Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Seventy-Four

Daniels bok – nummer etthundrasjuttiofyra

Prophetic Insights and Divine Revelations: Understanding Daniel’s Vision and Its Last-Day Implications

Profetiska insikter och gudomliga uppenbarelser: förståelsen av Daniels syn och dess implikationer för den yttersta tiden

Author

Jeff Pippenger

Published

April 4, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

As we address the third proxy war, represented in verses thirteen through fifteen, we will remind ourselves of what has led up to these verses. In chapter ten, Daniel receives his final vision, and in doing so he is identified as understanding both the internal and external prophetic visions. The Hebrew word “dabar,” meaning “word” is translated as “thing.” In chapter nine, when Gabriel came to make Daniel understand the vision of the twenty-three hundred days, the Hebrew word “dabar” was translated as “matter.”

När vi nu behandlar det tredje ombudskriget, som framställs i verserna tretton till femton, vill vi påminna oss om vad som har lett fram till dessa verser. I kapitel tio mottar Daniel sin sista syn, och därigenom identifieras han som en som förstår både de inre och de yttre profetiska synerna. Det hebreiska ordet ”dabar”, som betyder ”ord”, översätts med ”sak”. I kapitel nio, när Gabriel kom för att ge Daniel förståelse av synen om de två tusen tre hundra dagarna, översattes det hebreiska ordet ”dabar” med ”angelägenhet”.

> Yea, whiles I was speaking in prayer, even the man Gabriel, whom I had seen in the vision at the beginning, being caused to fly swiftly, touched me about the time of the evening oblation. And he informed me, and talked with me, and said, O Daniel, I am now come forth to give thee skill and understanding. At the beginning of thy supplications the commandment came forth, and I am come to show thee; for thou art greatly beloved: therefore understand the matter, and consider the vision. Daniel 9:21–23.

> Ja, medan jag ännu talade i bön, kom mannen Gabriel, som jag hade sett i synen i början, flygande med hast och rörde vid mig vid tiden för aftonoffret. Och han undervisade mig och talade med mig och sade: O Daniel, jag har nu gått ut för att ge dig insikt och förstånd. Vid början av dina åkallelser gick ordet ut, och jag har kommit för att förkunna det för dig; ty du är högt älskad. Förstå därför saken och ge akt på synen. Daniel 9:21–23.

When Gabriel told Daniel to “understand the matter, and consider the vision,” the Hebrew word “biyn” was translated as both “understand” and also as “consider.” The word means to mentally separate. Gabriel informed Daniel to make a mental separation between the “dabar” translated as “matter” and the “mareh“, translated as “vision”. In order to understand the interpretation that Gabriel was providing to Daniel concerning the prophecy of twenty-three hundred years, Daniel was to recognize the distinction between the prophetic vision represented as the “matter” and the prophetic “mareh” vision. The “matter”, which is the “dabar,” meaning word, represents the external line of prophecy and the “mareh” vision represents the internal line of prophecy.

När Gabriel sade till Daniel att ”förstå ordet och ge akt på synen”, översattes det hebreiska ordet ”biyn” både med ”förstå” och även med ”ge akt på”. Ordet betyder att mentalt åtskilja. Gabriel underrättade Daniel om att göra en mental åtskillnad mellan ”dabar”, översatt med ”ordet”, och ”mareh”, översatt med ”synen”. För att förstå den uttydning som Gabriel gav Daniel angående profetian om tvåtusen trehundra år skulle Daniel inse skillnaden mellan den profetiska syn som framställs som ”ordet” och den profetiska ”mareh”-synen. ”Ordet”, vilket är ”dabar”, med betydelsen ord, representerar den yttre profetiska linjen, och ”mareh”-synen representerar den inre profetiska linjen.

In Daniel chapter ten, the first truth that is revealed to the student of prophecy is that Daniel represents God’s people in the last days who understand both the internal and external lines of prophecy.

I Daniels tionde kapitel är den första sanning som uppenbaras för den som studerar profetiorna, att Daniel representerar Guds folk i de sista dagarna, vilka förstår både de inre och de yttre profetiska linjerna.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> I den persiske konungen Koreshs tredje regeringsår blev ett budskap uppenbarat för Daniel, som kallades Beltesassar; och budskapet var sant, men den fastställda tiden var lång; och han förstod budskapet och hade insikt i synen. Daniel 10:1.

The “thing,” is the Hebrew word “dabar,” and the “vision,” is the “mareh” vision. As a prophet, Daniel represents God’s last day people, whose perfect fulfillment is the one hundred and forty-four thousand. The third year of Cyrus places Daniel in the reform line that began at the time of the end in 1989. In “those days,” representing the history of 1989 to the soon coming Sunday law in the United States, Daniel was mourning for three weeks. In the reform line of the one hundred and forty-four thousand, the period of mourning is marking the three and a half days that the two witnesses of Revelation chapter eleven, are dead in the street. The street of that great city of Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified, is also Ezekiel’s valley of dead dry bones.

”Saken” är det hebreiska ordet ”dabar”, och ”synen” är ”mareh”-synen. Som profet representerar Daniel Guds folk i den sista tiden, vars fullkomliga uppfyllelse är de etthundrafyrtiofyra tusen. Kyros tredje regeringsår placerar Daniel i den reformlinje som började vid ändens tid år 1989. I ”de dagarna”, vilka representerar historien från 1989 fram till den snart kommande söndagslagen i Förenta staterna, sörjde Daniel i tre veckor. I de etthundrafyrtiofyra tusens reformlinje markerar sorgeperioden de tre och en halv dagarna då de två vittnena i Uppenbarelsebokens elfte kapitel ligger döda på gatan. Gatan i den stora staden Sodom och Egypten, där också vår Herre blev korsfäst, är också Hesekiels dal med de döda, torra benen.

In chapter ten, Daniel is transformed into the image of Christ, and touched three times in advance of Gabriel interpreting the vision which Daniel saw. The vision produced a separation of two classes of worshippers. The everlasting gospel always produces two classes of worshippers. Daniel represented the class of worshippers represented as the one hundred and forty-four thousand, in contrast with the class that fled in fear from the vision.

I det tionde kapitlet förvandlas Daniel till Kristi avbild och berörs tre gånger innan Gabriel uttolkar den syn som Daniel såg. Synen åstadkom en åtskillnad mellan två klasser av tillbedjare. Det eviga evangeliet frambringar alltid två klasser av tillbedjare. Daniel representerade den klass av tillbedjare som framställs som de etthundrafyrtiofyra tusen, i kontrast till den klass som flydde i fruktan undan synen.

Prior to chapter ten Gabriel came three times to Daniel to interpret a vision. He interpreted the visions of chapters seven and eight, which illustrated the kingdoms of Bible prophecy in both their political manifestation (chapter seven), and their religious manifestation (chapter eight). Then in chapter nine Gabriel interpreted the twenty-three-hundred-year prophecy. Gabriel arrives in chapter ten to finish the interpretation that was left incomplete in chapter nine, and to provide Daniel with the interpretation of the vision which produced the two classes of worshippers. Gabriel first provides Daniel with a general overview of the vision in verse fourteen.

Före kapitel tio kom Gabriel tre gånger till Daniel för att uttolka en syn. Han uttolkade synerna i kapitel sju och åtta, vilka framställde rikena i Bibelns profetior både i deras politiska manifestation (kapitel sju) och i deras religiösa manifestation (kapitel åtta). Därefter uttolkade Gabriel i kapitel nio den tvåtusentrehundraåriga profetian. I kapitel tio kommer Gabriel för att fullborda den uttolkning som lämnades ofullständig i kapitel nio och för att ge Daniel uttolkningen av den syn som frambringade de två klasserna av tillbedjare. Gabriel ger först Daniel en allmän översikt över synen i vers fjorton.

> Now I am come to make thee understand what shall befall thy people in the latter days: for yet the vision is for many days. Daniel 10:14.

> Nu har jag kommit för att låta dig förstå vad som skall vederfaras ditt folk i de yttersta dagarna; ty synen avser ännu många dagar. Daniel 10:14.

The vision of Christ, which produced two classes of worshippers, represents what shall befall God’s people in the last days. The interpretation of chapters seven and eight was an interpretation of the history represented by the rise and fall of the kingdoms of Bible prophecy, as illustrated by beasts of prey and sanctuary animals respectively. The interpretation of chapter nine, was a detailed breakdown of the different prophetic periods represented within the prophecy of twenty-three hundred years. Somehow the vision of the glorified Christ in chapter ten represented what shall befall God’s people in the last days. Before Gabriel begins with the detailed outline of history, which is the interpretation of the vision of the glorified Christ, he reminds Daniel that he has already told Daniel what the interpretation represents.

Synen av Kristus, som frambringade två klasser av tillbedjare, representerar det som skall vederfaras Guds folk i de sista dagarna. Tolkningen av kapitel sju och åtta var en tolkning av den historia som framställdes genom uppkomsten och fallet av rikena i Bibelns profetia, såsom den åskådliggörs genom rovdjur respektive helgedomens djur. Tolkningen av kapitel nio var en detaljerad genomgång av de olika profetiska tidsperioder som representeras inom profetian om tvåtusen trehundra år. På något sätt representerade synen av den förhärligade Kristus i kapitel tio det som skall vederfaras Guds folk i de sista dagarna. Innan Gabriel börjar med den detaljerade framställningen av historien, som är tolkningen av synen av den förhärligade Kristus, påminner han Daniel om att han redan har sagt honom vad tolkningen representerar.

> Then said he, Knowest thou wherefore I come unto thee? and now will I return to fight with the prince of Persia: and when I am gone forth, lo, the prince of Grecia shall come. Daniel 10:20.

> Då sade han: Vet du varför jag har kommit till dig? Och nu skall jag vända tillbaka för att kämpa mot fursten över Persien; och när jag har dragit bort, se, då skall fursten över Grekland komma. Daniel 10:20.

Gabriel reminds Daniel that he had told Daniel in verse fourteen, that he had come to make Daniel understand what shall befall God’s people in the last days, and he expected Daniel to place the following presentation of prophetic history in that context. Daniel had been seeking a specific understanding from the first day in which he began to mourn.

Gabriel påminner Daniel om att han i vers fjorton hade sagt till Daniel att han hade kommit för att ge Daniel insikt om vad som skall vederfaras Guds folk i de sista dagarna, och han förväntade sig att Daniel skulle sätta den följande framställningen av den profetiska historien i det sammanhanget. Daniel hade sökt en särskild förståelse från den första dag då han började sörja.

> Then said he unto me, Fear not, Daniel: for from the first day that thou didst set thine heart to understand, and to chasten thyself before thy God, thy words were heard, and I am come for thy words. But the prince of the kingdom of Persia withstood me one and twenty days: but, lo, Michael, one of the chief princes, came to help me; and I remained there with the kings of Persia. Daniel 10:12, 13.

> Då sade han till mig: Frukta inte, Daniel, ty från den första dagen då du vände ditt hjärta till att förstå och ödmjuka dig inför din Gud, blev dina ord hörda, och jag har kommit för dina ords skull. Men fursten över Persiens rike stod mig emot i tjugoen dagar; men se, Mikael, en av de främsta furstarna, kom för att hjälpa mig, och jag blev kvar där hos Persiens kungar. Daniel 10:12, 13.

After Daniel’s three weeks of mourning, he saw the vision of Christ, that prophetically aligned with the vision of Christ that John in Patmos had witnessed.

Efter Daniels tre veckor av sorg såg han synen av Kristus, vilken profetiskt överensstämde med den syn av Kristus som Johannes på Patmos hade bevittnat.

> “No less a personage than the Son of God appeared to Daniel. This description is similar to that given by John when Christ was revealed to him upon the Isle of Patmos. Our Lord now comes with another heavenly messenger to teach Daniel what would take place in the latter days. This knowledge was given to Daniel and recorded by inspiration for us upon whom the ends of the world are come.

> Ingen mindre person än Guds Son visade sig för Daniel. Denna beskrivning liknar den som Johannes gav när Kristus uppenbarades för honom på ön Patmos. Vår Herre kommer nu tillsammans med en annan himmelsk budbärare för att undervisa Daniel om vad som skulle ske i de sista dagarna. Denna kunskap gavs åt Daniel och nedtecknades genom inspiration för oss, över vilka världens ändar har kommit.

> “The great truths revealed by the world’s Redeemer are for those who search for truth as for hid treasures. Daniel was an aged man. His life had been passed amid the fascinations of a heathen court, his mind cumbered with the affairs of a great empire; yet he turns aside from all these to afflict his soul before God, and seek a knowledge of the purposes of the Most High. And in response to his supplications, light from the heavenly courts was communicated for those who should live in the latter days. With what earnestness, then, should we seek God, that he may open our understanding to comprehend the truths brought to us from Heaven.

> ”De stora sanningar som har uppenbarats av världens Återlösare är till för dem som söker sanningen såsom efter dolda skatter. Daniel var en åldrig man. Hans liv hade förflutit mitt bland en hednisk hovmiljös lockelser, och hans sinne var betungat av angelägenheterna i ett stort imperium; ändå vänder han sig bort från allt detta för att ödmjuka sin själ inför Gud och söka kunskap om den Högstes avsikter. Och som svar på hans böner meddelades ljus från de himmelska salarna för dem som skulle leva i de yttersta dagarna. Med vilken iver bör vi då inte söka Gud, så att han må öppna vårt förstånd att fatta de sanningar som har förts till oss från himlen.

> “‘And I Daniel alone saw the vision; for the men that were with me saw not the vision; but a great quaking fell upon them, so that they fled to hide themselves…. And there remained no strength in me; for my comeliness was turned in me into corruption, and I retained no strength.’ Such will be the experience of every one who is truly sanctified. The clearer their views of the greatness, glory, and perfection of Christ, the more vividly will they see their own weakness and imperfection. They will have no disposition to claim a sinless character; that which has appeared right and comely in themselves will, in contrast with Christ’s purity and glory, appear only as unworthy and corruptible. It is when men are separated from God, when they have very indistinct views of Christ, that they say, ‘I am sinless; I am sanctified.’

> ”Och jag, Daniel, såg ensam synen; männen som var med mig såg den inte, men en stor bävan föll över dem, så att de flydde och gömde sig…. Och ingen kraft blev kvar i mig; min fägring förvandlades hos mig till förgängelse, och jag behöll ingen kraft.” Sådan kommer erfarenheten att vara för var och en som verkligen är helgad. Ju klarare deras uppfattning är om Kristi storhet, härlighet och fullkomlighet, desto livligare kommer de att se sin egen svaghet och ofullkomlighet. De kommer inte att ha någon benägenhet att göra anspråk på en syndfri karaktär; det som har tett sig rätt och tilltalande hos dem själva kommer, i kontrast till Kristi renhet och härlighet, att framstå endast som ovärdigt och förgängligt. Det är när människor är skilda från Gud, när de har mycket otydliga föreställningar om Kristus, som de säger: ”Jag är syndfri; jag är helgad.”

> “Gabriel then appeared to the prophet, and thus addressed him; ‘O Daniel, a man greatly beloved, understand the words that I speak unto thee, and stand upright; for unto thee am I now sent. And when he had spoken this word unto me, I stood trembling. Then said he unto me, Fear not, Daniel; for from the first day that thou didst set thine heart to understand, and to chasten thyself before thy God, thy words were heard, and I am come for thy words.’

> ”Gabriel visade sig därefter för profeten och talade så till honom: ’O Daniel, du högt älskade man, förstå de ord som jag talar till dig, och stå upprätt; ty till dig är jag nu sänd.’ Och när han hade talat detta ord till mig, stod jag darrande. Då sade han till mig: ’Frukta inte, Daniel; ty från den första dag då du vände ditt hjärta till att förstå och till att ödmjuka dig inför din Gud, blev dina ord hörda, och jag har kommit för dina ords skull.’”

> “What great honor was shown to Daniel by the Majesty of Heaven! He comforts his trembling servant, and assures him that his prayer was heard in Heaven, and that in answer to that fervent petition, the angel Gabriel was sent to affect the heart of the Persian king. The monarch had resisted the impressions of the Spirit of God during the three weeks while Daniel was fasting and praying, but Heaven’s Prince, the archangel, Michael, was sent to turn the heart of the stubborn king to take some decided action to answer the prayer of Daniel.

> ”Vilken stor ära visades inte Daniel av himlens Majestät! Han tröstar sin darrande tjänare och försäkrar honom att hans bön blev hörd i himlen, och att ängeln Gabriel som svar på denna innerliga böneskrift sändes för att påverka den persiske kungens hjärta. Monarken hade under de tre veckor då Daniel fastade och bad stått emot intrycken från Guds Ande, men himlens Furste, ärkeängeln Mikael, sändes för att vända den motspänstige kungens hjärta så att han skulle vidta någon bestämd åtgärd för att besvara Daniels bön.

> “‘And when he had spoken such words unto me, I set my face toward the ground, and I became dumb. And behold, one like the similitude of the sons of men touched my lips…. And said, O man greatly beloved, fear not: peace be unto thee; be strong, yea, be strong. And when he had spoken unto me, I was strengthened, and said, Let my lord speak; for thou hast strengthened me.’ So great was the divine glory revealed to Daniel that he could not endure the sight. Then the messenger of Heaven veiled the brightness of his presence and appeared to the prophet as ‘one like the similitude of the sons of men.’ By his divine power he strengthened this man of integrity and of faith, to hear the message sent to him from God.

> ”Och när han talade sådana ord till mig, vände jag mitt ansikte mot marken, och jag blev stum. Och se, en som liknade människors söner rörde vid mina läppar …. Och sade: O du högt älskade man, frukta inte; frid vare med dig; var stark, ja, var stark. Och när han hade talat till mig, blev jag stärkt och sade: Min herre må tala, ty du har styrkt mig.” Så stor var den gudomliga härlighet som uppenbarades för Daniel att han inte kunde uthärda synen. Då dolde himlens budbärare glansen av sin närvaro och visade sig för profeten som ”en som liknade människors söner”. Genom sin gudomliga kraft styrkte han denne man av redbarhet och tro, så att han kunde höra det budskap som sänts till honom från Gud.

> “Daniel was a devoted servant of the Most High. His long life was filled up with noble deeds of service for his Master. His purity of character, and unwavering fidelity, are equaled only by his humility of heart and his contrition before God. We repeat, The life of Daniel is an inspired illustration of true sanctification.” Review and Herald, February 8, 1881.

> ”Daniel var en hängiven tjänare åt den Högste. Hans långa liv var fyllt av ädla tjänstegärningar för sin Mästare. Hans karaktärs renhet och hans orubbliga trohet överträffas endast av hans hjärtas ödmjukhet och hans ånger inför Gud. Vi upprepar: Daniels liv är en inspirerad illustration av sann helgelse.” Review and Herald, 8 februari 1881.

Daniel’s experience in chapter ten, represents God’s people in the last days, who as Daniel and John, understand the Revelation of Jesus Christ. The key to placing Daniel into the prophetic history where his experience is located is based upon the fact that he was in mourning, and that Michael was sent at the conclusion of the twenty-one days. In the first verse, Daniel records that he had understanding of both the internal and external visions of prophecy. Prior to the twenty-one days Daniel had an incomplete understanding of the two visions, but with the interpretation of Gabriel, Daniel fully grasps the “thing” and the “vision” as different revelations.

Daniels erfarenhet i kapitel tio representerar Guds folk i de sista dagarna, vilka liksom Daniel och Johannes förstår Jesu Kristi uppenbarelse. Nyckeln till att placera Daniel i den profetiska historia där hans erfarenhet är belägen grundar sig på det faktum att han var i sorg, och att Mikael sändes vid slutet av de tjugoen dagarna. I den första versen nedtecknar Daniel att han hade förståelse av både de inre och de yttre synerna i profetian. Före de tjugoen dagarna hade Daniel en ofullständig förståelse av de två synerna, men genom Gabriels uttydning fattar Daniel fullt ut ”saken” och ”synen” som skilda uppenbarelser.

> “As the time approached for the close of the seventy years’ captivity, Daniel’s mind became greatly exercised upon the prophecies of Jeremiah. He saw that the time was at hand when God would give his chosen people another trial; and with fasting, humiliation, and prayer, he importuned the God of Heaven in behalf of Israel, in these words: ‘O Lord, the great and dreadful God, keeping the covenant and mercy to them that love him, and to them that keep his commandments’; we have sinned, and have committed iniquity, and have done wickedly, and have rebelled, even by departing from thy precepts and from thy judgments; neither have we hearkened unto thy servants the prophets, which spake in thy name to our kings, our princes, and our fathers, and to all the people of the land.’

> ”När tiden närmade sig slutet på de sjuttio årens fångenskap, blev Daniels sinne djupt upptaget av Jeremias profetior. Han såg att tiden var inne då Gud åter skulle sätta sitt utvalda folk på prov; och med fasta, förödmjukelse och bön åkallade han himmelens Gud för Israels skull med dessa ord: ’O Herre, du store och fruktansvärde Gud, som håller förbundet och visar barmhärtighet mot dem som älskar honom och mot dem som håller hans bud’; vi har syndat och gjort oss skyldiga till missgärning och handlat ogudaktigt och gjort uppror, ja, genom att avvika från dina bud och dina domar; inte heller har vi lyssnat till dina tjänare profeterna, som talade i ditt namn till våra kungar, våra furstar och våra fäder och till allt folket i landet.’

> “Notice these words. Daniel does not proclaim his own fidelity before the Lord. Instead of claiming to be pure and holy, he identifies himself with the really sinful of Israel. The wisdom which God imparted to him was as far superior to the wisdom of the wise men of the world as the light of the sun shining in the heavens at noonday is brighter than the feeblest star. Yet ponder the prayer from the lips of this man so highly favored of Heaven. With deep humiliation, with tears, and with rending of heart, he pleads for himself and for his people. He lays his soul open before God, confessing his own vileness, and acknowledging the Lord’s greatness and majesty.

> Lägg märke till dessa ord. Daniel förkunnar inte sin egen trohet inför Herren. I stället för att göra anspråk på att vara ren och helig identifierar han sig med de verkligt syndiga i Israel. Den vishet som Gud meddelade honom stod den här världens visa mäns vishet så långt överlägsen som ljuset från solen, där den skiner på himlen vid middagstid, är klarare än den svagaste stjärna. Men begrunda den bön som utgår från denne av himlen så högt gynnade mans läppar. Med djup förödmjukelse, med tårar och med hjärtats sönderrivande vädjar han för sig själv och för sitt folk. Han blottar sin själ inför Gud, bekänner sin egen uselhet och erkänner Herrens storhet och majestät.

> “What earnestness and fervor characterize his supplications! He is coming nearer and nearer to God. The hand of faith is reached upward to grasp the never-failing promises of the Most High. His soul is wrestling in agony. And he has the evidence that his prayer is heard. He feels that victory is his. If we as a people would pray as Daniel prayed, and wrestle as he wrestled, humbling our souls before God, we should realize as marked answers to our petitions as were granted to Daniel. Hear how he presses his case at the court of Heaven:

> ”Vilken innerlighet och glöd utmärker hans bönfallanden! Han kommer Gud allt närmare. Trons hand sträcks uppåt för att gripa den Högstes aldrig svikande löften. Hans själ kämpar i ångest. Och han har beviset för att hans bön är hörd. Han känner att segern är hans. Om vi som folk ville be såsom Daniel bad och kämpa såsom han kämpade, i det att vi ödmjukade våra själar inför Gud, skulle vi erfara lika tydliga svar på våra böner som de som gavs Daniel. Hör hur han framlägger sin sak inför himlens domstol:

> “‘O my God, incline thine ear, and hear; open thine eyes, and behold our desolations, and the city which is called by thy name; for we do not present our supplications before thee for our righteousnesses, but for thy great mercies. O Lord, hear; O Lord, forgive; O Lord, hearken and do; defer not, for thine own sake, O my God; for thy city and thy people are called by thy name. And whilst I was speaking and praying, and confessing my sin and the sin of my people, … even the man Gabriel, whom I had seen in the vision at the beginning, being caused to fly swiftly, touched me about the time of the evening oblation.’

> ”O min Gud, böj ditt öra och hör; öppna dina ögon och se vår ödeläggelse och staden som är uppkallad efter ditt namn; ty vi bär inte fram våra böner inför dig på grund av vår rättfärdighet, utan på grund av din stora barmhärtighet. O Herre, hör; O Herre, förlåt; O Herre, ge akt och handla; dröj inte, för din egen skull, o min Gud; ty din stad och ditt folk är uppkallade efter ditt namn. Och medan jag ännu talade och bad och bekände min synd och mitt folks synd, … kom mannen Gabriel, som jag hade sett i synen i början, flygande med hast och rörde vid mig vid tiden för aftonoffret.”

> “As Daniel’s prayer is going forth, the angel Gabriel comes sweeping down from the heavenly courts, to tell him that his petitions are heard and answered. This mighty angel has been commissioned to give him skill and understanding,—to open before him the mysteries of future ages. Thus, while earnestly seeking to know and understand the truth, Daniel was brought into communion with Heaven’s delegated messenger.

> ”Medan Daniels bön stiger upp, kommer ängeln Gabriel hastigt ned från de himmelska gårdarna för att säga honom att hans böner är hörda och besvarade. Denne mäktige ängel har fått uppdraget att ge honom skicklighet och förstånd — att öppna framtida tidsåldrars hemligheter för honom. Så blev Daniel, medan han uppriktigt sökte att känna och förstå sanningen, förd in i gemenskap med himlens utsände budbärare.

> “The man of God was praying, not for a flight of happy feeling, but for a knowledge of the divine will. And he desired this knowledge, not merely for himself, but for his people. His great burden was for Israel, who were not, in the strictest sense, keeping the law of God. He acknowledges that all their misfortunes have come upon them in consequence of their transgressions of that holy law. He says, ‘We have sinned, we have done wickedly…. Because for our sins and for the iniquities of our fathers, Jerusalem and thy people are become a reproach to all that are about us.’ They had lost their peculiar, holy character as God’s chosen people. ‘Now therefore, O our God, hear the prayer of thy servant, and his supplications, and cause thy face to shine upon thy sanctuary that is desolate.’ Daniel’s heart turns with intense longing to the desolate sanctuary of God. He knows that its prosperity can be restored only as Israel shall repent of their transgressions of God’s law, and become humble, and faithful, and obedient.

> ”Guds mannen bad inte om ett rus av lyckokänsla, utan om kunskap om den gudomliga viljan. Och han önskade denna kunskap inte endast för sin egen skull, utan för sitt folk. Hans stora börda gällde Israel, som inte, i ordets strängaste bemärkelse, höll Guds lag. Han erkänner att alla deras olyckor har kommit över dem till följd av deras överträdelser av den heliga lagen. Han säger: ’Vi har syndat, vi har handlat ogudaktigt…. Därför att Jerusalem och ditt folk för våra synders skull och för våra fäders missgärningars skull har blivit till smälek för alla som bor omkring oss.’ De hade förlorat sin särskilda, heliga karaktär som Guds utvalda folk. ’Så hör nu, vår Gud, din tjänares bön och hans åkallan, och låt ditt ansikte lysa över din helgedom, som ligger öde.’ Daniels hjärta vänds med intensiv längtan till Guds ödelagda helgedom. Han vet att dess välstånd kan återupprättas endast när Israel omvänder sig från sina överträdelser av Guds lag och blir ödmjukt, troget och lydigt.

> “In answer to his petition, Daniel received not only the light and truth which he and his people most needed, but a view of the great events of the future, even to the advent of the world’s Redeemer. Those who claim to be sanctified, while they have no desire to search the Scriptures, or to wrestle with God in prayer for a clearer understanding of Bible truth, know not what true sanctification is.

> Som svar på hans bön erhöll Daniel inte endast det ljus och den sanning som han och hans folk bäst behövde, utan också en syn av framtidens stora händelser, ända fram till världens Återlösares ankomst. De som gör anspråk på att vara helgade, medan de inte har någon önskan att rannsaka Skrifterna eller att kämpa med Gud i bön för en klarare förståelse av Bibelns sanning, vet inte vad sann helgelse är.

> “All who believe with the heart the word of God will hunger and thirst for a knowledge of his will. God is the author of truth. He enlightens the darkened understanding, and gives to the human mind power to grasp and comprehend the truths which he has revealed.

> ”Alla som i hjärtat tror på Guds ord skall hungra och törsta efter kunskap om hans vilja. Gud är sanningens upphovsman. Han upplyser det förmörkade förståndet och ger det mänskliga sinnet kraft att fatta och förstå de sanningar som han har uppenbarat.

> “Daniel talked with God. Heaven was opened before him. But the high honors granted him were the result of humiliation and earnest seeking. He did not think, as do many at the present day, that it is no matter what we believe, if we are only honest, and love Jesus. True love for Jesus will lead to the most close and earnest inquiry as to what is truth. Christ prayed that his disciples might be sanctified through the truth. He who is too indolent to make anxious, prayerful search for truth, will be left to receive errors which shall prove the ruin of his soul.

> ”Daniel talade med Gud. Himlen öppnades för honom. Men de höga hedersbetygelser som tilldelades honom var frukten av förödmjukelse och allvarligt sökande. Han tänkte inte, såsom många gör i vår tid, att det inte spelar någon roll vad vi tror, bara vi är uppriktiga och älskar Jesus. Sann kärlek till Jesus leder till den mest noggranna och allvarliga undersökning av vad som är sanning. Kristus bad att hans lärjungar skulle helgas genom sanningen. Den som är alltför lättjefull för att med ängsligt och bedjande sinne söka efter sanningen, kommer att lämnas åt att ta emot villfarelser som skall visa sig bli hans själs undergång.

> “At the time of Gabriel’s visit, the prophet Daniel was unable to receive further instruction; but a few years afterward, desiring to know more of subjects not yet fully explained, he again set himself to seek light and wisdom from God. ‘In those days I Daniel was mourning three full weeks. I ate no pleasant bread, neither came flesh nor wine in my mouth, neither did I anoint myself at all…. Then I lifted up mine eyes, and looked, and behold a certain man clothed in linen whose loins were girded with fine gold of Uphaz. His body also was like the beryl, and his face as the appearance of lightning, and his eyes as lamps of fire, and his arms and his feet like in color to polished brass, and the voice of his words like the voice of a multitude.’

> ”Vid tiden för Gabriels besök kunde profeten Daniel inte ta emot vidare undervisning; men några år senare, i sin önskan att få veta mer om ämnen som ännu inte fullt hade förklarats, begav han sig åter till att söka ljus och vishet från Gud. ”På den tiden gick jag, Daniel, sörjande i tre hela veckor. Jag åt inget läckerhetsbröd, kött och vin kom inte i min mun, och jag smorde mig inte alls…. Sedan lyfte jag mina ögon och såg, och se, där var en man klädd i linnekläder, om vars höfter ett bälte av Ufas guld var bundet. Hans kropp var som krysolit, hans ansikte som en blixts sken, hans ögon som eldslågor, hans armar och fötter liknade glänsande koppar, och ljudet av hans ord var som dånet av en stor folkhop.”

> “No less a personage than the Son of God appeared to Daniel. This description is similar to that given by John when Christ was revealed to him upon the Isle of Patmos. Our Lord now comes with another heavenly messenger to teach Daniel what would take place in the latter days. This knowledge was given to Daniel and recorded by inspiration for us upon whom the ends of the world are come.” Review and Herald, February 8, 1881.

> ”Ingen mindre än Guds Son visade sig för Daniel. Denna beskrivning liknar den som gavs av Johannes när Kristus uppenbarades för honom på ön Patmos. Vår Herre kommer nu med en annan himmelsk budbärare för att undervisa Daniel om vad som skulle äga rum i de yttersta dagarna. Denna kunskap gavs åt Daniel och nedtecknades genom inspiration för oss, över vilka världens ändar har kommit.” Review and Herald, 8 februari 1881.

The interpretation that Gabriel, “heaven’s delegated messenger,” was bringing to Daniel was the completion of the interpretation he had begun to provide to Daniel in chapter nine. The methodology of “line upon line,” requires that we align the interpretation and associated circumstances of both chapters nine and ten, together in order to rightly divide the prophetic illustration. It is in this interpretation that the visions of the Ulai and Hiddekel rivers join.

Den tolkning som Gabriel, ”himlens utsände budbärare”, förmedlade till Daniel var fullbordandet av den tolkning som han hade börjat ge Daniel i kapitel nio. Metoden ”rad på rad” kräver att vi sammanför tolkningen och de tillhörande omständigheterna i både kapitel nio och tio för att rätt dela den profetiska framställningen. Det är i denna tolkning som synerna vid floderna Ulai och Hiddekel förenas.

Daniel had understood from the books of Jeremiah and Moses that the deliverance of God’s people was at hand. In so doing, Daniel represents God’s people of the last days that understand that the final deliverance of God’s people is at hand. Those last-day people will recognize that they have been spiritually scattered, as represented by Daniel who had been scattered into the slavery of the seventy years captivity in Babylon. They will then understand that they, as Daniel, must manifest the response to their scattered condition that agrees with the remedy represented by the “seven times,” of Leviticus chapter twenty-six.

Daniel hade förstått genom Jeremias och Moses böcker att Guds folks befrielse var nära förestående. Därigenom representerar Daniel Guds folk i de yttersta dagarna, som förstår att Guds folks slutliga befrielse är nära förestående. Detta folk i de yttersta dagarna kommer att inse att de har blivit andligen kringspridda, vilket framställs genom Daniel, som hade blivit kringspridd till sjuttioårsfångenskapens slaveri i Babylon. De kommer då att förstå att de, liksom Daniel, måste ge uttryck åt den gensvarshandling på sitt kringspridda tillstånd som överensstämmer med det botemedel som framställs genom de ”sju tiderna” i tredje Mosebokens tjugosjätte kapitel.

When the experience of humility represented by Daniel, that is demanded by the remedy set forth in Leviticus twenty-six, is manifested in the last days, God’s last-day people will have been mourning for a specific period of time. That period of time concludes when Michael the archangel descends.

När den erfarenhet av ödmjukhet som representeras av Daniel, och som krävs genom den bot som framläggs i Tredje Moseboken tjugosex, blir uppenbarad i de sista dagarna, kommer Guds folk i den sista tiden att ha sörjt under en bestämd tidsperiod. Den tidsperioden avslutas när ärkeängeln Mikael stiger ned.

We will continue this study in the next article.

Vi kommer att fortsätta denna studie i nästa artikel.

> And ye shall perish among the heathen, and the land of your enemies shall eat you up. And they that are left of you shall pine away in their iniquity in your enemies’ lands; and also in the iniquities of their fathers shall they pine away with them. If they shall confess their iniquity, and the iniquity of their fathers, with their trespass which they trespassed against me, and that also they have walked contrary unto me; And that I also have walked contrary unto them, and have brought them into the land of their enemies; if then their uncircumcised hearts be humbled, and they then accept of the punishment of their iniquity: Then will I remember my covenant with Jacob, and also my covenant with Isaac, and also my covenant with Abraham will I remember; and I will remember the land. The land also shall be left of them, and shall enjoy her sabbaths, while she lieth desolate without them: and they shall accept of the punishment of their iniquity: because, even because they despised my judgments, and because their soul abhorred my statutes. And yet for all that, when they be in the land of their enemies, I will not cast them away, neither will I abhor them, to destroy them utterly, and to break my covenant with them: for I am the Lord their God. But I will for their sakes remember the covenant of their ancestors, whom I brought forth out of the land of Egypt in the sight of the heathen, that I might be their God: I am the Lord. Leviticus 26:38–45.

> Och ni skall förgås bland hednafolken, och era fienders land skall uppsluka er. Och de av er som blir kvar skall försmäkta i sin missgärning i era fienders länder; också i sina fäders missgärningar skall de försmäkta tillsammans med dem. Men om de bekänner sin missgärning och sina fäders missgärning, med det trolöshetsbrott varmed de handlade trolöst mot mig, och även att de vandrade mig emot, och att också jag vandrade dem emot och förde dem in i deras fienders land, om då deras oomskurna hjärtan ödmjukas och de då tar straffet för sin missgärning på sig, då skall jag tänka på mitt förbund med Jakob, och också på mitt förbund med Isak, och också på mitt förbund med Abraham skall jag tänka; och jag skall tänka på landet. Men landet skall överges av dem och få njuta sina sabbater, medan det ligger öde utan dem; och de skall ta straffet för sin missgärning på sig, därför, ja därför att de föraktade mina domar och därför att deras själ avskydde mina stadgar. Men trots allt detta, när de är i sina fienders land, skall jag inte förkasta dem och inte avsky dem så att jag förgör dem fullständigt och bryter mitt förbund med dem; ty jag är Herren deras Gud. Men för deras skull skall jag tänka på förbundet med deras förfäder, som jag förde ut ur Egyptens land inför hednafolkens ögon, för att jag skulle vara deras Gud: Jag är Herren. Tredje Moseboken 26:38–45.

Back to Articles