Article

# The Book of Daniel - Number Eighty-Two

Daniels bok – nummer åttiotvå

Unveiling the Prophetic Puzzle: Understanding the History of Daniel 11 and the Significance of the Daily in Adventism

Att avtäcka den profetiska gåtan: att förstå historien i Daniel 11 och betydelsen av det dagliga inom adventismen

Author

Jeff Pippenger

Published

February 15, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

After we review the history from 1863 until the time of the end in 1989, in the context of the four abominations of Ezekiel chapter eight, representing the four generations of Adventism, we will turn our attention to the increase of knowledge that was unsealed in 1989. That increase of knowledge was concerning the last six verses of Daniel chapter eleven. In 1989, our little Sabbath study group discovered the reform lines of Bible prophecy, which Future for America often refers to, and which establish the sequence of events in every reform line, which in turn allows a student of prophecy to exercise the application of the latter rain methodology of “line upon line.”

Efter att vi har gått igenom historien från 1863 till ändens tid år 1989, i sammanhanget av de fyra styggelserna i Hesekiel kapitel åtta, vilka representerar adventismens fyra generationer, kommer vi att rikta vår uppmärksamhet mot den kunskapsökning som blev upplåst år 1989. Denna kunskapsökning gällde de sista sex verserna i Daniel kapitel elva. År 1989 upptäckte vår lilla sabbatsstudiegrupp reformlinjerna i Bibelns profetia, vilka Future for America ofta hänvisar till och vilka fastställer händelseföljden i varje reformlinje, vilket i sin tur gör det möjligt för en profetiastuderande att tillämpa den sena regnets metodik av ”rad på rad”.

Within a few years (1992), I had written a paper covering the last six verses of Daniel eleven. The paper was written for my own satisfaction, for I had no ability or intention of publicly circulating the study. By 1994, the paper had made its way to an Adventist self-supporting ministry, and by 1995, a series of eleven articles covering the last six verses of Daniel eleven, was published in a monthly magazine produced by that ministry. There are only a few specific references to Daniel eleven in the writings of the Spirit of Prophecy, and the most important of them all became a central argument to the validity of the application I set forth concerning those verses.

Inom några år (1992) hade jag skrivit en uppsats som behandlade de sista sex verserna i Daniel elva. Uppsatsen skrevs för min egen tillfredsställelse, ty jag hade varken förmåga eller avsikt att offentligt sprida studien. År 1994 hade uppsatsen funnit vägen till en självunderstödjande adventistisk verksamhet, och år 1995 publicerades i en månadstidskrift utgiven av den verksamheten en serie om elva artiklar som behandlade de sista sex verserna i Daniel elva. Det finns endast några få specifika hänvisningar till Daniel elva i Profetians Andes skrifter, och den viktigaste av dem alla blev ett centralt argument för giltigheten i den tillämpning jag framlade beträffande dessa verser.

> “We have no time to lose. Troublous times are before us. The world is stirred with the spirit of war. Soon the scenes of trouble spoken of in the prophecies will take place. The prophecy in the eleventh of Daniel has nearly reached its complete fulfillment. Much of the history that has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated. In the thirtieth verse a power is spoken of that ‘shall be grieved, [Daniel 11:30–36 quoted.]

> ”Vi har ingen tid att förlora. Orostider ligger framför oss. Världen är uppfylld av krigets ande. Snart skall de hemsökelser som omtalas i profetiorna äga rum. Profetian i Daniels elfte kapitel har nästan nått sin fullständiga uppfyllelse. Mycket av den historia som har utspelat sig till uppfyllelse av denna profetia kommer att upprepas. I den trettionde versen talas det om en makt som ’skall bli missmodig, [Daniel 11:30–36 citerat.]’”

> “Scenes similar to those described in these words will take place.” Manuscript Releases, number 13, 394.

> ”Scener liknande dem som beskrivs i dessa ord kommer att utspelas.” Manuscript Releases, nr 13, s. 394.

Sister White is clear that 1798, is the “time of the end.”

Syster White klargör tydligt att 1798 är ”ändens tid”.

> “But at the time of the end, says the prophet, “Many shall run to and fro, and knowledge shall be increased.’ Daniel 12:4. . . . Since 1798 the book of Daniel has been unsealed, knowledge of the prophecies has increased, and many have proclaimed the solemn message of the judgment near.” The Great Controversy, 356.

> ”Men vid ändens tid”, säger profeten, ”skola många fara hit och dit, och kunskapen skall varda stor.” Daniel 12:4.... Sedan år 1798 har Daniels bok blivit upplåten, kunskapen om profetiorna har ökats, och många har förkunnat det allvarliga budskapet om den nära förestående domen.” The Great Controversy, 356.

Verse forty of Daniel eleven begins with, “And at the time of the end.”

Vers fyrtio i Daniel elva börjar med orden: ”Och vid ändens tid.”

> And at the time of the end shall the king of the south push at him: and the king of the north shall come against him like a whirlwind, with chariots, and with horsemen, and with many ships; and he shall enter into the countries, and shall overflow and pass over. Daniel 11:40.

> Och vid ändens tid skall kungen i söder stöta samman med honom; och kungen i norr skall storma mot honom såsom en virvelvind, med vagnar och ryttare och med många skepp; och han skall tränga in i länderna och översvämma dem och dra fram. Daniel 11:40.

It is evident, even without the direct endorsement of the Spirit of prophecy, that verse forty marks the beginning of a sequence of events that began in 1798. Those events lead to the close of human probation, for the first verse of chapter twelve of Daniel, says, “And at that time shall Michael stand up,” and Sister White is clear that when Michael stands up human probation closes.

Det är uppenbart, även utan det direkta bekräftandet från profetians Ande, att vers fyrtio markerar början på en följd av händelser som började år 1798. Dessa händelser leder fram till nådatidens slut för mänskligheten, ty den första versen i Daniels tolfte kapitel säger: ”Och på den tiden skall Mikael träda fram”, och syster White är tydlig med att när Mikael träder fram upphör nådatiden för mänskligheten.

> “‘At that time shall Michael stand up, the great Prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, everyone that shall be found written in the book.’ Daniel 12:1.

> ”På den tiden skall Mikael träda fram, den store fursten som står som försvarare för ditt folks barn. Och det skall bli en tid av nöd, sådan som aldrig har varit sedan hednafolk blev till ända till den tiden. Men på den tiden skall ditt folk bli frälst, var och en som finnes uppskriven i boken.” Daniel 12:1.

> “When the third angel’s message closes, mercy no longer pleads for the guilty inhabitants of the earth. The people of God have accomplished their work. They have received ‘the latter rain,’ ‘the refreshing from the presence of the Lord,’ and they are prepared for the trying hour before them. Angels are hastening to and fro in heaven. An angel returning from the earth announces that his work is done; the final test has been brought upon the world, and all who have proved themselves loyal to the divine precepts have received ‘the seal of the living God.’ Then Jesus ceases His intercession in the sanctuary above. He lifts His hands and with a loud voice says, ‘It is done;’ and all the angelic host lay off their crowns as He makes the solemn announcement: ‘He that is unjust, let him be unjust still: and he which is filthy, let him be filthy still: and he that is righteous, let him be righteous still: and he that is holy, let him be holy still.’ Revelation 22:11. Every case has been decided for life or death.” The Great Controversy, 613.

> ”När den tredje ängelns budskap avslutas, vädjar nåden inte längre för jordens skyldiga invånare. Guds folk har fullbordat sitt verk. De har mottagit ”det sena regnet”, ”vederkvickelsen från Herrens ansikte”, och de är beredda för den prövningens stund som ligger framför dem. Änglar skyndar fram och tillbaka i himlen. En ängel som återvänder från jorden förkunnar att hans verk är fullbordat; det slutliga provet har kommit över världen, och alla som har visat sig trogna de gudomliga buden har mottagit ”den levande Gudens sigill”. Då upphör Jesus med sin medling i helgedomen därovan. Han lyfter sina händer och säger med hög röst: ”Det är fullbordat”; och hela den änglahärskaran lägger ner sina kronor, medan Han uttalar den högtidliga förklaringen: ”Den som gör orätt må fortsätta att göra orätt, och den som är oren må fortsätta att vara oren; och den som är rättfärdig må fortsätta att vara rättfärdig, och den som är helig må fortsätta att vara helig.” Uppenbarelseboken 22:11. Varje fall har avgjorts till liv eller död.” Den stora striden, 613.

Verse forty of Daniel eleven, begins in 1798, and in verse forty-five, when the king of the north (the papacy), comes to his end with none to help, human probation closes, for the next verse states, “And at that time,” thus identifying the “time” represented in the previous verse, which is verse forty-five of Daniel eleven. The king of the north (the papacy), comes to its end at the close of human probation.

Vers fyrtio i Daniel elva börjar år 1798, och i vers fyrtiofem, när kungen i norr (påvedömet) går mot sitt slut och ingen hjälper honom, avslutas människans prövotid, ty nästa vers säger: ”Och på den tiden”, och identifierar därmed den ”tid” som framställs i den föregående versen, vilken är vers fyrtiofem i Daniel elva. Kungen i norr (påvedömet) går mot sitt slut vid slutet av människans prövotid.

Therefore, the history of the last six verses of Daniel eleven, identify a sequence of events that begins in 1798 and ends at the close of human probation. When Sister White was alive, 1798, was obviously in her past history. When she stated that “the prophecy in the eleventh chapter of Daniel has nearly reached its complete fulfillment,” she can only be referencing history that occurs after 1798, and before Michael stands up. She then specifically states that “much of the history that has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated,” thus instructing the student of prophecy that the final history of Daniel eleven, that “has nearly reached its complete fulfillment,” has been typified in other portions of histories set forth in Daniel chapter eleven.

Därför identifierar historien i de sista sex verserna av Daniel elva en följd av händelser som börjar år 1798 och slutar vid den mänskliga prövotidens slut. När syster White levde var 1798 uppenbarligen redan förfluten historia för henne. När hon förklarade att ”profetian i det elfte kapitlet i Daniel nästan har nått sin fullständiga uppfyllelse”, kan hon därför endast syfta på historia som inträffar efter 1798 och innan Mikael träder upp. Hon säger därefter uttryckligen att ”mycket av den historia som har ägt rum i uppfyllelse av denna profetia kommer att upprepas”, och undervisar därmed den som studerar profetiorna om att den avslutande historien i Daniel elva, som ”nästan har nått sin fullständiga uppfyllelse”, har förebildats i andra delar av de historiska skeenden som framställs i Daniel kapitel elva.

Once she emphasizes that most important prophetic key, she then quotes verses thirty through thirty-six, and states, “Scenes similar to those described in these words will take place.” Inspiration provided a key for those students of prophecy who wished to understand the final fulfillment of Daniel eleven. The key was that the history of the final six verses of Daniel eleven, were a parallel to the history represented in verses thirty to thirty-six. There is an abundant amount of light that is derived from this revelation, but what needs to be considered here is that in verse thirty-one of Daniel eleven, “the daily,” is taken away.

När hon väl framhäver denna allra viktigaste profetiska nyckel, citerar hon därefter vers trettio till trettiosex och förklarar: ”Scener liknande dem som beskrivs i dessa ord skall äga rum.” Inspirationen gav en nyckel åt de studerande av profetian som önskade förstå den slutliga uppfyllelsen av Daniel elva. Nyckeln var att historien i de sista sex verserna av Daniel elva utgjorde en parallell till den historia som framställs i vers trettio till trettiosex. Det finns ett överflöd av ljus som härrör från denna uppenbarelse, men det som här behöver beaktas är att i Daniel elva, vers trettioett, tas ”det dagliga” bort.

To correctly understand the history which illustrates the sequence of events that lead to the close of human probation, a student of prophecy must have the correct understanding of “the daily.” If verse thirty-one is identifying Christ’s sanctuary ministry being taken away, or if it is identifying the taking away of paganism, it is absolutely essential to understand, if you wish to correctly understand the parallel history that Sister White spoke of when she wrote, “Scenes similar to those described in these words will take place.”

För att rätt förstå den historia som åskådliggör den följd av händelser som leder fram till människans prövotids slut, måste den som studerar profetian ha en riktig förståelse av ”det dagliga”. Om vers trettioett avser att Kristi helgedomstjänst tas bort, eller om den avser borttagandet av hedendomen, är det helt och hållet nödvändigt att förstå detta, om du önskar att rätt förstå den parallella historia som syster White talade om när hon skrev: ”Scener liknande dem som beskrivs i dessa ord kommer att äga rum.”

Of course, Laodicean Adventism did not recognize the fulfillment of verse forty of Daniel eleven, as identifying the collapse of the Soviet Union in 1989, but the verse does identify those very events. For those who wished to correctly understand the prophetic increase of knowledge that arrived with the fulfillment of verse forty in 1989, the correct understanding of “the daily,” then became present truth. In the early part of the twentieth century, the correct understanding was important, for it was an essential part of the foundational truths that the Lord used William Miller to establish.

Naturligtvis erkände inte det laodiceiska adventismen uppfyllelsen av den fyrtionde versen i Daniel elva såsom utpekande Sovjetunionens sammanbrott år 1989, men versen identifierar just dessa händelser. För dem som önskade att rätt förstå den profetiska kunskapsökning som kom med uppfyllelsen av den fyrtionde versen år 1989, blev den rätta förståelsen av ”det dagliga” då närvarande sanning. Under den tidiga delen av nittonhundratalet var den rätta förståelsen viktig, ty den var en väsentlig del av de grundläggande sanningar som Herren använde William Miller till att upprätta.

But during the first decade and a half of the twentieth century the satanic Protestant view which claims that “the daily,” represents Christ’s sanctuary work was a minority position, and it was not worth allowing a controversy over the truth that “the daily,” is a symbol of paganism to even begin. This is why you will hear from the Laodicean historical revisionists, that the subject of “the daily,” is “not to be made into a test question,” or “that the subject of ‘the daily’ is not to be agitated.” What the revisionists always leave out when they lead the unlearned in this particular discussion, is the qualification which inspiration always placed upon the subject. The following passage is directed towards Elder Haskell.

Men under det första ett och ett halvt decenniet av det tjugonde århundradet var den sataniska protestantiska uppfattningen, som hävdar att ”det dagliga” representerar Kristi helgedomstjänst, en minoritetsståndpunkt, och det var inte värt att ens låta en kontrovers om sanningen att ”det dagliga” är en symbol för hedendomen börja. Detta är anledningen till att ni från de laodiceiska historiska revisionisterna kommer att få höra att ämnet om ”det dagliga” ”inte skall göras till en testfråga”, eller ”att ämnet om ’det dagliga’ inte skall uppröras”. Vad revisionisterna alltid utelämnar när de leder de okunniga i denna särskilda diskussion, är den inskränkning som Inspirationen alltid knöt till ämnet. Följande avsnitt är riktat till äldste Haskell.

Elder Haskell was leading the defense of the correct understanding of “the daily,” against the attacks of Prescott and Daniells in the first and second decade of the twentieth century. Pay close attention, for Sister White never identifies that Haskell’s understanding of “the daily,” was incorrect, she simply instructs him to not allow the agitation to continue, for the Lord did not want to provide an ongoing platform for the enemies of truth (Prescott and Daniells), to continue to push their false teaching. In the passage Haskell is rebuked for “the chart”, and the chart that is referred to is the 1843 chart. Haskell had reproduced the 1843 chart for a witness in that controversy. But he didn’t just reproduce it, he included upon the bottom of the chart the passage from Sister White, where she says “the 1843 chart was directed by the hand of the Lord and should not be altered.” As you read the passage, count the times she says, “at this time.”

Äldste Haskell ledde försvaret av den rätta förståelsen av ”det dagliga” mot Prescotts och Daniells angrepp under nittonhundratalets första och andra årtionde. Ge noga akt, ty syster White anger aldrig att Haskells förståelse av ”det dagliga” var oriktig; hon instruerar honom endast att inte låta uppståndelsen fortgå, eftersom Herren inte ville bereda en fortgående plattform för sanningens fiender (Prescott och Daniells), så att de kunde fortsätta att driva sin falska lära. I avsnittet tillrättavisas Haskell för ”diagrammet”, och det diagram som avses är 1843 års diagram. Haskell hade låtit framställa 1843 års diagram på nytt som ett vittnesbörd i den striden. Men han nöjde sig inte med att bara återge det; längst ned på diagrammet infogade han det stycke från syster White där hon säger att ”1843 års diagram leddes av Herrens hand och inte borde förändras”. När du läser avsnittet, räkna hur många gånger hon säger: ”vid denna tid.”

> “‘I am instructed to say to you, Let there be no questions agitated at this time in the Review that will tend to unsettle minds. . . . We have no time now to enter into unnecessary controversy, but we should earnestly consider the need of seeking the Lord for true conversion of heart and life. There should be determined efforts made to secure sanctification of soul and mind.’

> ”Jag har fått befallning att säga er: Låt inga frågor vid denna tid tas upp i Review som kommer att verka oroande på sinnena.... Vi har nu ingen tid att ge oss in i onödig kontrovers, utan vi bör allvarligt begrunda behovet av att söka Herren för sann omvändelse i hjärta och liv. Målmedvetna ansträngningar bör göras för att vinna helgelse för själ och sinne.”

> “I have had cautions given me in regard to the necessity of our keeping a united front. This is a matter of importance to us at this time. As individuals we need to act with the greatest caution.

> ”Jag har fått varningar beträffande nödvändigheten av att vi håller enad front. Detta är en sak av betydelse för oss i denna tid. Som enskilda behöver vi handla med största försiktighet.

> “I wrote to Elder Prescott, telling him that he must be exceedingly careful not to introduce subjects in the Review that would seem to point out flaws in our past experience. I told him that this matter on which he believes a mistake has been made is not a vital question, and that, should it be given prominence now, our enemies would take advantage of it, and make a mountain out of a molehill.

> ”Jag skrev till äldste Prescott och sade honom att han måste vara ytterst försiktig så att han inte i Review tar upp ämnen som skulle tyckas påvisa brister i vår tidigare erfarenhet. Jag sade honom att denna fråga, i vilken han menar att ett misstag har begåtts, inte är en vital fråga, och att om den nu skulle ges framträdande plats, skulle våra fiender dra fördel av det och göra en höna av en fjäder.

> “To you also I say that this subject [THE IDENTITY OF THE “DAILY” OF DANIEL 8.] should not be agitated at this time. No, my brother, I feel that at this crisis in our experience that chart which you have had republished should not be circulated. You have made a mistake in this matter. Satan is determinedly at work to bring about issues that will create confusion. There are those who would be delighted to see our ministers at an issue on this question, and they would make much of it.

> ”Till dig säger jag också att detta ämne [IDENTITETEN HOS ”DET DAGLIGA” I DANIEL 8.] inte bör göras till föremål för agitation vid denna tid. Nej, min broder, jag känner att i denna kris i vår erfarenhet bör den tavla som du har låtit nyutge inte spridas. Du har begått ett misstag i denna sak. Satan verkar målmedvetet för att åstadkomma frågor som kommer att skapa förvirring. Det finns sådana som skulle vara förtjusta över att se våra predikanter i strid om denna fråga, och de skulle göra stor sak av den.

> “I have been instructed that regarding what might be said on either side of this question, silence at this time is eloquence. Satan is watching for an opportunity to create division among our leading ministers. It was a mistake to publish the chart until you could all get together and come to an agreement concerning the matter. You have not acted wisely in bringing to the front a subject that must create discussion and the bringing out of various opinions, for every item will be strained and made to mean something that will only mean injury to the cause. We have all we can do to handle the false statements of those who have given evidence of their willingness to bear false witness.” Manuscript Releases, volume 9, 106, 107.

> ”Jag har blivit underrättad om att när det gäller vad som än må sägas på endera sidan av denna fråga, är tystnad i denna tid vältalighet. Satan vakar efter ett tillfälle att skapa splittring bland våra ledande predikanter. Det var ett misstag att offentliggöra tabellen innan ni alla kunde samlas och komma överens i frågan. Ni har inte handlat vist genom att föra fram ett ämne som nödvändigtvis måste skapa diskussion och framkalla olika uppfattningar, ty varje punkt kommer att vrängas och ges en betydelse som endast kommer att skada saken. Vi har allt vi kan göra med att bemöta de falska påståendena från dem som har visat prov på sin villighet att bära falskt vittnesbörd.” Manuscript Releases, band 9, 106, 107.

In the previous article we identified that Ellen White said those that gave the judgment hour cry had the correct view of “the daily,” and that Prescott and Daniells’ view that “the daily,” represented Christ’s sanctuary ministry came from Satan. She rebuked Haskell for allowing the controversy to continue, but not for his position upon the truth of what “the daily,” represents. At that time the majority still believed the pioneer understanding of “the daily,” and more importantly, the verse in Daniel eleven, that was to be unsealed at “the time of the end” in 1989, was still decades in the future. At that time (1989), the importance of the correct view of “the daily,” would be necessary. The revisionists always leave the qualifications of Ellen White that were limited to that particular period out of their dishes of fables. Count the qualification of time in the following passage.

I den föregående artikeln fastställde vi att Ellen White sade att de som förkunnade budskapet om domens stund hade den rätta förståelsen av ”det dagliga”, och att Prescotts och Daniells’ uppfattning att ”det dagliga” representerade Kristi tjänst i helgedomen kom från Satan. Hon tillrättavisade Haskell för att han lät kontroversen fortsätta, men inte för hans ståndpunkt beträffande sanningen om vad ”det dagliga” representerar. Vid den tiden trodde majoriteten fortfarande på pionjärernas förståelse av ”det dagliga”, och ännu viktigare: versen i Daniel elva, som skulle förseglas upp vid ”ändens tid” år 1989, låg fortfarande årtionden in i framtiden. Vid den tiden (1989) skulle vikten av den rätta förståelsen av ”det dagliga” bli nödvändig. Revisionisterna utelämnar alltid Ellen Whites preciseringar, vilka var begränsade till just den perioden, ur sina fablers anrättningar. Räkna tidsangivelserna i följande stycke.

> “I have words to speak to Brethren Butler, Loughborough, Haskell, Smith, Gilbert, Daniells, Prescott, and all who have been active in urging their views in regard to the meaning of ‘the daily’ of Daniel 8. This is not to be made a test question, and the agitation that has resulted from its being treated as such has been very unfortunate. Confusion has resulted, and the minds of some of our brethren have been diverted from the thoughtful consideration that should have been given to the work that the Lord has directed should be done at this time in our cities. This has been pleasing to the great enemy of our work.

> ”Jag har ord att tala till bröderna Butler, Loughborough, Haskell, Smith, Gilbert, Daniells, Prescott och alla som har varit verksamma i att driva sina uppfattningar beträffande betydelsen av ”det dagliga” i Daniel 8. Detta skall inte göras till en prövosten, och den oro som har uppstått genom att det har behandlats som en sådan har varit mycket olycklig. Förvirring har blivit följden, och några av våra bröders sinnen har avletts från det eftertänksamma övervägande som borde ha ägnats åt det verk som Herren har anvisat att skulle utföras i våra städer vid denna tid. Detta har varit till glädje för den store fienden till vårt verk.

> “The light given me is that nothing should be done to increase the agitation upon this question. Let it not be brought into our discourses and dwelt upon as a matter of great importance. We have a great work before us, and we have not an hour to lose from the essential work to be done. Let us confine our public efforts to the presentation of the important lines of truth on which we have clear light.

> ”Det ljus som har givits mig är att ingenting bör göras för att öka upprördheten kring denna fråga. Låt den inte föras in i våra framställningar och uppehållas vid såsom en sak av stor vikt. Vi har ett stort verk framför oss, och vi har inte en timme att förlora från det väsentliga arbete som skall utföras. Låt oss begränsa våra offentliga ansträngningar till framställningen av de viktiga sanningens linjer över vilka vi har klart ljus.

> “I would bring to your attention the last prayer of Christ, as recorded in John 17. There are many subjects upon which we can speak,—sacred, testing truths, beautiful in their simplicity. On these you may dwell with intense earnestness. But let not ‘the daily,’ or any other subject that will arouse controversy among brethren, be brought in at this time; for this will delay and hinder the work that the Lord would have the minds of our brethren centered upon just now. Let us not agitate questions that will reveal a marked difference of opinion, but rather let us bring from the Word the sacred truths regarding the binding claims of the law of God.

> ”Jag vill fästa er uppmärksamhet vid Kristi sista bön, sådan den är återgiven i Johannes 17. Det finns många ämnen som vi kan tala om — heliga, prövande sanningar, sköna i sin enkelhet. Vid dessa kan ni dröja med innerlig allvarlighet. Men låt inte ”det dagliga”, eller något annat ämne som kommer att väcka strid bland bröderna, tas upp vid denna tid; ty detta kommer att fördröja och hindra det verk som Herren just nu vill att våra bröders sinnen ska vara inriktade på. Låt oss inte väcka frågor som kommer att avslöja en tydlig meningsskiljaktighet, utan låt oss i stället hämta ur Ordet de heliga sanningarna angående Guds lags bindande anspråk.

> “Our ministers should seek to make the most favorable presentation of the truth. So far as possible, let all speak the same things. Let the discourses be simple, and treating upon vital subjects that can be easily understood. When all our ministers see the necessity of humbling themselves, then the Lord can work with them. We need now to be reconverted, that angels of God may co-operate with us, making a sacred impression upon the minds of those for whom we labor.

> ”Våra predikanter bör sträva efter att framställa sanningen på det mest tilltalande sätt. Så långt det är möjligt, må alla tala samma sak. Låt framställningarna vara enkla och behandla livsviktiga ämnen som lätt kan förstås. När alla våra predikanter inser nödvändigheten av att ödmjuka sig, då kan Herren verka tillsammans med dem. Vi behöver nu bli omvända på nytt, så att Guds änglar kan samarbeta med oss och göra ett heligt intryck på sinnena hos dem för vilka vi arbetar.

> “We must blend together in the bonds of Christlike unity; then our labors will not be in vain. Draw in even cords, and let no contentions be brought in. Reveal the unifying power of truth, and this will make a powerful impression on human minds. In unity there is strength.

> ”Vi måste sammanfogas i Kristuslik enhets band; då skall vårt arbete inte vara förgäves. Dra jämnt i tömmarna, och låt inga stridigheter föras in. Uppenbara sanningens förenande kraft, och detta kommer att göra ett mäktigt intryck på människors sinnen. I enheten finns styrka.

> “This is not a time to make prominent unimportant points of difference. If some who have not a strong living connection with the Master, reveal to the world their weakness of Christian experience, the enemies of the truth who are watching us closely will make the most of it, and our work will be hindered. Let all cultivate meekness, and learn lessons from Him who is meek and lowly in heart.

> ”Detta är inte en tid att framhäva oviktiga meningsskiljaktigheter. Om några, som inte har en stark levande förbindelse med Mästaren, uppenbarar för världen sin svaghet i kristen erfarenhet, kommer sanningens fiender, som noga iakttar oss, att göra det mesta av den, och vårt verk kommer att hindras. Må alla odla saktmod och lära av Honom som är saktmodig och ödmjuk i hjärtat.

> “The subject of ‘the daily’ should not call forth such movements as have been made. As a result of the way this subject has been handled by men on both sides of the question, controversy has arisen and confusion has resulted.

> Ämnet om ”det dagliga” borde inte framkalla sådana rörelser som har uppstått. Till följd av det sätt på vilket detta ämne har behandlats av män på båda sidor i frågan har strid uppstått och förvirring blivit följden.

> “The action of Brother Larry Smith in publishing a tract containing condemnation of his brethren and of their belief, was not endorsed by God. And to Elder Prescott I will say, The Lord has not placed upon you a burden regarding this matter.

> ”Broder Larry Smiths handlande, då han publicerade en traktat som innehöll fördömelse av sina bröder och av deras tro, var inte sanktionerat av Gud. Och till äldste Prescott vill jag säga: Herren har inte lagt någon börda på er angående denna sak.

> “I was pained to hear that Elder Daniells, knowing that there was a difference of opinion regarding this matter among our leading brethren, should urge this matter to the front, as was done in some places.

> ”Det smärtade mig att höra att äldste Daniells, trots att han visste att det fanns meningsskiljaktigheter i denna fråga bland våra ledande bröder, skulle driva fram denna fråga, såsom skedde på vissa platser.

> “Others of our brethren have not been guided by wisdom, and have not reasoned clearly from cause to effect regarding the results of their efforts to uphold their views regarding the interpretation of ‘the daily.’ While the present condition of difference of opinion regarding this subject exists, let it not be made prominent. Let all contention cease. At such a time silence is eloquence.

> ”Andra av våra bröder har inte låtit sig ledas av vishet och har inte klart dragit slutsatser från orsak till verkan beträffande följderna av sina ansträngningar att upprätthålla sina uppfattningar angående tolkningen av ”det dagliga”. Så länge den nuvarande meningsskiljaktigheten i fråga om detta ämne består, må det inte göras framträdande. Låt all strid upphöra. I en sådan tid är tystnad vältalighet.

> “The duty of God’s servants at this time is to preach the Word in the cities. Christ came to save souls, and we, as almoners of His grace, need to impart to the inhabitants of the great cities a knowledge of His saving truth.” Pamphlets, number 20, 11, 12.

> ”Guds tjänares plikt i denna tid är att predika Ordet i städerna. Kristus kom för att frälsa själar, och vi behöver, såsom förvaltare av Hans nåd, förmedla åt invånarna i de stora städerna kunskap om Hans frälsande sanning.” Pamfletter, nummer 20, 11, 12.

Brother Larry Smith, who she was referring to was especially incensed at the situation for it was his father’s book, Daniel and the Revelation, that Prescott and Daniells wanted to rewrite in order to change what he wrote concerning “the daily.” Brother Smith was defending the truth, and also his father. She qualifies the controversy repeatedly with the words, “at this time,” and towards the end she states, “While the present condition of difference of opinion regarding this subject exists, let it not be made prominent.” All the universities of Adventism that teach “the daily,” today, teach the satanic view. It is obviously not the same conditions today as it was at that time.

Broder Larry Smith, som hon syftade på, var särskilt upprörd över situationen, eftersom det var hans fars bok, Daniel and the Revelation, som Prescott och Daniells ville skriva om för att ändra det han hade skrivit om ”det dagliga”. Broder Smith försvarade sanningen och även sin far. Hon avgränsar upprepade gånger kontroversen med orden ”vid denna tid”, och mot slutet säger hon: ”Så länge den nuvarande meningsskiljaktigheten i fråga om detta ämne består, må det inte göras framträdande.” Alla adventismens universitet som i dag undervisar om ”det dagliga” lär ut den sataniska uppfattningen. Det råder uppenbarligen inte samma förhållanden i dag som det gjorde vid den tiden.

The second generation of Adventism began at the rebellion of 1888, and spiritualism was established among the leadership. That condition opened the door for the advancement of greater spiritualistic delusions that were to bring about an environment of alienation and division, as men in responsible positions determined to promote whatever they personally deemed as truth. Men such as Daniells, Prescott and Kellogg became symbols of the history where Ezekiel identified what the seventy elders, “the ancients of the house of Israel” would “do in the dark, every man in the chambers of his imagery? for they say, The Lord seeth us not.”

Adventismens andra generation började vid upproret 1888, och spiritualismen etablerades bland ledarskapet. Detta tillstånd öppnade dörren för främjandet av större spiritualistiska villfarelser, vilka skulle skapa en miljö av främlingskap och splittring, då män i ansvarsfulla ställningar beslutade sig för att främja vad de personligen ansåg vara sanning. Män såsom Daniells, Prescott och Kellogg blev symboler för den historia där Hesekiel identifierade vad de sjuttio äldste, ”de äldste av Israels hus”, skulle ”göra i mörkret, var och en i sina avgudabilders kamrar? ty de säger: Herren ser oss inte.”

In that generation the messengers of the message of 1888, both lost their way in the controversies, confusion and spiritualism that engulfed Ezekiel’s seventy elders who had portrayed idols upon the walls of the temple, and the walls of their minds. The health work was removed due to the spiritualism of Kellogg, and yet the revisionists of Laodicean Adventism lead the unlearned to believe that some type of victory came out of the chaos of that generation. There was a parallel history in the time of Judges, where the summation of the history of the Judges fits this period perfectly, for the last verse of Judges states:

I den generationen gick båda budbärarna för 1888 års budskap vilse i de kontroverser, den förvirring och den spiritualism som uppslukade Hesekiels sjuttio äldste, vilka hade avbildat avgudar på templets väggar och på sina sinnens väggar. Hälsoreformen avlägsnades på grund av Kelloggs spiritualism, och ändå förleder de revisionister som tillhör det laodiceiska adventismen de olärda att tro att någon form av seger framgick ur den generationens kaos. Det fanns en parallell historia på Domarnas tid, där sammanfattningen av Domarnas historia fullkomligt passar denna period, ty Domarbokens sista vers säger:

> In those days there was no king in Israel: every man did that which was right in his own eyes. Judges 21:25.

> På den tiden fanns ingen kung i Israel; var och en gjorde det som var rätt i hans egna ögon. Domarboken 21:25.

We will show why the history of Judges corresponds to the history of the second generation of Adventism as we proceed with these articles, but it should be noted that when considering the history of Laodicean Adventism, the easily available history has been provided by those who practice historical revisionism. Sister White certainly did not want the subject of “the daily,” agitated during that history, when in reality it was a small minority of men that she had stated were being guided by “angels that were expelled from heaven” to be given a public platform to promote their erroneous ideas. But to suggest that Sister White ever upheld the idea that it was alright to retain error is exactly the opposite of what she believed.

Vi kommer, allteftersom vi fortsätter med dessa artiklar, att visa varför Domarbokens historia motsvarar den andra generationens adventisms historia; men det bör noteras att när man betraktar den laodikeiska adventismens historia, har den lättillgängliga historieskrivningen tillhandahållits av dem som bedriver historisk revisionism. Syster White önskade sannerligen inte att ämnet om ”det dagliga” skulle göras till föremål för agitation under den historien, när det i själva verket var en liten minoritet av män som hon hade sagt leddes av ”änglar som blev utdrivna från himlen” och som gavs en offentlig plattform för att främja sina felaktiga idéer. Men att påstå att syster White någonsin upprätthöll tanken att det var i sin ordning att behålla villfarelse är exakt motsatsen till vad hon trodde.

> “Brethren, as an ambassador of Christ I warn you to beware of these side issues, whose tendency is to divert the mind from the truth. Error is never harmless. It never sanctifies, but always brings confusion and dissension. It is always dangerous. The enemy has great power over minds that are not thoroughly fortified by prayer and established in Bible truth.” Testimonies, volume 5, 292.

> ”Bröder, såsom Kristi ambassadör varnar jag er att akta er för dessa sidofrågor, vilkas tendens är att leda sinnet bort från sanningen. Villfarelse är aldrig oskadlig. Den helgar aldrig, utan bringar alltid förvirring och splittring. Den är alltid farlig. Fienden har stor makt över sinnen som inte är grundligt befästa genom bön och förankrade i Bibelns sanning.” Testimonies, band 5, 292.

We will continue this study in the next article.

Vi kommer att fortsätta denna studie i nästa artikel.

> “We have no time to lose. Troublous times are before us. The world is stirred with the spirit of war. Soon the scenes of trouble spoken of in the prophecies will take place. The prophecy in the eleventh of Daniel has nearly reached its complete fulfillment. Much of the history that has taken place in fulfillment of this prophecy will be repeated. In the thirtieth verse a power is spoken of that ‘shall be grieved, and return, and have indignation against the holy covenant: so shall he do; he shall even return, and have intelligence with them that forsake the holy covenant. And arms shall stand on his part, and they shall pollute the sanctuary of strength, and shall take away the daily sacrifice, and they shall place the abomination that maketh desolate. And such as do wickedly against the covenant shall he corrupt by flatteries: but the people that do know their God shall be strong, and do exploits. And they that understand among the people shall instruct many: yet they shall fall by the sword, and by flame, by captivity, and by spoil, many days. Now when they shall fall, they shall be holpen with a little help: but many shall cleave to them with flatteries. And some of them of understanding shall fall, to try them, and to purge, and to make them white, even to the time of the end: because it is yet for a time appointed. And the king shall do according to his will; and he shall exalt himself, and magnify himself above every god, and shall speak marvellous things against the God of gods, and shall prosper till the indignation be accomplished: for that that is determined shall be done.’ Daniel 11:30–36.

> ”Vi har ingen tid att förlora. Oroliga tider ligger framför oss. Världen är uppfylld av krigets anda. Snart skall de hemsökelsens scener som omtalas i profetiorna äga rum. Profetian i det elfte kapitlet av Daniel har nästan nått sin fullständiga uppfyllelse. Mycket av den historia som har utspelat sig som uppfyllelse av denna profetia kommer att upprepas. I den trettionde versen talas det om en makt som ’skall bedrövas och vända tillbaka och visa harm mot det heliga förbundet; så skall han göra; ja, han skall återvända och förstå sig med dem som överger det heliga förbundet. Och härar skola stå på hans sida, och de skola ohelga helgedomens fäste, och de skola avskaffa det dagliga offret och uppställa förödelsens styggelse. Och dem som handla ogudaktigt mot förbundet skall han förleda med smicker; men det folk som känner sin Gud skall stå fast och utföra stora ting. Och de förståndiga bland folket skola undervisa många; likväl skola de falla genom svärd och eld, genom fångenskap och plundring, i många dagar. Och när de falla, skola de få en ringa hjälp; men många skola sluta sig till dem med smicker. Och somliga av de förståndiga skola falla, för att de må luttras och renas och göras vita intill ändens tid; ty ännu dröjer det till den bestämda tiden. Och konungen skall göra efter sitt gottfinnande; och han skall upphöja sig och förhäva sig över varje gud och tala förunderliga ting mot gudarnas Gud, och det skall gå honom väl till dess att vredesdomen har fullbordats; ty det som är beslutat måste ske.’ Daniel 11:30–36.”

> “Scenes similar to those described in these words will take place. We see evidence that Satan is fast obtaining the control of human minds who have not the fear of God before them. Let all read and understand the prophecies of this book, for we are now entering upon the time of trouble spoken of:

> ”Scener liknande dem som beskrivs i dessa ord kommer att äga rum. Vi ser bevis för att Satan hastigt håller på att få herravälde över människors sinnen som inte har gudsfruktan för ögonen. Må alla läsa och förstå profetiorna i denna bok, ty vi går nu in i den nödens tid som omtalas:”

> “‘And at that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. And they that be wise shall shine as the brightness of the firmament; and they that turn many to righteousness as the stars for ever and ever. But thou, O Daniel, shut up the words, and seal the book, even to the time of the end: many shall run to and fro, and knowledge shall be increased.’ Daniel 12:1–4.” Manuscript Releases, number 13, 394.

> ”Och på den tiden skall Mikael träda fram, den store fursten som står som försvarare för ditt folks barn; och det skall komma en tid av nöd, sådan som aldrig har varit sedan något folk blev till, ända till den tiden. Men på den tiden skall ditt folk bli frälst, var och en som finnes vara uppskriven i boken. Och många av dem som sover i jordens stoft skall vakna, några till evigt liv och några till skam och evig föraktelse. Och de förståndiga skall lysa såsom himlavalvets glans, och de som för många till rättfärdighet såsom stjärnorna för evigt och alltid. Men du, Daniel, tillslut orden och försegla boken intill ändens tid; många skall fara hit och dit, och kunskapen skall bli stor.” Daniel 12:1–4.” Manuscript Releases, nr 13, 394.

Back to Articles