Article

# Parallel Warnings - Number Three

Parallella varningar – nummer tre

The Empowerment of Prophetic Messages: The Sequential Testing Process of Revelation’s Angels

De profetiska budskapens kraft: den sekventiella prövningsprocessen av Uppenbarelsebokens änglar

Author

Jeff Pippenger

Published

August 8, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

We closed the last article identifying that all three of the angels of Revelation fourteen have a message in their hands. The second and third angel are identified as having a “parchment,” with them as they descend with their message. Each angel represents a message, and the arrival of each message causes an effect. The first angel arrived in 1798. That message was unsealed and there was an increase of knowledge concerning the impending judgment. That increase of knowledge produced two classes of worshippers. When the second angel arrived the message of the Protestants’ fall was unsealed and there was an increase of knowledge and two classes were produced. When the Midnight Cry message arrived on October 22, 1844, it was unsealed at Exeter camp meeting and there was an increase of knowledge and two classes of virgins were produced. When the third angel arrived on October 22, 1844 the message of the third angel and all that it represents was unsealed and there was an increase of knowledge and two classes were produced.

Vi avslutade den föregående artikeln med att konstatera att alla de tre änglarna i Uppenbarelseboken fjorton har ett budskap i sina händer. Den andre och den tredje ängeln anges ha ett ”pergament” med sig när de stiger ned med sitt budskap. Varje ängel representerar ett budskap, och varje budskaps ankomst framkallar en verkan. Den förste ängeln anlände år 1798. Det budskapet blev upplåst, och kunskapen om den stundande domen ökade. Denna kunskapsökning frambringade två klasser av tillbedjare. När den andre ängeln anlände blev budskapet om protestanternas fall upplåst, och kunskapen ökade och två klasser frambringades. När midnattsropets budskap anlände den 22 oktober 1844, blev det upplåst vid lägermötet i Exeter, och kunskapen ökade och två klasser av jungfrur frambringades. När den tredje ängeln anlände den 22 oktober 1844, blev den tredje ängelns budskap och allt det som det representerar upplåst, och kunskapen ökade och två klasser frambringades.

Another characteristic that can be found in the angels has to do with the empowerment of the angel’s messages. The message of the second angel was empowered by the message of the Midnight Cry, as the previous article showed, but the Midnight Cry is not represented by a singular angel, it is represented by many angels. The history that corresponded to the second angel and the Midnight Cry shows that the second angel’s message was empowered when the Midnight cry joined with it. In the same book we are told:

Ytterligare ett kännetecken som kan återfinnas hos änglarna har att göra med kraften i ängelns budskap. Den andre ängelns budskap gavs kraft genom Midnattsropets budskap, såsom den föregående artikeln visade, men Midnattsropet framställs inte genom en enskild ängel, utan genom många änglar. Den historia som motsvarade den andre ängeln och Midnattsropet visar att den andre ängelns budskap fick kraft när Midnattsropet förenade sig med det. I samma bok får vi veta:

> “I saw angels hurrying to and fro in heaven. They were descending to earth, and again ascending to heaven, preparing for the fulfillment of some important event. Then I saw another mighty angel commissioned to descend to earth, and unite his voice with the third angel, and give power and force to his message. Great power and glory were imparted to the angel, and as he descended, the earth was lightened with his glory. The light which went before and followed after this angel, penetrated everywhere, as he cried mightily, with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. The message of the fall of Babylon, as given by the second angel, is again given, with the addition of the corruptions which have been entering the churches since 1844. The work of this angel comes in at the right time, and joins in the last great work of the third angel’s message, as it swells into a loud cry. And the people of God are fitted up everywhere to stand in the hour of temptation which they are soon to meet. I saw a great light resting upon them, and they united in the message, and fearlessly proclaimed with great power the third angel’s message.

> ”Jag såg änglar skynda fram och tillbaka i himlen. De steg ned till jorden och steg sedan åter upp till himlen, i beredelse för fullbordandet av någon viktig händelse. Därefter såg jag en annan mäktig ängel få uppdrag att stiga ned till jorden och förena sin röst med den tredje ängelns och ge kraft och styrka åt hans budskap. Stor makt och härlighet meddelades ängeln, och när han steg ned upplystes jorden av hans härlighet. Det ljus som gick före och följde efter denna ängel trängde igenom överallt, medan han med mäktig röst ropade: Fallet, fallet är det stora Babylon, och det har blivit en boning för onda andar, ett tillhåll för varje oren ande och ett näste för varje oren och avskyvärd fågel. Budskapet om Babylons fall, sådant det gavs av den andre ängeln, ges åter, med tillägget av de fördärv som har trängt in i kyrkorna sedan 1844. Denne ängels verk kommer vid rätt tid och förenar sig med den tredje ängelns budskap i dess sista stora verk, när det växer till ett högt rop. Och Guds folk bereds överallt att bestå i frestelsens stund, som de snart skall möta. Jag såg ett stort ljus vila över dem, och de förenade sig i budskapet och förkunnade utan fruktan, med stor kraft, den tredje ängelns budskap.

> “Angels were sent to aid the mighty angel from heaven, and I heard voices which seemed to sound every where, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues; for her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. This message seemed to be an addition to the third message, and joined it, as the midnight cry joined the second angel’s message in 1844. The glory of God rested upon the patient, waiting saints, and they fearlessly gave the last solemn warning, proclaiming the fall of Babylon, and calling upon God’s people to come out of her; that they might escape her fearful doom.” Spiritual Gifts, volume 1, 193, 194.

> ”Änglar sändes för att bistå den mäktige ängeln från himlen, och jag hörde röster som tycktes ljuda överallt: Gå ut från henne, mitt folk, så att ni inte blir delaktiga i hennes synder och inte får del av hennes plågor; ty hennes synder har nått upp till himlen, och Gud har kommit ihåg hennes missgärningar. Detta budskap tycktes vara ett tillägg till det tredje budskapet och förenade sig med det, såsom midnattsropet förenade sig med den andre ängelns budskap år 1844. Guds härlighet vilade över de tåliga, väntande heliga, och de frambar oförskräckt den sista allvarliga varningen, förkunnade Babylons fall och kallade Guds folk att gå ut från henne, så att de kunde undkomma hennes fruktansvärda öde.” Spiritual Gifts, band 1, 193, 194.

The Midnight Cry joined the second angel, and the angel of Revelation eighteen joins the third angel, and when he joins the third angel, he is repeating the joining of the Midnight Cry and the second angel in the beginning of Adventism. Based upon two witnesses, the second and third angel, every angel’s message has a secondary message that empowers it. These two witnesses teach that when the first angel’s message arrived in history, there had to come a point thereafter where that message was empowered by a secondary message. This was of course also true of the first angel. In the first paragraph of the long passage, we just set forth, Sister White identifies the same characteristics to the first angel as John assigns to the angel of Revelation eighteen when she states, “I was told that his mission was to lighten the earth with his glory, and warn man of the coming wrath of God.” It is clear in the passage she is referring to the first angel.

Mellanattsropet förenade sig med den andra ängeln, och ängeln i Uppenbarelseboken arton förenar sig med den tredje ängeln, och när han förenar sig med den tredje ängeln, upprepar han föreningen mellan Mellanatssropet och den andra ängeln i adventismens begynnelse. På grundval av två vittnen, den andra och den tredje ängeln, har varje änglabudskap ett sekundärt budskap som ger det kraft. Dessa två vittnen lär att när den första ängelns budskap trädde fram i historien, måste det därefter komma en tidpunkt då detta budskap gavs kraft genom ett sekundärt budskap. Detta gällde naturligtvis också den första ängeln. I det första stycket i det långa avsnitt som vi just har anfört tillskriver syster White den första ängeln samma kännetecken som Johannes tillskriver ängeln i Uppenbarelseboken arton, när hon säger: ”Jag blev underrättad om att hans uppdrag var att upplysa jorden med sin härlighet och varna människan för Guds tillkommande vrede.” Det står klart i avsnittet att hon syftar på den första ängeln.

The first angel’s message arrived in 1798, and it was thereafter empowered on August 11, 1840, when the Ottoman supremacy ceased. At that point the mighty angel of Revelation ten came down out of heaven and placed one foot on the land and one on the sea. He represents the empowerment of the first angel, and this is what identifies the work of the first angel as the same work as the angel of Revelation eighteen. Both were to lighten the earth with their glory, but the angel of Revelation eighteen joins the third angel, just as the Midnight Cry joined the second angel and just as the angel that descended in Revelation ten joined the first angel.

Den förste ängelns budskap kom år 1798, och därefter blev det bemyndigat den 11 augusti 1840, då den osmanska överhögheten upphörde. Vid den tidpunkten steg den väldige ängeln i Uppenbarelseboken tio ned från himlen och satte den ena foten på landet och den andra på havet. Han representerar den förste ängelns bemyndigande, och det är detta som identifierar den förste ängelns verk som samma verk som ängeln i Uppenbarelseboken arton utför. Båda skulle upplysa jorden med sin härlighet, men ängeln i Uppenbarelseboken arton ansluter sig till den tredje ängeln, liksom midnattsropet anslöt sig till den andra ängeln och liksom den ängel som steg ned i Uppenbarelseboken tio anslöt sig till den förste ängeln.

Therefore, when the first angel arrived, a message was unsealed that produced two classes of worshippers. When the first angel’s message was empowered by the angel of Revelation ten, he had in his hand a little book that he commanded John to eat, identifying that he brought a message, unsealed it and it produced two classes of worshippers. When the second angel, Midnight Cry and third angel arrived there was a message unsealed that tested and produced two classes of worshippers.

Därför blev, när den förste ängeln trädde fram, ett budskap avförseglat som frambringade två grupper av tillbedjare. När den förste ängelns budskap gavs kraft av ängeln i Uppenbarelseboken tio, hade han i sin hand en liten bok som han befallde Johannes att äta, vilket visar att han framförde ett budskap, avförseglade det, och att det frambringade två grupper av tillbedjare. När den andre ängeln, Midnattsropet och den tredje ängeln trädde fram, blev ett budskap avförseglat som prövade och frambringade två grupper av tillbedjare.

The passage we are addressing emphasizes by comparing the history of Christ with the history of the Millerites that the sequential testing process that took place in the Millerite history also took place in the days of Christ, which was the end of ancient Israel. If a sequential testing process took place at the beginning of spiritual Israel and at the end of ancient Israel, then there will be a sequential testing process at the end of spiritual Israel, as there was at the beginning of ancient Israel.

Det avsnitt vi behandlar betonar, genom att jämföra Kristi historia med milleritrörelsens historia, att den successiva prövningsprocess som ägde rum i milleritrörelsens historia också ägde rum i Kristi dagar, vilka utgjorde slutet för det forntida Israel. Om en successiv prövningsprocess ägde rum vid det andliga Israels början och vid det forntida Israels slut, då kommer det också att finnas en successiv prövningsprocess vid det andliga Israels slut, liksom det fanns vid det forntida Israels början.

In Millerite history this would represent five unsealing’s that tested and produced two classes of worshippers from 1798 until October 22, 1844. The passage clearly teaches that if you fail a test, you will not pass the next test, for you wont even try. It is also clear that in the time of Christ the testing process concludes with the former chosen covenant people being in total darkness in regards to the plan of salvation. Daniel and John represent those who listen to the voice behind them, those who passed through a progressive testing process that required individual investigation of each new truth that was unsealed.

I den milleritiska historien skulle detta representera fem öppnanden av de förseglade sanningarna som prövade och frambringade två klasser av tillbedjare från 1798 till den 22 oktober 1844. Avsnittet lär tydligt att om du misslyckas i ett prov, kommer du inte att bestå nästa prov, ty du kommer inte ens att försöka. Det är också tydligt att under Kristi tid avslutas prövningsprocessen med att det tidigare utvalda förbundsfolket befinner sig i fullständigt mörker beträffande frälsningsplanen. Daniel och Johannes representerar dem som lyssnar till rösten bakom dem, dem som gick igenom en fortskridande prövningsprocess som krävde individuell undersökning av varje ny sanning som blev öppnad.

The books of Daniel and Revelation are one book, and Daniel and John are the two witnesses of that one book. One witness is the beginning of the book, and the other witness is the end of the book. Both witnesses suffered death and resurrection symbolically; one was persecuted by the Medo-Persian kingdom, (typifying the United States) and the other persecuted by Rome, (typifying the papacy). John is being persecuted because he is a Sabbath-keeper in agreement with Daniel being persecuted for refusing to change his worship practices. Together they represent those at the end of the world who are persecuted for refusing to accept the worship of Sunday in place of the seventh-day Sabbath.

Daniels och Uppenbarelseboken är en enda bok, och Daniel och Johannes är de två vittnena till denna enda bok. Det ena vittnet är bokens början, och det andra vittnet är bokens slut. Båda vittnena led död och uppståndelse symboliskt; det ena förföljdes av det medo-persiska riket (som är en förebild för Förenta staterna), och det andra förföljdes av Rom (som är en förebild för påvedömet). Johannes blir förföljd därför att han är en sabbatshållare, i överensstämmelse med att Daniel blev förföljd för att ha vägrat att förändra sina gudstjänstvanor. Tillsammans representerar de dem vid världens ände som förföljs för att de vägrar att godta söndagens gudsdyrkan i stället för sjundedagssabbaten.

The people represented by Daniel and John have been or will be those that are sealed, for when Daniel was placed in the lion’s den for not obeying the king’s “decree,” the king sealed the stone, in order that the purpose might not be changed. Daniel was sealed for eternity, because the king’s decree and also the authority of his seal could not be changed, according to the laws of the Medes and Persians. The king’s seal was placed upon a stone and the door was shut. The door is shut at the Sunday law, and no man can open that door, just as the door was shut on October 22, 1844. This was a simple illustration of the importance of considering not only the prophetic events that are set forth in a prophecy, but also the importance of applying the circumstances surrounding the prophet when he is illustrated within the story.

Folket som representeras av Daniel och Johannes har varit eller kommer att vara de som blir beseglade; ty när Daniel sattes i lejongropen för att han inte lydde kungens ”påbud”, förseglade kungen stenen, för att uppsåtet inte skulle kunna ändras. Daniel blev förseglad för evigheten, eftersom kungens påbud och även hans sigills auktoritet inte kunde ändras, enligt medernas och persernas lagar. Kungens sigill sattes på en sten, och dörren stängdes. Dörren stängs vid söndagslagen, och ingen människa kan öppna den dörren, liksom dörren stängdes den 22 oktober 1844. Detta var en enkel illustration av vikten av att inte bara beakta de profetiska händelser som framställs i en profetia, utan också vikten av att tillämpa de omständigheter som omger profeten när han framställs inom berättelsen.

Yet this is also an illustration of the power of considering the beginning (the book of Daniel) with the end (the book of Revelation) together as two witnesses of the same prophecy, for two witnesses are what is required to establish a biblical fact. The predicted events and the illustration of the prophets’ activities in connection with the prophecy are both inspired.

Ändå är detta också en illustration av kraften i att betrakta begynnelsen (Daniels bok) tillsammans med slutet (Uppenbarelseboken) som två vittnen om samma profetia, ty två vittnen är vad som krävs för att fastställa ett bibliskt faktum. Både de förutsagda händelserna och illustrationen av profeternas verksamhet i samband med profetian är inspirerade.

> All scripture is given by inspiration of God, and is profitable for doctrine, for reproof, for correction, for instruction in righteousness: That the man of God may be perfect, thoroughly furnished unto all good works. 2 Timothy 3:16, 17.

> Hela Skriften är utandad av Gud och nyttig till undervisning, till tillrättavisning, till upprättelse, till fostran i rättfärdighet, för att gudsmänniskan skall bli fullkomlig, fullt rustad för varje god gärning. 2 Timoteusbrevet 3:16, 17.

If the predicted events of the Bible are illustrating the end of the world, then the illustration of the prophet and his surroundings when he receives and testifies of the prediction are an illustration of the end of the world. Therefore, when a prophet’s surroundings and activities are prophetically illustrated—the prophet is an illustration of God’s people at the end of the world. With that understanding in place, when we bring the line of Malachi’s Elijah prediction together with the lines of Revelation fourteen and eighteen, they all testify of the history of the final warning message—but their testimony is two-fold.

Om Bibelns förutsagda händelser utgör en illustration av världens ände, då utgör också illustrationen av profeten och hans omgivning, när han tar emot och vittnar om förutsägelsen, en illustration av världens ände. Därför gäller att när en profets omgivning och verksamhet framställs profetiskt, är profeten en illustration av Guds folk vid världens ände. Med den förståelsen på plats, när vi sammanför linjen i Malakis förutsägelse om Elia med linjerna i Uppenbarelseboken fjorton och arton, vittnar de alla om den slutliga varningsbudskapets historia — men deras vittnesbörd är tvåfaldigt.

The message consists of predicted events that are external to God’s people and a secondary testimony consists of the prophet’s experience while receiving and proclaiming the message. The prophetic concept of two prophetic lines representing the external and internal of the same history was recognized and put into the public record by the pioneers of Adventism. The classic example of this application by the pioneers, in my mind, is when they identify that the seven churches of Revelation and the seven seals of Revelation are parallel histories that identify the internal and external history of the church. The seals represent the external history the churches the internal.

Budskapet består av förutsagda händelser som är externa i förhållande till Guds folk, och ett sekundärt vittnesbörd består av profetens erfarenhet medan han mottar och förkunnar budskapet. Det profetiska begreppet att två profetiska linjer representerar det yttre och det inre av samma historia erkändes och infördes i det offentliga protokollet av adventismens pionjärer. Det klassiska exemplet på denna tillämpning hos pionjärerna, enligt min mening, är när de identifierar att de sju församlingarna i Uppenbarelseboken och de sju inseglen i Uppenbarelseboken är parallella historieberättelser som identifierar kyrkans inre och yttre historia. Inseglen representerar den yttre historien, församlingarna den inre.

The Elijah message of Malachi, Revelation chapters fourteen and eighteen identify the same final warning message that is also addressed as “the Revelation of Jesus Christ” in chapter one of Revelation. In chapter one God the Father gave the message to Christ, who then gave it to Gabriel, who then gave it to John who then sent it to the churches. Elijah’s message, as well as the messages represented in Revelation chapters one, fourteen and eighteen are the very same message.

Eliabudskapet i Malaki, Uppenbarelseboken kapitel fjorton och arton, identifierar samma sista varningsbudskap, som också betecknas som ”Jesu Kristi uppenbarelse” i Uppenbarelseboken kapitel ett. I kapitel ett gav Gud Fadern budskapet till Kristus, som sedan gav det till Gabriel, som därefter gav det till Johannes, vilken sedan sände det till församlingarna. Eliabudskapet, liksom de budskap som framställs i Uppenbarelseboken kapitel ett, fjorton och arton, är exakt samma budskap.

> And the spirits of the prophets are subject to the prophets. For God is not the author of confusion, but of peace, as in all churches of the saints. 1 Corinthians 14:32, 33.

> Och profeternas andar är underordnade profeterna. Ty Gud är inte oordningens Gud utan fridens, såsom i alla de heligas församlingar. 1 Korinthierbrevet 14:32, 33.

It is always the same message, for the “prophets are subject to the prophets.” The word translated as “subject” in the verses means, “to subordinate; reflexively to obey: – be under obedience (obedient), put under, subdue unto, (be, make) subject (to, unto), be (put) in subjection (to, under), submit self unto.” All the prophets agree with each other and are in subjection to one another or the message they gave would produce confusion.

Det är alltid samma budskap, ty ”profeterna är profeterna underordnade”. Ordet som i verserna översätts med ”underordnade” betyder: ”att underordna; reflexivt att lyda: – vara i lydnad (lydig), underställa, underkuva till, vara (göra) underordnad (åt, under), vara (sättas) i underkastelse (åt, under), underkasta sig.” Alla profeter är ense med varandra och står i underordning till varandra, annars skulle det budskap de gav frambringa förvirring.

All the prophetic illustrations of the final warning message represent the same message. It is the Lord’s design that those who are considered the “wise” in the parable of the ten virgins, who are also called the “wise” that “understand” “the increase of knowledge” when the book of Daniel is unsealed; it is the Lord’s will that the “wise” recognize the special message when it is unsealed. That recognition is accomplished by applying the methodology of biblical study that is specifically identified within the Bible itself. That methodology is accomplished in agreement with Isaiah twenty-eight through the process of bringing the various prophetic lines that address a biblical subject together in parallel to one another in order to establish the correct prophetic events.

Alla de profetiska illustrationerna av den sista varningsbudskapen representerar samma budskap. Det är Herrens avsikt att de som i liknelsen om de tio jungfrurna betraktas som de ”visa”, vilka också kallas de ”visa” som ”förstår” ”kunskapens tillväxt” när Daniels bok öppnas; det är Herrens vilja att de ”visa” känner igen det särskilda budskapet när det öppnas. Detta igenkännande sker genom att tillämpa den metod för bibelstudium som uttryckligen identifieras i Bibeln själv. Denna metod fullgörs i överensstämmelse med Jesaja tjugoåtta genom processen att föra samman de olika profetiska linjer som behandlar ett bibliskt ämne, parallellt med varandra, för att fastställa de korrekta profetiska händelserna.

I solicit your patience as we conclude this article here and will continue these thoughts in the next article.

Jag ber om ert tålamod medan vi här avslutar denna artikel och kommer att fortsätta dessa tankar i nästa artikel.

Back to Articles