Article

# The Book of Daniel - Number Ninety-Seven

Daniels bok – nummer nittiosju

The Triple Application of Elijah: Unveiling the Prophetic Dynamics of Modern Babylon’s Confrontation

Elias trefaldiga tillämpning: en avtäckt framställning av den profetiska dynamiken i det moderna Babylons konfrontation

Author

Jeff Pippenger

Published

February 29, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The triple application of Elijah represents the external elements of the Elijah of the last days. Elijah represents one man, but also a movement of people. The movement of people who join with the messenger Elijah are taken out of the condition and experience represented by Laodicea.

Elijas trefaldiga tillämpning representerar de yttre elementen hos den sista tidens Elia. Elia representerar en man, men också en rörelse av människor. Den rörelse av människor som förenar sig med budbäraren Elia förs ut ur det tillstånd och den erfarenhet som representeras av Laodicea.

> And Elijah came unto all the people, and said, How long halt ye between two opinions? if the Lord be God, follow him: but if Baal, then follow him. And the people answered him not a word. Then said Elijah unto the people, I, even I only, remain a prophet of the Lord; but Baal’s prophets are four hundred and fifty men. 1 Kings 18:21, 22.

> Och Elia trädde fram inför allt folket och sade: Hur länge vill ni halta mellan två meningar? Om Herren är Gud, så följ honom; men om Baal är det, så följ honom. Och folket svarade honom inte ett ord. Sedan sade Elia till folket: Jag, endast jag, är kvar som en HERRENS profet; men Baals profeter är fyra hundra femtio man. 1 Kung. 18:21, 22.

Whether in the movement of the first or third angel, those who joined with the messenger of that period were either taken out of the history represented by the church of Sardis or the church of Laodicea. Either church is represented by the question of Elijah, concerning how long the people would halt between two opinions. The two opinions they halt between are represented by Habakkuk’s “debate.” The “debate” of Habakkuk chapter two, is a debate between either correct or incorrect methodology. The people that exist when the time of the debate arrives, either in Millerite history or those in the history of the last days are uncertain whether to get off the fence, and if so, they are uncertain as to which side of the fence they should descend to. They therefore answer not a word.

Vare sig det gäller den första eller den tredje ängelns rörelse, blev de som slöt sig till den tidens budbärare antingen tagna ut ur den historia som representeras av församlingen i Sardes eller av församlingen i Laodicea. Båda församlingarna representeras av Elias fråga om hur länge folket skulle halta mellan två meningar. De två meningar mellan vilka de haltar representeras av Habackuks ”tvist”. ”Tvisten” i Habackuk kapitel två är en tvist mellan antingen korrekt eller felaktig metodologi. Det folk som finns till när tiden för tvisten kommer, antingen i den milleritiska historien eller i de sista dagarnas historia, är osäkert på om de ska stiga ned från stängslet, och i så fall är de osäkra på till vilken sida av stängslet de bör stiga ned. Därför svarar de inte ett ord.

The Lord ordained a test in the history of the first and the history of the third angels which would manifest whether the one side of the debate, represented by the theological methodology of apostate Protestantism, or the methodology of Miller’s rules of prophetic interpretations, including the rules adopted by Future for America, was the actual message of the latter rain. The test of Mount Carmel that is to begin at the soon coming Sunday law in the United States requires that God identifies who His representative messenger is, as He did with Elijah and in the Millerite history of 1844. As with Elijah, and those who watched but were unwilling to take a position, the methodology was and will be confirmed by the fulfillments of public predictions.

Herren förordnade ett prov i den förste och den tredje ängelns historia, vilket skulle uppenbara huruvida den ena sidan i debatten, representerad av den avfälliga protestantismens teologiska metodologi, eller metodologin i Millers regler för profetisk uttolkning, inbegripet de regler som antagits av Future for America, var det verkliga budskapet om det sena regnet. Prövningen på Karmels berg, som skall börja vid den snart kommande söndagslagen i Förenta staterna, kräver att Gud identifierar vem Hans representerande budbärare är, såsom Han gjorde med Elia och i milleriternas historia år 1844. Liksom med Elia, och dem som iakttog men var ovilliga att ta ställning, blev och kommer metodologin att bekräftas genom uppfyllelserna av offentliga förutsägelser.

> “The prophecies of Daniel and of John are to be understood. They interpret each other. They give to the world truths which everyone should understand. These prophecies are to be witness in the world. By their fulfillment in these last days, they will explain themselves.” Kress Collection, 105.

> ”Daniels och Johannes profetior skall förstås. De tolkar varandra. De ger världen sanningar som var och en bör förstå. Dessa profetior skall vara ett vittnesbörd i världen. Genom sin uppfyllelse i dessa sista dagar kommer de att förklara sig själva.” Kress Collection, 105.

When fire came down and consumed Elijah’s offering, God was confirming to those who silently watched that Elijah was His representative, but by then it was too late for Ahab, Jezebel and her false prophets. This also happened in advance of October 22, 1844 in the Millerite history, and it will happen again in advance of the soon coming Sunday law, which is typified by October 22, 1844. Unfortunately, those who wait until that event to decide, will have by default already decided on the wrong side of the question. The selection of the Elijah messenger must precede his confrontation with Ahab, Jezebel and her false prophets. After the confirmation was accomplished by fire consuming Elijah’s offering, Elijah slew the false prophets.

När eld föll ned och förtärde Elias offer, bekräftade Gud för dem som tyst åsåg att Elia var hans representant, men då var det redan för sent för Ahab, Isebel och hennes falska profeter. Detta skedde också före den 22 oktober 1844 i Milleritrörelsens historia, och det kommer att ske igen före den snart kommande söndagslagen, som förebildas av den 22 oktober 1844. Tyvärr kommer de som väntar med att fatta sitt beslut till den händelsen, redan genom sin passivitet att ha valt fel sida i frågan. Utväljandet av Elias budbärare måste föregå hans konfrontation med Ahab, Isebel och hennes falska profeter. Sedan bekräftelsen hade fullbordats genom att elden förtärde Elias offer, dräpte Elia de falska profeterna.

The false prophet is the sixth kingdom of Bible prophecy, and it ends its reign as the sixth kingdom at the soon-coming Sunday law, which is where Elijah slew the false prophets. Thereafter the full outpouring of rain began. In Millerite history, the messenger and his message were identified in contrast with those who in the context began to fulfill their role as apostate Protestantism (which is the false prophet of Elijah’s testimony), and one of the three powers that lead the world to Armageddon. God ordained that after October 22, 1844, the newly identified true prophetic movement would finish His work on earth, but the movement transitioned into Laodicea and shortly thereafter ceased to be a “movement”, because it became a legally accepted Church.

Den falske profeten är det sjätte riket i Bibelns profetia, och dess herravälde som det sjätte riket upphör vid den snart kommande söndagslagen, vilket är där Elia dräpte de falska profeterna. Därefter började regnets fulla utgjutelse. I den milleritiska historien identifierades budbäraren och hans budskap i kontrast till dem som i sammanhanget började uppfylla sin roll som avfälligt protestantism (vilket är den falske profeten i Elias vittnesbörd), och en av de tre makter som leder världen till Harmageddon. Gud förordnade att den nyidentifierade sanna profetiska rörelsen efter den 22 oktober 1844 skulle fullborda Hans verk på jorden, men rörelsen övergick till Laodicea och upphörde kort därefter att vara en ”rörelse”, eftersom den blev en lagligen erkänd kyrka.

With these elements of the first Elijah in our minds, we will now address the prophetic characteristics of the second Elijah for the purpose of identifying and establishing who is the third Elijah of the last days. Jesus identified John the Baptist as the one who fulfilled the last prophecy of the Old Testament.

Med dessa drag hos den förste Elia i minnet ska vi nu behandla den andre Elias profetiska kännetecken i syfte att identifiera och fastställa vem den tredje Elia i de sista dagarna är. Jesus identifierade Johannes Döparen som den som uppfyllde Gamla testamentets sista profetia.

> Behold, I will send you Elijah the prophet before the coming of the great and dreadful day of the Lord: And he shall turn the heart of the fathers to the children, and the heart of the children to their fathers, lest I come and smite the earth with a curse. Malachi 4:5, 6.

> Se, jag skall sända till er profeten Elia innan Herrens stora och fruktansvärda dag kommer. Och han skall vända fädernas hjärtan till barnen och barnens hjärtan till deras fäder, så att jag inte kommer och slår landet med förbannelse. Malaki 4:5, 6.

Though Jesus identified John as the Elijah who was to come, John did not fully meet all the elements of the prediction of the Elijah to come, for the third and final Elijah comes before the great and dreadful day of the Lord, which is the time of the Seven Last Plagues, that conclude with the Second Coming of Christ. John was never-the-less the second Elijah, and his witness combined with the first Elijah identifies and establishes the third and final Elijah.

Även om Jesus identifierade Johannes som den Elia som skulle komma, uppfyllde Johannes inte fullt ut alla delar av förutsägelsen om den kommande Elia, ty den tredje och sista Elia kommer före Herrens stora och fruktansvärda dag, vilken är tiden för de sju sista plågorna, som avslutas med Kristi andra ankomst. Johannes var likväl den andre Elia, och hans vittnesbörd identifierar och bekräftar, tillsammans med den förste Elia, den tredje och sista Elia.

Just as Elijah confronted a threefold representation of modern Babylon’s dragon, beast and false prophet, so too, John was confronted with a Roman authority (Herod), an impure woman (Herodias) and her daughter (Salome). Mount Carmel typified October 22, 1844, which in turn represents the Sunday law in the United States. At the Sunday law crisis the threefold union is brought about.

Liksom Elia ställdes inför en trefaldig framställning av det moderna Babylons drake, vilddjur och falske profet, så ställdes också Johannes inför en romersk myndighet (Herodes), en oren kvinna (Herodias) och hennes dotter (Salome). Karmels berg var en förebild för den 22 oktober 1844, vilket i sin tur representerar söndagslagen i Förenta staterna. Vid söndagslagens kris åstadkoms den trefaldiga föreningen.

> “By the decree enforcing the institution of the Papacy in violation of the law of God, our nation will disconnect herself fully from righteousness. When Protestantism shall stretch her hand across the gulf to grasp the hand of the Roman power, when she shall reach over the abyss to clasp hands with Spiritualism, when, under the influence of this threefold union, our country shall repudiate every principle of its Constitution as a Protestant and republican government, and shall make provision for the propagation of papal falsehoods and delusions, then we may know that the time has come for the marvelous working of Satan and that the end is near.” Testimonies, volume 5, 451.

> ”Genom det dekret som framtvingar påvedömets institution i strid med Guds lag kommer vår nation helt att avskilja sig från rättfärdigheten. När protestantismen skall sträcka ut sin hand över klyftan för att fatta den romerska maktens hand, när hon skall räcka över avgrunden för att förena händer med spiritualismen, när vårt land, under inflytandet av denna trefaldiga förening, skall förkasta varje princip i sin konstitution såsom en protestantisk och republikansk regering och skall bereda väg för spridandet av påvliga falskheter och villfarelser, då kan vi veta att tiden har kommit för Satans underbara verksamhet och att slutet är nära.” Testimonies, band 5, 451.

In the story of Herod, we find that as a representative of pagan Rome, he is a representative of the “ten kings” of pagan Rome, and therefore symbolizes the ten kings of Revelation seventeen that give their kingdom to the whore for one hour. Herod was typified by Ahab. Both were in marriages that were unlawful. Ahab, who was of Israel was forbidden to marry a woman who was not an Israelite woman, and Herod had taken his brother’s wife to marry. The fornication of the whore of Tyre and Babylon with the kings of the earth is represented by Ahab and Herod’s unlawful relationship with Jezebel and Herodias.

I berättelsen om Herodes finner vi att han, såsom representant för det hedniska Rom, är en representant för det hedniska Roms ”tio kungar” och därför symboliserar de tio kungarna i Uppenbarelseboken sjutton, som för en timme ger sitt rike åt skökan. Herodes var förebildad genom Ahab. Båda levde i äktenskap som var olagliga. Ahab, som var av Israel, var förbjuden att gifta sig med en kvinna som inte var en israelitisk kvinna, och Herodes hade tagit sin broders hustru till äkta. Skökans otukt i Tyrus och Babylons otukt med jordens kungar framställs genom Ahabs och Herodes olagliga förbindelse med Isebel och Herodias.

The confrontation at Mount Carmel with Ahab, was represented as a birthday celebration for Herod. At the Sunday law the United States ceases to be the sixth kingdom of Bible prophecy, and the ten kings become the seventh kingdom. At their birthday as the seventh kingdom, Herod in a drunken feast agrees to give up to half of his kingdom to Salome, the daughter of Herodias. The ten kings agree to give their kingdom unto the beast, and they do so for they have been deceived by the false prophet (the United States) and are spiritually “drunken”.

Konfrontationen på berget Karmel med Ahab framställdes som ett födelsedagsfirande för Herodes. Vid söndagslagen upphör Förenta staterna att vara det sjätte riket i Bibelns profetia, och de tio kungarna blir det sjunde riket. Vid deras födelsedag som det sjunde riket går Herodes vid en berusad fest med på att ge upp till hälften av sitt rike åt Salome, Herodias dotter. De tio kungarna går med på att ge sitt rike åt vilddjuret, och de gör så därför att de har blivit bedragna av den falske profeten (Förenta staterna) och andligen är ”berusade”.

At Mount Carmel the false prophets danced all day in an attempt to deceive, and at Herod’s birthday party Salome, the daughter of Herodias did a dance to deceive the drunken king. In doing so the daughter of Herodias secured Ahab’s authority to kill John the Baptist. At the Sunday law in the United States, the United States will deceive the entire world into accepting a world-wide image of the beast that consists of a kingdom that is half churchcraft and half statecraft. The deception of the world by the United States, who is the false prophet of the threefold union, was prefigured by the dance of Jezebel’s prophets and the daughter of Jezebel (Salome), for Jezebel is Catholicism and apostate Protestantism is her daughters (as Salome).

På berget Karmel dansade de falska profeterna hela dagen i ett försök att bedra, och vid Herodes födelsedagsfest utförde Salome, Herodias dotter, en dans för att bedra den berusade kungen. Därigenom säkrade Herodias dotter Ahabs myndighet att döda Johannes Döparen. Vid söndagslagen i Förenta staterna kommer Förenta staterna att bedra hela världen till att godta en världsomfattande vilddjurets bild, bestående av ett rike som är till hälften kyrkligt herravälde och till hälften statsligt herravälde. Världens bedrägeri genom Förenta staterna, som är den falske profeten i trefaldiga förbundet, förebildades genom Isebels profeters dans och Isebels dotter (Salome), ty Isebel är katolicismen och den avfälliga protestantismen är hennes döttrar (såsom Salome).

Persecution begins at the soon-coming Sunday law that involves death, as represented by the second Elijah’s head being removed and placed into a basket for the papacy, represented by Herodias. At that point the deadly wound of the papacy is fully healed, she is no longer forgotten and the latter rain is poured out without measure, as the ensign of the one hundred and forty-four thousand is lifted up. At that point Islam of the third Woe strikes, and the progressive judgment of the great whore who sits upon many waters begins. Her judgment is doubled.

Förföljelsen börjar vid den snart kommande söndagslagen som innefattar död, vilket framställs genom att den andre Elias huvud avlägsnas och läggs i en korg åt påvedömet, representerat av Herodias. Vid den tidpunkten är påvedömets dödliga sår fullständigt läkt, hon är inte längre bortglömd och det sena regnet utgjuts utan mått, medan de etthundrafyrtiofyratusens baner höjs. Vid den tidpunkten slår islam i det tredje ve över, och den fortskridande domen över den stora skökan som sitter på många vatten börjar. Hennes dom fördubblas.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Reward her even as she rewarded you, and double unto her double according to her works: in the cup which she hath filled fill to her double. Revelation 18:4–6.

> Och jag hörde en annan röst från himlen, som sade: Gå ut från henne, mitt folk, så att ni inte blir delaktiga i hennes synder och så att ni inte får del av hennes plågor. Ty hennes synder har nått ända upp till himlen, och Gud har kommit ihåg hennes missgärningar. Vedergäll henne såsom hon har vedergällt er, och ge henne dubbelt igen efter hennes gärningar; i den bägare som hon har fyllt, fyll åt henne dubbelt. Uppenbarelseboken 18:4–6.

Her judgment is doubled, for she was not yet judged for the murders she accomplished during the Dark Ages from the year 538 unto 1798. In the fifth seal, those the papacy had murdered are symbolically portrayed beneath the altar asking when God would judge the whore of Rome, and they are told to rest in their graves until a second group of martyrs that are to be murdered as they had been murdered are made up. When her judgment comes it is doubled for she will have twice murdered God’s faithful people.

Hennes dom är fördubblad, ty hon hade ännu inte blivit dömd för de mord hon begick under den mörka medeltiden från år 538 till 1798. I det femte inseglet framställs symboliskt de som påvedömet hade mördat såsom varande under altaret och frågande när Gud skulle döma Roms sköka, och de får besked att vila i sina gravar till dess att en andra skara martyrer, som skall dödas såsom de hade blivit dödade, har fullbordats. När hennes dom kommer är den fördubblad, ty hon kommer två gånger att ha mördat Guds trogna folk.

> And when he had opened the fifth seal, I saw under the altar the souls of them that were slain for the word of God, and for the testimony which they held: And they cried with a loud voice, saying, How long, O Lord, holy and true, dost thou not judge and avenge our blood on them that dwell on the earth? And white robes were given unto every one of them; and it was said unto them, that they should rest yet for a little season, until their fellowservants also and their brethren, that should be killed as they were, should be fulfilled. Revelation 6:9–11.

> Och när han öppnade det femte inseglet, såg jag under altaret själarna av dem som hade blivit slaktade för Guds ords skull och för det vittnesbörds skull som de höll fast vid. Och de ropade med hög röst och sade: Hur länge, Herre, du helige och sanne, dröjer du med att döma och utkräva vårt blod på dem som bor på jorden? Och åt var och en av dem gavs vita kläder; och det blev sagt till dem att de ännu en liten tid skulle vila, till dess att också deras medtjänare och deras bröder, som skulle dödas såsom de hade blivit dödade, hade blivit fulltaliga. Uppenbarelseboken 6:9–11.

Sister White places the passage of the martyrs of the fifth seal at the Sunday law where God’s other flock is called out of Babylon, which is Herod’s birthday party when the ten kings agree to give their seventh kingdom unto the eighth kingdom that is of the seven.

Syster White förlägger de femte inseglets martyrers passage till söndagslagen, då Guds andra hjord kallas ut ur Babylon, vilket är Herodes födelsedagsfest, när de tio kungarna kommer överens om att ge sitt sjunde rike åt det åttonde riket, som är av de sju.

> “When the fifth seal was opened, John the Revelator in vision saw beneath the altar the company that were slain for the Word of God and the testimony of Jesus Christ. After this came the scenes described in the eighteenth of Revelation, when those who are faithful and true are called out from Babylon. [Revelation 18:1–5, quoted.]” Manuscript Releases, volume 20, 14.

> ”När det femte sigillet öppnades såg Johannes uppenbararen i syn under altaret den skara som hade blivit dräpt för Guds ords och Jesu Kristi vittnesbörds skull. Därefter följde de scener som beskrivs i det artonde kapitlet i Uppenbarelseboken, då de som är trofasta och sanna kallas ut från Babylon. [Uppenbarelseboken 18:1–5, citerat.]” Manuscript Releases, band 20, 14.

Those who are called out of Babylon make up the second group of martyrs that are murdered by the papacy as Herodias did to the second Elijah. Sister White also places the fifth seal at the opening of the final seal.

De som kallas ut ur Babylon utgör den andra gruppen martyrer som mördas av påvedömet, såsom Herodias gjorde mot den andre Elia. Syster White placerar också det femte sigillet vid öppnandet av det sista sigillet.

> “‘And when he had opened the fifth seal, I saw under the altar the souls of them that were slain for the word of God, and for the testimony which they held: and they cried with a loud voice, saying, How long, O Lord, Holy and true, doest Thou not judge and avenge our blood on them that dwell on the earth? And white robes were given unto every one of them [They were pronounced pure and holy]; and it was said unto them, that they should rest yet for a little season, until their fellowservants also and their brethren, that should be killed as they were, should be fulfilled’ [Revelation 6:9–11]. Here were scenes presented to John that were not in reality but that which would be in a period of time in the future.

> ”Och när han hade öppnat det femte sigillet, såg jag under altaret deras själar som hade blivit dödade för Guds ords skull och för det vittnesbörds skull som de hade hållit fast vid; och de ropade med hög röst och sade: Hur länge, Herre, du Helige och Sanne, dröjer du med att döma och utkräva hämnd för vårt blod på dem som bor på jorden? Och åt var och en av dem gavs vita kläder [De förklarades rena och heliga]; och det sades till dem att de ännu en liten tid skulle vila, till dess att också deras medtjänare och deras bröder, som skulle dödas såsom de själva hade blivit dödade, hade blivit fulltaliga” [Uppenbarelseboken 6:9–11]. Här framställdes för Johannes scener som inte var en verklighet då, utan sådana som skulle inträffa under en framtida tidsperiod.

> “Revelation 8:1–4 quoted.” Manuscript Releases, volume 20, 197.

> ”Uppenbarelseboken 8:1–4 citerad.” Manuscript Releases, volym 20, 197.

The prayers of those murdered by the papacy during the Dark Ages are “remembered” during the opening of the “seventh seal,” which identifies that the “seventh seal” is opened at the soon-coming Sunday law, for it is there that God remembers her iniquities.

Bönerna från dem som mördades av påvedömet under den mörka medeltiden blir ”ihågkomna” under öppnandet av det ”sjunde inseglet”, vilket visar att det ”sjunde inseglet” öppnas vid den snart kommande söndagslagen, ty det är där Gud kommer ihåg hennes missgärningar.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Reward her even as she rewarded you, and double unto her double according to her works: in the cup which she hath filled fill to her double. Revelation 18:4–6.

> Och jag hörde en annan röst från himlen säga: Gån ut ifrån henne, mitt folk, så att I icke gören er delaktiga i hennes synder och icke fån del av hennes plågor. Ty hennes synder hava nått ända upp till himlen, och Gud har kommit ihåg hennes missgärningar. Vedergäll henne såsom hon har vedergällt eder, och giv henne dubbelt igen efter hennes gärningar; i den bägare som hon har fyllt, given henne dubbelt. Uppenbarelseboken 18:4–6.

The first Elijah witnesses to the confrontation that occurs between the one hundred and forty-four thousand and the threefold union which leads the world to Armageddon in the last days. The second Elijah (John the Baptist), repeats and enlarges the testimony of the first Elijah and together (line upon line), they identify and establish the prophetic characteristics of the third and final Elijah. The third Elijah is represented by a beginning Elijah (Miller), and an ending Elijah, for the movement of the first angel is repeated in the movement of the third angel.

Den förste Elia vittnar om den konfrontation som äger rum mellan de etthundrafyrtiofyra tusen och den trefaldiga förening som leder världen till Harmagedon i de sista dagarna. Den andre Elia (Johannes Döparen) upprepar och utvidgar den förste Elias vittnesbörd, och tillsammans (rad på rad) identifierar och fastställer de den tredje och siste Elias profetiska kännetecken. Den tredje Elia representeras av en begynnande Elia (Miller) och en avslutande Elia, ty den förste ängelns rörelse upprepas i den tredje ängelns rörelse.

> “God has given the messages of Revelation 14 their place in the line of prophecy, and their work is not to cease till the close of this earth’s history. The first and second angel’s messages are still truth for this time, and are to run parallel with this which follows.” The 1888 Materials, 803, 804.

> ”Gud har gett budskapen i Uppenbarelseboken 14 deras plats i profetians linje, och deras verk skall inte upphöra förrän vid slutet av denna jords historia. Den förste och den andre ängelns budskap är fortfarande sanning för denna tid och skall löpa parallellt med detta som följer.” The 1888 Materials, 803, 804.

The third Elijah possesses the signature of Alpha and Omega, for it represents a beginning and ending Elijah. Both the first and the last Elijah represent a movement, either of the first or third angel of Revelation fourteen.

Den tredje Elia bär Alfa och Omegats kännetecken, ty den representerar en börjanens och slutets Elia. Både den första och den sista Elia representerar en rörelse, antingen den förste eller den tredje ängeln i Uppenbarelseboken fjorton.

> “The work of John the Baptist, and the work of those who in the last days go forth in the spirit and power of Elijah to arouse the people from their apathy, are in many respects the same. His work is a type of the work that must be done in this age. Christ is to come the second time to judge the world in righteousness. The messengers of God who bear the last message of warning to be given to the world, are to prepare the way for Christ’s second advent, as John prepared the way for his first advent. In this preparatory work, ‘every valley shall be exalted, and every mountain shall be made low; and the crooked shall be made straight, and the rough places plain’ for history is to be repeated, and once again ‘the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together; for the mouth of the Lord hath spoken it.’” Southern Watchman, March 21, 1905.

> ”Johannes Döparens verk, och verket hos dem som i de sista dagarna går fram i Elias ande och kraft för att väcka folket ur dess likgiltighet, är i många avseenden detsamma. Hans verk är en förebild för det verk som måste utföras i denna tidsålder. Kristus skall komma en andra gång för att döma världen i rättfärdighet. Guds budbärare, som bär det sista varningsbudskap som skall ges till världen, skall bereda vägen för Kristi andra ankomst, såsom Johannes beredde vägen för hans första ankomst. I detta förberedande verk skall ’varje dal upphöjas, och varje berg göras lågt; det krokiga skall göras rakt och ojämnheterna till slät mark’, ty historien skall upprepas, och än en gång skall ’Herrens härlighet uppenbaras, och allt kött skall tillsammans se den; ty Herrens mun har talat det.’” Southern Watchman, 21 mars 1905.

The triple application of Elijah represents the confrontation between Elijah and the movement associated with Elijah and the threefold union of Modern Babylon. It is closely related to the triple application of the messenger who prepares the way for the Messenger of the Covenant, but that line represents the internal dynamics of the movement and messenger. In both triple applications the third and final fulfillment of the messenger and movement are represented by Alpha and Omega as representing a beginning fulfillment and an ending fulfillment.

Elijas trefaldiga tillämpning representerar konfrontationen mellan Elia och den rörelse som är förknippad med Elia samt den trefaldiga föreningen av det moderna Babylon. Den är nära besläktad med den trefaldiga tillämpningen av den budbärare som bereder vägen för Förbundets Budbärare, men den linjen representerar rörelsens och budbärarens inre dynamik. I båda de trefaldiga tillämpningarna representeras budbärarens och rörelsens tredje och slutliga uppfyllelse av Alfa och Omega såsom representerande en begynnande uppfyllelse och en avslutande uppfyllelse.

The third and final Elijah represents the movement of the third angel, which is the movement of the one hundred and forty-four thousand, who will be lifted up as an ensign to call the great multitude out of Babylon when the hour of the great earthquake of Revelation eleven arrives. Before that hour, the messenger and the movement will be identified in contrast with the counterfeit movement that presents a counterfeit latter rain message of peace and safety.

Den tredje och sista Elia representerar den tredje ängelns rörelse, vilken är de etthundrafyrtiofyra tusendes rörelse, som skall upphöjas såsom ett baner för att kalla den stora skaran ut ur Babylon när den stora jordbävningens stund i Uppenbarelseboken elva kommer. Före den stunden skall budbäraren och rörelsen identifieras i kontrast till den förfalskade rörelsen, som framlägger ett förfalskat budskap om det sena regnet, om fred och trygghet.

The distinctions between the true and false message and messenger are to be recognized by the fulfillment of the message. These articles began at the end of July, 2023, and well before the massacre of October 7, the articles were identifying that the true latter rain message identifies Islam of the third Woe, and that the message began on September 11, 2001. The articles identified that the angering of the nations which began at that time according to inspiration was as a woman in travail, and therefore the angering and troubles brought upon planet earth would continue to escalate until the close of probation.

Skillnaderna mellan det sanna och det falska budskapet och budbäraren skall kännas igen genom budskapets uppfyllelse. Dessa artiklar började publiceras i slutet av juli 2023, och långt före massakern den 7 oktober identifierade artiklarna att det sanna budskapet om det sena regnet utpekar islam i det tredje veet, och att budskapet började den 11 september 2001. Artiklarna angav att folkens förbittring, som enligt inspirationen började vid den tiden, var såsom hos en kvinna i födslovåndor, och att därför den förbittring och de vedermödor som drabbade planeten jorden skulle fortsätta att tillta ända till nådatidens slut.

We will continue the study in our next article.

Vi kommer att fortsätta studiet i vår nästa artikel.

> “O that God’s people had a sense of the impending destruction of thousands of cities, now almost given to idolatry! But many of those who should be proclaiming the truth are accusing and condemning their brethren. When the converting power of God comes upon minds, there will be a decided change. Men will have no inclination to criticize and tear down. They will not stand in a position that hinders the light from shining to the world. Their criticism, their accusing, will cease. The powers of the enemy are mustering for battle. Stern conflicts are before us. Press together, my brethren and sisters, press together. Bind up with Christ. ‘Say ye not, A confederacy, . . . neither fear ye their fear, nor be afraid. Sanctify the Lord of hosts himself; and let him be your fear, and let him be your dread. And he shall be for a sanctuary; but for a stone of stumbling and for a rock of offense to both the houses of Israel, for a gin and for a snare to the inhabitants of Jerusalem. And many among them shall stumble, and fall, and be broken, and be snared, and be taken.’

> ”O, att Guds folk hade en känsla av den förestående förstörelsen av tusentals städer, som nu nästan helt har överlämnats åt avgudadyrkan! Men många av dem som borde förkunna sanningen anklagar och fördömer sina bröder. När Guds omvändande kraft kommer över sinnena, kommer en avgjord förändring att äga rum. Människor kommer inte att ha någon benägenhet att kritisera och bryta ner. De kommer inte att inta en ställning som hindrar ljuset från att lysa för världen. Deras kritik, deras anklagelser, kommer att upphöra. Fiendens makter samlar sig till strid. Stränga konflikter ligger framför oss. Slut er samman, mina bröder och systrar, slut er samman. Bind er till Kristus. ’Sägen inte: Ett förbund,... och frukten inte vad de fruktar, och varen inte förfärade. Herren Sebaot, honom skall ni hålla för helig; låt honom vara er fruktan, och låt honom vara er förskräckelse. Och han skall vara en helgedom; men en stötesten och en klippa till fall för båda Israels hus, en snara och en fälla för Jerusalems invånare. Och många bland dem skall stappla och falla och bli krossade och snärjda och fångade.’”

> “The world is a theater. The actors, its inhabitants, are preparing to act their part in the last great drama. God is lost sight of. With the great masses of mankind there is no unity, except as men confederate to accomplish their selfish purposes. God is looking on. His purposes in regard to his rebellious subjects will be fulfilled. The world has not been given into the hands of men, though God is permitting the elements of confusion and disorder to bear sway for a season. A power from beneath is working to bring about the last great scenes in the drama,—Satan coming as Christ, and working with all deceivableness of unrighteousness in those who are binding themselves together in secret societies. Those who are yielding to the passion for confederation are working out the plans of the enemy. The cause will be followed by the effect.

> ”Världen är en teater. Skådespelarna, dess invånare, förbereder sig att spela sin roll i det sista stora dramat. Gud har förlorats ur sikte. Hos mänsklighetens stora massor finns ingen enhet, utom när människor sammansluter sig för att uppnå sina själviska syften. Gud ser på. Hans avsikter beträffande sina upproriska undersåtar kommer att fullbordas. Världen har inte givits i människors händer, fastän Gud tillåter förvirringens och oordningens makter att för en tid ha herraväldet. En makt underifrån verkar för att framkalla de sista stora scenerna i dramat,—Satan som kommer såsom Kristus och verkar med all orättfärdighetens bedräglighet bland dem som i hemliga sällskap binder sig samman. De som ger efter för sammanslutningens lidelse genomför fiendens planer. Orsaken kommer att följas av verkan. ”

> “Transgression has almost reached its limit. Confusion fills the world, and a great terror is soon to come upon human beings. The end is very near. We who know the truth should be preparing for what is soon to break upon the world as an overwhelming surprise.” Review and Herald, September 10, 1903.

> ”Överträdelsen har nästan nått sin gräns. Förvirring uppfyller världen, och en stor förfäran skall snart komma över människorna. Slutet är mycket nära. Vi som känner sanningen bör förbereda oss för det som snart skall bryta in över världen som en överväldigande överraskning.” Review and Herald, 10 september 1903.

Back to Articles