Article

# The Book of Daniel - Number Sixty-Four

Daniels bok – nummer sextiofyra

Unveiling Prophecy: Connecting September 11, 2001 to the Sealing Time, Latter Rain, and the Final Work of Christ

Att avtäcka profetian: att knyta den 11 september 2001 till beseglingstiden, det sena regnet och Kristi slutliga verk

Author

Jeff Pippenger

Published

January 28, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the recent articles we have been referring to a few passages from the Spirit of Prophecy that identify a period of time from September 11, 2001 until Michael stands up and human probation closes. During that period of time, there are a handful of prophetic illustrations which identify the final work of Christ in the Most Holy Place.

I de senaste artiklarna har vi hänvisat till några få avsnitt ur Profetians Ande som identifierar en tidsperiod från den 11 september 2001 till dess att Mikael träder upp och människans nådatid avslutas. Under denna tidsperiod finns det ett fåtal profetiska illustrationer som identifierar Kristi sista verk i det Allra Heligaste.

The work of Christ in the sanctuary is represented in the vision of the Ulai River of Daniel chapter eight, and Sister White has informed us that the vision of the Ulai River is now in the process of fulfillment. The final work accomplished in the heavenly sanctuary, which is now in the process of fulfillment, is represented in a variety of prophetic terms. It is represented as, among other prophetic representations, the sealing time, the latter rain, the closing work of salvation, and the cleansing of the temple. It is important to bring those terms together, and also to place them in their correct historical setting.

Kristi verk i helgedomen framställs i synen vid Ulai-floden i Daniels åttonde kapitel, och syster White har upplyst oss om att synen vid Ulai-floden nu håller på att uppfyllas. Det avslutande verk som utförs i den himmelska helgedomen, och som nu håller på att uppfyllas, framställs med en mångfald profetiska uttryck. Det framställs, bland andra profetiska framställningar, såsom beseglingstiden, det sena regnet, frälsningens avslutande verk och templets rening. Det är viktigt att sammanföra dessa uttryck och också att placera dem i deras rätta historiska sammanhang.

> “At that time, while the work of salvation is closing, trouble will be coming on the earth, and the nations will be angry, yet held in check so as not to prevent the work of the third angel. At that time the ‘latter rain,’ or refreshing from the presence of the Lord, will come, to give power to the loud voice of the third angel, and prepare the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.” Early Writings, 85.

> ”Vid den tiden, medan frälsningsverket går mot sitt slut, kommer nöd att drabba jorden, och folken skall vredgas, men hållas tillbaka så att de inte hindrar den tredje ängelns verk. Vid den tiden skall ’det senare regnet’, eller vederkvickelsen från Herrens ansikte, komma för att ge kraft åt den tredje ängelns höga rop och bereda de heliga att bestå under den tid då de sju sista plågorna skall utgjutas.” Early Writings, 85.

The “work of the third angel” is also “the work of salvation,” which prepares “the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.”

”Den tredje ängelns verk” är också ”frälsningens verk”, vilket bereder ”de heliga att bestå under den tid då de sju sista plågorna skall utgjutas.”

> And the nations were angry, and thy wrath is come, and the time of the dead, that they should be judged, and that thou shouldest give reward unto thy servants the prophets, and to the saints, and them that fear thy name, small and great; and shouldest destroy them which destroy the earth. Revelation 11:18.

> Och folken vredgades, och din vrede har kommit, och tiden för de döda, att de skall dömas, och att du skall löna dina tjänare profeterna och de heliga och dem som fruktar ditt namn, små och stora, och fördärva dem som fördärvar jorden. Uppenbarelseboken 11:18.

The nations are angered before probation closes (which is when God’s wrath is poured out), yet when the nations are angered, they are also “held in check.” The “time” when the nations are angered, identifies the beginning of the closing work of salvation, and the closing work of salvation is the sealing of God’s people.

Folken vredgas innan nådatiden avslutas (vilket är när Guds vrede utgjuts), men när folken vredgas hålls de också ”i schack”. Den ”tid” då folken vredgas utmärker början på frälsningens avslutande verk, och frälsningens avslutande verk är beseglingen av Guds folk.

> “The true people of God, who have the spirit of the work of the Lord and the salvation of souls at heart, will ever view sin in its real, sinful character. They will always be on the side of faithful and plain dealing with sins which easily beset the people of God. Especially in the closing work for the church, in the sealing time of the one hundred and forty-four thousand who are to stand without fault before the throne of God, will they feel most deeply the wrongs of God’s professed people. This is forcibly set forth by the prophet’s illustration of the last work under the figure of the men each having a slaughter weapon in his hand. One man among them was clothed with linen, with a writer’s inkhorn by his side. ‘And the Lord said unto him, Go through the midst of the city, through the midst of Jerusalem, and set a mark upon the foreheads of the men that sigh and that cry for all the abominations that be done in the midst thereof.’” Testimonies, volume 3, 266.

> ”Guds sanna folk, som bär Herrens verks anda och själars frälsning i sitt hjärta, kommer alltid att betrakta synden i dess verkliga, syndfulla karaktär. De kommer alltid att stå på den trogna och rättframma behandlingens sida när det gäller de synder som så lätt ansätter Guds folk. Särskilt i det avslutande verket för församlingen, under beseglingstiden för de etthundrafyrtiofyra tusen som ska stå utan fläck inför Guds tron, kommer de att djupast känna orätten hos Guds bekännande folk. Detta framställs med kraft genom profetens skildring av det sista verket under bilden av männen, var och en med ett fördärvsvapen i sin hand. En man bland dem var klädd i linne och hade ett skrivdon vid sin sida. ’Och Herren sade till honom: Gå genom staden, genom Jerusalem, och sätt ett tecken på pannan på de män som suckar och ropar över alla de styggelser som bedrivs därinne.’” Testimonies, band 3, 266.

The nations are held in check so as to not prevent the sealing of the one hundred and forty-four thousand. In Revelation chapter seven, the angry nations that are held in check are represented as four winds that are held in check during that very same period of time, and that time is specifically identified as a period of time.

Folken hålls tillbaka för att inte hindra beseglingen av de etthundrafyrtiofyratusen. I Uppenbarelsebokens sjunde kapitel framställs de vredgade folk som hålls tillbaka såsom fyra vindar som hålls tillbaka under just samma tidsperiod, och den tiden anges uttryckligen som en tidsperiod.

> “Satan is now using every device in this sealing time to keep the minds of God’s people from the present truth and to cause them to waver. I saw a covering that God was drawing over His people to protect them in the time of trouble; and every soul that was decided on the truth and was pure in heart was to be covered with the covering of the Almighty.

> ”Satan använder nu varje list under denna beseglingens tid för att hålla Guds folks sinnen borta från den närvarande sanningen och få dem att vackla. Jag såg ett täckelse som Gud drog över sitt folk för att skydda dem i nödens tid; och varje själ som var fast besluten för sanningen och var ren i hjärtat skulle täckas med den Allsmäktiges täckelse.

> “Satan knew this, and he was at work in mighty power to keep the minds of as many people as he possibly could wavering and unsettled on the truth. …

> ”Satan visste detta, och han verkade med väldig kraft för att hålla så många människors sinnen som möjligt vacklande och osäkra inför sanningen. …

> “I saw that Satan was at work in these ways to distract, deceive, and draw away God’s people, just now in this sealing time. I saw some who were not standing stiffly for present truth. Their knees were trembling, and their feet sliding, because they were not firmly planted on the truth, and the covering of Almighty God could not be drawn over them while they were thus trembling.

> ”Jag såg att Satan var verksam på dessa sätt för att distrahera, bedra och dra bort Guds folk, just nu i denna beseglingens tid. Jag såg några som inte stod fasta för den nuvarande sanningen. Deras knän darrade, och deras fötter gled, eftersom de inte stod fast grundade på sanningen, och den allsmäktige Gudens täckelse kunde inte bredas ut över dem medan de således darrade.

> “Satan was trying his every art to hold them where they were, until the sealing was past, until the covering was drawn over God’s people, and they left without a shelter from the burning wrath of God, in the seven last plagues. God has begun to draw this covering over His people, and it will soon be drawn over all who are to have a shelter in the day of slaughter. God will work in power for His people; and Satan will be permitted to work also.” Early Writings, 43, 44.

> ”Satan sökte med all sin list att hålla dem kvar där de var, tills förseglingen var förbi, tills skyddstäcket hade dragits över Guds folk och de stod utan tillflykt undan Guds brinnande vrede i de sju sista plågorna. Gud har börjat dra detta skydd över sitt folk, och det skall snart vara draget över alla som skall ha en tillflykt på slaktens dag. Gud kommer att verka med kraft för sitt folk; och Satan kommer också att tillåtas verka.” Early Writings, 43, 44.

Sister White wrote these words in 1851, five years before God’s people entered into the Laodicean condition, and delayed the sealing process by rejecting the increased light of the “seven times.” That light would have increased and finished God’s work of covering His people in advance of the seven last plagues. Instead, God’s people rebelled and were consigned to wander in the wilderness of Laodicea, as typified by ancient Israel’s rebellion and wilderness wandering. How many of ancient Israel’s rebels entered into the Promised Land? What passage in the Bible, or the Spirit of Prophecy identifies any Laodiceans that will be saved? The answer is, “None!” for a Laodicean is just as lost as those of ancient Israel who died in the wilderness.

Syster White skrev dessa ord år 1851, fem år innan Guds folk trädde in i det laodiceiska tillståndet och fördröjde beseglingsprocessen genom att förkasta det ökade ljuset om de ”sju tiderna”. Det ljuset skulle ha förökat och fullbordat Guds verk med att övertäcka sitt folk före de sju sista plågorna. I stället gjorde Guds folk uppror och blev dömda att vandra i Laodiceas öken, såsom förebildat genom det forntida Israels uppror och ökenvandring. Hur många av det forntida Israels upprorsmakare gick in i det utlovade landet? Vilket ställe i Bibeln, eller i Profetians Ande, anger att några laodiceer kommer att bli frälsta? Svaret är: ”Ingen!” ty en laodice är lika förlorad som dem i det forntida Israel som dog i öknen.

The sealing of the one hundred and forty-four thousand is a period of time, and it begins when the four angels restrain the four winds, which is also when the nations are angered, yet held in check. During the sealing time God prepares His people to stand in the time of the seven last plagues, and that preparation is represented as pulling “a covering” over His people, and it is also represented as finishing the work of salvation and finishing the work of the third angel. The preparation which is represented by all these illustrations is based upon the reception of “present truth.”

Beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen utgör en tidsperiod, och den börjar när de fyra änglarna håller tillbaka de fyra vindarna, vilket också är den tid då folken vredgas men ändå hålls i schack. Under beseglingstiden bereder Gud sitt folk att bestå under de sju sista plågornas tid, och denna beredelse framställs som att han drar ”ett täcke” över sitt folk; den framställs också som att fullborda frälsningens verk och fullborda den tredje ängelns verk. Den beredelse som framställs genom alla dessa bilder grundar sig på mottagandet av ”närvarande sanning”.

Those who will not stand “stiffly for present truth,” are those who were “wavering,” because their minds were not focused upon “present truth.” She writes that she “saw some who were not standing stiffly for present truth. Their knees were trembling, and their feet sliding, because they were not firmly planted on the truth, and the covering of Almighty God could not be drawn over them while they were thus trembling.”

De som inte kommer att stå ”orubbligt för den nuvarande sanningen” är de som var ”vacklande”, eftersom deras sinnen inte var inriktade på ”den nuvarande sanningen”. Hon skriver att hon ”såg några som inte stod orubbligt för den nuvarande sanningen. Deras knän skälvde, och deras fötter gled, eftersom de inte stod fast grundade på sanningen, och den allsmäktige Gudens täckelse kunde inte dras över dem medan de sålunda skälvde.”

The “present truth” is what provides the “covering” and the “covering” is also represented as the “seal of God.” The “seal of God” was typified by the blood that covered the doors of the Hebrews, that allowed the destroying angel to pass over the homes where the door was “covered” with the blood. The “covering” is the “sealing,” and the “sealing” is accomplished by the “present truth.”

Den ”närvarande sanningen” är det som tillhandahåller ”täcket”, och ”täcket” framställs också som ”Guds sigill”. ”Guds sigill” förebildades av det blod som täckte hebreernas dörrar och som gjorde det möjligt för den fördärvande ängeln att gå förbi de hem där dörren var ”täckt” med blodet. ”Täcket” är ”beseglingen”, och ”beseglingen” fullbordas genom den ”närvarande sanningen”.

> Sanctify them through thy truth: thy word is truth. John 17:17.

> Helga dem genom din sanning: ditt ord är sanning. Johannes 17:17.

Every reform movement had its own specific theme, and the theme of the reformatory movement of the one hundred and forty-four thousand is “Islam of the third Woe”. The “present truth” in the last days is Islam of the third Woe.

Varje reformrörelse hade sitt eget särskilda tema, och temat för de etthundrafyrtiofyratusens reformatoriska rörelse är ”den tredje Veons islam”. Den ”närvarande sanningen” i de sista dagarna är den tredje Veons islam.

> “The Scriptures are constantly opening to the people of God. There always has been and always will be a truth specially applicable to each generation.” Review and Herald, June 29, 1886.

> ”Skrifterna öppnar sig ständigt för Guds folk. Det har alltid funnits och kommer alltid att finnas en sanning som är särskilt tillämplig för varje generation.” Review and Herald, 29 juni 1886.

It is a present truth “message” that seals God’s people in the last days, and the sealing time is represented as beginning when the four winds are held in check. The nations were angered on September 11, 2001, and at that point the sealing of the one hundred and forty-four thousand began, as the latter rain, which is “a message”, began to be unsealed.

Det är ett nutida sannings”budskap” som beseglar Guds folk i de sista dagarna, och beseglingstiden framställs som begynnande när de fyra vindarna hålls tillbaka. Folken vredgades den 11 september 2001, och vid den tidpunkten började beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen, då det sena regnet, som är ”ett budskap”, började avförseglas.

> “To John were opened scenes of deep and thrilling interest in the experience of the church. He saw the position, dangers, conflicts, and final deliverance of the people of God. He records the closing messages which are to ripen the harvest of the earth, either as sheaves for the heavenly garner or as fagots for the fires of destruction. Subjects of vast importance were revealed to him, especially for the last church, that those who should turn from error to truth might be instructed concerning the perils and conflicts before them. None need be in darkness in regard to what is coming upon the earth.” The Great Controversy, 341.

> ”För Johannes öppnades scener av djupt och gripande intresse i församlingens erfarenhet. Han såg Guds folks ställning, faror, strider och slutliga befrielse. Han nedtecknar de avslutande budskapen som skall mogna jordens skörd, antingen som kärvar för den himmelska ladan eller som fångar för förintelsens eld. Ämnen av oerhörd betydelse uppenbarades för honom, särskilt för den sista församlingen, för att de som skulle vända sig från villfarelse till sanning måtte bli undervisade om de faror och strider som låg framför dem. Ingen behöver vara i mörker beträffande det som skall komma över jorden.” The Great Controversy, 341.

When the nations were angered, they were simultaneously held in check, and the “latter rain” began to fall, and the latter rain is the message of “present truth” that seals God’s people.

När folken vredgades hölls de samtidigt tillbaka, och ”det sena regnet” började falla, och det sena regnet är budskapet om ”den närvarande sanningen” som beseglar Guds folk.

> “The work in Battle Creek is after the same order. The leaders in the sanitarium have mingled with unbelievers, admitting them to their councils, more or less, but it is like going to work with their eyes shut. They lack the discernment to see what is going to break upon us at any time. There is a spirit of desperation, of war and bloodshed, and that spirit will increase until the very close of time. Just as soon as the people of God are sealed in their foreheads—it is not any seal or mark that can be seen, but a settling into the truth, both intellectually and spiritually, so they cannot be moved—just as soon as God’s people are sealed and prepared for the shaking, it will come. Indeed, it has begun already. The judgments of God are now upon the land, to give us warning, that we may know what is coming.” Manuscript Releases, volume 10, 252.

> ”Arbetet i Battle Creek är av samma slag. Ledarna vid sanatoriet har blandat sig med icke-troende och i större eller mindre utsträckning upptagit dem i sina råd, men det är som att gå till verket med slutna ögon. De saknar urskillningsförmåga att se vad som när som helst kommer att bryta in över oss. Det finns en anda av förtvivlan, av krig och blodsutgjutelse, och den anden kommer att tillta ända fram till tidens allra slut. Så snart Guds folk blir beseglat i sina pannor – det är inte något sigill eller märke som kan ses, utan ett befästande i sanningen, både intellektuellt och andligt, så att de inte kan rubbas – så snart Guds folk är beseglat och berett för skakningen, kommer den. Ja, den har redan börjat. Guds domar vilar nu över landet för att ge oss varning, så att vi kan veta vad som kommer.” Manuscript Releases, volym 10, 252.

The “sealing” is “a settling into truth.” In the context of the sealing time she writes, “There is a spirit of desperation, of war and bloodshed, and that spirit will increase until the very close of time.” When the nations are angered, they will be held in check, but the “war and bloodshed,” represented as the four winds “will increase until the very close of time.” Islam of the third Woe progressively escalates its warfare until the very close of time, and the prophetic understanding of Islam as the “theme” in the reformation of the one hundred and forty-four thousand, simultaneously increases during the same period of time. The progressive escalation accomplished by Islam runs parallel to the outpouring of the latter rain during the identical period of time, for the latter rain is a “message”.

”Beseglingen” är ”ett stadgande i sanningen”. I sammanhanget av beseglingstiden skriver hon: ”Det finns en ande av förtvivlan, av krig och blodsutgjutelse, och den anden kommer att tillta ända till tidens allra slut.” När nationerna vredgas, kommer de att hållas tillbaka, men ”krig och blodsutgjutelse”, framställda som de fyra vindarna, ”kommer att tillta ända till tidens allra slut”. Islam i det tredje veet stegrar successivt sin krigföring ända till tidens allra slut, och den profetiska förståelsen av islam som ”temat” i de etthundrafyrtiofyratusens reformation tilltar samtidigt under samma tidsperiod. Den successiva stegring som åstadkoms genom islam löper parallellt med utgjutandet av det sena regnet under exakt samma tidsperiod, ty det sena regnet är ett ”budskap”.

> “The anointed ones standing by the Lord of the whole earth, have the position once given to Satan as covering cherub. By the holy beings surrounding his throne, the Lord keeps up a constant communication with the inhabitants of the earth. The golden oil represents the grace with which God keeps the lamps of believers supplied, that they shall not flicker and go out. Were it not that this holy oil is poured from heaven in the messages of God’s Spirit, the agencies of evil would have entire control over men.

> ”De smorda som står inför hela jordens Herre har den ställning som en gång gavs åt Satan såsom skyddande kerub. Genom de heliga väsen som omger hans tron upprätthåller Herren en ständig förbindelse med jordens invånare. Den gyllene oljan representerar den nåd genom vilken Gud håller de troendes lampor försedda, så att de inte skall fladdra och slockna. Om inte denna heliga olja utgöts från himlen i budskapen från Guds Ande, skulle ondskans makter ha fullständig kontroll över människorna.

> “God is dishonored when we do not receive the communications which he sends us. Thus we refuse the golden oil which he would pour into our souls to be communicated to those in darkness. When the call shall come, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ those who have not received the holy oil, who have not cherished the grace of Christ in their hearts, will find, like the foolish virgins, that they are not ready to meet their Lord. They have not, in themselves, the power to obtain the oil, and their lives are wrecked. But if God’s Holy Spirit is asked for, if we plead, as did Moses, ‘Show me thy glory,’ the love of God will be shed abroad in our hearts. Through the golden pipes, the golden oil will be communicated to us. ‘Not by might, nor by power, but by my Spirit, saith the Lord of Hosts.’ By receiving the bright beams of the Sun of Righteousness, God’s children shine as lights in the world.” Review and Herald, July 20, 1897.

> ”Gud blir vanärad när vi inte tar emot de budskap som han sänder oss. Därigenom avvisar vi den gyllene oljan som han vill utgjuta i våra själar för att förmedlas till dem som är i mörker. När ropet ljuder: ’Se, brudgummen kommer; gå ut för att möta honom’, då kommer de som inte har tagit emot den heliga oljan, som inte har vårdat Kristi nåd i sina hjärtan, att finna, likt de oförståndiga jungfrurna, att de inte är redo att möta sin Herre. De har inte i sig själva kraft att få tag i oljan, och deras liv går till spillo. Men om man ber om Guds Helige Ande, om vi vädjar, såsom Mose gjorde: ’Låt mig få se din härlighet’, då blir Guds kärlek utgjuten i våra hjärtan. Genom de gyllene rören kommer den gyllene oljan att meddelas oss. ’Inte genom styrka, inte genom kraft, utan genom min Ande, säger Herren Sebaot.’ Genom att ta emot de klara strålarna från Rättfärdighetens sol lyser Guds barn som ljus i världen.” Review and Herald, 20 juli 1897.

The latter rain begins to “sprinkle” and ultimately escalates to a full outpouring. The “sprinkling” of the latter rain is identified as the rain being “measured”, and the full outpouring is when it is poured out “without measure”. Sister White clearly identifies a time when the latter rain is falling, and some receive it, and some don’t. At that time the rain is being “measured”, or it is “sprinkling”.

Det sena regnet börjar ”stänka” och tilltar slutligen till en full utgjutelse. Det ”stänkande” av det sena regnet identifieras som att regnet blir ”uppmätt”, och den fulla utgjutelsen inträffar när det utgjuts ”utan mått”. Syster White identifierar tydligt en tid då det sena regnet faller, och somliga tar emot det och somliga gör det inte. Vid den tiden blir regnet ”uppmätt”, eller så ”stänker” det.

Some people will recognize that something is happening, but it will only frighten them.

Några människor kommer att inse att något håller på att ske, men det kommer endast att injaga dem fruktan.

> “There is to be in the churches a wonderful manifestation of the power of God, but it will not move upon those who have not humbled themselves before the Lord, and opened the door of their heart by confession and repentance. In the manifestation of that power which lightens the earth with the glory of God, they will see only something which in their blindness they think dangerous, something which will arouse their fears, and they will brace themselves to resist it. Because the Lord does not work according to their expectations and ideal, they will oppose the work. “Why,” they say, “should we not know the Spirit of God, when we have been in the work so many years?” Because they did not respond to the warnings, the entreaties, of the messages of God, but persistently said, “I am rich, and increased with goods, and have need of nothing.”” Maranatha, 219

> ”I församlingarna skall det ske en underbar uppenbarelse av Guds kraft, men den kommer inte att verka på dem som inte har ödmjukat sig inför Herren och öppnat sitt hjärtas dörr genom bekännelse och omvändelse. I uppenbarelsen av den kraft som upplyser jorden med Guds härlighet kommer de endast att se något som de i sin blindhet anser vara farligt, något som kommer att väcka deras fruktan, och de kommer att rusta sig för att stå emot det. Eftersom Herren inte verkar i enlighet med deras förväntningar och ideal, kommer de att motsätta sig verket. ”Varför”, säger de, ”skulle vi inte känna Guds Ande, när vi har varit i verket så många år?” Eftersom de inte gav gensvar på varningarna, på vädjandena, i Guds budskap, utan envist sade: ”Jag är rik och har fått överflöd och behöver ingenting.”” Maranatha, 219

> “Many have in a great measure failed to receive the former rain. They have not obtained all the benefits that God has thus provided for them. They expect that the lack will be supplied by the latter rain. When the richest abundance of grace shall be bestowed, they intend to open their hearts to receive it. They are making a terrible mistake. The work that God has begun in the human heart in giving His light and knowledge must be continually going forward. Every individual must realize his own necessity. The heart must be emptied of every defilement and cleansed for the indwelling of the Spirit. It was by the confession and forsaking of sin, by earnest prayer and consecration of themselves to God, that the early disciples prepared for the outpouring of the Holy Spirit on the Day of Pentecost. The same work, only in greater degree, must be done now. Then the human agent had only to ask for the blessing, and wait for the Lord to perfect the work concerning him. It is God who began the work, and He will finish His work, making man complete in Jesus Christ. But there must be no neglect of the grace represented by the former rain. Only those who are living up to the light they have will receive greater light. Unless we are daily advancing in the exemplification of the active Christian virtues, we shall not recognize the manifestations of the Holy Spirit in the latter rain. It may be falling on hearts all around us, but we shall not discern or receive it.” Testimonies to Ministers, 506, 507.

> ”Många har i stor utsträckning misslyckats med att ta emot det förra regnet. De har inte erhållit alla de välsignelser som Gud därigenom har berett för dem. De väntar sig att bristen skall fyllas genom det senare regnet. När den rikaste överflödande nåd skall utgjutas, ämnar de öppna sina hjärtan för att ta emot den. De begår ett fruktansvärt misstag. Det verk som Gud har påbörjat i människohjärtat genom att ge sitt ljus och sin kunskap måste ständigt fortgå. Varje människa måste inse sitt eget behov. Hjärtat måste tömmas på all orenhet och renas för Andens inneboende. Det var genom bekännelse och övergivande av synd, genom innerlig bön och helgelse av sig själva åt Gud, som de första lärjungarna förberedde sig för den Helige Andes utgjutelse på pingstdagen. Samma verk, men i större grad, måste utföras nu. Då behövde den mänskliga medarbetaren endast be om välsignelsen och vänta på att Herren skulle fullkomna verket med honom. Det är Gud som har påbörjat verket, och han skall fullborda sitt verk och göra människan fullkomlig i Jesus Kristus. Men nåden, sådan den framställs genom det förra regnet, får inte försummas. Endast de som lever upp till det ljus de har skall få större ljus. Om vi inte dagligen går framåt i att förverkliga de verksamma kristna dygderna, skall vi inte känna igen den Helige Andes uppenbarelser i det senare regnet. Det kan falla på hjärtan runt omkring oss, men vi skall inte urskilja eller ta emot det.” Testimonies to Ministers, 506, 507.

In the passage she identifies that there is a time when “the richest abundance of grace shall be bestowed,” thus identifying a time when the latter rain is poured out without measure. In connection with that fact, she identifies that only those who are living up to the light they have will receive greater light. In that principle, it is clear that the light (which is the present truth) progressively increases. In the last sentence she identifies a time when the latter rain is falling, and some are recognizing and receiving it, and others are not. If you don’t recognize the message, which is the latter rain, you will not receive it.

I detta avsnitt anger hon att det finns en tid då ”den rikaste överflödande nåd skall utgjutas”, och därmed utpekar hon en tid då det sena regnet utgjuts utan mått. I samband med detta förhållande anger hon att endast de som lever upp till det ljus de har kommer att få större ljus. I denna princip är det tydligt att ljuset (som är den närvarande sanningen) tilltar gradvis. I den sista meningen anger hon en tid då det sena regnet faller, och somliga känner igen och tar emot det, medan andra inte gör det. Om du inte känner igen budskapet, vilket är det sena regnet, kommer du inte att ta emot det.

> “We must not wait for the latter rain. It is coming upon all who will recognize and appropriate the dew and showers of grace that fall upon us. When we gather up the fragments of light, when we appreciate the sure mercies of God, who loves to have us trust Him, then every promise will be fulfilled. [Isaiah 61:11 quoted.] The whole earth is to be filled with the glory of God.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 984.

> ”Vi får inte vänta på det sena regnet. Det kommer över alla som vill erkänna och tillägna sig den dagg och de nådesregn som faller över oss. När vi samlar upp ljusets spillror, när vi värdesätter Guds säkra nådegåvor, han som älskar att vi förtröstar på honom, då skall varje löfte uppfyllas. [Jesaja 61:11 citerat.] Hela jorden skall uppfyllas av Guds härlighet.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, band 7, 984.

At the time when the angry nations are held in check, the latter rain begins to be “measured.” When “the richest abundance of grace shall be bestowed,” is identifying when the latter rain is poured out without measure.

Vid den tid då de vredgade folken hålls tillbaka börjar det sena regnet att ”utmätas”. När ”den rikaste nådens överflöd skall bli skänkt”, utpekar detta den tid då det sena regnet utgjuts utan mått.

At the time when the nations are angered, yet held in check, the latter rain begins to fall, but it is “measured” because the church at that point is mixed with wheat and tares. It is the rain that brings both the wheat and the tares to maturity, and the latter rain is the message of present truth that is either recognized and received, or not. All of these prophetic concepts are clearly identified in the Scriptures. On September 11, 2001, the latter rain began to “sprinkle”, and it escalates progressively until the Midnight Cry message arrives and the wise and foolish virgins are forever separated.

Vid den tid då folken vredgas, men ändå hålls tillbaka, börjar det sena regnet falla, men det är ”uppmätt”, eftersom församlingen vid den tidpunkten är blandad med vete och ogräs. Det är regnet som för både vetet och ogräset till mognad, och det sena regnet är den närvarande sanningens budskap, som antingen igenkänns och tas emot, eller inte. Alla dessa profetiska begrepp identifieras tydligt i Skrifterna. Den 11 september 2001 började det sena regnet att ”stänka”, och det tilltar gradvis till dess att Midnattsropets budskap anländer och de visa och de oförståndiga jungfrurna för alltid skiljs åt.

The wise are then lifted up as an ensign to call God’s other flock out of Babylon, and the latter rain is then poured out without measure, and continues to fall until Michael stands up and human probation closes.

De visa upphöjs då till ett baner för att kalla Guds andra hjord ut ur Babylon, och då utgjuts det sena regnet utan mått och fortsätter att falla till dess att Mikael träder fram och människans nådatid avslutas.

> “I saw that the four angels would hold the four winds until Jesus’ work was done in the sanctuary, and then will come the seven last plagues.” Early Writings, 36.

> ”Jag såg att de fyra änglarna skulle hålla de fyra vindarna tillbaka tills Jesu verk var fullbordat i helgedomen, och därefter skall de sju sista plågorna komma.” Early Writings, 36.

The holding of the four winds, represents God’s providential control over the escalating judgments that he allows to take place in the last days. The four angels hold the four winds during the sealing time of the one hundred and forty-four thousand, but in that period of time there is the “spirit of desperation, of war and bloodshed, and that spirit will increase.” When the last of God’s children have been sealed, Michael will stand up and the four winds will be fully released, and the Seven Last Plagues will arrive.

Att hålla tillbaka de fyra vindarna representerar Guds försynsmässiga kontroll över de tilltagande domar som han tillåter att äga rum i de sista dagarna. De fyra änglarna håller de fyra vindarna tillbaka under den tid då de etthundrafyrtiofyratusen beseglas, men under denna tidsperiod råder ”förtvivlans, krigets och blodspillans anda, och den anden kommer att tillta”. När den siste av Guds barn har blivit beseglad, kommer Mikael att träda fram och de fyra vindarna kommer att helt släppas lösa, och de sju sista plågorna kommer.

In the “hour of the great earthquake” of Revelation chapter eleven, the “troublous times,” of Daniel chapter nine, when the street and wall are finished, is the time when “the nations will be angry.” In that time period, the latter rain will be poured out in “measure.” Isaiah identifies the time when the latter rain is measured, and he marks that time as the “day of the east wind.” The “day of the east wind,” was September 11, 2001.

I den ”stora jordbävningens” ”stund” i Uppenbarelsebokens elfte kapitel, de ”svåra tiderna” i Daniels nionde kapitel, när gatan och muren är färdigbyggda, är den tid då ”folken vredgades”. Under den tidsperioden kommer det sena regnet att utgjutas i ”mått”. Jesaja identifierar den tid då det sena regnet mäts, och han utmärker den tiden som ”östanvindens dag”. ”Östanvindens dag” var den 11 september 2001.

We will continue to consider the “measuring” of the latter rain in the next article, but it should be remembered that the jewel of Miller’s dream that is represented upon the sacred tables of Habakkuk as the three Woes of Islam, is to shine ten times brighter in the last days, than when it was first gathered together by Miller.

Vi skall i nästa artikel fortsätta att betrakta ”mätandet” av det sena regnet, men det bör ihågkommas att juvelen i Millers dröm, som på Habackuks heliga tavlor framställs såsom Islams tre ve, skall lysa tio gånger klarare i de sista dagarna än när den först sammanfördes av Miller.

> “On one occasion, when in New York City, I was in the night season called upon to behold buildings rising story after story toward heaven. These buildings were warranted to be fireproof, and they were erected to glorify their owners and builders. Higher and still higher these buildings rose, and in them the most costly material was used. Those to whom these buildings belonged were not asking themselves: ‘How can we best glorify God?’ The Lord was not in their thoughts.

> ”Vid ett tillfälle, när jag befann mig i New York City, blev jag under nattens timmar kallad att betrakta byggnader som reste sig våning efter våning mot himlen. Dessa byggnader garanterades vara brandsäkra, och de uppfördes för att förhärliga sina ägare och byggmästare. Högre och allt högre reste sig dessa byggnader, och i dem användes det dyrbaraste material. De som ägde dessa byggnader frågade sig inte: ’Hur kan vi bäst förhärliga Gud?’ Herren fanns inte i deras tankar.

> “I thought: ‘Oh, that those who are thus investing their means could see their course as God sees it! They are piling up magnificent buildings, but how foolish in the sight of the Ruler of the universe is their planning and devising. They are not studying with all the powers of heart and mind how they may glorify God. They have lost sight of this, the first duty of man.’

> ”Jag tänkte: ’O, att de som på detta sätt använder sina medel kunde se sin väg så som Gud ser den! De hopar upp praktfulla byggnader, men hur dåraktigt ter sig deras planerande och uttänkande i universums Härskares ögon. De rannsakar inte med hjärtats och sinnets alla krafter hur de må förhärliga Gud. Detta, människans första plikt, har de förlorat ur sikte.’”

> “As these lofty buildings went up, the owners rejoiced with ambitious pride that they had money to use in gratifying self and provoking the envy of their neighbors. Much of the money that they thus invested had been obtained through exaction, through grinding down the poor. They forgot that in heaven an account of every business transaction is kept; every unjust deal, every fraudulent act, is there recorded. The time is coming when in their fraud and insolence men will reach a point that the Lord will not permit them to pass, and they will learn that there is a limit to the forbearance of Jehovah.

> ”När dessa höga byggnader restes, gladde sig ägarna i äregirig stolthet över att de hade pengar att använda till att tillfredsställa jaget och väcka sina grannars avund. Mycket av de pengar som de sålunda investerade hade erhållits genom utpressning, genom att hårt förtrycka de fattiga. De glömde att i himlen förs räkenskap över varje affärstransaktion; varje orättfärdig uppgörelse, varje bedräglig handling, är där upptecknad. Den tid kommer då människor i sitt bedrägeri och sin fräckhet når en gräns som Herren inte tillåter dem att överskrida, och de skall lära att Jehovas långmodighet har sin gräns.

> “The scene that next passed before me was an alarm of fire. Men looked at the lofty and supposedly fire-proof buildings and said: ‘They are perfectly safe.’ But these buildings were consumed as if made of pitch. The fire engines could do nothing to stay the destruction. The firemen were unable to operate the engines.

> ”Den scen som därefter framställdes för mig var ett brandlarm. Människor såg på de höga och förmodat brandsäkra byggnaderna och sade: ’De är fullkomligt säkra.’ Men dessa byggnader förtärdes som om de varit gjorda av beck. Brandsprutorna kunde ingenting göra för att hejda förödelsen. Brandmännen var oförmögna att använda sprutorna.

> “I am instructed that when the Lord’s time comes, should no change have taken place in the hearts of proud, ambitious human beings, men will find that the hand that had been strong to save will be strong to destroy. No earthly power can stay the hand of God. No material can be used in the erection of buildings that will preserve them from destruction when God’s appointed time comes to send retribution on men for their disregard of His law and for their selfish ambition.” Testimonies, volume 9, 12, 13.

> ”Jag har fått undervisning om att när Herrens tid kommer, om ingen förändring har ägt rum i de stolta, äregiriga människornas hjärtan, skall människor finna att den hand som hade varit stark att frälsa också skall vara stark att förgöra. Ingen jordisk makt kan hejda Guds hand. Inget material kan användas vid uppförandet av byggnader som kan bevara dem från förstörelse när Guds bestämda tid kommer att sända vedergällning över människor för deras förakt för Hans lag och för deras själviska äregirighet.” Testimonies, band 9, 12, 13.

Back to Articles