, represented by her husband Ahab, who is the head of the tenfold kingdom of the dragon. The Battle of Panium in 200 BC, typifies the external struggle between globalism and apostate Protestantism. The internal struggle is represented by the revolt in 167 BC, followed by the rededication of the temple as commemorated by Hanukkah in 164 BC, that was then followed by a period from 161 BC to 158 BC, that typifies where the United States erects an image of Catholicism’s union of church and state, as represented by the “league”.

Den falske profeten är Förenta staterna, representerad av sin make Ahab, som är huvudet för drakens tiofaldiga rike. Slaget vid Panium år 200 f.Kr. utgör en förebild för den yttre striden mellan globalism och avfällig protestantism. Den inre striden representeras av upproret år 167 f.Kr., följt av återinvigningen av templet, ihågkommen genom Hanukka år 164 f.Kr.; därefter följde en period från 161 f.Kr. till 158 f.Kr., som utgör en förebild för det skede då Förenta staterna upprättar en avbild av katolicismens förening mellan kyrka och stat, representerad av ”förbundet”.

In verse thirteen, Uriah Smith informs us that fourteen years after the Battle of Raphia, Ptolemy dies through “intemperance and debauchery, and was succeeded by his son, Ptolemy Epiphanes, a child then four or five years old. Antiochus, during the same time, having suppressed rebellion in his kingdom, and reduced and settled the eastern parts in their obedience, was at leisure for any enterprise when young Epiphanes came to the throne of Egypt.” After Putin’s short-lived victory is over, Trump will be ready to deal with the new infant king of Egypt. Before he does so, he will have “suppressed a rebellion” within the United States.

I vers tretton upplyser Uriah Smith oss om att fjorton år efter slaget vid Rafia dör Ptolemaios genom ”måttlöshet och utsvävningar, och efterträddes av sin son, Ptolemaios Epifanes, ett barn som då var fyra eller fem år gammalt. Antiochos hade under samma tid, sedan han kuvade uppror i sitt rike och underlagt samt ordnat de östra delarna i lydnad, frihet att företa vilket företag som helst när den unge Epifanes besteg Egyptens tron.” Efter det att Putins kortvariga seger är över, kommer Trump att vara redo att ta itu med Egyptens nye späde kung. Innan han gör det, kommer han att ha ”kuvat ett uppror” inom Förenta staterna.

When Trump is elected, he will implement laws that have been typified by the Alien and Sedition Acts of 1798, along with suspending “habeas corpus,” as did the first Republican president in response to a Civil War. His actions have also been typified by the actions of president Grant when he dealt with the Ku Klux Klan, and F. D. Roosevelt when he imprisoned the Japanese and others in World War Two, and George Bush the last’s Patriot Act.

När Trump blir vald kommer han att genomföra lagar som har förebildats av Alien and Sedition Acts från 1798, tillsammans med att upphäva ”habeas corpus”, såsom den förste republikanske presidenten gjorde som svar på ett inbördeskrig. Hans handlingar har också förebildats av president Grants åtgärder när han tog itu med Ku Klux Klan, och av F. D. Roosevelt när han fängslade japanerna och andra under andra världskriget, samt av den siste George Bushs Patriot Act.

He, as with Seleucus, will suppress the rebellion in the United States, and then turn his eyes toward the “child king” of Egypt. In so doing, he will form an alliance with Philip of Macedon, for Smith records, “At the same time, Philip, king of Macedon, entered into a league with Antiochus to divide the dominions of Ptolemy between them, each proposing to take the parts which lay nearest and most convenient to him. Here was a rising up against the king of the south sufficient to fulfil the prophecy, and the very events, beyond doubt, which the prophecy intended.”

Han skall, liksom i fallet med Seleukos, slå ned upproret i Förenta staterna och därefter vända sina ögon mot Egyptens ”barnkung”. Därigenom kommer han att ingå en allians med Filip av Makedonien, ty Smith skriver: ”Samtidigt ingick Filip, konung av Makedonien, ett förbund med Antiochos för att mellan sig dela Ptolemaios välden, var och en med avsikt att ta de delar som låg honom närmast och var mest fördelaktiga för honom. Här förelåg ett resande sig upp mot konungen i södern, tillräckligt för att uppfylla profetian, och utan tvivel just de händelser som profetian avsåg.”

Trump will form a firm alliance with the nations of NATO (the United Nations), to address Russia, and the complexities of resolving the fallout of the collapse of Putin. At that time, according to verse fourteen, and Smith’s commentary, “a new power is introduced.” The papacy will intercede to protect Russia and its satellites from the authority of NATO and the United States, or as Smith’s commentary cites, “Rome spoke; and Syria and Macedonia soon found a change coming over the aspect of their dream. The Romans interfered in behalf of the young king of Egypt, determined that he should be protected from the ruin devised by Antiochus and Philip. This was BC 200, and was one of the first important interferences of the Romans in the affairs of Syria and Egypt.”

Trump kommer att ingå en fast allians med NATO:s nationer (Förenta nationerna) för att bemöta Ryssland och de komplicerade följderna av att hantera efterspelet till Putins fall. Vid den tiden, enligt vers fjorton och Smiths kommentar, ”introduceras en ny makt”. Påvedömet kommer att träda emellan för att skydda Ryssland och dess satellitstater från NATO:s och Förenta staternas myndighet, eller såsom Smiths kommentar anför: ”Rom talade; och Syrien och Makedonien fann snart en förändring komma över utseendet på sin dröm. Romarna ingrep till förmån för Egyptens unge kung, fast beslutna att han skulle skyddas från den undergång som Antiochos och Filip hade planlagt. Detta var år 200 f.Kr. och var ett av romarnas första viktiga ingripanden i Syriens och Egyptens angelägenheter.”

Rome, the whore of Tyre, then begins to sing her songs and commit fornication with the kings of the earth, in advance of those kings coming into full obedience to her, just two verses later. At that same time, the Battle of Panium occurred. The year 200 BC identifies the whore of Tyre beginning to sing, and she does so in regard to protecting Russia, who the United States and the United Nations have just agreed to divide up for their mutual benefit. The whore prevails over them both, but the “battle” of Panium then takes place and the United States prevails over the United Nations.

Rom, Tyrus sköka, börjar då sjunga sina sånger och bedriva otukt med jordens kungar, innan dessa kungar, endast två verser senare, kommer i full lydnad under henne. Vid samma tid inträffade slaget vid Panium. År 200 f.Kr. utmärker Tyrus skökas begynnande sång, och hon gör detta med avseende på att skydda Ryssland, som Förenta staterna och Förenta nationerna just har kommit överens om att dela upp till ömsesidig vinning. Skökan övervinner dem båda, men därefter äger ”slaget” vid Panium rum, och Förenta staterna segrar över Förenta nationerna.

Symbolically, thirty-three years later the revolt of Modein begins in the United States. Symbolically, three years later after that, the rededication of so-called Protestantism and a Constitutional Republic is established as represented by Hanukkah. Symbolically, three years after that, the period represented by the league of the Jews with Rome begins.

Symboliskt sett börjar trettiotre år senare revolten i Modein i Förenta staterna. Symboliskt sett, tre år därefter, upprättas återinvigningen av den så kallade protestantismen och en konstitutionell republik, sådan den representeras av Hanukka. Symboliskt sett, tre år därefter, börjar den period som representeras av judarnas förbund med Rom.

The final movements will be rapid ones, so the history represented by forty-eight years in the verses is describing a series of rapid events that prophecy has specifically identified as beginning at the time of the end in 1989, followed by the second battle of verses eleven and twelve in 2014, followed by 2015, when Trump announced his candidacy for president, and thus began his prophetic work of stirring up globalism. Once Trump begins the work of suppressing the Civil War that is already under way, he will attempt an alliance with the United Nations (NATO—Philip of Macedon), and Rome will begin to sing. The attempted alliance becomes the struggle for supremacy between the two forces that is represented by the Battle of Panium.

De avslutande skeendena kommer att vara snabba, så den historia som i verserna representeras av fyrtioåtta år beskriver en serie snabba händelser som profetian uttryckligen har identifierat som inledda vid ändens tid år 1989, följda av den andra striden i vers elva och tolv år 2014, följda av år 2015, då Trump tillkännagav sin kandidatur till presidentämbetet och därmed påbörjade sitt profetiska verk att uppröra globalismen. När Trump väl börjar arbetet med att undertrycka det inbördeskrig som redan pågår, kommer han att söka en allians med Förenta nationerna (NATO — Filip av Makedonien), och Rom kommer att börja sjunga. Den tilltänkta alliansen blir den kamp om överhöghet mellan de två makterna som representeras av slaget vid Panium.

Panium then is the waymark of verse thirteen, where the final rapid movements that precede the Sunday law begin. All the prophets spoke more of the end of the world, than the time in which they lived, and Jesus was of course the greatest of all prophets. Just before the cross, which typifies the Sunday law, that is represented by verse sixteen, Jesus took a trip with His disciples to Panium. His time there, and the lessons He set forth there, align with the soon coming Battle of Panium. Throughout history Panium has had several names, and at the time of Christ the name for Panium was Caesarea Philippi.

Panium är alltså vägmärket i vers tretton, där de sista snabba rörelserna som föregår söndagslagen börjar. Alla profeterna talade mer om världens ände än om den tid i vilken de levde, och Jesus var naturligtvis den störste av alla profeter. Strax före korset, som är en förebild på söndagslagen och som representeras av vers sexton, gjorde Jesus en resa med sina lärjungar till Panium. Hans tid där och de lärdomar han framställde där överensstämmer med det snart annalkande slaget vid Panium. Genom historien har Panium haft flera namn, och på Kristi tid var namnet på Panium Caesarea Filippi.

> “Jesus and His disciples had now come into one of the towns about Caesarea Philippi. They were beyond the limits of Galilee, in a region where idolatry prevailed. Here the disciples were withdrawn from the controlling influence of Judaism, and brought into closer contact with the heathen worship. Around them were represented forms of superstition that existed in all parts of the world. Jesus desired that a view of these things might lead them to feel their responsibility to the heathen. During His stay in this region, He endeavored to withdraw from teaching the people, and to devote Himself more fully to His disciples.

> ”Jesus och hans lärjungar hade nu kommit in i en av städerna i trakten omkring Caesarea Filippi. De var utanför Galileens gränser, i en region där avgudadyrkan rådde. Här drogs lärjungarna undan judendomens behärskande inflytande och fördes i närmare kontakt med den hedniska gudsdyrkan. Runt omkring dem framträdde former av vidskepelse som fanns i alla delar av världen. Jesus önskade att åsynen av dessa ting skulle leda dem till att känna sitt ansvar för hedningarna. Under sin vistelse i denna trakt bemödade han sig om att dra sig tillbaka från undervisningen av folket och att ägna sig mer fullt åt sina lärjungar.

> “He was about to tell them of the suffering that awaited Him. But first He went away alone, and prayed that their hearts might be prepared to receive His words. Upon joining them, He did not at once communicate that which He desired to impart. Before doing this, He gave them an opportunity of confessing their faith in Him that they might be strengthened for the coming trial. He asked, ‘Whom do men say that I the Son of man am?’

> ”Han stod i begrepp att tala om för dem det lidande som väntade Honom. Men först drog Han sig undan i ensamhet och bad att deras hjärtan måtte beredas att ta emot Hans ord. När Han åter förenade sig med dem, meddelade Han inte genast det som Han önskade delge. Innan Han gjorde detta, gav Han dem tillfälle att bekänna sin tro på Honom, så att de måtte stärkas inför den kommande prövningen. Han frågade: ’Vem säger människorna att jag, Människosonen, är?’”

> “Sadly the disciples were forced to acknowledge that Israel had failed to recognize their Messiah. Some indeed, when they saw His miracles, had declared Him to be the Son of David. The multitudes that had been fed at Bethsaida had desired to proclaim Him king of Israel. Many were ready to accept Him as a prophet; but they did not believe Him to be the Messiah.

> Sorgligt nog tvingades lärjungarna erkänna att Israel hade underlåtit att känna igen sin Messias. Några hade visserligen, när de såg hans underverk, förklarat att han var Davids Son. De folkskaror som hade blivit mättade i Betsaida hade velat utropa honom till Israels konung. Många var redo att ta emot honom som en profet, men de trodde inte att han var Messias.

> “Jesus now put a second question, relating to the disciples themselves: ‘But whom say ye that I am?’ Peter answered, ‘Thou art the Christ, the Son of the living God.’

> ”Jesus ställde nu en andra fråga, som gällde lärjungarna själva: ’Men vem säger ni att jag är?’ Petrus svarade: ’Du är Messias, den levande Gudens Son.’”

> “From the first, Peter had believed Jesus to be the Messiah. Many others who had been convicted by the preaching of John the Baptist, and had accepted Christ, began to doubt as to John’s mission when he was imprisoned and put to death; and they now doubted that Jesus was the Messiah, for whom they had looked so long. Many of the disciples who had ardently expected Jesus to take His place on David’s throne left Him when they perceived that He had no such intention. But Peter and his companions turned not from their allegiance. The vacillating course of those who praised yesterday and condemned today did not destroy the faith of the true follower of the Saviour. Peter declared, ‘Thou art the Christ, the Son of the living God.’ He waited not for kingly honors to crown his Lord, but accepted Him in His humiliation.

> ”Ända från början hade Petrus trott att Jesus var Messias. Många andra, som hade blivit överbevisade genom Johannes Döparens predikan och hade tagit emot Kristus, började tvivla på Johannes uppdrag när han fängslades och dödades; och de tvivlade nu på att Jesus var den Messias som de så länge hade väntat på. Många av lärjungarna, som ivrigt hade väntat sig att Jesus skulle inta sin plats på Davids tron, lämnade honom när de märkte att han inte hade någon sådan avsikt. Men Petrus och hans följeslagare vek inte från sin trohet. Det vacklande förfarandet hos dem som i går prisade och i dag fördömde förstörde inte den sanne Frälsarens efterföljares tro. Petrus förklarade: ’Du är Messias, den levande Gudens Son.’ Han väntade inte på att kunglig ära skulle kröna hans Herre, utan tog emot honom i hans förnedring.”

> “Peter had expressed the faith of the twelve. Yet the disciples were still far from understanding Christ’s mission. The opposition and misrepresentation of the priests and rulers, while it could not turn them away from Christ, still caused them great perplexity. They did not see their way clearly. The influence of their early training, the teaching of the rabbis, the power of tradition, still intercepted their view of truth. From time to time precious rays of light from Jesus shone upon them, yet often they were like men groping among shadows. But on this day, before they were brought face to face with the great trial of their faith, the Holy Spirit rested upon them in power. For a little time their eyes were turned away from ‘the things which are seen,’ to behold ‘the things which are not seen.’ 2 Corinthians 4:18. Beneath the guise of humanity they discerned the glory of the Son of God.

> ”Petrus hade gett uttryck åt de tolvs tro. Ändå var lärjungarna fortfarande långt ifrån att förstå Kristi uppdrag. Prästernas och rådsherrarnas motstånd och förvrängning, även om det inte kunde vända dem bort från Kristus, vållade dem ändå stor förvirring. De såg inte sin väg klart. Inflytandet från deras tidigare fostran, rabbinernas undervisning, traditionens makt, skymde ännu deras blick för sanningen. Från tid till annan lyste dyrbara strålar av ljus från Jesus över dem, men ofta var de som människor som famlar bland skuggor. Men denna dag, innan de ställdes ansikte mot ansikte med den stora prövningen för deras tro, vilade den helige Ande över dem med kraft. För en kort stund vändes deras ögon bort från ”det som är synligt” för att skåda ”det som inte är synligt”. 2 Korinthierbrevet 4:18. Under mänsklighetens täckelse urskilde de Guds Sons härlighet.

> “Jesus answered Peter, saying, ‘Blessed art thou, Simon Bar-jona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee, but My Father which is in heaven.’

> ”Jesus svarade Petrus och sade: ’Salig är du, Simon Bar-Jona; ty kött och blod har inte uppenbarat detta för dig, utan min Fader som är i himlen.’”

> “The truth which Peter had confessed is the foundation of the believer’s faith. It is that which Christ Himself has declared to be eternal life. But the possession of this knowledge was no ground for self-glorification. Through no wisdom or goodness of his own had it been revealed to Peter. Never can humanity, of itself, attain to a knowledge of the divine. ‘It is as high as heaven; what canst thou do? deeper than hell; what canst thou know?’ Job 11:8. Only the spirit of adoption can reveal to us the deep things of God, which ‘eye hath not seen, nor ear heard, neither have entered into the heart of man.’ ‘God hath revealed them unto us by His Spirit: for the Spirit searcheth all things, yea, the deep things of God.’ 1 Corinthians 2:9, 10. ‘The secret of the Lord is with them that fear Him;’ and the fact that Peter discerned the glory of Christ was an evidence that he had been ‘taught of God.’ Psalm 25:14; John 6:45. Ah, indeed, ‘blessed art thou, Simon Bar-jona: for flesh and blood hath not revealed it unto thee.’

> Den sanning som Petrus hade bekänt är den troendes tros grund. Det är detta som Kristus själv har förklarat vara evigt liv. Men innehavet av denna kunskap gav ingen grund för självförhärligande. Det var inte genom någon egen vishet eller godhet som den hade uppenbarats för Petrus. Aldrig kan mänskligheten av sig själv nå fram till kunskap om det gudomliga. ”Den är högre än himmelen; vad kan du göra? djupare än dödsriket; vad kan du veta?” Job 11:8. Endast barnaskapets Ande kan uppenbara för oss Guds djup, sådant som ”öga inte har sett och öra inte hört och som inte har kommit upp i människohjärta”. ”Men för oss har Gud uppenbarat det genom sin Ande, ty Anden utforskar allt, också Guds djup.” 1 Korinthierbrevet 2:9, 10. ”Herrens förtrolighet är hos dem som fruktar honom”, och det förhållandet att Petrus urskilde Kristi härlighet var ett bevis på att han hade blivit ”undervisad av Gud”. Psalm 25:14; Johannes 6:45. Ja, sannerligen, ”salig är du, Simon Bar-jona, ty kött och blod har inte uppenbarat detta för dig.”

> “Jesus continued: ‘I say also unto thee, That thou art Peter, and upon this rock I will build My church; and the gates of hell shall not prevail against it.’ The word Peter signifies a stone,—a rolling stone. Peter was not the rock upon which the church was founded. The gates of hell did prevail against him when he denied his Lord with cursing and swearing. The church was built upon One against whom the gates of hell could not prevail.

> ”Jesus fortsatte: ’Och jag säger dig också: Du är Petrus, och på denna klippa skall jag bygga min församling, och helvetets portar skall inte bli henne övermäktiga.’ Ordet Petrus betecknar en sten — en rullande sten. Petrus var inte den klippa på vilken församlingen grundades. Helvetets portar blev honom övermäktiga när han förnekade sin Herre med förbannelser och eder. Församlingen byggdes på En mot vilken helvetets portar inte kunde bli övermäktiga.

> “Centuries before the Saviour’s advent Moses had pointed to the Rock of Israel’s salvation. The psalmist had sung of ‘the Rock of my strength.’ Isaiah had written, ‘Thus saith the Lord God, Behold, I lay in Zion for a foundation a stone, a tried stone, a precious cornerstone, a sure foundation.’ Deuteronomy 32:4; Psalm 62:7; Isaiah 28:16. Peter himself, writing by inspiration, applies this prophecy to Jesus. He says, ‘If ye have tasted that the Lord is gracious: unto whom coming, a living stone, rejected indeed of men, but with God elect, precious, ye also, as living stones, are built up a spiritual house.’ 1 Peter 2:3–5, R. V.

> ”Århundraden före Frälsarens ankomst hade Mose pekat på Klippan i Israels frälsning. Psalmisten hade sjungit om ”min starkhets klippa”. Jesaja hade skrivit: ”Ty så säger Herren Gud: Se, jag har lagt i Sion en grundsten, en beprövad sten, en dyrbar hörnsten, en fast grundval.” 5 Moseboken 32:4; Psalm 62:7; Jesaja 28:16. Petrus själv, som skrev under inspiration, tillämpar denna profetia på Jesus. Han säger: ”Om ni har smakat att Herren är god. Kom till honom, den levande stenen, som visserligen är förkastad av människor men inför Gud är utvald och dyrbar. Och låt också ni såsom levande stenar byggas upp till ett andligt hus.” 1 Petrusbrevet 2:3–5, R. V.

> “‘Other foundation can no man lay than that is laid, which is Jesus Christ.’ 1 Corinthians 3:11. ‘Upon this rock,’ said Jesus, ‘I will build My church.’ In the presence of God, and all the heavenly intelligences, in the presence of the unseen army of hell, Christ founded His church upon the living Rock. That Rock is Himself,—His own body, for us broken and bruised. Against the church built upon this foundation, the gates of hell shall not prevail.

> ”Ty ingen kan lägga en annan grund än den som är lagd, vilken är Jesus Kristus.” 1 Korinthierbrevet 3:11. ”På denna klippa”, sade Jesus, ”skall jag bygga min församling.” I Guds och alla de himmelska väsendenas närvaro, i den osynliga helvetesarméns närvaro, grundade Kristus sin församling på den levande Klippan. Den Klippan är han själv — hans egen kropp, bruten och sargad för oss. Mot den församling som är byggd på denna grund skall helvetets portar inte bli henne övermäktiga.

> “How feeble the church appeared when Christ spoke these words! There was only a handful of believers, against whom all the power of demons and evil men would be directed; yet the followers of Christ were not to fear. Built upon the Rock of their strength, they could not be overthrown.

> Hur svag föreföll inte församlingen när Kristus uttalade dessa ord! Det fanns endast en liten skara troende, mot vilka demonernas och de onda människornas hela makt skulle riktas; ändå skulle Kristi efterföljare inte frukta. Byggda på sin styrkas klippa kunde de inte störtas omkull.

> “For six thousand years, faith has builded upon Christ. For six thousand years the floods and tempests of satanic wrath have beaten upon the Rock of our salvation; but it stands unmoved.

> ”I sex tusen år har tron byggt på Kristus. I sex tusen år har den sataniska vreden, likt floder och stormar, slagit mot vår frälsnings klippa; men den står orubbad.

> “Peter had expressed the truth which is the foundation of the church’s faith, and Jesus now honored him as the representative of the whole body of believers. He said, ‘I will give unto thee the keys of the kingdom of heaven: and whatsoever thou shalt bind on earth shall be bound in heaven: and whatsoever thou shalt loose on earth shall be loosed in heaven.’

> ”Petrus hade uttalat den sanning som är grunden för församlingens tro, och Jesus hedrade nu honom såsom representant för de troendes hela skara. Han sade: ”Jag skall ge dig himmelrikets nycklar; och allt vad du binder på jorden skall vara bundet i himlen, och allt vad du löser på jorden skall vara löst i himlen.””

> “‘The keys of the kingdom of heaven’ are the words of Christ. All the words of Holy Scripture are His, and are here included. These words have power to open and to shut heaven. They declare the conditions upon which men are received or rejected. Thus the work of those who preach God’s word is a savor of life unto life or of death unto death. Theirs is a mission weighted with eternal results.

> ”’Himmelrikets nycklar’ är Kristi ord. Alla den heliga Skrifts ord är hans, och inbegrips här. Dessa ord har makt att öppna och att tillsluta himlen. De förkunnar de villkor på vilka människor tas emot eller förkastas. Så är verket för dem som predikar Guds ord en doft från liv till liv eller från död till död. Deras är ett uppdrag tyngt av eviga följder.

> “The Saviour did not commit the work of the gospel to Peter individually. At a later time, repeating the words that were spoken to Peter, He applied them directly to the church. And the same in substance was spoken also to the twelve as representatives of the body of believers. If Jesus had delegated any special authority to one of the disciples above the others, we should not find them so often contending as to who should be the greatest. They would have submitted to the wish of their Master, and honored the one whom He had chosen.

> ”Frälsaren anförtrodde inte evangeliets verk åt Petrus personligen. Vid en senare tidpunkt upprepade Han de ord som hade talats till Petrus och tillämpade dem direkt på församlingen. Och samma sak till sitt innehåll uttalades också till de tolv som representanter för de troendes gemenskap. Om Jesus hade delegerat någon särskild myndighet åt en av lärjungarna över de andra, skulle vi inte finna dem så ofta tvistande om vem som skulle vara den störste. De skulle ha underordnat sig sin Mästares vilja och hedrat den som Han hade utvalt.”

> “Instead of appointing one to be their head, Christ said to the disciples, ‘Be not ye called Rabbi;’ ‘neither be ye called masters: for one is your Master, even Christ.’ Matthew 23:8, 10.

> ”I stället för att utse någon till sitt överhuvud sade Kristus till lärjungarna: ’Låt er inte kallas rabbi’; ’och låt er inte heller kallas herrar, ty en är er Herre, Kristus.’ Matteus 23:8, 10.

> “‘The head of every man is Christ.’ God, who put all things under the Saviour’s feet, ‘gave Him to be the head over all things to the church, which is His body, the fullness of Him that filleth all in all.’ 1 Corinthians 11:3; Ephesians 1:22, 23. The church is built upon Christ as its foundation; it is to obey Christ as its head. It is not to depend upon man, or be controlled by man. Many claim that a position of trust in the church gives them authority to dictate what other men shall believe and what they shall do. This claim God does not sanction. The Saviour declares, ‘All ye are brethren.’ All are exposed to temptation, and are liable to error. Upon no finite being can we depend for guidance. The Rock of faith is the living presence of Christ in the church. Upon this the weakest may depend, and those who think themselves the strongest will prove to be the weakest, unless they make Christ their efficiency. ‘Cursed be the man that trusteth in man, and maketh flesh his arm.’ The Lord ‘is the Rock, His work is perfect.’ ‘Blessed are all they that put their trust in Him.’ Jeremiah 17:5; Deuteronomy 32:4; Psalm 2:12.

> ”Varje mans huvud är Kristus.” Gud, som lade allt under Frälsarens fötter, ”gav honom till huvud över allting åt församlingen, som är hans kropp, fullheten av honom som uppfyller allt i alla.” 1 Korinthierbrevet 11:3; Efesierbrevet 1:22, 23. Församlingen är byggd på Kristus såsom sin grund; den skall lyda Kristus såsom sitt huvud. Den skall inte vara beroende av människor eller styras av människor. Många gör anspråk på att en förtroendeställning i församlingen ger dem myndighet att föreskriva vad andra människor skall tro och vad de skall göra. Detta anspråk godkänner Gud inte. Frälsaren säger: ”Ni är alla bröder.” Alla är utsatta för frestelse och benägna att fela. Vi kan inte förlita oss på någon ändlig varelse för vägledning. Trons klippa är Kristi levande närvaro i församlingen. På denna kan den svagaste förlita sig, och de som anser sig vara de starkaste skall visa sig vara de svagaste, om de inte gör Kristus till sin kraft. ”Förbannad är den man som förtröstar på människor och gör kött till sin arm.” Herren ”är Klippan, fullkomliga är hans gärningar.” ”Saliga är alla de som tar sin tillflykt till honom.” Jeremia 17:5; 5 Moseboken 32:4; Psalm 2:12.

> “After Peter’s confession, Jesus charged the disciples to tell no man that He was the Christ. This charge was given because of the determined opposition of the scribes and Pharisees. More than this, the people, and even the disciples, had so false a conception of the Messiah that a public announcement of Him would give them no true idea of His character or His work. But day by day He was revealing Himself to them as the Saviour, and thus He desired to give them a true conception of Him as the Messiah.

> ”Efter Petrus bekännelse befallde Jesus lärjungarna att inte säga till någon att han var Kristus. Denna befallning gavs på grund av de skriftlärdas och fariséernas beslutsamma motstånd. Därtill kom att folket, och till och med lärjungarna, hade en så falsk uppfattning om Messias att ett offentligt tillkännagivande om honom inte skulle ge dem någon sann föreställning om hans karaktär eller hans verk. Men dag efter dag uppenbarade han sig för dem som Frälsaren, och så önskade han ge dem en sann uppfattning om honom som Messias.

> “The disciples still expected Christ to reign as a temporal prince. Although He had so long concealed His design, they believed that He would not always remain in poverty and obscurity; the time was near when He would establish His kingdom. That the hatred of the priests and rabbis would never be overcome, that Christ would be rejected by His own nation, condemned as a deceiver, and crucified as a malefactor,—such a thought the disciples had never entertained. But the hour of the power of darkness was drawing on, and Jesus must open to His disciples the conflict before them. He was sad as He anticipated the trial.” The Desire of Ages, 411-415.

> ”Lärjungarna väntade fortfarande att Kristus skulle regera som en jordisk furste. Fastän han så länge hade hållit sin avsikt dold, trodde de att han inte alltid skulle förbli i fattigdom och obemärkthet; tiden var nära då han skulle upprätta sitt rike. Att prästernas och rabbinernas hat aldrig skulle kunna övervinnas, att Kristus skulle förkastas av sitt eget folk, dömas som en bedragare och korsfästas som en förbrytare — en sådan tanke hade lärjungarna aldrig hyst. Men mörkrets makts stund närmade sig, och Jesus måste öppna för sina lärjungar den strid som låg framför dem. Han var bedrövad då han såg prövningen framför sig.” The Desire of Ages, 411–415.

Verse sixteen of Daniel eleven, represents the soon coming Sunday law in the United States. Just before the hour of that “earthquake” the candidates who are seeking to be among the one hundred and forty-four thousand are awakened from their sleep. What awakens them is a prophetic message. At that point two classes are manifested, and as illustrated in the parable of the ten virgins, one class has oil in the vessels, the other class does not. Verses thirteen through fifteen of Daniel eleven, not only represent the prophetic history that precedes the Sunday law, they represent the “message”, which, in the context of the parable of the ten virgins, is the “oil,” that the wise will have in order to receive the seal of God and be lifted up as an ensign at the hour of the great earthquake. These articles have now reached the climax of all the articles, for the message that is represented within these verses, is the golden oil that is poured down through the two golden pipes.

Sextonde versen i Daniel elva representerar den snart annalkande söndagslagen i Förenta staterna. Strax före timmen för den ”jordbävningen” väcks de kandidater som söker bli bland de etthundrafyrtiofyra tusen upp ur sin sömn. Det som väcker dem är ett profetiskt budskap. Vid den tidpunkten framträder två klasser, och såsom illustreras i liknelsen om de tio jungfrurna har den ena klassen olja i kärlen, den andra klassen har det inte. Verserna tretton till och med femton i Daniel elva representerar inte bara den profetiska historia som föregår söndagslagen, de representerar också ”budskapet”, vilket, i liknelsen om de tio jungfrurna, är den ”olja” som de visa kommer att ha för att ta emot Guds sigill och bli upplyfta såsom ett baner i den stora jordbävningens stund. Dessa artiklar har nu nått höjdpunkten av alla artiklar, ty det budskap som representeras i dessa verser är den gyllene olja som utgjuts genom de två gyllene rören.

We will continue this study in the next article.

Vi kommer att fortsätta denna studie i nästa artikel.

> “Just as long as those who profess the truth are serving Satan, his hellish shadow will cut off their views of God and heaven. They will be as those who have lost their first love. They cannot view eternal realities. That which God has prepared for us is represented in Zechariah, chapters 3 and 4, and 4:12–14: ‘And I answered again, and said unto him, What be these two olive branches which through the two golden pipes empty the golden oil out of themselves? And he answered me and said, Knowest thou not what these be? And I said, No, my Lord. Then said he, These are the two anointed ones, that stand by the Lord of the whole earth.’

> ”Så länge de som bekänner sanningen tjänar Satan, kommer hans helvetiska skugga att skymma deras syn på Gud och himlen. De kommer att vara såsom de som har förlorat sin första kärlek. De kan inte betrakta de eviga verkligheterna. Det som Gud har berett åt oss framställs i Sakarja, kapitel 3 och 4, samt 4:12–14: ’Och jag svarade igen och sade till honom: Vad är dessa två olivkvistar, som genom de två gyllene rören tömmer ut den gyllene oljan ur sig själva? Och han svarade mig och sade: Vet du inte vad dessa är? Och jag sade: Nej, min Herre. Då sade han: Dessa är de två smorda, som står inför hela jordens Herre.’”

> “The Lord is full of resources. He has no lack of facilities. It is because of our lack of faith, our earthliness, our cheap talk, our unbelief, manifested in our conversation, that dark shadows gather about us. Christ is not revealed in word or character as the One altogether lovely, and the chiefest among ten thousand. When the soul is content to lift itself up unto vanity, the Spirit of the Lord can do little for it. Our shortsighted vision beholds the shadow, but cannot see the glory beyond. Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> ”Herren är full av resurser. Han lider ingen brist på medel. Det är på grund av vår brist på tro, vår jordiskhet, vårt lättsinniga tal, vår otro, sådan den tar sig uttryck i vårt samtal, som mörka skuggor samlas omkring oss. Kristus uppenbaras inte i ord eller karaktär såsom den som är alltigenom ljuvlig och den främste bland tiotusen. När själen nöjer sig med att upphöja sig till fåfänglighet, kan Herrens Ande göra föga för den. Vår närsynta blick ser skuggan, men kan inte se härligheten bortom. Änglar håller de fyra vindarna tillbaka, framställda såsom en vredgad häst som söker bryta sig lös och rusa fram över hela jordens yta, med fördärv och död i sitt spår.”

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> ”Skall vi sova alldeles på randen av den eviga världen? Skall vi vara tröga och kalla och döda? O, att vi måtte få ha Guds Ande och livsande i våra församlingar, inandad i Hans folk, så att de måtte stå upp på sina fötter och leva. Vi behöver inse att vägen är smal och porten trång. Men när vi går in genom den trånga porten är dess vidsträckthet utan gräns.” Manuscript Releases, band 20, 217.

> “The anointed ones standing by the Lord of the whole earth, have the position once given to Satan as covering cherub. By the holy beings surrounding his throne, the Lord keeps up a constant communication with the inhabitants of the earth. The golden oil represents the grace with which God keeps the lamps of believers supplied, that they shall not flicker and go out. Were it not that this holy oil is poured from heaven in the messages of God’s Spirit, the agencies of evil would have entire control over men.

> ”De smorda som står inför hela jordens Herre har den ställning som en gång gavs åt Satan såsom överskuggande kerub. Genom de heliga varelser som omger hans tron upprätthåller Herren en ständig förbindelse med jordens invånare. Den gyllene oljan representerar den nåd genom vilken Gud håller de troendes lampor försedda, för att de inte skall fladdra och slockna. Om det inte vore så att denna heliga olja utgjuts från himlen i budskapen från Guds Ande, skulle ondskans makter ha fullständig kontroll över människorna.

> “God is dishonored when we do not receive the communications which he sends us. Thus we refuse the golden oil which he would pour into our souls to be communicated to those in darkness. When the call shall come, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ those who have not received the holy oil, who have not cherished the grace of Christ in their hearts, will find, like the foolish virgins, that they are not ready to meet their Lord. They have not, in themselves, the power to obtain the oil, and their lives are wrecked. But if God’s Holy Spirit is asked for, if we plead, as did Moses, ‘Show me thy glory,’ the love of God will be shed abroad in our hearts. Through the golden pipes, the golden oil will be communicated to us. ‘Not by might, nor by power, but by my Spirit, saith the Lord of Hosts.’ By receiving the bright beams of the Sun of Righteousness, God’s children shine as lights in the world.” Review and Herald, July 20, 1897.

> ”Gud vanäras när vi inte tar emot de budskap som han sänder oss. Därigenom avvisar vi den gyllene oljan som han vill utgjuta i våra själar för att vidareförmedlas till dem som befinner sig i mörker. När ropet ljuder: ’Se, brudgummen kommer; gå ut för att möta honom’, då skall de som inte har tagit emot den heliga oljan, som inte har vårdat Kristi nåd i sina hjärtan, finna, likt de oförståndiga jungfrurna, att de inte är redo att möta sin Herre. De har inte i sig själva kraft att skaffa oljan, och deras liv blir ödelagda. Men om Guds Helige Ande blir ombedd, om vi bönfaller, såsom Mose gjorde: ’Låt mig få se din härlighet’, då skall Guds kärlek bli utgjuten i våra hjärtan. Genom de gyllene rören skall den gyllene oljan meddelas oss. ’Inte genom styrka, inte genom kraft, utan genom min Ande, säger Herren Sebaot.’ Genom att ta emot de klara strålarna från Rättfärdighetens Sol lyser Guds barn som ljus i världen.” Review and Herald, 20 juli 1897.

Back to Articles