Article

# What is Truth? - Number Four

Vad är sanning? – Nummer fyra

Let not Your Heart be Troubled

Låt inte ert hjärta oroas

Author

Jeff Pippenger

Published

September 9, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

At the beginning of Millerite history in 1798, the vision of the Ulai River in the book of Daniel was unsealed, producing an increase of knowledge that tested and manifested two classes of worshippers. The Ulai vision represents the internal message for God’s people as represented by the seven churches of Revelation chapters two and three. At the end of the prophetic history that began in 1798, at the Exeter camp meeting from August 12–17, 1844, the message of the Midnight Cry was unsealed when the Lion of the tribe of Judah removed His hand from a hidden truth, which produced an increase of knowledge that tested and manifested two classes of worshippers.

Vid början av den milleritiska historien år 1798 blev synen om floden Ulai i Daniels bok avförseglad, vilket medförde en ökad kunskap som prövade och uppenbarade två klasser av tillbedjare. Synen om Ulai representerar det inre budskapet för Guds folk såsom det framställs genom de sju församlingarna i Uppenbarelsebokens andra och tredje kapitel. Vid slutet av den profetiska historia som började år 1798, vid lägermötet i Exeter den 12–17 augusti 1844, blev budskapet om Midnattsropet avförseglat när Lejonet av Juda stam tog bort sin hand från en dold sanning, vilket medförde en ökad kunskap som prövade och uppenbarade två klasser av tillbedjare.

In 1989, when, as described in Daniel eleven, verse forty, the countries representing the former Soviet Union were swept away by the papacy and the United States, the vision of the Hiddekel River in the book of Daniel was unsealed, producing an increase of knowledge that tested and manifested two classes of worshippers. The Hiddekel vision represents the external message of the enemies of God’s people as represented by the seven seals in the book of Revelation. At the end of the prophetic history that began in 1989, beginning in the last couple of weeks of July, 2023, the Lion of the tribe of Judah began the process of unsealing the message of the Midnight Cry by removing His hand from a hidden truth, which is producing an increase of knowledge that is testing and will ultimately manifest two classes of worshippers among God’s people.

År 1989, när, såsom beskrivs i Daniel elfte kapitlet, vers fyrtio, de länder som representerade det forna Sovjetunionen sveptes bort av påvedömet och Förenta staterna, avseglades synen om floden Hiddekel i Daniels bok, vilket frambringade en ökning av kunskap som prövade och uppenbarade två klasser av tillbedjare. Synen om Hiddekel representerar det yttre budskapet från Guds folks fiender, såsom det framställs genom de sju inseglen i Uppenbarelseboken. Vid slutet av den profetiska historia som började 1989, med början under de sista veckorna av juli 2023, började Lejonet av Juda stam processen att avsegla Midnattsropets budskap genom att ta bort sin hand från en dold sanning, vilket frambringar en ökning av kunskap som prövar och slutligen kommer att uppenbara två klasser av tillbedjare bland Guds folk.

In the first verse of John chapter fourteen, Christ encourages the disciples to let not their hearts be troubled.

I den första versen i Johannes fjortonde kapitel uppmuntrar Kristus lärjungarna att inte låta sina hjärtan oroas.

> Let not your heart be troubled: ye believe in God, believe also in me. John 14:1.

> Låt inte ert hjärta oroas. Tro på Gud, tro också på mig. Joh. 14:1.

Within hours Christ was arrested and shortly thereafter He was crucified, buried and resurrected. After ascending to the Father, He returned to His disciples.

Inom några timmar greps Kristus, och kort därefter blev Han korsfäst, begravd och uppstod. Efter att ha stigit upp till Fadern återvände Han till sina lärjungar.

> And as they thus spake, Jesus himself stood in the midst of them, and saith unto them, Peace be unto you. But they were terrified and affrighted, and supposed that they had seen a spirit. And he said unto them, Why are ye troubled? and why do thoughts arise in your hearts? Luke 24:36–38.

> Och medan de så talade, stod Jesus själv mitt ibland dem och sade till dem: Frid vare med er. Men de blev förskräckta och uppfyllda av fruktan och menade att de såg en ande. Och han sade till dem: Varför är ni förskräckta? och varför stiger sådana tankar upp i era hjärtan? Luk. 24:36–38.

The first disappointment in a reform line occurs when God’s people forget a previously revealed truth. The disciples had forgotten what Jesus had told them less than a week before their fear and disappointment was manifested at the crisis of the cross. The first disappointment is followed by a time of tarrying, which in the parable of the ten virgins is represented by the absence of the Bridegroom. Jesus had directly told the disciples He was going to His Father but would be back. The foreknowledge He had provided the disciples did not prevent them from being overwhelmed by the crisis. In the context of the parable of the ten virgins, a crisis is where character is manifested, but never developed. Jesus had chosen and ordained the disciples, and he told them that very truth before the crisis.

Den första besvikelsen i en reformlinje inträffar när Guds folk glömmer en tidigare uppenbarad sanning. Lärjungarna hade glömt vad Jesus hade sagt dem mindre än en vecka innan deras fruktan och besvikelse blev uppenbar vid korsets kris. Den första besvikelsen följs av en dröjsmålets tid, vilken i liknelsen om de tio jungfrurna framställs genom brudgummens frånvaro. Jesus hade uttryckligen sagt till lärjungarna att han gick till sin Fader men att han skulle komma tillbaka. Den förkunskap han hade gett lärjungarna hindrade dem inte från att bli överväldigade av krisen. I sammanhanget av liknelsen om de tio jungfrurna är en kris den punkt där karaktären uppenbaras, men aldrig utvecklas. Jesus hade utvalt och förordnat lärjungarna, och han sade dem just denna sanning före krisen.

> Ye have not chosen me, but I have chosen you, and ordained you, that ye should go and bring forth fruit, and that your fruit should remain: that whatsoever ye shall ask of the Father in my name, he may give it you. John 15:16.

> Ni haven icke utvalt mig, utan jag har utvalt eder och insatt eder, för att I skolen gå ut och bära frukt, och för att eder frukt må bestå, så att vadhelst I bedjen Fadern i mitt namn, han må giva eder det. Joh. 15:16.

Yet even though they were chosen, it did not prevent them from being overwhelmed by the crisis.

Men även om de var utvalda, hindrade det dem inte från att överväldigas av krisen.

> “Character is revealed by a crisis. When the earnest voice proclaimed at midnight, ‘Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him,’ the sleeping virgins roused from their slumbers, and it was seen who had made preparation for the event. Both parties were taken unawares, but one was prepared for the emergency, and the other was found without preparation. Character is revealed by circumstances. Emergencies bring out the true metal of character. Some sudden and unlooked-for calamity, bereavement, or crisis, some unexpected sickness or anguish, something that brings the soul face to face with death, will bring out the true inwardness of the character. It will be made manifest whether or not there is any real faith in the promises of the word of God. It will be made manifest whether or not the soul is sustained by grace, whether there is oil in the vessel with the lamp.

> ”Karaktären uppenbaras genom en kris. När den allvarliga rösten vid midnatt förkunnade: ’Se, brudgummen kommer; gå ut för att möta honom’, vaknade de sovande jungfrurna ur sin slummer, och det blev uppenbart vilka som hade gjort sig redo för händelsen. Båda grupperna blev överraskade, men den ena var beredd för nödsituationen, och den andra befanns vara oförberedd. Karaktären uppenbaras genom omständigheterna. Nödlägen för fram karaktärens verkliga halt. Någon plötslig och oväntad olycka, sorg eller kris, någon oväntad sjukdom eller ångest, något som ställer själen ansikte mot ansikte med döden, kommer att blottlägga karaktärens sanna innersta. Det kommer att bli uppenbart huruvida det finns någon verklig tro på Guds ords löften eller inte. Det kommer att bli uppenbart huruvida själen uppehålls av nåden, om det finns olja i kärlet med lampan.”

> “Testing times come to all. How do we conduct ourselves under the test and proving of God? Do our lamps go out? or do we still keep them burning? Are we prepared for every emergency by our connection with Him who is full of grace and truth? The five wise virgins could not impart their character to the five foolish virgins. Character must be formed by us as individuals.” Review and Herald, October 17, 1895.

> ”Prövningstider kommer över alla. Hur för vi oss under Guds prövning och rannsakan? Slocknar våra lampor? eller håller vi dem fortfarande brinnande? Är vi genom vår förbindelse med Honom, som är full av nåd och sanning, beredda för varje nödläge? De fem visa jungfrurna kunde inte meddela sin karaktär åt de fem oförståndiga jungfrurna. Karaktären måste formas av oss som individer.” Review and Herald, 17 oktober 1895.

The Revelation of Jesus Christ that is identified in the first verses of the book of Revelation is the final warning message to the church and thereafter to the world. That revelation is unsealed just before the close of probation by the Lion of the tribe of Judah who has been identified in Revelation chapter five as the only one who is worthy to open the book that was sealed.

Jesu Kristi uppenbarelse, som identifieras i de första verserna i Uppenbarelseboken, är det sista varningsbudskapet till församlingen och därefter till världen. Denna uppenbarelse förseglas upp just före nådatidens slut av Lejonet av Juda stam, som i Uppenbarelseboken kapitel fem har identifierats som den ende som är värdig att öppna den bok som varit förseglad.

> And one of the elders saith unto me, Weep not: behold, the Lion of the tribe of Juda, the Root of David, hath prevailed to open the book, and to loose the seven seals thereof. Revelation 5:5.

> Och en av de äldste sade till mig: Gråt inte. Se, Lejonet av Juda stam, Davids rot, har segrat för att öppna boken och bryta dess sju insegel. Uppenbarelseboken 5:5.

The Lion of the tribe of Judah is also the “root of David,” and He is also “the son of David” and He is also the Lord of David. The connection represented by the Lion of the tribe of Judah identifies that when the Lion of the tribe of Judah seals or unseals a truth, he does so by employing the rule of first mention, that identifies the end of a thing by the beginning of a thing as represented by Jesus as the “root of David.” When a truth is unsealed at ‘a’ time of the end, a purification process is initiated as represented in Daniel twelve.

Lejonet av Juda stam är också ”Davids rot”, och han är också ”Davids son” och han är också Davids Herre. Den förbindelse som representeras av Lejonet av Juda stam visar att när Lejonet av Juda stam förseglar eller bryter en sannings insegel, gör han det genom att tillämpa principen om det första omnämnandet, vilken identifierar slutet på en sak genom början av en sak, såsom detta representeras av Jesus som ”Davids rot”. När en sanning avförseglas vid ’en’ ändens tid, inleds en reningsprocess, såsom den framställs i Daniel tolv.

> “It was the Lion of the tribe of Judah who unsealed the book and gave to John the revelation of what should be in these last days. Daniel stood in his lot to bear his testimony, which was sealed until the time of the end, when the first angel’s message should be proclaimed to our world. These matters are of infinite importance in these last days, but while ‘many shall be purified, and made white, and tried,’ ‘the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand.’” Manuscript Releases, volume 18, 14, 15.

> ”Det var Lejonet av Juda stam som bröt sigillen på bokrullen och gav Johannes uppenbarelsen om vad som skulle ske i dessa sista dagar. Daniel stod på sin plats för att bära sitt vittnesbörd, vilket var förseglat intill ändens tid, då den förste ängelns budskap skulle förkunnas för vår värld. Dessa ting är av oändlig betydelse i dessa sista dagar, men medan ’många skall renas och göras vita och luttras’, skall ’de ogudaktiga handla ogudaktigt, och ingen av de ogudaktiga skall förstå.’” Manuscript Releases, volym 18, 14, 15.

The work of Jesus as the Lion of the tribe of Judah is of infinite importance, but “none” of the “wicked shall understand” his work or the message that is unsealed.

Jesu verk såsom Lejonet av Juda stam är av oändlig betydelse, men ”inga” av de ”ogudaktiga skall förstå” hans verk eller det budskap som är öppnat.

> And he said, Go thy way, Daniel: for the words are closed up and sealed till the time of the end. Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand. Daniel 12:9, 10.

> Och han sade: Gå din väg, Daniel, ty dessa ord skall förbli tillslutna och förseglade intill ändens tid. Många skall bli renade och gjorda vita och luttrade; men de ogudaktiga skall handla ogudaktigt, och ingen av de ogudaktiga skall förstå; men de visa skall förstå. Daniel 12:9, 10.

The testing process is represented by three steps; “purified, made white, and tried.” These three steps represent the three steps of “the everlasting gospel,” which in the first angel’s message is represented as fear God (purified), give him glory (made white) for the hour of His judgment is come (tried). Those three steps are the ‘truth,’ as represented by the first letter, thirteenth letter and last letter of the Hebrew alphabet and when those letters are brought together in that order, the Hebrew word “truth” is created.

Prövningsprocessen framställs genom tre steg: ”renade, gjorda vita och prövade”. Dessa tre steg motsvarar de tre stegen i ”det eviga evangeliet”, vilket i den första ängelns budskap framställs som: frukta Gud (renade), ge honom ära (gjorda vita), ty stunden för hans dom har kommit (prövade). Dessa tre steg är ”sanningen”, såsom den framställs av den första bokstaven, den trettonde bokstaven och den sista bokstaven i det hebreiska alfabetet, och när dessa bokstäver sammanförs i den ordningen bildas det hebreiska ordet ”sanning”.

Those three steps are the ‘way,’ for God’s way, according to Asaph in Psalms 77:13 is in the sanctuary where in the courtyard a sinner is purified by the shedding of blood. The blood is thereafter taken into the holy place which represents sanctification which is the process of being “made white.”

Dessa tre steg är ”vägen”, ty Guds väg är, enligt Asaf i Psalm 77:13, i helgedomen, där syndaren på förgården renas genom blodets utgjutelse. Blodet förs därefter in i det heliga, vilket representerar helgelse, vilken är processen att ”göras vit”.

> And one of the elders answered, saying unto me, What are these which are arrayed in white robes? and whence came they? And I said unto him, Sir, thou knowest. And he said to me, These are they which came out of great tribulation, and have washed their robes, and made them white in the blood of the Lamb. Revelation 7:13, 14.

> Och en av de äldste tog till orda och sade till mig: Vilka är dessa som är klädda i vita kläder, och varifrån har de kommit? Och jag sade till honom: Herre, du vet det. Och han sade till mig: Dessa är de som kommer ur den stora vedermödan, och de har tvagit sina kläder och gjort dem vita i Lammets blod. Uppenbarelseboken 7:13, 14.

The justified and sanctified sinner is then prepared to be “tried” in the judgment represented by the Most Holy Place. Jesus is the “way”, the “truth” and the “life”. The way is the beginning, the truth is the middle and the life is the end. If we are purified by the first step, we are on the way, which is the path of the justified.

Den rättfärdiggjorda och helgade syndaren bereds då att bli ”prövad” i den dom som representeras av det Allraheligaste. Jesus är ”vägen”, ”sanningen” och ”livet”. Vägen är början, sanningen är mitten och livet är slutet. Om vi renas genom det första steget, är vi på vägen, vilken är de rättfärdiggjordas stig.

> But the path of the just is as the shining light, that shineth more and more unto the perfect day. Proverbs 4:18.

> Men de rättfärdigas stig är såsom ett skinande ljus, som lyser mer och mer intill den fullkomliga dagen. Ordspråksboken 4:18.

The second step is the manifestation of righteousness that is accomplished by His truth, for His Word is truth.

Det andra steget är rättfärdighetens uppenbarelse, som fullbordas genom Hans sanning, ty Hans ord är sanning.

> Sanctify them through thy truth: thy word is truth. John 17:17.

> Helga dem genom din sanning; ditt ord är sanning. Johannes 17:17.

Those justified are represented by step one, the sanctified are represented by step two. The first two steps prepare those who are justified and sanctified to enter into judgment and receive eternal life. Jesus is the way, the truth and the life.

De rättfärdiggjorda representeras av det första steget, de helgade representeras av det andra steget. De två första stegen förbereder dem som är rättfärdiggjorda och helgade att träda in i domen och ta emot evigt liv. Jesus är vägen, sanningen och livet.

> “Righteousness within is testified to by righteousness without. He who is righteous within is not hard-hearted and unsympathetic, but day by day he grows into the image of Christ, going on from strength to strength. He who is being sanctified by the truth will be self-controlled, and will follow in the footsteps of Christ until grace is lost in glory. The righteousness by which we are justified is imputed; the righteousness by which we are sanctified is imparted. The first is our title to heaven, the second is our fitness for heaven.” Review and Herald, June 4, 1895.

> ”Rättfärdighet i det inre betygas av rättfärdighet i det yttre. Den som är rättfärdig i sitt inre är inte hårdhjärtad och osympatisk, utan dag för dag växer han in i Kristi avbild och går vidare från kraft till kraft. Den som helgas genom sanningen kommer att vara behärskad och följa i Kristi fotspår, tills nåden uppslukas av härlighet. Den rättfärdighet genom vilken vi rättfärdiggörs är tillräknad; den rättfärdighet genom vilken vi helgas är meddelad. Den första är vår rätt till himlen, den andra är vår duglighet för himlen.” Review and Herald, 4 juni 1895.

John chapter fourteen through chapter seventeen repeatedly addresses the issues of the disciple’s reaction when Christ leaves them to go to His Father. He promises to return, and he understood, (though the disciples did not), that the soon-coming crisis would produce a profound disappointment. Woven into the four chapters is the identification and definition of the Holy Spirit as the “Comforter.” The Holy Spirit is identified four times as the “Comforter” in the gospel of John, and once in first John, but there the word is translated as “advocate.” It is located nowhere else in the New Testament.

Johannes kapitel fjorton till och med kapitel sjutton behandlar upprepade gånger frågorna om lärjungens reaktion när Kristus lämnar dem för att gå till sin Fader. Han lovar att återvända, och han förstod, (fastän lärjungarna inte gjorde det), att den snart annalkande krisen skulle framkalla en djup besvikelse. Genom dessa fyra kapitel löper identifieringen och definitionen av den Helige Ande som ”Hjälparen”. Den Helige Ande betecknas fyra gånger som ”Hjälparen” i Johannesevangeliet, och en gång i Första Johannesbrevet, men där översätts ordet som ”förespråkare”. Det förekommer ingen annanstans i Nya testamentet.

The Old Testament has a Hebrew word that has been translated as “comforter” in Ecclesiastes four verse one and in Lamentations chapter one verses nine and sixteen. All three of those references identify that oppressors have oppressed God’s people and they have no comforter to support them in the distress and disappointment they find themselves in.

I Gamla testamentet finns ett hebreiskt ord som har översatts med ”tröstare” i Predikaren 4:1 och i Klagovisorna 1:9 och 16. Alla dessa tre hänvisningar visar att förtryckare har förtryckt Guds folk och att de inte har någon tröstare som kan bistå dem i den nöd och besvikelse som de befinner sig i.

The identification of the Holy Spirit as the “Comforter” is placed in the passage that Jesus is seeking to prepare the disciples for the great disappointment that lies just hours ahead. In that context He emphasizes that even in His absence the Holy Spirit will be present to provide them with comfort. In identifying the Holy Spirit in the context of the Comforter, Jesus specifies the characteristics of the work that the Comforter will accomplish.

Benämningen av den Helige Ande som ”Hjälparen” återfinns i det avsnitt där Jesus söker förbereda lärjungarna för den stora besvikelse som bara några timmar framåt ligger framför dem. I det sammanhanget betonar han att den Helige Ande även i hans frånvaro skall vara närvarande för att ge dem tröst. Genom att identifiera den Helige Ande i Hjälparens sammanhang anger Jesus de kännetecken hos det verk som Hjälparen skall utföra.

Jesus’ repeated references of His departure and return, places that very subject at the top of the list in terms of the primary theme of the passage.

Jesu upprepade hänvisningar till sin bortgång och återkomst placerar just detta ämne högst upp på listan över styckets huvudtema.

John 14:2–4, 18, 19, 28, 16:5–7, 10, 28, 17:11–13 are verses that directly address the tarrying time in the parable of the ten virgins. Included with the previous verses is the following passage that through repetition emphasizes the tarrying time, for “the Lord does not repeat things that are of no great consequence.”

Johannes 14:2–4, 18, 19, 28, 16:5–7, 10, 28, 17:11–13 är verser som direkt behandlar dröjsmålstiden i liknelsen om de tio jungfrurna. Tillsammans med de föregående verserna hör följande avsnitt, vilket genom upprepning betonar dröjsmålstiden, ty ”Herren upprepar inte sådant som inte är av någon stor betydelse.”

> A little while, and ye shall not see me: and again, a little while, and ye shall see me, because I go to the Father. Then said some of his disciples among themselves, What is this that he saith unto us, A little while, and ye shall not see me: and again, a little while, and ye shall see me: and, Because I go to the Father? They said therefore, What is this that he saith, A little while? we cannot tell what he saith. Now Jesus knew that they were desirous to ask him, and said unto them, Do ye inquire among yourselves of that I said, A little while, and ye shall not see me: and again, a little while, and ye shall see me? Verily, verily, I say unto you, That ye shall weep and lament, but the world shall rejoice: and ye shall be sorrowful, but your sorrow shall be turned into joy. A woman when she is in travail hath sorrow, because her hour is come: but as soon as she is delivered of the child, she remembereth no more the anguish, for joy that a man is born into the world. And ye now therefore have sorrow: but I will see you again, and your heart shall rejoice, and your joy no man taketh from you. John 16:16–22.

> En liten tid, och I skolen icke se mig; och åter en liten tid, och I skolen se mig, ty jag går till Fadern. Då sade några av hans lärjungar till varandra: Vad är detta som han säger till oss: En liten tid, och I skolen icke se mig; och åter en liten tid, och I skolen se mig; och: Ty jag går till Fadern? De sade därför: Vad är detta som han säger: En liten tid? Vi förstå icke vad han säger. Jesus visste nu att de ville fråga honom och sade till dem: Frågen I varandra om detta, att jag sade: En liten tid, och I skolen icke se mig; och åter en liten tid, och I skolen se mig? Sannerligen, sannerligen säger jag eder: I skolen gråta och jämra eder, men världen skall glädja sig; och I skolen vara bedrövade, men eder bedrövelse skall vändas i glädje. När en kvinna föder, har hon sorg, därför att hennes stund har kommit; men så snart hon har fött barnet, kommer hon icke mer ihåg nöden, av glädje över att en människa har blivit född till världen. Också I haven nu sorg; men jag skall se eder igen, och edert hjärta skall glädja sig, och ingen skall taga eder glädje ifrån eder. Johannes 16:16–22.

At least twenty-one verses in chapter fourteen through chapter seventeen identify the period of time in which the disciples would need to wait for Christ to return. That period of time would begin at Christ’s death and continue until His return from His Father. The time they were to wait for His return symbolizes the tarrying time in the parable of the ten virgins. As with Luke’s account of the disciples of Emmaus, the disappointment of the cross is prophetically typifying the beginning of the tarrying time that follows the first disappointment.

Minst tjugoen verser i kapitel fjorton till och med kapitel sjutton identifierar den tidsperiod under vilken lärjungarna skulle behöva vänta på Kristi återkomst. Denna tidsperiod skulle börja vid Kristi död och fortsätta till dess att Han återvände från sin Fader. Den tid under vilken de skulle vänta på Hans återkomst symboliserar dröjsmålstiden i liknelsen om de tio jungfrurna. Liksom i Lukas skildring av Emmauslärjungarna typifierar korsets besvikelse profetiskt början av den dröjsmålstid som följer på den första besvikelsen.

In the first passage of the first book of the Bible we find the creation story and we recognize the three persons of the heavenly trio. In the first passage of the last book of the Bible we find the three persons of the heavenly trio. In the four chapters we are considering we find the three persons of the heavenly trio. Recognizing this fact allows us to lay John’s four chapters over the prophetic line of Genesis chapter one verse one through to chapter two verse three and over Revelation chapter one verses one through eleven.

I det första avsnittet i Bibelns första bok finner vi skapelseberättelsen, och vi känner igen de tre personerna i den himmelska trion. I det första avsnittet i Bibelns sista bok finner vi de tre personerna i den himmelska trion. I de fyra kapitel vi nu betraktar finner vi de tre personerna i den himmelska trion. När vi erkänner detta faktum kan vi lägga Johannes fyra kapitel över den profetiska linjen från Första Moseboken kapitel ett vers ett till kapitel två vers tre, och över Uppenbarelseboken kapitel ett vers ett till elva.

In the passage Jesus says to Thomas that if a person has seen Jesus, they have seen the Father. The passage also identifies that Christ is the one who comforted the disciples by his presence, but that when he leaves, He would send “another” “comforter.” The Holy Spirit is the comforter, but Christ was also the comforter.

I avsnittet säger Jesus till Tomas att om en människa har sett Jesus, har hon sett Fadern. Avsnittet anger också att Kristus är den som tröstade lärjungarna genom sin närvaro, men att när han lämnar dem, skulle han sända ”en annan” ”Hjälpare”. Den helige Ande är Hjälparen, men Kristus var också Hjälparen.

> If ye had known me, ye should have known my Father also: and from henceforth ye know him, and have seen him. Philip saith unto him, Lord, show us the Father, and it sufficeth us. Jesus saith unto him, Have I been so long time with you, and yet hast thou not known me, Philip? he that hath seen me hath seen the Father; and how sayest thou then, Show us the Father? John 14:7–9.

> Om ni hade känt mig, skulle ni också ha känt min Fader; och härefter känner ni honom och har sett honom. Filippus sade till honom: Herre, visa oss Fadern, så är det nog för oss. Jesus sade till honom: Så lång tid har jag varit hos er, och ändå har du inte lärt känna mig, Filippus? Den som har sett mig har sett Fadern; hur kan du då säga: Visa oss Fadern? Johannes 14:7–9.

Thomas represents those in Adventism that refuse to see the testimony of the relationship of the heavenly trio, in spite of the fact that they probably have read the testimonies which uphold that truth over and over.

Tomas representerar dem inom adventismen som vägrar att se vittnesbördet om relationen inom den himmelska trion, trots att de sannolikt gång på gång har läst de vittnesbörd som bekräftar denna sanning.

> And I will pray the Father, and he shall give you another Comforter, that he may abide with you forever; Even the Spirit of truth; whom the world cannot receive, because it seeth him not, neither knoweth him: but ye know him; for he dwelleth with you, and shall be in you. I will not leave you comfortless: I will come to you. Yet a little while, and the world seeth me no more; but ye see me: because I live, ye shall live also. John 14:16–19.

> Och jag skall be Fadern, och han skall ge er en annan Hjälpare, för att han må förbli hos er för evigt, sanningens Ande, som världen inte kan ta emot, eftersom den varken ser honom eller känner honom. Men ni känner honom, ty han förblir hos er och skall vara i er. Jag skall inte lämna er faderlösa; jag skall komma till er. Ännu en liten tid, och världen ser mig inte mer; men ni ser mig. Eftersom jag lever, skall också ni leva. Johannes 14:16–19.

If we have seen Jesus, we have seen the Father. Jesus is the “Comforter” and the Holy Spirit is “another Comforter.” If we have seen Jesus, we have seen the Father and we have seen the Comforter. Of the five times the word comforter is used in the Bible, they are all employed by the apostle John. In the fifth reference the word is translated as “advocate.”

Om vi har sett Jesus, har vi sett Fadern. Jesus är ”Tröstaren”, och den Helige Ande är ”en annan Tröstare”. Om vi har sett Jesus, har vi sett Fadern och vi har sett Tröstaren. Av de fem gånger ordet Tröstare används i Bibeln är det aposteln Johannes som använder det vid samtliga tillfällen. I den femte hänvisningen översätts ordet med ”förespråkare”.

> My little children, these things write I unto you, that ye sin not. And if any man sin, we have an advocate with the Father, Jesus Christ the righteous. 1 John 2:1.

> Mina små barn, detta skriver jag till er för att ni inte skall synda. Och om någon syndar, har vi en förespråkare hos Fadern, Jesus Kristus, den rättfärdige. 1 Joh. 2:1.

If any man sin, we have a Comforter, Jesus Christ the righteous. An advocate is one who intercedes in behalf of the sinner. Paul identifies Jesus’ work as our advocate.

Om någon syndar, har vi en Hjälpare, Jesus Kristus, den rättfärdige. En förespråkare är en som går i förbön för syndaren. Paulus identifierar Jesu verk som vår förespråkare.

> Who is he that condemneth? It is Christ that died, yea rather, that is risen again, who is even at the right hand of God, who also maketh intercession for us. Romans 8:34.

> Vem är den som fördömer? Det är Kristus som har dött, ja än mer, som har uppstått, som också sitter på Guds högra sida, som även vädjar för oss. Romarbrevet 8:34.

Jesus is the sinner’s advocate, which includes that He is the comforter. In the same chapter Paul had previously identified that the Holy Spirit also makes intercession for us.

Jesus är syndarens förespråkare, vilket innefattar att han är Hjälparen. I samma kapitel hade Paulus tidigare påvisat att den Helige Ande också träder i förbön för oss.

> Likewise the Spirit also helpeth our infirmities: for we know not what we should pray for as we ought: but the Spirit itself maketh intercession for us with groanings which cannot be uttered. And he that searcheth the hearts knoweth what is the mind of the Spirit, because he maketh intercession for the saints according to the will of God. Romans 8:26, 27.

> På samma sätt hjälper också Anden vår svaghet; ty vi vet inte vad vi bör be om såsom vi borde, men Anden själv vädjar för oss med suckar som inte kan uttalas. Och han som rannsakar hjärtana vet vad Andens sinne är, eftersom han vädjar för de heliga enligt Guds vilja. Romarbrevet 8:26, 27.

Jesus and the Holy Spirit are both identified as the Comforter, and therefore they are both advocates that make intercession for us. The three persons of the heavenly trio are all represented in the passage of John we are considering, and when brought together with the first testimony of the first book of the Bible and the first testimony of the last book of the Bible the light concerning the relationship and work of the three persons of the godhead is magnified.

Jesus och den helige Ande identifieras båda som Hjälparen, och därför är de båda förespråkare som går i förbön för oss. Den himmelska trions tre personer finns alla representerade i det avsnitt i Johannes som vi betraktar, och när detta sammanförs med det första vittnesbördet i Bibelns första bok och det första vittnesbördet i Bibelns sista bok, förstoras ljuset beträffande de tre personernas i gudomen relation och verk.

> “The Father cannot be described by the things of earth. The Father is all the fullness of the Godhead bodily, and is invisible to mortal sight. The Son is all the fullness of the Godhead manifested. The word of God declares Him to be ‘the express image of His person.’ ‘God so loved the world that He gave His only begotten Son, that whosoever believeth in Him should not perish, but have everlasting life.’ Here is shown the personality of the Father.

> ”Fadern kan inte beskrivas genom jordiska ting. Fadern är hela Gudomens fullhet lekamligen och är osynlig för dödlig syn. Sonen är hela Gudomens fullhet uppenbarad. Guds ord förklarar att Han är ’hans väsens avbild’. ’Ty så älskade Gud världen att han utgav sin enfödde Son, för att var och en som tror på honom inte skall gå förlorad utan ha evigt liv.’ Här visas Faderns personlighet.

> “The Comforter that Christ promised to send after He ascended to heaven, is the Spirit in all the fullness of the Godhead, making manifest the power of divine grace to all who receive and believe in Christ as a personal Saviour. There are three living persons of the heavenly trio. In the name of these three powers,—the Father, the Son, and the Holy Ghost, those who receive Christ by living faith are baptized, and these powers will cooperate with the obedient subjects of heaven in their efforts to live the new life in Christ.

> ”Hjälparen som Kristus lovade att sända efter att Han hade stigit upp till himlen, är Anden i hela Gudomens fullhet, som uppenbarar den gudomliga nådens kraft för alla som tar emot och tror på Kristus som en personlig Frälsare. Det finns tre levande personer i den himmelska trion. I dessa tre makters namn – Fadern, Sonen och den helige Ande – döps de som genom levande tro tar emot Kristus, och dessa makter skall samverka med himlens lydiga undersåtar i deras strävan att leva det nya livet i Kristus.

> “What is the sinner to do?—Believe in Christ. He is Christ’s property, bought with the blood of the Son of God. Through test and trial the Saviour redeemed human beings from the slavery of sin. What then must we do to be saved from sin?—Believe on the Lord Jesus Christ as the sin-pardoning Saviour. He who confesses his sin and humbles his heart will receive forgiveness. Jesus is the sin-pardoning Saviour as well as the only begotten Son of the infinite God. The pardoned sinner is reconciled to God through Jesus Christ our Deliverer from sin. Keeping in the path of holiness, he is a subject of the grace of God. There is brought to him full salvation, joy, and peace, and the true wisdom that comes from God.

> ”Vad skall syndaren göra? — Tro på Kristus. Han tillhör Kristus, köpt med Guds Sons blod. Genom prövning och lidande återlöste Frälsaren människorna från syndens slaveri. Vad måste vi då göra för att bli frälsta från synden? — Tro på Herren Jesus Kristus som den syndaförlåtande Frälsaren. Den som bekänner sin synd och ödmjukar sitt hjärta skall få förlåtelse. Jesus är den syndaförlåtande Frälsaren såväl som den enfödde Sonen till den oändlige Guden. Den benådade syndaren blir försonad med Gud genom Jesus Kristus, vår Befriare från synden. När han håller sig på helighetens stig, är han ett föremål för Guds nåd. Full frälsning, glädje och frid, och den sanna visdom som kommer från Gud, blir honom till del.

> “Faith in the atoning blood of Jesus Christ is the assurance of pardon. Christ can cleanse away all sin. Simple reliance on that power day by day will give the human agent keen wisdom to discern what will keep the soul in these last days from the bondage of sin. By faith and prayer, through the knowledge of Christ, he is to work out his own salvation.

> ”Tro på Jesu Kristi försonande blod är vissheten om förlåtelse. Kristus kan rena bort all synd. En enkel förtröstan på denna kraft, dag för dag, skall ge den mänsklige representanten skarp vishet att urskilja vad som under dessa sista dagar skall bevara själen från syndens slaveri. Genom tro och bön, genom kunskapen om Kristus, skall han arbeta på sin egen frälsning.

> “The Holy Spirit recognizes and guides us into all truth. God has given His only begotten Son, that whosoever believeth in Him should not perish but have everlasting life. Christ is the sinner’s Saviour. Christ’s death has redeemed the sinner. This is our only hope. If we make a full surrender of self, and practice the virtues of Christ, we shall gain the prize of eternal life.

> ”Den Helige Ande igenkänner oss och leder oss in i hela sanningen. Gud har utgivit sin enfödde Son, för att var och en som tror på honom inte skall gå förlorad utan ha evigt liv. Kristus är syndarens Frälsare. Kristi död har återlöst syndaren. Detta är vårt enda hopp. Om vi helt överlämnar oss själva och praktiserar Kristi dygder, skall vi vinna det eviga livets pris.

> “‘He that believeth in the Son, hath the Father also.’ He who has continual faith in the Father and the Son has the Spirit also. The Holy Spirit is his comforter, and he never departs from the truth.” Bible Training School, March 1, 1906.

> ”Den som tror på Sonen har också Fadern.” Den som har en ständig tro på Fadern och Sonen har också Anden. Den Helige Ande är hans Hjälpare, och han avviker aldrig från sanningen.” Bible Training School, 1 mars 1906.

Beyond the added light of the work and relationship of the heavenly trio, the identification of the heavenly trio in the passage provides a witness that these four chapters are to be aligned with the message that is now being unsealed by the Lion of the tribe of Judah.

Utöver det tillförda ljuset över den himmelska trions verk och relation ger identifieringen av den himmelska trion i avsnittet ett vittnesbörd om att dessa fyra kapitel skall bringas i samklang med det budskap som nu öppnas av Lejonet av Juda stam.

The witness in the story of the disciples of Emmaus, represents three testimonies that identify that the disappointment and tarrying times that followed the cross represents the disappointment and tarrying time that follows the first disappointment. There is another witness that upholds that the history represented in John’s four chapters represents the circumstances of the first disappointment.

Vittnesbördet i berättelsen om Emmauslärjungarna representerar tre vittnesbörd som identifierar att besvikelsen och dröjsmålstiden som följde på korset representerar den besvikelse och dröjsmålstid som följer på den första besvikelsen. Det finns ytterligare ett vittnesbörd som bekräftar att den historia som framställs i Johannes fyra kapitel representerar omständigheterna kring den första besvikelsen.

The final verse of the creation story that is the first truth mentioned in God’s Word ends with three words, and each of those words begin with one of the three letters that create the word truth, and they do so in the correct order. The creation story in Genesis begins with the words, “In the beginning” and it ends with the three words “God created and made.”

Den sista versen i skapelseberättelsen, som är den första sanning som nämns i Guds Ord, slutar med tre ord, och vart och ett av dessa ord börjar med en av de tre bokstäver som bildar ordet sanning, och detta sker i rätt ordning. Skapelseberättelsen i Första Moseboken börjar med orden: ”I begynnelsen”, och den slutar med de tre orden: ”Gud skapade och gjorde.”

The first letter of those three words when combined create the word truth. The creation story starts with the “beginning” and ends with the word symbolically represented by the letters that represent the Alpha and Omega. So too, in the opening passage of the last book of the Bible Jesus is twice identified as the Alpha and Omega, the beginning and ending, the first and the last. Those three letters which represent the Alpha and Omega provide still another witness that the passage in John must be brought together with the prophetic line at the beginning of Genesis and the prophetic line at the beginning of Revelation. That testimony is recognized within the description of the work of the Comforter. The work of the Comforter is the three-step work represented by those same three Hebrew letters. The signature of Alpha and Omega allows us to place these four chapters in the context of the message of the Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before probation closes.

De tre ordens första bokstäver bildar, när de sammanförs, ordet sanning. Skapelseberättelsen börjar med ”begynnelsen” och slutar med det ord som symboliskt återges genom de bokstäver som representerar Alfa och Omega. På samma sätt identifieras Jesus två gånger i inledningsavsnittet i Bibelns sista bok som Alfa och Omega, begynnelsen och änden, den förste och den siste. Dessa tre bokstäver, som representerar Alfa och Omega, utgör ännu ett vittnesbörd om att avsnittet i Johannes måste sammanföras med den profetiska linjen i början av Första Moseboken och den profetiska linjen i början av Uppenbarelseboken. Detta vittnesbörd erkänns i beskrivningen av Hjälparens verk. Hjälparens verk är det trefaldiga verk som representeras av dessa samma tre hebreiska bokstäver. Alfa och Omegas signatur gör det möjligt för oss att placera dessa fyra kapitel i sammanhanget av budskapet i Jesu Kristi uppenbarelse, vilket avförseglas strax innan nådatiden avslutas.

The seven thunders represent four specific waymarks (points in time) and three specific periods of time that begin with the waymark of the descent of an angel that is to lighten the earth with His glory. That waymark was a point in time. The second waymark (point in time) is the first disappointment, that ushers in the period of the tarrying time. The tarrying time leads to the third waymark (point in time) where a truth is unsealed and that produces a movement. The movement concludes at the fourth waymark (point in time) represented as judgment. Those four waymarks and the three periods of time each represent a thunder, totaling seven thunders. They also represent a four-three combination.

De sju tordönen representerar fyra särskilda vägmärken (tidpunkter) och tre särskilda tidsperioder som börjar med vägmärket då en ängel stiger ned för att upplysa jorden med Hans härlighet. Detta vägmärke var en tidpunkt. Det andra vägmärket (tidpunkten) är den första besvikelsen, som inleder dröjsmålets tidsperiod. Dröjsmålets tid leder till det tredje vägmärket (tidpunkten), där en sanning förseglas upp och detta frambringar en rörelse. Rörelsen avslutas vid det fjärde vägmärket (tidpunkten), framställt som dom. Dessa fyra vägmärken och de tre tidsperioderna representerar vart och ett ett tordön, sammanlagt sju tordön. De representerar också en fyr-tre-kombination.

In earlier articles we have identified that the pioneer understanding of the seven churches, the seven seals and the seven trumpets acknowledge a ‘four-three combination.’ The first four churches, seals and trumpets are distinct from the last three churches, seals and trumpets. The seven thunders represent four waymarks, but within those four waymarks are three periods of time. The divine combination of ‘four and three’ that in the book of Revelation is established upon three witnesses (churches, seals and trumpets), and those witnesses testify to the validity of the ‘four and three’ combination of the book of Revelation’s seven thunders.

I tidigare artiklar har vi fastställt att pionjärernas förståelse av de sju församlingarna, de sju inseglen och de sju basunerna erkänner en ”fyra-tre-kombination”. De första fyra församlingarna, inseglen och basunerna är åtskilda från de sista tre församlingarna, inseglen och basunerna. De sju tordönen representerar fyra vägmärken, men inom dessa fyra vägmärken finns tre tidsperioder. Den gudomliga kombinationen av ”fyra och tre”, som i Uppenbarelseboken är fastställd på tre vittnens utsaga (församlingar, insegel och basuner), och dessa vittnen vittnar om giltigheten av Uppenbarelsebokens sju tordöns ”fyra och tre”-kombination.

Yet embedded within the line of history represented by the seven thunders is another hidden and distinct line of prophecy that possesses three waymarks that are distinct from the symbol represented as seven thunders. Therefore, when we consider the prophetic relation of the seven thunders with the hidden history that is now being unsealed, we find that the seven thunders present four waymarks (points in time) and the hidden history presents three waymarks (points in time.) Like unto the churches, seals, trumpets and thunders the hidden history represents three waymarks that are connected with the four waymarks of the seven thunders. The hidden history also possesses a three-four combination.

Ändå är, inbäddad i den historiska linje som representeras av de sju tordönen, en annan dold och särskild profetisk linje, som innefattar tre kännemärken vilka är skilda från den symbol som representeras som sju tordön. När vi därför betraktar de sju tordönens profetiska relation till den dolda historia som nu blir upplåten, finner vi att de sju tordönen framställer fyra kännemärken (tidpunkter) och att den dolda historien framställer tre kännemärken (tidpunkter). Liksom för församlingarna, sigillen, basunerna och tordönen representerar den dolda historien tre kännemärken som är förbundna med de sju tordönens fyra kännemärken. Den dolda historien innefattar också en kombination av tre och fyra.

In the hidden history which is embedded within the seven thunders, there are three distinct waymarks that are each a ‘point in time,’ and the first and last of those three waymarks represent a disappointment. There is a distinct ‘period of time’ between the first and second waymarks and a distinct ‘period of time’ between the second and third points in time. The word “disappointment” evolved from the concept of a missed appointment and carries with its definition the emphasis of a point in time. Midnight is also a specific time. The hidden history is portrayed by three points in time separated by two periods of time; the tarrying time and the seventh month movement.

I den dolda historia som är inbäddad i de sju tordönen finns tre tydliga vägmärken, som vart och ett är en ”tidpunkt”, och det första och det sista av dessa tre vägmärken representerar en besvikelse. Det finns en tydlig ”tidsperiod” mellan det första och det andra vägmärket och en tydlig ”tidsperiod” mellan den andra och den tredje tidpunkten. Ordet ”besvikelse” utvecklades ur begreppet en missad tidpunkt och bär i sin definition med sig betoningen på en tidpunkt. Midnatt är också en bestämd tid. Den dolda historien framställs genom tre tidpunkter åtskilda av två tidsperioder: väntetiden och sjunde månaden-rörelsen.

The first waymark of the hidden history identifies a disappointment and the last waymark also identifies a disappointment. Therefore, from the first disappointment on unto the last disappointment is a hidden line of prophecy that possesses the same three steps as do all reform lines. It also possesses the signature of Alpha and Omega, for the three letters that create “truth” correspond to the three waymarks that begin and end with a disappointment. That hidden history within the seven thunders is the truth that the Lion of the tribe of Judah is currently unsealing.

Det första kännemärket i den dolda historien identifierar en besvikelse, och det sista kännemärket identifierar också en besvikelse. Därför är det från den första besvikelsen ända till den sista besvikelsen en dold profetisk linje som äger samma tre steg som alla reformlinjer. Den bär också Alfa och Omega-signaturen, ty de tre bokstäver som bildar ”sanning” motsvarar de tre kännemärken som börjar och slutar med en besvikelse. Denna dolda historia inom de sju tordönen är den sanning som Lejonet av Juda stam nu håller på att bryta sigillen på.

The passage in John we are considering is introduced in the previous chapter with the Last Supper, emphasizing that the message of these four chapters is to be eaten. Those four chapters end with the walk to Gethsemane. The narrative takes place in the movement from the eating until the crisis of the cross begins. Prophetically the setting of the four chapters defines the last message that is to be eaten before the judgment. The message that leads to judgment closing, is the message that is unsealed in the book of Revelation, just before judgment closes.

Det avsnitt i Johannes som vi här behandlar introduceras i det föregående kapitlet med den sista måltiden, vilket framhäver att budskapet i dessa fyra kapitel skall ätas. Dessa fyra kapitel avslutas med vandringen till Getsemane. Berättelsen utspelar sig i rörelsen från måltiden till dess att korsets kris börjar. Profetiskt definierar ramen för dessa fyra kapitel det sista budskap som skall ätas före domen. Det budskap som leder fram till att domen avslutas är det budskap som avförseglas i Uppenbarelseboken, strax innan domen avslutas.

The disciples and Jesus are at the point in prophetic history where they are being informed of the tarrying time. In Millerite history the Lord removed His hand to produce the understanding of the message of the Midnight Cry, but the understanding that produced the message of Samuel Snow also informed the Millerites that they were in the tarrying time of the ten virgins. The disciples had just eaten the Last Supper and as they were digesting the message Christ explained the tarrying time in John’s four chapters.

Lärjungarna och Jesus befinner sig vid den punkt i den profetiska historien där de blir underrättade om fördröjningstiden. I den milleritiska historien drog Herren undan sin hand för att åstadkomma förståelsen av Midnattsropets budskap, men den förståelse som frambringade Samuel Snows budskap underrättade också milleriterna om att de befann sig i de tio jungfrurnas fördröjningstid. Lärjungarna hade just ätit den sista måltiden, och medan de smälte budskapet förklarade Kristus fördröjningstiden i Johannes fyra kapitel.

Samuel Snow’s understanding can be documented as a series of articles, that developed the final understanding represented as the Midnight Cry message. As his message was developing, he also presented the message at a series of camp meetings. The series of articles leading to the camp meetings ultimately brought him to the Exeter camp meeting, which lasted six days. Prophetically the message of the Midnight Cry is progressively developed over a period of time. The four chapters in John take place in the prophetic history where the message is being developed.

Samuel Snows förståelse kan dokumenteras som en serie artiklar, vilka utvecklade den slutliga förståelse som framställdes såsom midnattsropets budskap. Medan hans budskap utvecklades, frambar han det också vid en serie lägermöten. Den serie artiklar som ledde fram till lägermötena förde honom slutligen till lägermötet i Exeter, vilket varade i sex dagar. Profetiskt utvecklas midnattsropets budskap successivt under en tidsperiod. De fyra kapitlen i Johannes utspelar sig i den profetiska historia där budskapet håller på att utvecklas.

In John’s four chapters we have the work of the Holy Spirit defined as three steps; conviction of sin, righteousness and judgment. These three steps are also the three waymarks of the hidden history embedded within the seven thunders.

I Johannes fyra kapitel finner vi den Helige Andes verk definierat i tre steg: överbevisning om synd, rättfärdighet och dom. Dessa tre steg är också de tre vägmärkena i den fördolda historien som är inbäddad i de sju åskorna.

> Nevertheless I tell you the truth; It is expedient for you that I go away: for if I go not away, the Comforter will not come unto you; but if I depart, I will send him unto you. And when he is come, he will reprove the world of sin, and of righteousness, and of judgment: Of sin, because they believe not on me; Of righteousness, because I go to my Father, and ye see me no more; Of judgment, because the prince of this world is judged. I have yet many things to say unto you, but ye cannot bear them now. Howbeit when he, the Spirit of truth, is come, he will guide you into all truth: for he shall not speak of himself; but whatsoever he shall hear, that shall he speak: and he will show you things to come. He shall glorify me: for he shall receive of mine, and shall show it unto you. John 16:7–14.

> Men jag säger er sanningen: Det är för ert bästa att jag går bort. Ty om jag inte går bort, kommer Hjälparen inte till er; men när jag går bort, skall jag sända honom till er. Och när han kommer, skall han överbevisa världen om synd och om rättfärdighet och om dom: om synd, därför att de inte tror på mig; om rättfärdighet, därför att jag går till min Fader och ni ser mig inte längre; om dom, därför att denna världens furste är dömd. Jag har ännu mycket att säga er, men ni kan inte bära det nu. Men när han kommer, sanningens Ande, då skall han leda er in i hela sanningen. Ty han skall inte tala av sig själv, utan vad han hör skall han tala, och det som kommer skall han förkunna för er. Han skall förhärliga mig, ty av mitt skall han ta och förkunna för er. Johannes 16:7–14.

In Millerite history, Jesus did not return to end the tarrying time at the Midnight Cry. He removed His hand, and poured out or sent the Holy Spirit. The Holy Spirit represented as the Comforter, came to dispel the disappointment. He came to provide comfort to those who have been chosen, but who were perplexed by the disappointment of a failed prediction.

I den milleritiska historien återvände Jesus inte för att avsluta dröjsmålstiden vid Midnattsropet. Han drog tillbaka sin hand och utgöt eller sände den Helige Ande. Den Helige Ande, framställd som Hjälparen, kom för att skingra besvikelsen. Han kom för att bereda tröst åt dem som har blivit utvalda men som var förbryllade av besvikelsen över en misslyckad förutsägelse.

We have previously pointed out that the apostle John, Ezekiel and Jeremiah all are illustrated eating the little book that is sweet as honey in the mouth. There is a purposeful distinction between those three prophets, that is often missed.

Vi har tidigare påpekat att aposteln Johannes, Hesekiel och Jeremia alla skildras som ätande den lilla bokrullen, som är söt såsom honung i munnen. Det finns en avsiktlig åtskillnad mellan dessa tre profeter, som ofta förbises.

Ezekiel is used to illustrate those who ate the little book, and are given a message to take to God’s apostate church. Ezekiel represents that the book that is eaten identifies the work that is then to be accomplished. He represents the message given to the former chosen people of God. His message is what binds the former chosen people into bundles destined for the fire. In John’s four chapters Jesus identifies the purpose of Ezekiel’s work.

Hesekiel används för att åskådliggöra dem som åt den lilla boken och får ett budskap att bära till Guds avfälliga kyrka. Hesekiel visar att den bok som äts identifierar det verk som därefter skall fullbordas. Han representerar det budskap som gavs till Guds tidigare utvalda folk. Hans budskap är det som binder det tidigare utvalda folket i knippen avsedda för elden. I Johannes fyra kapitel identifierar Jesus syftet med Hesekiels verk.

> Remember the word that I said unto you, The servant is not greater than his lord. If they have persecuted me, they will also persecute you; if they have kept my saying, they will keep yours also. But all these things will they do unto you for my name’s sake, because they know not him that sent me. If I had not come and spoken unto them, they had not had sin: but now they have no cloak for their sin. He that hateth me hateth my Father also. If I had not done among them the works which none other man did, they had not had sin: but now have they both seen and hated both me and my Father. But this cometh to pass, that the word might be fulfilled that is written in their law, They hated me without a cause. But when the Comforter is come, whom I will send unto you from the Father, even the Spirit of truth, which proceedeth from the Father, he shall testify of me. John 15:20–26.

> Kom ihåg det ord som jag sade till er: Tjänaren är inte förmer än sin herre. Har de förföljt mig, skall de också förfölja er; har de hållit fast vid mitt ord, skall de också hålla fast vid ert. Men allt detta skall de göra mot er för mitt namns skull, därför att de inte känner honom som har sänt mig. Om jag inte hade kommit och talat till dem, skulle de inte ha haft synd; men nu har de ingen ursäkt för sin synd. Den som hatar mig hatar också min Fader. Om jag inte bland dem hade gjort de gärningar som ingen annan har gjort, skulle de inte ha haft synd; men nu har de både sett och hatat både mig och min Fader. Men detta sker för att det ord skall uppfyllas som är skrivet i deras lag: De hatade mig utan orsak. Men när Hjälparen kommer, som jag skall sända er från Fadern, sanningens Ande, som utgår från Fadern, då skall han vittna om mig. Johannes 15:20–26.

Ezekiel’s work, that began when he ate the book represents the presentation of a message that will be rejected, but the rejection is the evidence that they hate God and have fully filled their cup of probationary time.

Hesekiels verk, som började när han åt bokrullen, representerar framläggandet av ett budskap som kommer att förkastas; men förkastandet är beviset på att de hatar Gud och helt har fyllt sitt prövotidsmått.

> And he said unto me, Son of man, I send thee to the children of Israel, to a rebellious nation that hath rebelled against me: they and their fathers have transgressed against me, even unto this very day. For they are impudent children and stiffhearted. I do send thee unto them; and thou shalt say unto them, Thus saith the Lord God. And they, whether they will hear, or whether they will forbear, (for they are a rebellious house,) yet shall know that there hath been a prophet among them. Ezekiel 2:3–5.

> Och han sade till mig: Människobarn, jag sänder dig till Israels barn, till ett upproriskt folk som har gjort uppror mot mig; de och deras fäder har överträtt mot mig ända till denna dag. Ty de är fräcka barn och hårdhjärtade. Jag sänder dig till dem, och du skall säga till dem: Så säger Herren Gud. Och de, vare sig de vill höra eller vägrar, — ty de är ett upproriskt hus — skall ändå inse att en profet har varit ibland dem. Hesekiel 2:3–5.

Ezekiel’s work was as a witness against the former covenant people, as was Christ with the quibbling Jews and thus Ezekiel’s message is the final warning message that binds the former covenant people as tares as a bundle, destined for the fire of destruction.

Hesekiels verk var såsom ett vittnesbörd mot det förra förbundsfolket, liksom Kristus var det gentemot de ordklyvande judarna; och således är Hesekiels budskap det slutliga varningsbudskap som binder det förra förbundsfolket såsom ogräs i en knippa, bestämd för förintelsens eld.

> “I then saw the third angel. Said my accompanying angel, ‘Fearful is his work. Awful is his mission. He is the angel that is to select the wheat from the tares, and seal, or bind, the wheat for the heavenly garner. These things should engross the whole mind, the whole attention.’” Early Writings, 118.

> ”Därefter såg jag den tredje ängeln. Min medföljande ängel sade: ’Fruktansvärt är hans verk. Förfärlig är hans mission. Han är den ängel som skall skilja vetet från ogräset och försegla, eller binda, vetet för den himmelska ladan. Dessa ting borde uppta hela sinnet, hela uppmärksamheten.’” Early Writings, 118.

The work represented with the eating of the little book begins when the mighty angel descends with a little book in his hand. In the first angel’s history that took place on August 11, 1840 and in the history of the third angel it took place on September 11, 2001. Both those dates represent fulfillments of prophecies associated with either Islam of the second woe or Islam of the third woe respectively. That is why Isaiah in chapter twenty-two, when describing the crisis in the valley of vision for the Philadelphians and the Laodiceans identifies that the Laodiceans, which were the chosen people of Protestantism in 1840 and Adventism who were the chosen people in 2001 were “bound by the archers.” The archers of Bible prophecy are Islam, and when the vision of Islam was fulfilled in 1840 and in 2001, the former chosen people rejected the prophecy of Islam as presented by those represented by Ezekiel. They were there and then bound as tares. The work of Ezekiel was to remove the “cloak” covering “their sin,” which is represented by Jesus as hatred for God.

Det verk som framställs genom ätandet av den lilla bokrullen börjar när den väldige ängeln stiger ner med en liten bokrulle i sin hand. I den förste ängelns historia ägde detta rum den 11 augusti 1840, och i den tredje ängelns historia ägde det rum den 11 september 2001. Båda dessa datum utgör uppfyllelser av profetior som är förbundna med antingen islam i det andra veet eller islam i det tredje veet. Därför identifierar Jesaja i kapitel tjugotvå, när han beskriver krisen i synens dal för filadelfierna och laodicéerna, att laodicéerna, vilka var protestantismens utvalda folk år 1840 och adventismen, som var det utvalda folket år 2001, var ”bundna av bågskyttarna”. Bågskyttarna i Bibelns profetia är islam, och när synen om islam uppfylldes år 1840 och år 2001, förkastade det tidigare utvalda folket profetian om islam så som den framlades av dem som representeras av Hesekiel. Där och då blev de bundna såsom ogräs. Hesekiels verk var att avlägsna den ”mantel” som täckte ”deras synd”, vilken av Jesus framställs som hat mot Gud.

> The burden of the valley of vision. What aileth thee now, that thou art wholly gone up to the housetops? Thou that art full of stirs, a tumultuous city, a joyous city: thy slain men are not slain with the sword, nor dead in battle. All thy rulers are fled together, they are bound by the archers: all that are found in thee are bound together, which have fled from far. Isaiah 22:1–3.

> Utsagan över Synernas dal. Vad fattas dig nu, eftersom du helt och hållet har gått upp på taken? Du som är full av larm, en bullrande stad, en glad stad: dina slagna män är inte slagna med svärd, ej heller döda i strid. Alla dina furstar har flytt tillsammans, de är bundna av bågskyttarna; alla som påträffas i dig är bundna tillsammans, de som har flytt långt bort. Jesaja 22:1–3.

> And God was with the lad [Ishmael]; and he grew, and dwelt in the wilderness, and became an archer. Genesis 21:20.

> Och Gud var med gossen [Ismael]; och han växte upp och bodde i öknen och blev en bågskytt. 1 Moseboken 21:20.

> Where there is no vision, the people perish: but he that keepeth the law, happy is he. Proverbs 29:18.

> Där ingen uppenbarelse finns, blir folket tygellöst; men salig är den som håller lagen. Ordspråksboken 29:18.

Jeremiah represents those that ate the book when the mighty angel descended that was to lighten the earth with his glory, but who experienced the disappointment of the failed prediction of 1843. Jeremiah considers prophetically if God had lied. That reference connects Jeremiah with Habakkuk two.

Jeremia representerar dem som åt bokrullen när den väldige ängeln steg ned, han som skulle upplysa jorden med sin härlighet, men som erfor besvikelsen över den misslyckade förutsägelsen år 1843. Jeremia överväger profetiskt huruvida Gud hade ljugit. Denna hänvisning förbinder Jeremia med Habackuk två.

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. For the vision is yet for an appointed time, but at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry. Behold, his soul which is lifted up is not upright in him: but the just shall live by his faith. Habakkuk 2:1–4.

> Jag vill stå på min vaktpost och ställa mig på tornet, och jag vill speja för att se vad han skall säga till mig och vad jag skall svara när jag blir tillrättavisad. Och Herren svarade mig och sade: Skriv upp synen och gör den tydlig på tavlor, så att den som läser den må kunna löpa. Ty synen gäller ännu för en bestämd tid, men till slutet skall den tala och inte ljuga. Om den dröjer, så vänta på den; ty den skall helt visst komma, den skall inte utebli. Se, hans själ är uppblåst; den är inte rättsinnig i honom. Men den rättfärdige skall leva genom sin tro. Habackuk 2:1–4.

John was used to symbolize those who experienced the sweetness and the bitter disappointment, representing the entire history of August 11, 1840 until October 22, 1844.

Johannes användes för att symbolisera dem som erfor sötman och den bittra besvikelsen, och han representerade hela historien från den 11 augusti 1840 till den 22 oktober 1844.

> And I went unto the angel, and said unto him, Give me the little book. And he said unto me, Take it, and eat it up; and it shall make thy belly bitter, but it shall be in thy mouth sweet as honey. And I took the little book out of the angel’s hand, and ate it up; and it was in my mouth sweet as honey: and as soon as I had eaten it, my belly was bitter. Revelation 10:9, 10.

> Och jag gick fram till ängeln och sade till honom: Ge mig den lilla boken. Och han sade till mig: Tag den och ät upp den; och den skall göra din buk bitter, men i din mun skall den vara söt såsom honung. Och jag tog den lilla boken ur ängelns hand och åt upp den; och den var i min mun söt såsom honung, men så snart jag hade ätit den blev min buk bitter. Uppenbarelseboken 10:9, 10.

Ezekiel represents the work of presenting the prophetic message that binds off the former chosen people that was initiated when the angel descended on August 11, 1840 and September 11, 2001.

Hesekiel representerar verket att frambära det profetiska budskap som avslutar det tidigare utvalda folket, vilket inleddes när ängeln steg ner den 11 augusti 1840 och den 11 september 2001.

> But thou, son of man, hear what I say unto thee; Be not thou rebellious like that rebellious house: open thy mouth, and eat that I give thee. And when I looked, behold, an hand was sent unto me; and, lo, a roll of a book was therein; And he spread it before me; and it was written within and without: and there was written therein lamentations, and mourning, and woe. Moreover he said unto me, Son of man, eat that thou findest; eat this roll, and go speak unto the house of Israel. So I opened my mouth, and he caused me to eat that roll. And he said unto me, Son of man, cause thy belly to eat, and fill thy bowels with this roll that I give thee. Then did I eat it; and it was in my mouth as honey for sweetness. Ezekiel 2:8–3:3.

> Men du, människobarn, hör vad jag säger till dig: Var inte upprorisk såsom detta upproriska hus. Öppna din mun och ät det som jag ger dig. Och när jag såg, se, en hand var uträckt till mig; och se, i den var en bokrulle. Och han bredde ut den framför mig; och den var skriven både på insidan och på utsidan, och där var skrivet klagosånger och sorg och ve. Och han sade till mig: Människobarn, ät det du finner; ät denna bokrulle och gå och tala till Israels hus. Så öppnade jag min mun, och han lät mig äta denna bokrulle. Och han sade till mig: Människobarn, låt din buk äta och fyll ditt innersta med denna bokrulle som jag ger dig. Då åt jag den, och i min mun var den söt som honung. Hesekiel 2:8–3:3.

Jeremiah represents the history of August 11, 1840 until just before the Midnight Cry.

Jeremia representerar historien från den 11 augusti 1840 fram till strax före midnattsropet.

> Thy words were found, and I did eat them; and thy word was unto me the joy and rejoicing of mine heart: for I am called by thy name, O Lord God of hosts. I sat not in the assembly of the mockers, nor rejoiced; I sat alone because of thy hand: for thou hast filled me with indignation. Why is my pain perpetual, and my wound incurable, which refuseth to be healed? wilt thou be altogether unto me as a liar, and as waters that fail? Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brazen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:16–21.

> Dina ord blev funna, och jag åt dem; och ditt ord blev för mig mitt hjärtas fröjd och glädje, ty jag är uppkallad efter ditt namn, HERRE, härskarornas Gud. Jag satt inte i bespottarnas församling och gladde mig inte; jag satt ensam för din hands skull, ty du hade fyllt mig med harm. Varför är min smärta ständig och mitt sår oläkligt, så att det vägrar att botas? Skulle du då verkligen vara för mig såsom en lögnaktig bäck, såsom vatten som tryter? Därför säger HERREN så: Om du omvänder dig, då skall jag låta dig komma tillbaka, och du skall stå inför mitt ansikte; och om du skiljer det dyrbara från det odugliga, skall du vara såsom min mun. Låt dem vända tillbaka till dig, men du skall inte vända tillbaka till dem. Och jag skall göra dig för detta folk till en befäst mur av koppar; och de skall strida mot dig, men de skall inte övervinna dig, ty jag är med dig för att frälsa dig och rädda dig, säger HERREN. Och jag skall befria dig ur de ogudaktigas hand, och jag skall återlösa dig ur de våldsammas hand. Jeremia 15:16–21.

Jeremiah represents our current history and message. The current message is the Midnight Cry message that is being progressively developed at the point when God’s people represented by Jeremiah have been “filled” with “indignation” thinking their “pain” was to be “perpetual” and their “wound incurable,” a wound that was never to be healed. They have separated from the “assembly of mockers.” They no longer “rejoice” as they had when they first had eaten the book and it had been the “rejoicing of” their “heart.”

Jeremia representerar vår nuvarande historia och vårt budskap. Det nuvarande budskapet är midnattsropets budskap, vilket steg för steg utvecklas vid den tidpunkt då Guds folk, representerat av Jeremia, har blivit ”uppfyllt” av ”förbittring” och tänker att deras ”smärta” skulle vara ”beständig” och deras ”sår obotligt”, ett sår som aldrig skulle bli läkt. De har avskilt sig från ”de bespottandes församling”. De ”gläder” sig inte längre såsom de gjorde när de först hade ätit boken och den hade varit deras hjärtas ”fröjd”.

But there is counsel for those in that condition. “If thou return” and also “if thou take forth the precious from the vile” then God will return unto them. In the Hebrew “will I bring thee again” in the passage means, God will return unto them, if they return unto Him.

Men det finns råd för dem som befinner sig i det tillståndet. ”Om du omvänder dig” och också ”om du skiljer det dyrbara från det usla”, då skall Gud vända tillbaka till dem. I hebreiskan betyder ”skall jag låta dig komma tillbaka” i detta avsnitt: Gud skall vända tillbaka till dem, om de vänder tillbaka till honom.

> Submit yourselves therefore to God. Resist the devil, and he will flee from you. Draw nigh to God, and he will draw nigh to you. Cleanse your hands, ye sinners; and purify your hearts, ye double minded. Be afflicted, and mourn, and weep: let your laughter be turned to mourning, and your joy to heaviness. Humble yourselves in the sight of the Lord, and he shall lift you up. James 4:7–10.

> Underordna er därför Gud. Stå emot djävulen, så skall han fly för er. Nalkas Gud, så skall han nalkas er. Rena era händer, ni syndare, och rena era hjärtan, ni tvehågsna. Känn er eländiga och sörj och gråt; låt ert skratt vändas i sorg och er glädje i bedrövelse. Ödmjuka er inför Herren, så skall han upphöja er. Jakobsbrevet 4:7–10.

If they will draw nigh unto God, He will draw nigh unto them. If they will do these things, then they will “stand before” the Lord and they will be God’s “mouth.” Further he instructs Jeremiah (us) that he will make His people a “fenced brazen wall” for the “wicked” and thereafter the “terrible” are going to bring a war against those represented by Jeremiah. The “wicked” are Daniel’s representation of Matthew’s foolish virgins. The “terrible” represents the three-fold union of modern Babylon during the Sunday law crisis.

Om de nalkas Gud, skall han nalkas dem. Om de gör detta, då skall de ”stå inför” Herren, och de skall vara Guds ”mun”. Vidare undervisar han Jeremia (oss) om att han skall göra sitt folk till en ”befäst mur av koppar” för de ”ogudaktiga”, och därefter skall de ”fruktansvärda” föra krig mot dem som representeras av Jeremia. De ”ogudaktiga” är i Daniels framställning detsamma som Matteus’ fåvitska jungfrur. De ”fruktansvärda” representerar den trefaldiga föreningen i det moderna Babylon under söndagslagens kris.

The three prophets’ testimonies all address the same history, but they address three different aspects of the same history. Jeremiah represents those who have just experienced the first disappointment, but have not yet reached the waymark of the Midnight Cry. This is where we have been since July 18, 2020. The question is whether we will return. If we do, we will “speak” for the Lord at the very time the United States “speaks” as a dragon.

De tre profeternas vittnesbörd behandlar alla samma historia, men de behandlar tre olika aspekter av denna samma historia. Jeremia representerar dem som just har erfarit den första besvikelsen, men ännu inte har nått vägmärket för Midnattsropet. Det är här vi har befunnit oss sedan den 18 juli 2020. Frågan är om vi kommer att återvända. Om vi gör det, kommer vi att ”tala” för Herren just vid den tid då Förenta staterna ”talar” som en drake.

The history Jeremiah is illustrating is our current history and it is the history represented by the three hidden waymarks within the seven thunders. It is also the history where the passage in John is prophetically set, for the emphasis of the four chapters in John is the work of the Holy Spirit in comforting Jeremiah who is questioning whether he has believed a lie, and whether the message that tasted so sweet was actually failed waters.

Den historia som Jeremia illustrerar är vår nuvarande historia, och det är den historia som representeras av de tre dolda vägmärkena inom de sju tordönen. Det är också den historia i vilken avsnittet i Johannes profetiskt är förlagt, ty betoningen i de fyra kapitlen i Johannes är den helige Andes verk i att trösta Jeremia, som ifrågasätter om han har trott på en lögn och om budskapet som smakade så sött i själva verket var svikande vatten.

Jeremiah therefore represents the history from September 11, 2001 onward to July 18, 2020 when the tarrying time began as represented by three and a half symbolic days after. When I say “symbolic” I am not referring to a time prediction. I am saying that July 18, 2020 is when the two witnesses, the Bible and the Spirit of Prophecy were slain and their dead bodies were left in the street for three and a half days in Revelation eleven.

Jeremia representerar därför historien från den 11 september 2001 och framåt till den 18 juli 2020, då dröjsmålets tid började, vilket representeras av tre och en halv symboliska dagar därefter. När jag säger ”symboliska” syftar jag inte på en tidsförutsägelse. Jag säger att den 18 juli 2020 är den tidpunkt då de två vittnena, Bibeln och Profetians Ande, dödades och deras döda kroppar lämnades på gatan i tre och en halv dagar i Uppenbarelseboken elva.

> And I will give power unto my two witnesses, and they shall prophesy a thousand two hundred and threescore days, clothed in sackcloth. These are the two olive trees, and the two candlesticks standing before the God of the earth. And if any man will hurt them, fire proceedeth out of their mouth, and devoureth their enemies: and if any man will hurt them, he must in this manner be killed. These have power to shut heaven, that it rain not in the days of their prophecy: and have power over waters to turn them to blood, and to smite the earth with all plagues, as often as they will. And when they shall have finished their testimony, the beast that ascendeth out of the bottomless pit shall make war against them, and shall overcome them, and kill them. And their dead bodies shall lie in the street of the great city, which spiritually is called Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified. And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. Revelation 11:3–10.

> Och jag skall giva makt åt mina två vittnen, och de skola profetera i ett tusen två hundra sextio dagar, klädda i säcktyg. Dessa äro de två olivträden och de två ljusstakarna, som stå inför jordens Gud. Och om någon vill skada dem, utgår eld ur deras mun och förtär deras fiender; och om någon vill skada dem, måste han på detta sätt dödas. Dessa hava makt att tillsluta himmelen, så att intet regn faller under de dagar då de profetera; och de hava makt över vattnen att förvandla dem till blod och att slå jorden med alla slags plågor, så ofta de vilja. Och när de hava fullbordat sitt vittnesbörd, skall vilddjuret, som stiger upp ur avgrunden, föra krig mot dem och besegra dem och döda dem. Och deras döda kroppar skola ligga på gatan i den stora staden, som andligen kallas Sodom och Egypten, där också vår Herre blev korsfäst. Och människor av folken och stammarna och tungomålen och hednafolken skola se deras döda kroppar i tre och en halv dag och icke tillåta att deras döda kroppar läggas i gravar. Och de som bo på jorden skola glädja sig över dem och fröjda sig och sända gåvor till varandra, därför att dessa två profeter plågade dem som bo på jorden. Uppenbarelseboken 11:3–10.

The witness presented by Jeremiah’s condition is located after the disappointment, but before the Midnight Cry. Jeremiah needed to return before he could be the voice of the message of the Midnight Cry. This is our condition today. It is also the historical setting of the four chapters in John that we are considering, and it is also the history represented by the hidden history within the seven thunders.

Det vittnesbörd som Jeremias tillstånd frambär är förlagt efter besvikelsen, men före Midnattsropet. Jeremia behövde återvända innan han kunde vara rösten för Midnattsropets budskap. Detta är vårt tillstånd i dag. Det är också den historiska ramen för de fyra kapitel i Johannes som vi behandlar, och det är också den historia som representeras av den dolda historien inom de sju tordönen.

If we consider the light connected with the “Comforter” in John’s four-chapter testimony, we find abundant evidence to recognize the narrative is about July 18, 2020, the disappointment and tarrying time, the message of the Midnight Cry which is unsealed, and the coming judgment of the Sunday law. The chapters are building upon the prophetic structure of the hidden history.

Om vi beaktar det ljus som är förbundet med ”Hjälparen” i Johannes fyrakapitelsvittnesbörd, finner vi rikliga bevis för att inse att framställningen handlar om den 18 juli 2020, besvikelsen och fördröjningstiden, Midnattsropets budskap som är avförseglat, och den kommande domen över söndagslagen. Kapitlen bygger vidare på den profetiska strukturen i den dolda historien.

If we are to be as God’s mouth in the soon coming crisis our work now is to “take forth the precious from the vile,” or as James identifies the same work, we are to “cleanse” our “hands, ye sinners; and purify your hearts, ye double minded. Be afflicted, and mourn, and weep: let your laughter be turned to mourning, and your joy to heaviness. Humble yourselves in the sight of the Lord, and he shall lift you up” as an ensign in the very near future.

Om vi skall vara såsom Guds mun i den snart annalkande krisen, är vårt verk nu att ”avskilja det dyrbara från det oädla”, eller, såsom Jakob betecknar samma verk, skall vi ”rena” våra ”händer, ni syndare, och rena era hjärtan, ni tvehågsna. Känn er eländiga och sörj och gråt; låt ert skratt vändas i sorg och er glädje i nedslagenhet. Ödmjuka er inför Herren, så skall han upphöja er” såsom ett baner i den allra närmaste framtiden.

> And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth. Isaiah 11:12.

> Och han skall resa ett baner för folken och samla Israels fördrivna och föra samman de förskingrade av Juda från jordens fyra hörn. Jesaja 11:12.

We will bring our consideration of these four chapters to a conclusion in the next article.

Vi kommer att avsluta vår betraktelse över dessa fyra kapitel i nästa artikel.

Back to Articles