Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Twelve

Joels bok och den laodiceiska sjundedagsadventistkyrkan – nummer tolv

Number Twelve

Talet tolv

Author

Jeff Pippenger

Published

December 17, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

My desire is to set forth the prophetic testimony of Joel in such a fashion that Joel’s testimony can be recognized in what Peter was saying and doing at Pentecost. I am certain the Bible is clear about what Peter was doing and saying at Pentecost, but I am seeking to understand what Peter was prophetically typifying in the history of the latter rain, when he placed the message of Pentecost in the terms of a fulfillment of the book of Joel.

Min önskan är att framlägga Joels profetiska vittnesbörd på ett sådant sätt att Joels vittnesbörd kan kännas igen i det som Petrus sade och gjorde på pingsten. Jag är övertygad om att Bibeln är tydlig beträffande vad Petrus gjorde och sade på pingsten, men jag söker förstå vad Petrus profetiskt förebildade i historien om det sena regnet, när han framställde pingstens budskap såsom en uppfyllelse av Joels bok.

Peter is a symbol of the remnant people of God, and is not only illustrated at Pentecost, but also at Caesarea Philippi in Matthew 16. Caesarea Philippi is located in verses thirteen through fifteen of Daniel eleven, three verses which set forth a battle that was first fulfilled during the historical period when Caesarea Philippi was named Panium. Verses thirteen through fifteen precede verse sixteen, which identifies the Sunday law in the United States. Verse ten identifies the collapse of the Soviet Union in 1989. Verses ten to sixteen of Daniel eleven represent 1989 unto the Sunday law, and that period is the “hidden history” of verse forty of the same chapter.

Petrus är en symbol för Guds kvarlevande folk och framställs inte endast vid pingsten, utan också i Caesarea Filippi i Matteus 16. Caesarea Filippi återfinns i verserna tretton till femton i Daniel elva, tre verser som framställer en strid som först uppfylldes under den historiska period då Caesarea Filippi bar namnet Panium. Verserna tretton till femton föregår vers sexton, som identifierar söndagslagen i Förenta staterna. Vers tio identifierar Sovjetunionens sammanbrott år 1989. Verserna tio till sexton i Daniel elva representerar tiden från 1989 fram till söndagslagen, och den perioden är den ”dolda historien” i vers fyrtio i samma kapitel.

## The Hidden History in BOLDFACE

Den Dolda Historien i FETSTIL

## 1798

1798

> And at the time of the end shall the king of the south push at him:

> Och vid ändens tid skall kungen i söder stöta mot honom:

## 1989

1989

> But his sons shall be stirred up, and shall assemble a multitude of great forces: and the king of the north shall come against him like a whirlwind, with chariots, and with horsemen, and with many ships; and he shall enter into the countries, and shall overflow and pass over. and one shall certainly come, and overflow, and pass through: then shall he return, and be stirred up, even to his fortress.

> Men hans söner skall väckas upp och samla en mängd stora stridskrafter; och kungen i norr skall komma emot honom såsom en virvelstorm, med vagnar och ryttare och med många skepp; och han skall tränga in i länderna och översvämma dem och fara fram. Och en skall sannerligen komma och översvämma och tränga igenom; därefter skall han återvända och väckas upp, ända till hans fäste.

## 2014 the battle of Raphia

2014 slaget vid Rafia

> And the king of the south shall be moved with choler, and shall come forth and fight with him, even with the king of the north: and he shall set forth a great multitude; but the multitude shall be given into his hand. And when he hath taken away the multitude, his heart shall be lifted up; and he shall cast down many ten thousands: but he shall not be strengthened by it.

> Och kungen i söder skall gripas av vrede och dra ut och strida mot honom, nämligen mot kungen i norr; och han skall uppbåda en stor skara, men skaran skall ges i hans hand. Och när han har fört bort skaran, skall hans hjärta upphöja sig; och han skall slå ned många tiotusenden, men därigenom skall han inte bli stärkt.

## The battle of Panium (Caesarea Philippi)

Slaget vid Panium (Caesarea Filippi)

> For the king of the north shall return, and shall set forth a multitude greater than the former, and shall certainly come after certain years with a great army and with much riches.

> Ty kungen i norr skall återvända och uppställa en skara större än den förra, och efter någon tid skall han sannerligen komma med en stor här och med stora rikedomar.

> And in those times there shall many stand up against the king of the south: also the robbers of thy people shall exalt themselves to establish the vision; but they shall fall.

> Och i de tiderna skall många resa sig mot kungen i söder; också våldsmännen bland ditt folk skall upphöja sig för att fullborda synen, men de skall falla.

> So the king of the north shall come, and cast up a mount, and take the most fenced cities: and the arms of the south shall not withstand, neither his chosen people, neither shall there be any strength to withstand.

> Då skall kungen i norr komma och kasta upp en belägringsvall och inta de starkast befästa städerna; och söderns härar skall inte kunna stå emot, inte heller hans utvalda folk, och det skall inte finnas någon kraft att göra motstånd.

## The Sunday law in the USA

Söndagslagen i USA

> But he that cometh against him shall do according to his own will, and “none shall stand” before him: and “he shall stand” in the glorious land, which by his hand shall be consumed. He shall enter also into the glorious land, and many countries shall be overthrown: but these shall escape out of his hand, even Edom, and Moab, and the chief of the children of Ammon. He shall stretch forth his hand also upon the countries: and the land of Egypt shall not escape. Daniel 11:40, 10–16, 41, 42.

> Men den som kommer emot honom skall göra efter sin egen vilja, och ”ingen skall kunna bestå” inför honom; och ”han skall stå” i det härliga landet, vilket genom hans hand skall förtäras. Han skall också tränga in i det härliga landet, och många länder skall störtas; men dessa skall undkomma ur hans hand, nämligen Edom och Moab och de förnämsta av Ammons barn. Han skall också räcka ut sin hand mot länderna, och Egyptens land skall inte undkomma. Daniel 11:40, 10–16, 41, 42.

When Peter is prophetically at Caesarea Philippi (Panium), and Pentecost it is the time of the latter rain, which locates him in the ‘hidden history’ of verse forty. I intend to address the current Ukrainian War represented in verse eleven of chapter eleven and the coming war of Panium of verses thirteen to fifteen that leads to the Third World War which are the external events between 1989 and the Sunday law, but we are currently identifying the history of the third angel from October 22, 1844 unto the formation of a legal church in 1863.

När Petrus profetiskt befinner sig i Caesarea Filippi (Panium), och pingsten är tiden för det sena regnet, placerar detta honom i den ”dolda historien” i vers fyrtio. Jag avser att behandla det nuvarande ukrainska kriget, som framställs i vers elva i kapitel elva, och det kommande kriget vid Panium i verserna tretton till femton, vilket leder till det tredje världskriget, vilka utgör de yttre händelserna mellan 1989 och söndagslagen; men vi identifierar för närvarande den tredje ängelns historia från den 22 oktober 1844 fram till bildandet av en laglig kyrka år 1863.

The line illustrates the arrival of the third angel on 9/11 (1844) unto the Sunday law (1863). The Sunday law was typified by the Emancipation Proclamation announcing freedom, thus typifying the Sunday law where freedom is removed. Freedom proclaimed by the first Republican president, typifying the freedom removed by the last Republican president—who is prophetically destined to become a dictator at the Sunday law.

Linjen illustrerar den tredje ängelns ankomst den 11/9 (1844) fram till söndagslagen (1863). Söndagslagen förebildades genom emancipationsproklamationen, som tillkännagav frihet, och därigenom förebildade den söndagslagen, då friheten tas bort. Frihet proklamerad av den förste republikanske presidenten, som förebildar den frihet som tas bort av den siste republikanske presidenten — vilken enligt profetian är bestämd att bli en diktator vid söndagslagen.

> “When our nation shall so abjure the principles of its government as to enact a Sunday law, Protestantism will in this act join hands with popery; it will be nothing else than giving life to the tyranny which has long been eagerly watching its opportunity to spring again into active despotism.” Testimonies, volume 5, 711.

> ”När vår nation så skall avsvärja sig sitt styrelseskicks principer att den stiftar en söndagslag, kommer protestantismen genom denna handling att slå sig samman med påvedömet; det kommer inte att vara något annat än att ge liv åt det tyranni som länge ivrigt har spejat efter sitt tillfälle att åter bryta fram i aktiv despoti.” Testimonies, band 5, s. 711.

742 BC was the alpha history that began the time prophecies of Isaiah seven verse eight, that reached the omega fulfillment in 1863. In 742 Ahaz, king of the southern kingdom of Judah was entering a Civil War against the ten northern tribes who made up the northern kingdom. The history of 742 BC was illustrated in Judah, the literal glorious land of Scriptures, that was populated by literal Jews and represented in the passage by the wicked and foolish king Ahaz—thus typifying the omega history of 1863. The omega history of 1863 is fulfilled within the period the United States reigns as the earth beast, the sixth kingdom of Bible prophecy. The United States is the spiritual glorious land, made up of Protestant Christianity who are biblically spiritual Jews. The Civil War between north and south in 742 BC at the alpha history illustrated the Civil War between north and south in the omega history of 1863. Together those two witnesses illustrate the external history leading up to the Sunday law where the spiritual glorious land will once again be divided into two classes.

År 742 f.Kr. var alfahistorien som inledde tidprofetiorna i Jesaja 7:8, vilka nådde sin omegauppfyllelse år 1863. År 742 gick Ahas, kung över det södra riket Juda, in i ett inbördeskrig mot de tio nordliga stammar som utgjorde det norra riket. Historien år 742 f.Kr. framställdes i Juda, Skrifternas bokstavliga härliga land, som beboddes av bokstavliga judar och i texten representerades av den ogudaktige och dåraktige kungen Ahas—och därmed förebildade den omegahistorien år 1863. Omegahistorien år 1863 uppfylls inom den period då Förenta staterna regerar som jorddjuret, det sjätte riket i Bibelns profetia. Förenta staterna är det andliga härliga landet, bestående av protestantisk kristenhet, som bibliskt sett utgör andliga judar. Inbördeskriget mellan nord och syd år 742 f.Kr. i alfahistorien illustrerade inbördeskriget mellan nord och syd i omegahistorien år 1863. Tillsammans illustrerar dessa två vittnen den yttre historien som leder fram till söndagslagen, då det andliga härliga landet återigen kommer att delas i två klasser.

In 742 BC, the northern power represented an alliance between Israel’s ten northern tribes and Syria, thus typifying an alliance with an outside power, as was fulfilled when the support of the pro-slavery papacy was given to the pro-slavery southern states in the Civil War. The outside ally of Syria in 742 BC, and the outside ally of the papacy in the Civil War, identifies the alliance of the world-globalists with the globalist Democrats in their warfare against MAGA-ism, a warfare that began in 2015 when the fourth and richest president stood up, and in doing so stirred up the entire realm of Grecia according to Daniel eleven, verse two. That stirring is identifying the awakening of the heathen in the book of Joel. “Grecia” and “heathen” are symbols of the dragon power that leads the world to Armageddon in alliance with the beast and the false prophet.

År 742 f.Kr. representerade den nordliga makten en allians mellan Israels tio nordliga stammar och Syrien och utgjorde därmed en förebild för en allians med en yttre makt, såsom uppfylldes när stöd från det slaverivänliga påvedömet gavs åt de slaverivänliga sydstaterna under inbördeskriget. Syriens yttre bundsförvant år 742 f.Kr., och påvedömets yttre bundsförvant under inbördeskriget, identifierar världsglobalisternas allians med de globalistiska demokraterna i deras krigföring mot MAGA-ismen, en krigföring som började år 2015 när den fjärde och rikaste presidenten trädde fram och därigenom satte hela Greklands rike i rörelse enligt Daniel 11:2. Detta uppväckande identifierar hedningarnas uppvaknande i Joels bok. ”Grekland” och ”hedningar” är symboler för drakmakten som leder världen till Harmageddon i allians med vilddjuret och den falske profeten.

In 2015 the heathen were awakened to the prophetic call to Joel’s valley of Jehosophat, that he also called the valley of judgment. In 2015 Donald Trump announced his presidential candidacy, thus stirring up the globalist empire represented as Grecia and the heathen began their march to Armageddon, and only one year after the beginning of the Ukrainian War in fulfillment of verse eleven of Daniel eleven.

År 2015 väcktes hedningarna till den profetiska kallelsen till Joels Joshafats dal, som han också kallade Domens dal. År 2015 tillkännagav Donald Trump sin kandidatur till presidentämbetet och satte därmed det globalistiska imperiet, framställt som Grekland, i rörelse, och hedningarna började sin marsch mot Harmagedon, endast ett år efter början av det ukrainska kriget, i uppfyllelse av vers elva i Daniel elva.

The civil wars of 742 BC and 1863 identify the history of the Sunday law, which marks the end of the sixth kingdom of Bible prophecy. That sixth kingdom began with the Revolutionary War, so the end of the sixth kingdom at the Sunday law identifies the repetition of the Revolutionary War, at the very time that the Civil War is taking place. The definition of and the labelling of either a Civil or Revolutionary war is based upon perspective. What the Democrats are now doing through lawfare, embezzlement, fraud, illegal immigration and propaganda they call a color-revolution, but those souls opposed to their globalist maneuvers consider the very same activities as the instigation of ‘civil’ unrest. Is Antifa a criminal or a hero?

Inbördeskrigen år 742 f.Kr. och 1863 identifierar söndagslagens historia, vilken markerar slutet på det sjätte riket i Bibelns profetia. Detta sjätte rike började med revolutionskriget, så slutet på det sjätte riket vid söndagslagen identifierar upprepningen av revolutionskriget, just vid den tid då inbördeskriget äger rum. Definitionen av och benämningen på antingen ett inbördeskrig eller ett revolutionskrig grundar sig på perspektiv. Vad demokraterna nu gör genom rättslig krigföring, förskingring, bedrägeri, illegal invandring och propaganda kallar de en färgrevolution, men de själar som motsätter sig deras globalistiska manövrer betraktar just samma verksamheter som anstiftan till ”civil” oro. Är Antifa en brottsling eller en hjälte?

The two historical wars represent a single divisive war that takes place in the history of the last Republican president. As with the first Republican president the warfare will be won by the last Republican president, who was also typified by the first President, who was also the victor of the Revolutionary War. The MAGA revolution, according to the Democrats, is producing the current ‘civil unrest.’ Depending on your personal political persuasion, the current war is either a revolutionary war or a civil war. Prophetically it is both.

De två historiska krigen representerar ett enda splittrande krig som utspelar sig i den siste republikanske presidentens historia. Liksom den förste republikanske presidenten kommer kriget att vinnas av den siste republikanske presidenten, som också förebildades av den förste presidenten, vilken även var segrare i revolutionskriget. MAGA-revolutionen frambringar, enligt demokraterna, den nuvarande ”civila oron”. Beroende på din personliga politiska övertygelse är det nuvarande kriget antingen ett revolutionskrig eller ett inbördeskrig. Profetiskt är det bådadera.

1863 represents the Sunday law and so does 1844, when the third angel arrived with the message of the Sunday law. The period of 1844 unto 1863 bears the signature of the Sunday law from beginning to end. In 1846 the marriage of the Whites, the observance of Sabbath and the name change from Harmen to White marked that the marriage that was entered into on October 22, 1844 had been consummated, and that consummation marked the beginning of the testing process of the third angel, just as the three-fold Sabbath test of manna marked the beginning of ten tests following the baptism of the Red Sea.

1863 representerar söndagslagen, och detsamma gör 1844, då den tredje ängeln anlände med budskapet om söndagslagen. Tidsperioden från 1844 till 1863 bär söndagslagens signatur från början till slut. År 1846 utmärkte de vitas äktenskap, sabbatens hållande och namnbytet från Harmen till White att det äktenskap som ingåtts den 22 oktober 1844 hade fullbordats, och detta fullbordande markerade början på den tredje ängelns prövningsprocess, alldeles som det trefaldiga sabbatsprovet med mannat markerade början på de tio prövningarna efter Röda havets dop.

The manna was the first test and represented the tenth test at Kadesh for both represent the third angel’s message and therefore the Sunday law.

Mannat var det första provet och representerade det tionde provet vid Kadesh, ty båda representerar den tredje ängelns budskap och därmed söndagslagen.

> “Every week during their long sojourn in the wilderness the Israelites witnessed a threefold miracle, designed to impress their minds with the sacredness of the Sabbath: a double quantity of manna fell on the sixth day, none on the seventh, and the portion needed for the Sabbath was preserved sweet and pure, when if any were kept over at any other time it became unfit for use.” Patriarchs and Prophets, 296.

> ”Varje vecka under sin långa vistelse i öknen bevittnade israeliterna ett trefaldigt under, avsett att inpränta sabbatens helighet i deras sinnen: en dubbel mängd manna föll på den sjätte dagen, ingen på den sjunde, och den del som behövdes för sabbaten bevarades frisk och ren, medan den, om något sparades över vid någon annan tid, blev otjänlig till bruk.” Patriarker och profeter, s. 296.

The first of ten tests was the “manna” test representing the threefold message of the three angels of Revelation fourteen. As with the manna, the angels represent the threefold warning against worship upon the first day of the week. The threefold manna miracle was “designed to impress their minds with the sacredness of the Sabbath,” which is of course the design of the third angel. The first of the three miracles represented by the manna, involved “eating” the heavenly bread, and “eating” is an alpha symbol of the latter rain period. The second miracle, represents the second angel’s message where inspiration “doubles” words and phrases to mark the period represented by Babylon’s two falls, for Babylon is fallen, is fallen. The second miracle was the “doubling” of the amount of manna on the sixth day. The third miracle was the preservation of the bread of the seventh-day Sabbath.

Det första av tio prov var ”mannaprovet”, vilket representerar det trefaldiga budskapet från de tre änglarna i Uppenbarelseboken fjorton. Liksom med mannat representerar änglarna den trefaldiga varningen mot tillbedjan på veckans första dag. Det trefaldiga mannamiraklet var ”avsett att inprägla sabbatens helgd i deras sinnen”, vilket naturligtvis är den tredje ängelns avsikt. Det första av de tre mirakler som representeras genom mannat innebar att ”äta” det himmelska brödet, och ”ätandet” är en alfa-symbol för den sena regnets period. Det andra miraklet representerar den andra ängelns budskap, där inspirationen ”fördubblar” ord och fraser för att utmärka den period som representeras av Babylons två fall, ty Babylon är fallet, är fallet. Det andra miraklet var ”fördubblingen” av mängden manna på den sjätte dagen. Det tredje miraklet var bevarandet av brödet för sjundedagssabbaten.

As a type of the three angels, the manna is the first angel, and therefore must contain the entire story, which in Revelation fourteen is the story of all three angels. The first angel is a fractal of all three angels’ messages. A fractal is a complex geometric shape that can be split into parts, each of which is a reduced-size copy of the whole. This property is called self-similarity. Fractals often have intricate detail no matter how much you zoom in. Fractals occur in mathematics, biology, physics, geology, chemistry, astronomy, engineering and many other fields of understanding.

Såsom en förebild för de tre änglarna är mannat den första ängeln och måste därför omfatta hela berättelsen, vilken i Uppenbarelseboken fjorton är berättelsen om alla de tre änglarna. Den första ängeln är en fraktal av alla de tre änglarnas budskap. En fraktal är en komplex geometrisk form som kan delas upp i delar, vilka var och en är en förminskad avbild av helheten. Denna egenskap kallas självlikhet. Fraktaler har ofta intrikata detaljer oavsett hur mycket man förstorar dem. Fraktaler förekommer inom matematiken, biologin, fysiken, geologin, kemin, astronomin, ingenjörsvetenskapen och många andra kunskapsområden.

The “three-step structure” of the three angels in Revelation chapter fourteen is represented in the message of the first angel, thus making the first angel a “fractal” of the three angels. The first three chapters of the book of Daniel represent the first, second and third angels’ messages respectively, and Daniel chapter one contains the same “three-step structure” represented in the three chapters, and as in the three angels in relation to the first angel.

De tre änglarnas ”trestegsstruktur” i Uppenbarelsebokens fjortonde kapitel representeras i den förste ängelns budskap, och därmed blir den förste ängeln en ”fraktal” av de tre änglarna. De tre första kapitlen i Daniels bok representerar respektive den förste, den andre och den tredje ängelns budskap, och Daniel kapitel ett innehåller samma ”trestegsstruktur” som representeras i de tre kapitlen, liksom hos de tre änglarna i förhållande till den förste ängeln.

The threefold miracle of the manna was to be eaten and Daniel chapter one is about eating. Daniel passed the diet test by choosing pulse over the diet of Babylon. He was then tested for his appearance and his appearance produced a separation between his countenance and the countenance of those who ate Babylon’s food. The second angel’s message is the call to separate from Babylon during a separation history where two classes are developed and then manifested. That second test for Daniel led to the third test of Nebuchadnezzar, which was the third test in chapter one and typified the golden image test of chapter three, which Sister White repeatedly identifies as the Sunday law, which is the third angel’s message. Daniel chapter one is a fractal of the first three chapters of Daniel and those three chapters represent the three angels of Revelation fourteen, of which the first angel and chapter one of Daniel are both fractals of all three angels and all three chapters.

Mannats trefaldiga underverk skulle ätas, och Daniel kapitel ett handlar om att äta. Daniel bestod kostprovet genom att välja grönsaker i stället för Babylons kost. Han prövades därefter med avseende på sitt utseende, och hans utseende frambringade en åtskillnad mellan hans anlete och anletet hos dem som åt Babylons mat. Den andre ängelns budskap är kallelsen att skilja sig från Babylon under en skilsmässans historia där två klasser utvecklas och sedan manifesteras. Detta andra prov för Daniel ledde till Nebukadnessars tredje prov, vilket var det tredje provet i kapitel ett och förebildade provet med den gyllene bilden i kapitel tre, vilket syster White upprepade gånger identifierar som söndagslagen, som är den tredje ängelns budskap. Daniel kapitel ett är en fraktal av de tre första kapitlen i Daniel, och dessa tre kapitel representerar de tre änglarna i Uppenbarelseboken fjorton, av vilka den förste ängeln och kapitel ett i Daniel båda är fraktaler av alla tre änglarna och alla tre kapitlen.

> “Every week during their long sojourn in the wilderness the Israelites witnessed a threefold miracle, designed to impress their minds with the sacredness of the Sabbath: a double quantity of manna fell on the sixth day, none on the seventh, and the portion needed for the Sabbath was preserved sweet and pure, when if any were kept over at any other time it became unfit for use.

> ”Varje vecka under sin långa vistelse i öknen bevittnade israeliterna ett trefaldigt under, avsett att inpränta hos dem sabbatens helighet: en dubbel mängd manna föll på den sjätte dagen, ingen på den sjunde, och den del som behövdes för sabbaten bevarades frisk och ren, medan den, om något sparades över vid någon annan tid, blev otjänlig till bruk.

> “In the circumstances connected with the giving of the manna, we have conclusive evidence that the Sabbath was not instituted, as many claim, when the law was given at Sinai. Before the Israelites came to Sinai they understood the Sabbath to be obligatory upon them. In being obliged to gather every Friday a double portion of manna in preparation for the Sabbath, when none would fall, the sacred nature of the day of rest was continually impressed upon them. And when some of the people went out on the Sabbath to gather manna, the Lord asked, ‘How long refuse ye to keep My commandments and My laws?’” Patriarchs and Prophets, 296.

> ”I de omständigheter som var förbundna med utgivandet av mannat har vi avgörande bevis för att sabbaten inte instiftades, såsom många hävdar, när lagen gavs på Sinai. Innan israeliterna kom till Sinai förstod de att sabbaten var bindande för dem. Genom att de varje fredag måste samla en dubbel portion manna som förberedelse för sabbaten, då inget skulle falla, inpräglades vilodagens heliga natur ständigt hos dem. Och när några av folket gick ut på sabbaten för att samla manna, frågade Herren: ’Hur länge skall ni vägra att hålla Mina bud och Mina lagar?’” Patriarker och profeter, 296.

Gathering and eating the manna, is typifying John in chapter ten of Revelation taking (gathering) the little book out of the angel’s hand and then eating it.

Att samla in och äta mannat är en förebild för att Johannes i Uppenbarelsebokens tionde kapitel tar (samlar in) den lilla bokrullen ur ängelns hand och sedan äter den.

> And I went unto the angel, and said unto him, Give me the little book. And he said unto me, Take it, and eat it up; and it shall make thy belly bitter, but it shall be in thy mouth sweet as honey. Revelation 10:9.

> Och jag gick fram till ängeln och sade till honom: Ge mig den lilla boken. Och han sade till mig: Tag den och ät upp den; den skall göra din buk bitter, men i din mun skall den vara söt såsom honung. Uppenbarelseboken 10:9.

John first had to go to the angel and ask, then he had to “take” the little book, and then he had to “eat” it. John is representing the three steps of the first angel by going to and asking the angel, followed by the second step of taking and the third of eating. Gathering and or eating, is the first of the three tests of the manna, but it contains a fractal of all three manna tests. Gathering and eating the manna, is typifying Jeremiah.

Johannes måste först gå till ängeln och be, sedan måste han ”ta” den lilla bokrullen, och därefter måste han ”äta” den. Johannes representerar de tre stegen hos den förste ängeln genom att gå till och be ängeln, följt av det andra steget att ta och det tredje att äta. Att samla och eller äta är det första av mannats tre prövningar, men det innehåller en fraktal av alla tre mannaprövningarna. Att samla och äta mannat är en förebild för Jeremia.

> Thy words were found, and I did eat them; and thy word was unto me the joy and rejoicing of mine heart: for I am called by thy name, O Lord God of hosts. Jeremiah 15:16.

> Dina ord blev funna, och jag åt dem; och ditt ord blev mitt hjärtas fröjd och glädje, ty jag är uppkallad efter ditt namn, HERRE, härskarornas Gud. Jeremia 15:16.

His “words were found” by Jeremiah seeking and then asking for the little book. His word was found when the manna was gathered. Gathering and eating the manna, is typifying Ezekiel who ate the book given to him and in doing so identifies that to refuse to eat the book was to be as the rebellious house.

Hans ”ord blev funna” av Jeremia, som sökte och sedan bad om den lilla boken. Hans ord blev funnet när mannat samlades in. Att samla upp och äta mannat förebildar Hesekiel, som åt den bok som gavs honom, och visar därigenom att vägra äta boken var att vara såsom det upproriska huset.

> But thou, son of man, hear what I say unto thee; Be not thou rebellious like that rebellious house: open thy mouth, and eat that I give thee. And when I looked, behold, an hand was sent unto me; and, lo, a roll of a book was therein; And he spread it before me; and it was written within and without: and there was written therein lamentations, and mourning, and woe. Moreover he said unto me, Son of man, eat that thou findest; eat this roll, and go speak unto the house of Israel.

> Men du, människobarn, hör vad jag säger till dig; var inte upprorisk såsom det upproriska huset. Öppna din mun och ät det som jag ger dig. Och när jag såg, se, en hand räcktes ut till mig; och se, i den var en bokrulle. Och han bredde ut den inför mig; och den var skriven utan och innan; och där var skrivet klagosånger, sorg och ve. Och han sade vidare till mig: Människobarn, ät det du finner; ät denna bokrulle och gå och tala till Israels hus.

> So I opened my mouth, and he caused me to eat that roll. And he said unto me, Son of man, cause thy belly to eat, and fill thy bowels with this roll that I give thee. Then did I eat it; and it was in my mouth as honey for sweetness. Ezekiel 2:8–3:3.

> Så öppnade jag min mun, och han lät mig äta den bokrullen. Och han sade till mig: Människobarn, låt din buk äta och fyll ditt inre med denna bokrulle som jag ger dig. Då åt jag den, och i min mun var den söt som honung. Hesekiel 2:8–3:3.

If Ezekiel refused to eat the little book he would be in the rebellious house, and the “roll” of the “book” he was to eat was represented as “lamentations, and mourning, and woe,” representing a threefold message in the last days. The threefold message of the last days is the three angels messages of Revelation fourteen, and the context which Ezekiel presents those three messages, is the context of Islam and the third woe. The three messages possess an alpha and an omega, and the third is “woe,” a primary symbol of Islam, so the alpha must agree with the omega, therefore the “lamentations” represent the lamentations that began at 9/11 with the arrival of the seventh trumpet and third woe which would progressively escalate on into the seven last plagues. At the Sunday law “earthquake” of Revelation eleven, the third woe cometh quickly, and inspiration informs us that the unrighteous decree of Isaiah ten is that Sunday law. The verse begins by stating “woe” upon those who make unrighteous decrees.

Om Hesekiel vägrade att äta den lilla bokrullen, skulle han vara i det upproriska huset, och den ”rulle” av den ”bok” som han skulle äta framställdes såsom ”klagosånger och jämmer och ve”, vilket representerar ett trefaldigt budskap i de sista dagarna. Det trefaldiga budskapet i de sista dagarna är de tre änglarnas budskap i Uppenbarelseboken fjorton, och den kontext i vilken Hesekiel framställer dessa tre budskap är islams och det tredje veets kontext. De tre budskapen har ett alfa och ett omega, och det tredje är ”ve”, en främsta symbol för islam; därför måste alfat stämma överens med omegat, och följaktligen representerar ”klagosångerna” de klagosånger som började den 11 september med den sjunde basunens och det tredje veets ankomst, vilka gradvis skulle trappas upp ända in i de sju sista plågorna. Vid söndagslagens ”jordbävning” i Uppenbarelseboken elva kommer det tredje veet snart, och inspirationen upplyser oss om att det orättfärdiga påbudet i Jesaja tio är denna söndagslag. Versen börjar med att uttala ”ve” över dem som stiftar orättfärdiga förordningar.

Eating the manna was the first of three tests, the second was the “doubling” on the preparation day. And what were the preparing for? They were preparing for the Sabbath test, which is the third angel’s message.

Att äta mannat var det första av tre prov; det andra var ”fördubblingen” på tillredelsedagen. Och vad förberedde de sig för? De förberedde sig för sabbatsprovet, vilket är den tredje ängelns budskap.

That threefold miracle was also the first or alpha test of ten tests. God gave manna at the first step, then He gave a ‘double’ portion at the second step, but none at the third. The third test is different than the first two tests, for the third is the litmus test. Those three tests represent the alpha of a ten-step testing process that leads to the first Kadesh.

Det trefaldiga miraklet var också det första, eller alfa-provet, av tio prov. Gud gav manna vid det första steget, därefter gav han en ”dubbel” portion vid det andra steget, men ingen vid det tredje. Det tredje provet skiljer sig från de två första proven, ty det tredje är det avgörande provet. Dessa tre prov representerar alfa i en tiostegs prövningsprocess som leder till det första Kadesh.

If you search the various theologians, you will find many lists of the ten tests that reach their conclusion at the first Kadesh. Almost all of them include the Red Sea as one of the ten tests, some include historical waymarks before the Red Sea during the plagues. They are all wrong.

Om ni rannsakar de olika teologerna, kommer ni att finna många förteckningar över de tio prövningar som når sin slutsats vid det första Kadesh. Nästan alla inbegriper Röda havet som en av de tio prövningarna, och somliga inbegriper historiska kännemärken före Röda havet under plågorna. De har alla fel.

The first test is the manna. Paul identifies that the Red Sea crossing was baptism.

Det första provet är mannat. Paulus identifierar övergången genom Röda havet som dopet.

> Moreover, brethren, I would not that ye should be ignorant, how that all our fathers were under the cloud, and all passed through the sea; And were all baptized unto Moses in the cloud and in the sea. 1 Corinthians 10:1, 2.

> Bröder, jag vill inte att ni skall vara okunniga om att våra fäder alla var under molnskyn och alla gick genom havet och alla blev döpta till Mose i molnskyn och i havet. 1 Korinthierbrevet 10:1, 2.

Moses typifies Jesus, and Jesus’ baptism identifies a testing process, threefold in nature, beginning with and emphasizing the test of appetite. The cross was typified by the Passover in Egypt. When they came out on the other side of the Red Sea, Christ was resurrected as the first fruit offering. When He came out of the watery grave at the hands of John the Baptist, Christ (the first fruit offering) began a forty-day testing process. After He was resurrected as typified by His baptism, there were forty days that Christ interacted with the disciples’ face to face. The testing process begins after the Red Sea crossing, as certainly as Christ was driven by the Spirit into the wilderness as soon as He came out of the water.

Mose är en förebild för Jesus, och Jesu dop utmärker en prövningsprocess, trefaldig till sin natur, som börjar med och betonar prövningen av aptiten. Korset förebildades av påsken i Egypten. När de kom ut på andra sidan Röda havet, uppstod Kristus som förstlingsoffer. När Han steg upp ur den vattniga graven genom Johannes Döparens hand, började Kristus (förstlingsoffret) en fyrtio dagar lång prövningsprocess. Sedan Han hade uppstått, såsom detta förebildades genom Hans dop, var det fyrtio dagar då Kristus umgicks med lärjungarna ansikte mot ansikte. Prövningsprocessen börjar efter övergången av Röda havet, lika visst som Kristus drevs av Anden ut i öknen så snart Han steg upp ur vattnet.

The first test for Christ was appetite, for the Bread of Heaven took up His anointed work right where Adam had fallen. The first test after the Red Sea is the threefold manna test typifying the threefold test upon the Bread of Heaven. Christ’s testing began after He came out of the water, so the ten tests must also begin ‘after’ they came out of the water. Christ was then confronted with a threefold test, set within the context of appetite, as typified by the threefold test of the manna that began after the Spirit had driven ancient Israel out of Egypt and into the wilderness.

Det första provet för Kristus gällde aptiten, ty Himmelens Bröd tog upp sitt smorda verk just där Adam hade fallit. Det första provet efter Röda havet är det trefaldiga mannaprovet, som förebildar det trefaldiga provet på Himmelens Bröd. Kristi prövning började efter att Han kommit upp ur vattnet, därför måste också de tio proven börja ”efter” att de kommit upp ur vattnet. Kristus ställdes då inför ett trefaldigt prov, satt i aptitens sammanhang, såsom det förebildades genom det trefaldiga provet med mannat, som började efter att Anden hade drivit det forntida Israel ut ur Egypten och in i öknen.

The other lists that conjecture about what rebellions are represented by the ten tests that culminate at Kadesh identify Aaron’s golden calf rebellion as one of those ten tests, but they are wrong.

De andra förteckningar som framkastar antaganden om vilka uppror som representeras av de tio prövningar som kulminerar i Kadesh identifierar Arons uppror med guldkalven som en av dessa tio prövningar, men de har fel.

The provocation of the golden calf represents two tests. It is an essential element of the golden calf’s symbolism. The idolatry manifested when the people thought God would not see, was followed by the return of Moses. Then the people made a choice to remain idolaters in full view of God, as represented by Moses.

Förargelsen med guldkalven representerar två prövningar. Den är ett väsentligt inslag i guldkalvens symbolik. Avgudadyrkan kom till uttryck när folket tänkte att Gud inte skulle se, och den följdes av Moses återkomst. Därefter gjorde folket ett val att förbli avgudadyrkare inför Guds fulla åsyn, såsom representerad av Mose.

In the twofold escalating rebellion, we see a prophetic division in the tribes, when the tribe of Levi became exclusively assigned to the sanctuary work, for until that rebellion, the sanctuary work was to be accomplished by the firstborn of every tribe. No longer would that be the case. Now the faithful tribe of Levi would maintain the temple. “Division” or separation into ‘two’ is an element of the prophetic characteristic of the golden calf.

I det tvåfaldigt tilltagande upproret ser vi en profetisk uppdelning bland stammarna, då Levi stam blev uteslutande avdelad för helgedomstjänsten; ty intill det upproret skulle helgedomstjänsten fullgöras av de förstfödda i varje stam. Så skulle det inte längre vara. Nu skulle den trogna Levi stam upprätthålla templet. ”Delning” eller åtskillnad i ’två’ är ett inslag i guldkalvens profetiska kännetecken.

Aaron’s rebellion typified the rebellion of Jeroboam, the first king of the northern kingdom of Israel. Jeroboam ‘doubles’ the golden calves, placing one in Bethel and one in Dan. Aaron and Jeroboam are representing parallel histories, which is the history of the formation of the image of the beast. The history of the image of the beast is fulfilled in two periods, divided by the Sunday law in the United States. The image of the beast is a symbol of the combination of church and state which is set up first in the United States, and then in the world.

Arons uppror var en förebild för Jerobeams uppror, den förste kungen över Israels nordrike. Jerobeam ”fördubblar” guldkalvarna och placerar en i Betel och en i Dan. Aron och Jerobeam representerar parallella historier, vilket är historien om vilddjurets bilds tillblivelse. Historien om vilddjurets bild fullbordas i två perioder, åtskilda av söndagslagen i Förenta staterna. Vilddjurets bild är en symbol för föreningen mellan kyrka och stat, vilken först upprättas i Förenta staterna och därefter i världen.

There is always a division associated with symbols of the image of the beast. With Aaron it was the separation of the Levites, with Jeroboam it was the separation of the twelve tribes into two southern and ten northern tribes.

Det finns alltid en uppdelning förknippad med symbolerna för vilddjurets bild. För Aron var det leviternas avskiljande; för Jerobeam var det de tolv stammarnas uppdelning i två sydliga och tio nordliga stammar.

The symbol of that relationship of church and state is called “the image of the beast” by John in the book of Revelation. Aaron and Jeroboams’ golden calves were images of a beast, and the beast they were images of is Babylon, for the first kingdom of Bible prophecy is represented by a head of “gold” in Daniel chapter two. The image of the beast represents two tests, for the test is first brought upon the earth beast—the United States, then in chapter thirteen of Revelation the United States forces the world to set up an image to the beast. The first test is the USA, then the world.

Symbolen för detta förhållande mellan kyrka och stat kallas av Johannes i Uppenbarelseboken för ”vilddjurets bild”. Arons och Jerobeams gyllene kalvar var bilder av ett vilddjur, och det vilddjur som de var bilder av är Babylon, ty det första riket i Bibelns profetia framställs som ett ”guld”-huvud i Daniel kapitel två. Vilddjurets bild representerar två prövningar, ty prövningen kommer först över jordens vilddjur — Förenta staterna — och sedan, i Uppenbarelsebokens trettonde kapitel, tvingar Förenta staterna världen att upprätta en bild åt vilddjuret. Den första prövningen gäller USA, sedan världen.

> “As America, the land of religious liberty, shall unite with the Papacy in forcing the conscience and compelling men to honor the false sabbath, the people of every country on the globe will be led to follow her example.” Testimonies, volume 6, 18.

> ”När Amerika, den religiösa frihetens land, förenar sig med påvedömet för att tvinga samvetet och nödga människor att ära den falska sabbaten, kommer folken i varje land över hela jorden att ledas att följa hennes exempel.” Testimonies, volym 6, 18.

> “Foreign nations will follow the example of the United States. Though she leads out, yet the same crisis will come upon our people in all parts of the world.” Testimonies, volume 6, 395.

> ”Främmande nationer kommer att följa Förenta staternas exempel. Även om hon går i spetsen, kommer dock samma kris att drabba vårt folk i alla delar av världen.” Testimonies, volym 6, 395.

The golden calf rebellion is twofold and marks two of the first nine tests which lead to the tenth and final test at the first Kadesh. When Aaron and Jeroboams’ rebellions are brought together “line upon line” you find Aaron, the high priest representing a church and Jeroboam, the king of Israel, representing the state. The two lines together are a symbol of a church state combination. Jeroboam’s two altars were set up in Bethel, (meaning church) and Dan (meaning judgment) and together representing the combination of church and state. With these points in place, we will begin to identify the ten tests.

Revolten med guldkalven är tvåfaldig och markerar två av de första nio prövningarna, vilka leder fram till den tionde och slutliga prövningen vid det första Kadesh. När Arons och Jerobeams uppror förs samman ”rad på rad”, finner man Aron, översteprästen, som representerar en kyrka, och Jerobeam, Israels kung, som representerar staten. Dessa två linjer tillsammans är en symbol för en förening mellan kyrka och stat. Jerobeams två altaren upprättades i Betel, (som betyder kyrka) och Dan (som betyder dom), och representerar tillsammans föreningen mellan kyrka och stat. Med dessa utgångspunkter på plats skall vi nu börja identifiera de tio prövningarna.

The ten tests are set within the context of the Sabbath rest (Hebrews 3–4). They begin with the threefold miracle of the manna and its lesson upon the Sabbath and it ends at the tenth test, the first Kadesh. That first Kadesh is “the day of provocation in the Scriptures,” and Paul places the final rebellion in the context of the Sabbath test. The alpha test was the Sabbath, as symbolized by manna, and the tenth and omega test at the first Kadesh was also the Sabbath rest. Alpha and Omega always represents the end with the beginning.

De tio prövningarna är insatta i sabbatsvilans sammanhang (Hebréerna 3–4). De börjar med mannatets trefaldiga under och dess undervisning om sabbaten, och de slutar med den tionde prövningen, det första Kadesh. Detta första Kadesh är ”förbittringens dag i Skrifterna”, och Paulus placerar det slutliga upproret i sammanhanget av sabbatsprövningen. Alfa-prövningen var sabbaten, såsom den symboliseras genom mannat, och den tionde och omega-prövningen vid det första Kadesh var också sabbatsvilan. Alfa och Omega representerar alltid slutet tillsammans med början.

> Wherefore (as the Holy Ghost saith, Today if ye will hear his voice, Harden not your hearts, as in the provocation, in the day of temptation in the wilderness: When your fathers tempted me, proved me, and saw my works forty years. Wherefore I was grieved with that generation, and said, They do alway err in their heart; and they have not known my ways. So I sware in my wrath, They shall not enter into my rest.)

> Därför, såsom den Helige Ande säger: I dag, om ni får höra hans röst, förhärda inte era hjärtan, såsom vid förbittringen, på frestelsens dag i öknen, där era fäder frestade mig, prövade mig och såg mina gärningar i fyrtio år. Därför var jag förtörnad på det släktet och sade: De far alltid vilse i sitt hjärta, och de har inte lärt känna mina vägar. Så svor jag i min vrede: De skall inte komma in i min vila.

> Take heed, brethren, lest there be in any of you an evil heart of unbelief, in departing from the living God. But exhort one another daily, while it is called Today; lest any of you be hardened through the deceitfulness of sin. For we are made partakers of Christ, if we hold the beginning of our confidence stedfast unto the end;

> Se till, bröder, att ingen av er har ett ont och otroget hjärta, så att han avfaller från den levande Guden. Förmana i stället varandra varje dag, så länge det heter i dag, för att ingen av er skall förhärdas genom syndens makt att bedra. Ty vi har blivit delaktiga av Kristus, om vi håller fast vid vår första tillförsikt orubbligt intill slutet;

> While it is said, Today if ye will hear his voice, harden not your hearts, as in the provocation. For some, when they had heard, did provoke: howbeit not all that came out of Egypt by Moses. But with whom was he grieved forty years? was it not with them that had sinned, whose carcases fell in the wilderness? And to whom sware he that they should not enter into his rest, but to them that believed not? So we see that they could not enter in because of unbelief.

> Medan det sägs: I dag, om ni får höra hans röst, förhärda då inte era hjärtan, såsom vid förbittringen. Ty somliga, när de hade hört, väckte förbittring; dock inte alla som genom Mose hade dragit ut ur Egypten. Men vilka var det han var förtörnad på i fyrtio år? Var det inte dem som hade syndat, vilkas kroppar föll i öknen? Och vilka svor han att de inte skulle få komma in i hans vila, om inte dem som inte trodde? Så ser vi att de inte kunde komma in på grund av otro.

> Let us therefore fear, lest, a promise being left us of entering into his rest, any of you should seem to come short of it. For unto us was the gospel preached, as well as unto them: but the word preached did not profit them, not being mixed with faith in them that heard it.

> Låt oss därför frukta, så att ingen av er skall synas komma till korta, när ett löfte ännu står kvar om att få gå in i hans vila. Ty för oss har evangeliet förkunnats liksom för dem; men det ord som de fick höra blev dem inte till nytta, eftersom det inte var förenat med tro hos dem som hörde det.

> For we which have believed do enter into rest, as he said, As I have sworn in my wrath, if they shall enter into my rest: although the works were finished from the foundation of the world. For he spake in a certain place of the seventh day on this wise, And God did rest the seventh day from all his works. And in this place again, If they shall enter into my rest.

> Ty vi som har kommit till tro går in i vilan, såsom han har sagt: Så svor jag i min vrede: De skall inte komma in i min vila — fastän hans verk var fullbordade från världens grundläggning. Ty på ett ställe har han sagt om den sjunde dagen så: Och Gud vilade på den sjunde dagen från alla sina verk. Och på detta ställe åter: De skall inte komma in i min vila.

> Seeing therefore it remaineth that some must enter therein, and they to whom it was first preached entered not in because of unbelief: Again, he limiteth a certain day, saying in David, Today, after so long a time; as it is said, Today if ye will hear his voice, harden not your hearts.

> Eftersom det alltså återstår att några måste gå in där, och de som först fick det förkunnat inte gick in på grund av otro, bestämmer han åter en viss dag, när han säger genom David så lång tid därefter: I dag, såsom det sägs: I dag, om ni får höra hans röst, förhärda inte era hjärtan.

> For if Jesus had given them rest, then would he not afterward have spoken of another day.

> Ty om Jesus hade gett dem vila, skulle han därefter inte ha talat om en annan dag.

> There remaineth therefore a rest to the people of God. For he that is entered into his rest, he also hath ceased from his own works, as God did from his. Let us labour therefore to enter into that rest, lest any man fall after the same example of unbelief. Hebrews 3:8–4:11.

> Alltså återstår en sabbatsvila för Guds folk. Ty den som har kommit in i hans vila har också själv fått vila från sina gärningar, såsom Gud från sina. Låt oss därför ivrigt sträva efter att komma in i den vilan, så att ingen faller efter samma exempel på otro. Hebreerbrevet 3:8–4:11.

At “the day of provocation” the message of Joshua and Caleb was rejected. The passage is based upon a class who will not enter in, because of unbelief in a message they have heard. The message is represented by “rest.”

På ”förbittringens dag” förkastades Josuas och Kalebs budskap. Avsnittet grundar sig på en grupp som inte skall gå in, på grund av otro på ett budskap som de har hört. Budskapet framställs som ”vila”.

> “Those who are unwilling to give the Lord faithful, earnest, loving service will not find spiritual rest in this life nor in the life to come. ‘There remaineth therefore a rest to the people of God. . . . Let us labor therefore to enter into that rest, lest any man fail after the same example of unbelief.’ The rest here spoken of is the rest of grace, obtained by following the prescription. ‘Labor diligently.’” Pacific Union Recorder, November 7, 1901.

> ”De som är ovilliga att ge Herren trogen, innerlig, kärleksfull tjänst kommer inte att finna andlig vila, vare sig i detta liv eller i det tillkommande. ’Alltså finns det en sabbatsvila kvar för Guds folk.... Låt oss därför sträva efter att komma in i den vilan, så att ingen faller genom samma slags otro som de.’ Den vila som här avses är nådens vila, som erhålls genom att följa föreskriften. ’Arbeta flitigt.’” Pacific Union Recorder, 7 november 1901.

The “rest” is a message represented by the message of Joshua and Caleb. Paul employs the truths associated with the seventh-day Sabbath as a symbol of the message of “rest” that was rejected by those who were destined to die in the wilderness.

”Vilan” är ett budskap som representeras av Josuas och Kalebs budskap. Paulus använder de sanningar som är förknippade med sjundedagssabbaten som en symbol för ”vilans” budskap, vilket förkastades av dem som var bestämda att dö i öknen.

The expression, “Today if ye will hear his voice” is the same as the book of Revelation’s emphasis upon any man who hears the voice of the Spirit, which is to hear the message of the Spirit, which is the message of the latter rain, which is the message of the “rest.” At Kadesh that voice sounded and the rebels selected a new leader to return them to Egypt. The history of this provocation is addressed in Psalm 95 and by Paul in Hebrews. The history identifies the failure of ancient Israel at their tenth test. The alpha test of the ten tests began with the threefold miracle of the manna representing the three angels’ messages, the Law of God, the Sabbath rest, the Bread of Heaven, obedience and judgment—and the last of the ten tests was the test of the “rest.” The “rest” of grace as Sister White states, is the symbol of the latter rain. Kadesh is a symbol of the test of either accepting or rejecting the message of the latter rain that is presented “line upon line.”

Uttrycket: ”I dag, om ni vill höra hans röst” är detsamma som Uppenbarelsebokens betoning på varje människa som hör Andens röst, vilket är att höra Andens budskap, vilket är den sena regnets budskap, vilket är budskapet om ”vilan”. Vid Kadesh ljöd den rösten, och upprorsmakarna utsåg en ny ledare för att föra dem tillbaka till Egypten. Historien om denna förbittring behandlas i Psalm 95 och av Paulus i Hebreerbrevet. Historien identifierar det forntida Israels misslyckande vid deras tionde prövning. Alfaprovets början i de tio prövningarna inleddes med mannats trefaldiga under, som representerar de tre änglarnas budskap, Guds lag, sabbatsvilan, Himmelens bröd, lydnad och dom — och den sista av de tio prövningarna var prövningen om ”vilan”. ”Vilan” av nåd är, såsom syster White säger, symbolen för det sena regnet. Kadesh är en symbol för prövningen att antingen ta emot eller förkasta det sena regnets budskap, vilket framläggs ”rad på rad”.

Line upon line the “rest” is the outpouring of the Holy Spirit represented as the latter rain. The “rest” is also the seventh-day Sabbath, the very seal that is placed upon the faithful during the latter rain period. The “rest” is the grace that represents the power imparted to the one hundred and forty-four thousand when their sins are forever blotted out. That grace is not alone the power that is imparted representing sanctification, but is also the grace that provides justification when Christ’s blood is used to remove the sins of the repentant soul. The “rest” of grace is the message of the righteousness of Christ, a righteousness that provides the grace (power) to live without sinning, and the grace that transforms a Laodicean unto a Philadelphian. Once transformed by the grace of justification, the former Laodicean, as a Philadelphian, through the power of grace, walks upon the sanctified pathway that leads to glorification. The “rest” is the message of the third angel, as represented as “justification by faith in verity.” This being the case, Kadesh pointed to 1888.

Rad på rad är ”vilan” den Helige Andes utgjutelse, framställd såsom det sena regnet. ”Vilan” är också sjundedagssabbaten, själva det sigill som sätts på de trogna under det sena regnets tid. ”Vilan” är vidare den nåd som representerar den kraft som meddelas de ett hundra fyrtiofyra tusen, när deras synder för alltid utplånas. Denna nåd är inte endast den kraft som meddelas och som representerar helgelse, utan är också den nåd som skänker rättfärdiggörelse när Kristi blod används för att avlägsna den botfärdiga själens synder. Nådens ”vila” är budskapet om Kristi rättfärdighet, en rättfärdighet som skänker nåden (kraften) att leva utan att synda, och den nåd som förvandlar en laodicé till en filadelfier. När den forna laodicén väl har förvandlats genom rättfärdiggörelsens nåd, vandrar hon såsom en filadelfier, genom nådens kraft, på den helgade stig som leder till förhärligande. ”Vilan” är den tredje ängelns budskap, framställt såsom ”rättfärdiggörelse genom tro i sanning”. Då detta är fallet, pekade Kadesh på 1888.

The first Kadesh identifies the message of “rest” that is the “gospel” message. The everlasting gospel is ‘the work of Christ in introducing a threefold testing process which develops and then manifests two classes of worshippers.’ The message of the everlasting gospel of “rest” at the first Kadesh represents the threefold message of the everlasting gospel that is governed by the threefold work of the Holy Spirit who convicts of sin, righteousness and judgment. Those three steps are the identical three testing steps in the test of the manna!

Det första Kadesh identifierar budskapet om ”vila”, vilket är ”evangeliets” budskap. Det eviga evangeliet är ”Kristi verk i att införa en trefaldig prövningsprocess som utvecklar och därefter uppenbarar två klasser av tillbedjare.” Budskapet om det eviga evangeliet om ”vila” vid det första Kadesh representerar det eviga evangeliets trefaldiga budskap, vilket styrs av den Helige Andes trefaldiga verk, som överbevisar om synd, rättfärdighet och dom. Dessa tre steg är identiska med de tre prövningsstegen i mannaprovet!

The ten tests begin with a threefold testing process, emphasizing the Law of God, the Sabbath and mankind’s responsibility to eat and digest God’s message. The first of the ten tests was threefold as was the tenth. The first test employs the manna, as a symbol of the Bread of Heaven exalting the seventh-day Sabbath. The last test employs “rest,” as the symbol of the final testing process of the latter rain which culminates at the Sunday law, where those who represent the Bread of Heaven are lifted up as an ensign of the Sabbath.

De tio proven börjar med en trefaldig prövningsprocess som betonar Guds lag, sabbaten och människans ansvar att äta och tillgodogöra sig Guds budskap. Den första av de tio proven var trefaldig, liksom det tionde. Det första provet använder mannat som en symbol för Himmelens bröd, vilket upphöjer sjundedagssabbaten. Det sista provet använder ”vila” som symbol för den avslutande prövningsprocessen under det sena regnet, vilken kulminerar i söndagslagen, där de som representerar Himmelens bröd upphöjs såsom ett baner för sabbaten.

The beginning of the ten tests as with the ending of the ten tests emphasize the Sabbath, and the gospel message associated with the Sabbath, which is the everlasting gospel of the third angel. The first Kadesh is the omega of the ten tests, so the alpha of the ten tests must possess the same characteristics. Kadesh represented 1863, when the Lord had desired to finish His work and take His people home, but the entrance into the Promised Land was delayed.

Början av de tio prövningarna liksom slutet av de tio prövningarna betonar sabbaten och det evangeliska budskap som är förbundet med sabbaten, vilket är den tredje ängelns eviga evangelium. Det första Kadesh är omega i de tio prövningarna, därför måste alfa i de tio prövningarna äga samma kännetecken. Kadesh representerade år 1863, då Herren hade önskat fullborda sitt verk och föra sitt folk hem, men inträdet i det utlovade landet blev fördröjt.

> “By reading the following scriptures we shall see how God regarded ancient Israel:

> ”Genom att läsa följande skriftställen skall vi se hur Gud betraktade det forntida Israel:

> “‘For the Lord hath chosen Jacob unto Himself, and Israel for His peculiar treasure.’ Psalm 135:4.

> ”Ty Herren har utvalt Jakob åt sig, och Israel till sin dyrbara egendom.” Psalm 135:4.

> “‘For thou art an holy people unto the Lord thy God, and the Lord hath chosen thee to be a peculiar people unto Himself, above all the nations that are upon the earth.’ Deuteronomy 14:2.

> ”Ty du är ett heligt folk åt Herren, din Gud, och Herren har utvalt dig till att vara ett eget folk åt sig själv, framför alla de folk som finns på jorden.” 5 Moseboken 14:2.

> “‘For thou art an holy people unto the Lord thy God: the Lord thy God hath chosen thee to be a special people unto Himself, above all people that are upon the face of the earth. The Lord did not set His love upon you, nor choose you, because ye were more in number than any people; for ye were the fewest of all people.’ Deuteronomy 7:6, 7.

> ”Ty du är ett heligt folk åt Herren, din Gud; Herren, din Gud, har utvalt dig till att vara ett särskilt folk åt sig själv, framför alla folk som finns på jordens yta. Det var inte därför att ni var talrikare än något annat folk som Herren fäste sin kärlek vid er och utvalde er; ty ni var de minsta av alla folk.” 5 Moseboken 7:6, 7.

> “‘For wherein shall it be known here that I and Thy people have found grace in Thy sight? is it not in that Thou goest with us? so shall we be separated, I and Thy people, from all the people that are upon the face of the earth.’ Exodus 33:16.

> ”Ty hur skall det här kunna bli känt att jag och ditt folk har funnit nåd i dina ögon? Är det inte genom att du går med oss? Så skall vi vara avskilda, jag och ditt folk, från alla folk som finns på jordens yta.” 2 Moseboken 33:16.

> “How frequently ancient Israel rebelled, and how often they were visited with judgments, and thousands slain, because they would not heed the commands of God who had chosen them! The Israel of God in these last days are in constant danger of mingling with the world and losing all signs of being the chosen people of God. Read again Titus 2:13–15. We are here brought down to the last days, when God is purifying unto Himself a peculiar people. Shall we provoke Him as did ancient Israel? Shall we bring His wrath upon us by departing from Him and mingling with the world, and following the abominations of the nations around us?” Testimonies, volume 1, 282, 283.

> ”Hur ofta gjorde inte det forntida Israel uppror, och hur ofta hemsöktes de av domar och blev tusentals slagna, därför att de inte ville hörsamma Guds bud, han som hade utvalt dem! Guds Israel i dessa sista dagar är i ständig fara att blanda sig med världen och förlora alla kännetecken på att vara Guds utvalda folk. Läs åter Titus 2:13–15. Här förs vi fram till de sista dagarna, då Gud renar åt sig ett egendomsfolk. Skall vi förarga honom såsom det forntida Israel gjorde? Skall vi dra hans vrede över oss genom att avfalla från honom och blanda oss med världen och följa de omgivande folkens styggelser?” Testimonies, band 1, 282, 283.

Sister White asks, “Shall we provoke Him as did ancient Israel?” We provoke him by mingling with the world, which is symbolized by Egypt, the very place that the rebels at Kadesh sought a leader to lead them back to. In 1863 the desire to return to Egypt and the selection of a new leader is represented by inspiration as desiring to be associated with the world.

Syster White frågar: ”Skall vi väcka hans vrede såsom forntida Israel gjorde?” Vi väcker hans vrede genom att blanda oss med världen, vilken symboliseras av Egypten, just den plats som upprorsmännen vid Kadesh sökte en ledare för att föra dem tillbaka till. År 1863 framställs genom inspirationen längtan att återvända till Egypten och valet av en ny ledare såsom en önskan att vara förenad med världen.

The passage we are now considering was preceded by Sister White’s commentary of ancient Israel not entering into the rest. In the context of their continuous rebellion, she set forth the verses identifying how God wished to relate to His bride, but His bride refused. The following passage leads into what we just read.

Det avsnitt som vi nu betraktar föregicks av syster Whites kommentar om att det gamla Israel inte gick in i vilan. I sammanhanget av deras ständiga uppror framhöll hon de verser som visar hur Gud önskade förhålla sig till sin brud, men hans brud vägrade. Följande avsnitt leder in i det vi just läste.

In the passage she records, “God required His people to trust in Him alone. He did not wish them to receive help from those who did not serve Him.” In 1863, Laodicean Millerite Adventism formed an alliance with the government of the United States to help in their efforts to prevent their young men from being drafted into the deadliest war in American history.

I det avsnitt hon återger står det: ”Gud krävde att hans folk skulle förtrösta endast på honom. Han önskade inte att de skulle få hjälp från dem som inte tjänade honom.” År 1863 ingick den laodiceiska millerit-adventismen en allians med Förenta staternas regering för att få hjälp i sina ansträngningar att förhindra att deras unga män blev inkallade till det dödligaste kriget i Amerikas historia.

> “We here read the warnings which God gave to ancient Israel. It was not His good pleasure that they should wander so long in the wilderness; He would have brought them immediately to the Promised Land had they submitted and loved to be led by Him; but because they so often grieved Him in the desert, He sware in His wrath that they should not enter into His rest, save two who wholly followed Him. God required His people to trust in Him alone. He did not wish them to receive help from those who did not serve Him.

> Här läser vi de varningar som Gud gav det forntida Israel. Det var inte Hans goda vilja att de skulle vandra så länge i öknen; Han skulle omedelbart ha fört dem till det utlovade landet, om de hade underordnat sig och med glädje låtit sig ledas av Honom; men eftersom de så ofta bedrövade Honom i öknen, svor Han i Sin vrede att de inte skulle få komma in i Hans vila, utom de två som helhjärtat följde Honom. Gud fordrade att Hans folk skulle förtrösta endast på Honom. Han önskade inte att de skulle ta emot hjälp från dem som inte tjänade Honom.

> “Please read Ezra 4:1–5: ‘Now when the adversaries of Judah and Benjamin heard that the children of the captivity builded the temple unto the Lord God of Israel; then they came to Zerubbabel, and to the chief of the fathers, and said unto them, Let us build with you: for we seek your God, as ye do; and we do sacrifice unto Him since the days of Esarhaddon king of Assur, which brought us up hither. But Zerubbabel, and Jeshua, and the rest of the chief of the fathers of Israel, said unto them, Ye have nothing to do with us to build an house unto our God; but we ourselves together will build unto the Lord God of Israel, as King Cyrus the king of Persia hath commanded us. Then the people of the land weakened the hands of the people of Judah, and troubled them in building, and hired counselors against them, to frustrate their purpose.’

> ”Läs vänligen Esra 4:1–5: ’När Juda och Benjamins fiender hörde att de som återvänt från fångenskapen byggde templet åt Herren, Israels Gud, kom de till Serubbabel och till huvudmännen för fädernehusen och sade till dem: Låt oss bygga med er, ty vi söker er Gud liksom ni, och åt honom har vi offrat sedan den tid då Esarhaddon, Assyriens kung, lät föra oss hit upp. Men Serubbabel och Jesua och de övriga huvudmännen för Israels fädernehus sade till dem: Ni har ingen del med oss i att bygga ett hus åt vår Gud, utan vi själva skall tillsammans bygga åt Herren, Israels Gud, såsom kung Koresh, Persiens kung, har befallt oss. Då försvagade folket i landet Judas folks händer och skrämde dem från att bygga, och de lejde rådgivare mot dem för att göra deras plan om intet.’”

> “Ezra 8:21–23: ‘Then I proclaimed a fast there, at the river of Ahava, that we might afflict ourselves before our God, to seek of Him a right way for us, and for our little ones, and for all our substance. For I was ashamed to require of the king a band of soldiers and horsemen to help us against the enemy in the way: because we had spoken unto the king, saying, The hand of our God is upon all them for good that seek Him; but His power and His wrath is against all them that forsake Him. So we fasted and besought our God for this: and He was entreated of us.’

> ”Esra 8:21–23: ’Då utlyste jag där, vid Ahavas flod, en fasta, för att vi skulle ödmjuka oss inför vår Gud och av honom söka en rätt väg för oss och våra små barn och för all vår egendom. Ty jag skämdes för att begära av kungen en skara soldater och ryttare till hjälp mot fienden på vägen; eftersom vi hade talat till kungen och sagt: Vår Guds hand är över alla dem till deras bästa som söker honom, men hans makt och hans vrede är emot alla dem som överger honom. Så fastade vi och bad vår Gud om detta, och han bönhörde oss.’”

> “The prophet and these fathers did not regard the people of the land as worshipers of the true God, and though these professed friendship and wished to help them, they dared not unite with them in anything relating to His worship. When going up to Jerusalem to build the temple of God and to restore His worship, they would not ask help of the king to assist them in the way, but by fasting and prayer sought the Lord for help. They believed that God would defend and prosper His servants in their efforts to serve Him. The Creator of all things needs not the help of His enemies to establish His worship. He asks not the sacrifice of wickedness, nor accepts the offerings of those who have other gods before the Lord.

> Profeten och dessa fäder betraktade inte landets folk som den sanne Gudens tillbedjare, och fastän dessa bekände vänskap och önskade hjälpa dem, vågade de inte förena sig med dem i något som rörde Hans tillbedjan. När de drog upp till Jerusalem för att bygga Guds tempel och återupprätta Hans gudstjänst, ville de inte be kungen om hjälp för att få bistånd på vägen, utan sökte genom fasta och bön Herren om hjälp. De trodde att Gud skulle försvara och låta sina tjänare ha framgång i deras ansträngningar att tjäna Honom. Alltings Skapare behöver inte sina fienders hjälp för att upprätta sin tillbedjan. Han begär inte ogudaktighetens offer och tar inte heller emot deras offergåvor som har andra gudar inför Herren.

> “We often hear the remark: ‘You are too exclusive.’ As a people we would make any sacrifice to save souls, or lead them to the truth. But to unite with them, to love the things that they love, and have friendship with the world, we dare not, for we should then be at enmity with God.” Testimonies, volume 1, 281, 282.

> ”Vi hör ofta anmärkningen: ’Ni är alltför exklusiva.’ Som folk skulle vi göra vilket offer som helst för att frälsa själar eller leda dem till sanningen. Men att förena oss med dem, att älska de ting som de älskar och att ha vänskap med världen, det vågar vi inte, ty då skulle vi komma i fiendskap med Gud.” Testimonies, volym 1, 281, 282.

Sister White states, in conjunction with her commentary of the rebellion of Kadesh, “The Creator of all things needs not the help of His enemies to establish His worship. He asks not the sacrifice of wickedness, nor accepts the offerings of those who have other gods before the Lord.” In 1863, the movement of Laodicean Millerite Adventism became a church and formed an alliance with the power that would enforce Sunday worship upon the nation and thereafter the world.

Syster White säger, i samband med sin kommentar till upproret vid Kadesh: ”Alltings Skapare behöver inte sina fienders hjälp för att upprätta sin tillbedjan. Han begär inte ogudaktighetens offer och tar inte emot gåvorna från dem som har andra gudar inför Herren.” År 1863 blev den laodiceiska milleritadventistiska rörelsen en kyrka och ingick en allians med den makt som skulle genomdriva söndagstillbedjan över nationen och därefter över världen.

In the next article, we will continue our considerations of the prophetic lines that contribute to 1863, which is the capstone of the prophetic period of 1844 unto 1863.

I nästa artikel kommer vi att fortsätta våra överväganden om de profetiska linjer som leder fram till 1863, vilket är slutstenen på den profetiska perioden från 1844 till 1863.

> The thing that hath been, it is that which shall be; and that which is done is that which shall be done: and there is no new thing under the sun. Is there any thing whereof it may be said, See, this is new? it hath been already of old time, which was before us. I know that, whatsoever God doeth, it shall be for ever: nothing can be put to it, nor any thing taken from it: and God doeth it, that men should fear before him. That which hath been is now; and that which is to be hath already been; and God requireth that which is past. Ecclesiastes 1:9, 10; 3:14, 15.

> Det som har varit är det som skall komma, och det som har skett är det som skall ske; det finns ingenting nytt under solen. Finns det något varom man kan säga: Se, detta är nytt? Det har redan funnits i forna tider, före oss. Jag vet att allt vad Gud gör skall bestå för evigt; ingenting kan läggas därtill, och ingenting kan tagas därifrån; och Gud gör så, för att människorna skall frukta inför honom. Det som har varit är nu; och det som skall komma har redan varit; och Gud söker det förgångna åter. Predikaren 1:9, 10; 3:14, 15.

Back to Articles