Article

# The Book of Daniel - Number Ninety-Eight

Daniels bok – nummer nittioåtta

The Triple Application of Elijah and the Last Days’ Judgment: Understanding the Investigative and Executive Phases

Elias trefaldiga tillämpning och de sista dagarnas dom: att förstå den undersökande och den verkställande fasen

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The triple application of Elijah identified that in the last days there would be an Elijah at the beginning of the last days and at the ending of the last days. The “last days” are the days of judgment, which is progressive and divided into two types of judgment. The investigative judgment which began in the beginning of the last days, and the executive judgment which takes place in the ending of the last days. The triple application of Elijah is primarily representing the history of the executive judgment which begins at the soon-coming Sunday law.

Elijas trefaldiga tillämpning visar att det i de sista dagarna skulle finnas en Elia vid de sista dagarnas början och vid de sista dagarnas avslutning. ”De sista dagarna” är domens dagar, vilken är progressiv och uppdelad i två slag av dom. Den undersökande domen, som började i de sista dagarnas början, och den verkställande domen, som äger rum i de sista dagarnas avslutning. Elijas trefaldiga tillämpning representerar i första hand den verkställande domens historia, vilken börjar vid den snart annalkande söndagslagen.

The investigative judgment is restricted to those who have made a profession to be a follower of God, primarily by direct profession, but also in a minority of occurrences by an indirect profession of lifestyle.

Den undersökande domen är begränsad till dem som har bekänt sig vara Guds efterföljare, i första hand genom en direkt bekännelse, men i ett mindre antal fall också genom en indirekt bekännelse i livsföringen.

> (For not the hearers of the law are just before God, but the doers of the law shall be justified. For when the Gentiles, which have not the law, do by nature the things contained in the law, these, having not the law, are a law unto themselves: Which show the work of the law written in their hearts, their conscience also bearing witness, and their thoughts the mean while accusing or else excusing one another.) Romans 2:13–15.

> (Ty inte lagens hörare är rättfärdiga inför Gud, utan lagens görare skall rättfärdiggöras. Ty när hedningarna, som inte har lagen, av naturen gör vad lagen kräver, då är dessa, fastän de inte har lagen, en lag för sig själva: De visar att lagens verk är skrivet i deras hjärtan, då också deras samvete bär vittnesbörd och deras tankar under tiden anklagar eller också ursäktar varandra.) Romarbrevet 2:13–15.

The investigative judgment has two primary divisions, for it began with the investigation of the lives of the dead (from the days of Adam onward), who had professed to believe in the true God, and on September 11, 2001, it began the process of the investigative “judgment of the living.” The investigative judgment has another division beyond dead to living, for judgment begins with God’s house, and in the last days God’s house is Laodicean Adventism. Once the judgment of God’s house concludes at the soon-coming Sunday law, then God’s other flock that are then in Babylon are judged.

Den undersökande domen har två huvudsakliga avdelningar, ty den började med undersökningen av de dödas liv (från Adams dagar och framåt), vilka hade bekänt sig tro på den sanne Guden, och den 11 september 2001 inledde den processen för den undersökande ”domen över de levande”. Den undersökande domen har ytterligare en avdelning utöver de döda och de levande, ty domen börjar med Guds hus, och i de sista dagarna är Guds hus det laodikeiska adventismen. När domen över Guds hus avslutas vid den snart kommande söndagslagen, då döms Guds andra hjord, som då befinner sig i Babylon.

The executive judgment is God’s punishment upon those who rejected His offer of salvation. The executive judgment begins at the soon-coming Sunday law. The United States will then have filled up its cup of wrath, which is also the cup of its probationary time, and national apostasy will be followed by national ruin. Every nation on planet earth will follow the example of the United States in enforcing a Sunday law, and each of those nations will then fill up their cups and also suffer national ruin.

Den verkställande domen är Guds straff över dem som förkastade Hans erbjudande om frälsning. Den verkställande domen börjar vid den snart antagna söndagslagen. Förenta staterna kommer då att ha fyllt sin vredes bägare, som också är bägaren för dess nådatid, och nationellt avfall kommer att följas av nationell undergång. Varje nation på hela jorden kommer att följa Förenta staternas exempel genom att genomdriva en söndagslag, och var och en av dessa nationer kommer då att fylla sina bägare och också lida nationell undergång.

> “As America, the land of religious liberty, shall unite with the Papacy in forcing the conscience and compelling men to honor the false sabbath, the people of every country on the globe will be led to follow her example.” Testimonies, volume 6, 18.

> ”När Amerika, den religiösa frihetens land, förenar sig med påvedömet i att tvinga samvetet och förmå människor att hedra den falska sabbaten, kommer folken i varje land på hela jordklotet att förmås att följa hennes exempel.” Testimonies, band 6, s. 18.

The executive judgment is also divided into two parts. From the Sunday law in the United States until human probation closes when Michael stands up, God’s judgments are mixed with mercy, but when Michael stands up, God’s wrath, as represented by the pouring out of the seven last plagues, contains no mercy. During the period of the Sunday law crisis the executive judgments upon men and nations will be mixed with mercy, for there will still be some in Babylon that are then being given opportunity to understand the distinction between the worship of Sabbath and Sunday.

Det verkställande domsverket är också uppdelat i två delar. Från söndagslagen i Förenta staterna till dess att människans nådatid avslutas när Mikael träder fram, är Guds domar blandade med barmhärtighet; men när Mikael träder fram, innehåller Guds vrede, såsom den framställs genom utgjutandet av de sju sista plågorna, ingen barmhärtighet. Under perioden av söndagslagskrisen kommer de verkställande domarna över människor och nationer att vara blandade med barmhärtighet, ty det kommer fortfarande att finnas somliga i Babylon som då ges tillfälle att förstå skillnaden mellan tillbedjan av sabbaten och söndagen.

> “Oh, that the people might know the time of their visitation! There are many who have not yet heard the testing truth for this time. There are many with whom the Spirit of God is striving. The time of God’s destructive judgments is the time of mercy for those who have had no opportunity to learn what is truth. Tenderly will the Lord look upon them. His heart of mercy is touched; His hand is still stretched out to save, while the door is closed to those who would not enter.

> ”O, om folket ändå kunde känna tiden för sin hemsökelse! Det finns många som ännu inte har hört den prövande sanningen för denna tid. Det finns många hos vilka Guds Ande verkar. Tiden för Guds förödande domar är en nådens tid för dem som inte har haft tillfälle att lära känna vad sanningen är. Herren skall med ömhet se till dem. Hans barmhärtiga hjärta rörs; hans hand är fortfarande utsträckt för att frälsa, medan dörren är stängd för dem som inte ville gå in.

> “The mercy of God is shown in His long forbearance. He is holding back His judgments, waiting for the message of warning to be sounded to all. Oh, if our people would feel as they should the responsibility resting upon them to give the last message of mercy to the world, what a wonderful work would be done!” Testimonies, volume 9, 97.

> ”Guds barmhärtighet visar sig i Hans långmodighet. Han håller tillbaka Sina domar och väntar på att varningsbudskapet skall förkunnas för alla. O, om vårt folk ville känna, såsom de borde, det ansvar som vilar på dem att ge världen det sista barmhärtighetsbudskapet, vilket underbart verk skulle då inte utföras!” Testimonies, band 9, s. 97.

The “time of God’s destructive judgments is the time of mercy for those who have had no opportunity to learn what is truth.” Those two “times” begin together when “the door is closed” upon Laodicean Adventists “who would not enter.”

Tiden för Guds förödande domar är en barmhärtighetens tid för dem som inte har haft någon möjlighet att få lära känna vad sanningen är. Dessa två tider börjar samtidigt när dörren stängs för de laodikeiska adventister som inte ville gå in.

> “I saw that the holy Sabbath is, and will be, the separating wall between the true Israel of God and unbelievers; and that the Sabbath is the great question, to unite the hearts of God’s dear waiting saints. And if one believed, and kept the Sabbath, and received the blessing attending it, and then gave it up, and broke the holy commandment, they would shut the gates of the Holy City against themselves, as sure as there was a God that rules in heaven above. I saw that God had children, who do not see and keep the Sabbath. They had not rejected the light on it. And at the commencement of the time of trouble, we were f illed with the Holy Ghost as we went forth and proclaimed the Sabbath more fully. This enraged the church, and nominal Adventists, as they could not refute the Sabbath truth. And at this time, God’s chosen, all saw clearly that we had the truth, and they came out and endured the persecution with us.” A Word to the Little Flock, 18, 19.

> ”Jag såg att den heliga sabbaten är, och skall vara, skiljemuren mellan Guds sanna Israel och de otroende; och att sabbaten är den stora frågan, som skall förena hjärtana hos Guds kära väntande heliga. Och om någon trodde och höll sabbaten och tog emot den välsignelse som följer med den, och sedan gav upp den och bröt det heliga budet, skulle de stänga den heliga stadens portar för sig själva, lika visst som det finns en Gud som regerar i himlen därovan. Jag såg att Gud hade barn som inte ser och håller sabbaten. De hade inte förkastat ljuset om den. Och vid början av nödens tid blev vi uppfyllda av den helige Ande, då vi gick ut och förkunnade sabbaten mera fullständigt. Detta gjorde kyrkan och de namnkristna adventisterna rasande, eftersom de inte kunde vederlägga sabbatens sanning. Och vid denna tid såg alla Guds utvalda klart att vi hade sanningen, och de gick ut och uthärdade förföljelsen tillsammans med oss.” A Word to the Little Flock, 18, 19.

The door is closed at the soon-coming Sunday law, making the period which precedes the Sunday law “the time” of God’s people’s “visitation.”

Dörren stängs vid den snart annalkande söndagslagen, vilket gör den period som föregår söndagslagen till tiden för Guds folks ”hemsökelse”.

> How do ye say, We are wise, and the law of the Lord is with us? Lo, certainly in vain made he it; the pen of the scribes is in vain. The wise men are ashamed, they are dismayed and taken: lo, they have rejected the word of the Lord; and what wisdom is in them? Therefore will I give their wives unto others, and their fields to them that shall inherit them: for everyone from the least even unto the greatest is given to covetousness, from the prophet even unto the priest every one dealeth falsely. For they have healed the hurt of the daughter of my people slightly, saying, Peace, peace; when there is no peace. Were they ashamed when they had committed abomination? nay, they were not at all ashamed, neither could they blush: therefore shall they fall among them that fall: in the time of their visitation they shall be cast down, saith the Lord. Jeremiah 8:8–12.

> Hur kan ni säga: Vi är visa, och Herrens lag är hos oss? Se, sannerligen, till intet har han gjort den; de skriftlärdas penna är till intet. De visa står där med skam, de är förskräckta och fångade; se, de har förkastat Herrens ord, och vilken vishet finns då i dem? Därför skall jag ge deras hustrur åt andra och deras åkrar åt dem som skall ta dem i besittning; ty var och en, från den minste ända till den störste, är given åt girighet, från profeten ända till prästen far var och en med falskhet. Ty de har botat dottern mitt folks skada lättvindigt och sagt: Frid, frid! när ingen frid finns. Skämdes de, när de hade begått styggelse? Nej, de skämdes inte det minsta, de kunde inte ens rodna. Därför skall de falla bland dem som faller; när deras hemsökelse kommer skall de störtas, säger Herren. Jeremia 8:8–12.

As with ancient Israel, so with modern Israel, they are both destroyed, for they knew not the time of their visitation. The time of God’s visitation for Laodicean Adventism began on September 11, 2001, and concludes at the soon coming Sunday law.

Såsom det var med det forntida Israel, så är det också med det moderna Israel: båda förgörs, ty de kände inte tiden för sin hemsökelse. Tiden för Guds hemsökelse för laodiceisk adventism började den 11 september 2001 och avslutas vid den snart kommande söndagslagen.

> And when he was come near, he beheld the city, and wept over it, Saying, If thou hadst known, even thou, at least in this thy day, the things which belong unto thy peace! but now they are hid from thine eyes. For the days shall come upon thee, that thine enemies shall cast a trench about thee, and compass thee round, and keep thee in on every side, And shall lay thee even with the ground, and thy children within thee; and they shall not leave in thee one stone upon another; because thou knewest not the time of thy visitation. Luke 19:41–44.

> Och när han kom närmare och fick se staden, grät han över den och sade: Om du ändå hade förstått, också du, åtminstone på denna din dag, vad som hör till din frid! Men nu är det dolt för dina ögon. Ty dagar skall komma över dig, då dina fiender skall kasta upp en vall omkring dig och omringa dig och tränga dig på alla sidor, och de skall slå dig till marken, dig och dina barn inom dig; och de skall inte lämna sten på sten i dig, därför att du inte kände tiden då du blev besökt. Luk. 19:41–44.

At the time of God’s visitation the wise and foolish are forever separated.

Vid tiden för Guds hemsökelse skiljs de visa och de dåraktiga för evigt åt.

> “We know that unconsecrated Seventh-day Adventists, who have a knowledge of the truth, but who have linked themselves with worldlings will depart entirely from the faith, giving heed to seducing spirits. The enemy will gladly hold out inducements to them, to lead them to carry on a warfare against the people of God. But those who are true and steadfast will have a strong and powerful defense in God.” Manuscript Releases, volume 7, 186.

> ”Vi vet att oinvigda sjundedagsadventister, som har kunskap om sanningen men som har förenat sig med världsmänniskor, helt kommer att avfalla från tron och ge akt på förförande andar. Fienden kommer gärna att lägga fram lockelser för dem för att förmå dem att föra krig mot Guds folk. Men de som är sanna och ståndaktiga kommer att ha ett starkt och mäktigt försvar i Gud.” Manuscript Releases, volym 7, 186.

Their time of visitation began on September 11, 2001, as typified by the time of visitation upon the Protestant churches on August 11, 1840, and as the time of visitation had begun for ancient Israel when the Holy Spirit descended at the baptism of Christ.

Deras hemsökelsetid började den 11 september 2001, så som den förebildades av hemsökelsetiden över de protestantiska kyrkorna den 11 augusti 1840, och liksom hemsökelsetiden hade börjat för det forntida Israel när den Helige Ande sänkte sig ned vid Kristi dop.

The executive judgment begins when the United States fills the cup of its probationary time at the soon coming Sunday law, which is also when the Laodicean Adventist church has filled their cup. Judgment begins with the house of God, and the cup of probationary time for both corrupted horns of the United States. The corrupted horn of Protestantism that has previously been represented by the Laodicean Adventist church then ceases, and the Philadelphian movement of the third angel is then the true horn of Protestantism, and spiritual Jerusalem that is lifted up as an ensign. At that point Jerusalem changes from the church militant into the church triumphant.

Den verkställande domen börjar när Förenta staterna fyller sin nådatids bägare vid den snart kommande söndagslagen, vilket också är när den laodiceiska adventistkyrkan har fyllt sin bägare. Domen börjar med Guds hus och nådatidens bägare för Förenta staternas båda fördärvade horn. Protestantismens fördärvade horn, som tidigare har representerats av den laodiceiska adventistkyrkan, upphör då, och den tredje ängelns filadelfiska rörelse är då protestantismens sanna horn och det andliga Jerusalem som upphöjs som ett baner. Vid den tidpunkten förvandlas Jerusalem från den stridande kyrkan till den triumferande kyrkan.

The executive judgment begins, with the time of God’s destructive judgments, which is also a time of mercy for God’s other flock that is still in Babylon. It begins when the time of God’s visitation upon Laodicean Adventism ends. The executive judgment progresses to the Seven Last Plagues where the judgments are no longer mixed with mercy, and then Jesus returns.

Den verkställande domen börjar med tiden för Guds förgörande domar, vilken också är en tid av barmhärtighet för Guds andra hjord som fortfarande befinner sig i Babylon. Den börjar när tiden för Guds hemsökelse över det laodiceiska adventismen upphör. Den verkställande domen fortskrider fram till de sju sista plågorna, då domarna inte längre är uppblandade med barmhärtighet, och därefter återvänder Jesus.

When Jesus returns, the millennium (one thousand years), of Revelation chapter twenty, identifies that Satan is bound upon a desolated earth, alone with only the rebellious angels that participated in the attack against God.

När Jesus återvänder anger millenniet (ett tusen år) i Uppenbarelseboken kapitel tjugo att Satan är bunden på en ödelagd jord, ensam med endast de upproriska änglar som deltog i angreppet mot Gud.

> And I saw an angel come down from heaven, having the key of the bottomless pit and a great chain in his hand. And he laid hold on the dragon, that old serpent, which is the Devil, and Satan, and bound him a thousand years, And cast him into the bottomless pit, and shut him up, and set a seal upon him, that he should deceive the nations no more, till the thousand years should be fulfilled: and after that he must be loosed a little season. Revelation 20:1–3.

> Och jag såg en ängel komma ner från himlen med nyckeln till avgrunden och en stor kedja i sin hand. Och han grep draken, den gamle ormen, som är Djävulen och Satan, och band honom för tusen år, och kastade honom i avgrunden och stängde till om honom och satte ett sigill på honom, för att han inte mer skulle förleda folken, förrän de tusen åren hade fullbordats; och därefter måste han lösas för en kort tid. Uppenbarelseboken 20:1–3.

During that thousand years the redeemed will perform an investigative judgment upon the lost who are still sleeping in their graves waiting for the conclusion of the individual judgments. The redeemed will consider the lives and circumstances of the lost, including Satan and his angels, in order to determine which deserves greater punishment at the end of the thousand years.

Under dessa tusen år kommer de återlösta att utföra en rannsakande dom över de förlorade som ännu sover i sina gravar i väntan på avslutningen av de individuella domarna. De återlösta kommer att betrakta de förlorades liv och omständigheter, däribland Satans och hans änglars, för att avgöra vilka som förtjänar strängare straff vid slutet av de tusen åren.

> And I saw thrones, and they sat upon them, and judgment was given unto them: and I saw the souls of them that were beheaded for the witness of Jesus, and for the word of God, and which had not worshipped the beast, neither his image, neither had received his mark upon their foreheads, or in their hands; and they lived and reigned with Christ a thousand years. Revelation 20:4.

> Och jag såg troner, och de satte sig på dem, och dom gavs åt dem. Och jag såg deras själar som hade blivit halshuggna för Jesu vittnesbörds skull och för Guds ords skull, och som inte hade tillbett vilddjuret eller dess bild och inte heller tagit emot dess märke på sina pannor eller på sina händer; och de levde och regerade med Kristus i tusen år. Uppenbarelseboken 20:4.

The millennium therefore contains an investigative judgment, that when finished brings the final executive judgment when the wicked dead are raised, and Satan who then has entire control over them convinces the wicked to attack Jerusalem which at the end of the thousand years comes down out of heaven. As the wicked mount their attack, fire comes down out of heaven and the final executive judgment is accomplished.

Tusenårsriket innefattar därför en undersökande dom, vilken, när den är avslutad, medför den slutliga verkställande domen, då de ogudaktiga döda uppväcks, och Satan, som då har fullständig kontroll över dem, övertalar de ogudaktiga att angripa Jerusalem, vilket vid slutet av de tusen åren kommer ner från himlen. När de ogudaktiga går till angrepp, kommer eld ner från himlen och den slutliga verkställande domen fullbordas.

> And when the thousand years are expired, Satan shall be loosed out of his prison, And shall go out to deceive the nations which are in the four quarters of the earth, Gog and Magog, to gather them together to battle: the number of whom is as the sand of the sea. And they went up on the breadth of the earth, and compassed the camp of the saints about, and the beloved city: and fire came down from God out of heaven, and devoured them. Revelation 20:7–9.

> Och när de tusen åren hade nått sitt slut, skulle Satan bli lössläppt ur sitt fängelse, och han skulle gå ut för att förföra folken i jordens fyra hörn, Gog och Magog, för att samla dem till striden; deras antal är såsom havets sand. Och de drog upp över jordens vidd och omringade de heligas läger och den älskade staden; och eld kom ned från Gud från himlen och förtärde dem. Uppenbarelseboken 20:7–9.

Though the triple applications of Elijah and the messenger that prepares for the Messenger of the Covenant to suddenly come to His temple are closely related, a distinction of their work can be noted in that Elijah is primarily identifying the work of the messenger, and the movement associated with the message of the messenger, that is accomplished during the executive judgment that begins at the soon-coming Sunday law. The messenger that prepares the way for the Messenger of the Covenant primarily identifies a work that is accomplished during the investigative judgment. Laodicean Adventism does not know the time of their visitation, which represents a specific time period of judgment.

Även om Elias och budbäraren, som bereder vägen för att Förbundets Budbärare plötsligt skall komma till sitt tempel, i sina trefaldiga tillämpningar är nära besläktade, kan en åtskillnad i deras verk iakttas däri att Elias i första hand identifierar budbärarens verk och den rörelse som är förknippad med budbärarens budskap, vilket fullbordas under den verkställande domen som börjar vid den snart annalkande söndagslagen. Budbäraren som bereder vägen för Förbundets Budbärare identifierar i första hand ett verk som fullbordas under den undersökande domen. Det laodiceiska adventismen känner inte tiden för sin hemsökelse, vilken representerar en bestämd tidsperiod av dom.

Neither do they understand the “present truth” message that is proclaimed during the time of their visitation. They were required to know both the judgment, and the message of those days. They were also required to know the messenger of that period of time. In their Laodicean blindness they oppose the message of the hour, deny the time of their visitation with a message of “peace and safety,” and are uncertain who the chosen messenger of that period is. This truth was clearly identified in the witness of the second Elijah, who was John the Baptist.

Inte heller förstår de budskapet om den ”närvarande sanningen” som förkunnas under tiden för deras hemsökelse. De var förpliktade att känna till både domen och budskapet för de dagarna. De var också förpliktade att känna den budbärare som tillhörde den tidsperioden. I sin laodiceiska blindhet motsätter de sig stundens budskap, förnekar tiden för sin hemsökelse med ett budskap om ”fred och trygghet”, och är osäkra på vem den utvalde budbäraren för den perioden är. Denna sanning blev tydligt utpekad i den andre Elias vittnesbörd, han som var Johannes Döparen.

The Jews knew that prophecy identified a messenger to come, and Jesus directly taught that John was that messenger who was to come.

Judarna visste att profetian utpekade en budbärare som skulle komma, och Jesus undervisade uttryckligen att Johannes var den budbärare som skulle komma.

> For all the prophets and the law prophesied until John. And if ye will receive it, this is Elias, which was for to come. He that hath ears to hear, let him hear. Matthew 11:13–15.

> Ty alla profeterna och lagen profeterade intill Johannes. Och om ni vill ta emot det, så är denne Elia, som skulle komma. Den som har öron att höra, han höre. Matteus 11:13–15.

At the very conclusion of the period of their visitation (the time in the history of Christ that typifies the soon-coming Sunday law), as Christ hung upon the cross the Jews conjectured whether Elijah would then come to save Jesus. If they did not recognize the messenger that was to prepare for the Messenger of the Covenant, that was then confirming the covenant with His own blood, they could not recognize their Messiah. Laodicean Adventism in the last days is required to know their judgment, which is the time of their visitation. They are required to recognize the message of that period of time, and they are required to recognize the chosen messenger of that time. The rebellion of 1888, represented September 11, 2001, when the angel of Revelation chapter eighteen descended. The rebels of 1888, refused to acknowledge the chosen messengers of the history that was typifying the last days.

Alldeles vid avslutningen av tiden för deras besökelse (den tid i Kristi historia som förebildar den snart kommande söndagslagen), när Kristus hängde på korset, antog judarna att Elia då skulle komma för att rädda Jesus. Om de inte kände igen budbäraren som skulle bereda vägen för Förbundets Budbärare, som då bekräftade förbundet med sitt eget blod, kunde de inte känna igen sin Messias. Det laodiceiska adventfolket i de sista dagarna måste känna till sin dom, vilket är tiden för deras besökelse. De måste känna igen budskapet för den tidsperioden, och de måste känna igen den utvalde budbäraren för den tiden. Upproret år 1888 representerade den 11 september 2001, när ängeln i Uppenbarelseboken kapitel arton steg ner. Rebellarna år 1888 vägrade att erkänna de utvalda budbärarna i den historia som förebildade de sista dagarna.

We will continue this study in the next article.

Vi kommer att fortsätta denna studie i nästa artikel.

> For thus saith the Lord God of Israel unto me; Take the wine cup of this fury at my hand, and cause all the nations, to whom I send thee, to drink it. And they shall drink, and be moved, and be mad, because of the sword that I will send among them. Then took I the cup at the Lord’s hand, and made all the nations to drink, unto whom the Lord had sent me: To wit, Jerusalem, and the cities of Judah, and the kings thereof, and the princes thereof, to make them a desolation, an astonishment, an hissing, and a curse; as it is this day; Pharaoh king of Egypt, and his servants, and his princes, and all his people; And all the mingled people, and all the kings of the land of Uz, and all the kings of the land of the Philistines, and Ashkelon, and Azzah, and Ekron, and the remnant of Ashdod, Edom, and Moab, and the children of Ammon, And all the kings of Tyrus, and all the kings of Zidon, and the kings of the isles which are beyond the sea, Dedan, and Tema, and Buz, and all that are in the utmost corners, And all the kings of Arabia, and all the kings of the mingled people that dwell in the desert, And all the kings of Zimri, and all the kings of Elam, and all the kings of the Medes, And all the kings of the north, far and near, one with another, and all the kingdoms of the world, which are upon the face of the earth: and the king of Sheshach shall drink after them. Therefore thou shalt say unto them, Thus saith the Lord of hosts, the God of Israel; Drink ye, and be drunken, and spue, and fall, and rise no more, because of the sword which I will send among you. And it shall be, if they refuse to take the cup at thine hand to drink, then shalt thou say unto them, Thus saith the Lord of hosts; Ye shall certainly drink. For, lo, I begin to bring evil on the city which is called by my name, and should ye be utterly unpunished? Ye shall not be unpunished: for I will call for a sword upon all the inhabitants of the earth, saith the Lord of hosts. Therefore prophesy thou against them all these words, and say unto them, The Lord shall roar from on high, and utter his voice from his holy habitation; he shall mightily roar upon his habitation; he shall give a shout, as they that tread the grapes, against all the inhabitants of the earth. A noise shall come even to the ends of the earth; for the Lord hath a controversy with the nations, he will plead with all flesh; he will give them that are wicked to the sword, saith the Lord. Thus saith the Lord of hosts, Behold, evil shall go forth from nation to nation, and a great whirlwind shall be raised up from the coasts of the earth. And the slain of the Lord shall be at that day from one end of the earth even unto the other end of the earth: they shall not be lamented, neither gathered, nor buried; they shall be dung upon the ground. Jeremiah 25:15–33.

> Ty så säger Herren, Israels Gud, till mig: Tag denna vredens vinbägare ur min hand och giv alla de folk att dricka av den, till vilka jag sänder dig. Och de skall dricka och ragla och bli vansinniga för svärdets skull som jag sänder ibland dem. Då tog jag bägaren ur Herrens hand och gav alla de folk att dricka, till vilka Herren hade sänt mig: nämligen Jerusalem och Juda städer och dess kungar och dess furstar, för att göra dem till en ödemark, till häpnad, till åtlöje och till en förbannelse, såsom det är denna dag; Farao, Egyptens kung, och hans tjänare och hans furstar och allt hans folk; och allt blandfolket och alla kungarna i landet Us och alla kungarna i filistéernas land, och Askelon och Assa och Ekron och återstoden av Asdod, Edom och Moab och Ammons barn, och alla kungarna i Tyrus och alla kungarna i Sidon och kungarna på öarna bortom havet, Dedan och Tema och Bus och alla dem som bor i jordens yttersta hörn, och alla kungarna i Arabien och alla kungarna över blandfolket som bor i öknen, och alla kungarna i Simri och alla kungarna i Elam och alla kungarna i medernas land, och alla kungarna i norr, fjärran och nära, den ene såväl som den andre, och alla rikena i världen som finns på jordens yta; och kungen i Seshak skall dricka efter dem. Därför skall du säga till dem: Så säger Herren Sebaot, Israels Gud: Drick, och bli druckna, och spy, och fall, och res er inte mer, för svärdets skull som jag sänder ibland er. Och det skall ske, om de vägrar att ta bägaren ur din hand och dricka, då skall du säga till dem: Så säger Herren Sebaot: Ni skall sannerligen dricka. Ty se, jag börjar låta ofärd komma över den stad som är uppkallad efter mitt namn, och skulle då ni helt gå ostraffade? Ni skall inte gå ostraffade; ty jag skall kalla fram ett svärd över alla jordens invånare, säger Herren Sebaot. Så profetera mot dem alla dessa ord och säg till dem: Herren skall ryta från höjden och låta sin röst höras från sin heliga boning; han skall mäktigt ryta över sin boning; han skall upphäva ett segerskri såsom de som trampar vinpressen, mot alla jordens invånare. Ett dån skall nå till jordens ändar; ty Herren har en sak mot folken, han skall gå till rätta med allt kött; de ogudaktiga skall han ge åt svärdet, säger Herren. Så säger Herren Sebaot: Se, ofärd skall gå fram från folk till folk, och en stor stormvind skall resa sig från jordens yttersta gränser. Och Herrens slagna skall på den dagen ligga från jordens ena ände till jordens andra ände; de skall inte begråtas, inte samlas ihop och inte begravas; de skall bli såsom gödsel på marken. Jeremia 25:15–33.

Back to Articles