Article

# The Book of Daniel - Number One-Hundred and Twenty

Daniels bok – nummer etthundratjugo

Unveiling the Prophetic Signs: Understanding the Fulfillment of Biblical Prophecies

Att avtäcka de profetiska tecknen: att förstå uppfyllelsen av de bibliska profetiorna

Author

Jeff Pippenger

Published

March 6, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The fulfillment of the signs represented by the sun, moon, and stars have been amply addressed by the historians, the pioneers of Adventism and through the writings of Sister White. Some of the signs Jesus addressed are not as familiar as others. Few recognize that the “distress of nations” upon the “earth,” had a specific fulfillment. They are not clear about what the symbol of the shaking of the “powers of heaven,” as opposed to the shaking the powers of earth represent. And few Laodicean Adventist understand that the “coming” of “the Son of man coming in a cloud” was fulfilled in Millerite history.

Uppfyllelsen av de tecken som framställdes genom solen, månen och stjärnorna har utförligt behandlats av historikerna, adventismens pionjärer och genom Syster Whites skrifter. Några av de tecken som Jesus talade om är inte lika välkända som andra. Få inser att ”folkens ångest” på ”jorden” hade en särskild uppfyllelse. De har inte klart för sig vad symbolen för skakandet av ”himlens makter” representerar, i motsats till det skakande som jordens makter representerar. Och få laodiceiska adventister förstår att ”Människosonens” ”ankomst”, ”när han kommer i ett moln”, fick sin uppfyllelse i den milleritiska historien.

> “The exact day and hour of Christ’s coming have not been revealed. The Saviour told his disciples that he himself could not make known the hour of his second appearing. But he mentioned certain events by which they might know when his coming was near. ‘There shall be signs,’ he said, ‘in the sun, and in the moon, and in the stars.’ ‘The sun shall be darkened, and the moon shall not give her light, and the stars of heaven shall fall.’ Upon the earth, he said, there shall be ‘distress of nations, with perplexity; the sea and the waves roaring; men’s hearts failing them for fear, and for looking after those things which are coming on the earth.’

> ”Den exakta dagen och stunden för Kristi ankomst har inte blivit uppenbarad. Frälsaren sade till sina lärjungar att han själv inte kunde tillkännage timmen för sitt andra framträdande. Men han nämnde vissa händelser genom vilka de kunde veta när hans ankomst var nära. ’Tecken skola visa sig’, sade han, ’i solen och i månen och i stjärnorna.’ ’Solen skall förmörkas, och månen skall icke giva sitt sken, och himlens stjärnor skola falla.’ På jorden, sade han, skall det vara ’ångest bland folken, i rådlöshet; havet och vågorna skola brusa; och människors hjärtan skola svikta av fruktan och av bävan inför det som kommer över världen.’

> “‘And they shall see the Son of man coming in the clouds of heaven with power and great glory. And he shall send his angels with a great sound of a trumpet, and they shall gather together his elect from the four winds, from one end of heaven to the other.’

> ”Och de skall få se Människosonen komma på himlens skyar med makt och stor härlighet. Och han skall sända ut sina änglar med starkt basunljud, och de skall samla hans utvalda från de fyra väderstrecken, från himlens ena ände till den andra.”

> “The signs in the sun, moon, and stars have been fulfilled. Since that time earthquakes, tempests, tidal waves, pestilence, and famine have multiplied. The most awful destructions, by fire and flood, are following one another in quick succession. The terrible disasters that are taking place from week to week speak to us in earnest tones of warning, declaring that the end is near, that something great and decisive will soon of necessity take place.

> ”Tecknena i solen, månen och stjärnorna har uppfyllts. Sedan dess har jordbävningar, stormar, flodvågor, farsoter och hungersnöd förökats. De mest fruktansvärda förödelser genom eld och vatten avlöser varandra i snabb följd. De förskräckliga katastrofer som inträffar från vecka till vecka talar till oss med allvarliga varningstoner och förkunnar att slutet är nära, att något stort och avgörande snart med nödvändighet måste ske.

> “Probationary time will not continue much longer. Now God is withdrawing his restraining hand from the earth. Long has he been speaking to men and women through the agency of his Holy Spirit; but they have not heeded the call. Now he is speaking to his people, and to the world, by his judgments. The time of these judgments is a time of mercy for those who have not yet had opportunity to learn what is truth. Tenderly will the Lord look upon them. His heart of mercy is touched; his hand is still stretched out to save. Large numbers will be admitted to the fold of safety who in these last days will hear the truth for the first time.” Review and Herald, November 22, 1906.

> ”Nådatiden kommer inte att fortsätta mycket längre. Nu drar Gud sin återhållande hand tillbaka från jorden. Länge har han talat till män och kvinnor genom sin helige Andes verk, men de har inte hörsammat kallelsen. Nu talar han till sitt folk och till världen genom sina domar. Tiden för dessa domar är en nådens tid för dem som ännu inte har haft tillfälle att lära känna vad sanningen är. Herren skall med ömhet se till dem. Hans barmhärtiga hjärta är berört; hans hand är fortfarande utsträckt för att frälsa. Stora skaror skall tas in i trygghetens fålla, de som i dessa sista dagar för första gången kommer att höra sanningen.” Review and Herald, 22 november 1906.

The Millerite history is repeated to the very letter in the last days. The “signs” that marked the arrival and history of the first angel, typify “signs” that mark the arrival and history of the third angel. All the sacred reformatory movements parallel the movement of the third angel in the last days.

Milleriternas historia upprepas i de sista dagarna till punkt och pricka. De ”tecken” som utmärkte den första ängelns ankomst och historia, är förebilder för de ”tecken” som utmärker den tredje ängelns ankomst och historia. Alla de heliga reformatoriska rörelserna löper parallellt med den tredje ängelns rörelse i de sista dagarna.

> “The work of God in the earth presents, from age to age, a striking similarity in every great reformation or religious movement. The principles of God’s dealing with men are ever the same. The important movements of the present have their parallel in those of the past, and the experience of the church in former ages has lessons of great value for our own time.” The Great Controversy, 343.

> ”Guds verk på jorden uppvisar, från tidsålder till tidsålder, en slående likhet i varje stor reformation eller religiös rörelse. Principerna för Guds handlande med människorna är alltid desamma. Vår tids betydelsefulla rörelser har sina motsvarigheter i gångna tiders, och församlingens erfarenhet i tidigare tidsåldrar har lärdomar av stort värde för vår egen tid.” The Great Controversy, 343.

The history represented by the mighty angel of Revelation eighteen, is the third angel, and the history represented by the third angel runs parallel to the history of the first and second angels of Millerite history.

Den historia som framställs genom den mäktige ängeln i Uppenbarelseboken arton är den tredje ängelns historia, och den historia som framställs genom den tredje ängeln löper parallellt med den första och den andra ängelns historia i den milleritiska historien.

> “God has given the messages of Revelation 14 their place in the line of prophecy, and their work is not to cease till the close of this earth’s history. The first and second angel’s messages are still truth for this time, and are to run parallel with this which follows. The third angel proclaims his warning with a loud voice. ‘After these things,’ said John, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power, and the earth was lightened with his glory.’ In this illumination, the light of all the three messages is combined.” The 1888 Materials, 803, 804.

> ”Gud har givit budskapen i Uppenbarelseboken 14 deras plats i profetians kedja, och deras verk skall inte upphöra förrän vid slutet av denna jords historia. Den förste och den andre ängelns budskap är fortfarande sanning för denna tid och skall löpa parallellt med detta som följer. Den tredje ängeln förkunnar sin varning med hög röst. ’Därefter’, sade Johannes, ’såg jag en annan ängel komma ner från himlen, som hade stor makt, och jorden upplystes av hans härlighet.’ I denna upplysning förenas ljuset från alla de tre budskapen.” The 1888 Materials, 803, 804.

The work of the first and second angels, which is paralleled by the work of the third angel, is also illustrated in the parable of the ten virgins.

Det första och andra änglarnas verk, som motsvaras av den tredje ängelns verk, framställs också i liknelsen om de tio jungfrurna.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> ”Jag hänvisas ofta till liknelsen om de tio jungfrurna, av vilka fem var visa och fem oförståndiga. Denna liknelse har uppfyllts och kommer att uppfyllas till själva bokstaven, ty den har en särskild tillämpning för denna tid och har, liksom den tredje ängelns budskap, uppfyllts och kommer att fortsätta att vara den närvarande sanningen intill tidens slut.” Review and Herald, 19 augusti 1890.

The history represented in Revelation chapter ten of the Book of revelation is represented as the seven thunders, and the seven thunders represent the events which took place during the history of the Millerites, which was the history of the first and second angels’ messages. The seven thunders also represent “future events” that occur in the last days, and they are fulfilled in the same “order” as they were in the history of the Millerites.

Den historia som framställs i Uppenbarelseboken kapitel tio framställs såsom de sju tordönen, och de sju tordönen representerar de händelser som ägde rum under milleriternas historia, vilken var historien om den förste och den andre ängelns budskap. De sju tordönen representerar också ”framtida händelser” som inträffar i de sista dagarna, och de uppfylls i samma ”ordning” som de gjorde i milleriternas historia.

> “The special light given to John which was expressed in the seven thunders was a delineation of events which would transpire under the first and second angels’ messages. …

> ”Det särskilda ljus som gavs åt Johannes och som kom till uttryck i de sju åskorna var en framställning av händelser som skulle äga rum under den första och den andra ängelns budskap. …”

> “After these seven thunders uttered their voices, the injunction comes to John as to Daniel in regard to the little book: ‘Seal up those things which the seven thunders uttered.’ These relate to future events which will be disclosed in their order.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 7, 971.

> ”Efter att dessa sju åskor hade låtit sina röster höras, kommer befallningen till Johannes, liksom till Daniel, angående den lilla boken: ’Försegla det som de sju åskorna talade.’ Dessa hänför sig till framtida händelser som kommer att uppenbaras i sin ordning.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volym 7, 971.

All the reform movements parallel one another, and they are to be brought together “line upon line,” in order to illustrate the final reformatory movement of the one hundred and forty-four thousand. The parable of the ten virgins illustrates the internal experience of God’s people in the Millerite movement and the movement of the one hundred and forty-four thousand.

Alla reformrörelserna löper parallellt med varandra, och de skall föras samman ”rad på rad” för att belysa den slutliga reformatoriska rörelsen hos de etthundrafyrtiofyra tusen. Liknelsen om de tio jungfrurna belyser den inre erfarenheten hos Guds folk i den milleritiska rörelsen och i de etthundrafyrtiofyra tusens rörelse.

> “The parable of the ten virgins of Matthew 25 also illustrates the experience of the Adventist people.” The Great Controversy, 393.

> Liknelsen om de tio jungfrurna i Matteus 25 illustrerar också adventfolkets erfarenhet.” Den stora striden, 393.

The work and message of both the Millerites and the one hundred and forty-four thousand is represented by the three angels of Revelation fourteen.

Både milleritrörelsens och de etthundrafyrtiofyratusens verk och budskap framställs genom de tre änglarna i Uppenbarelseboken fjorton.

> “I have had precious opportunities to obtain an experience. I have had an experience in the first, second, and third angels’ messages. The angels are represented as flying in the midst of heaven, proclaiming to the world a message of warning, and having a direct bearing upon the people living in the last days of this earth’s history. No one hears the voice of these angels, for they are a symbol to represent the people of God who are working in harmony with the universe of heaven. Men and women, enlightened by the Spirit of God, and sanctified through the truth, proclaim the three messages in their order.” Life Sketches, 429.

> ”Jag har haft dyrbara tillfällen att vinna erfarenhet. Jag har haft erfarenhet i den förste, andre och tredje ängelns budskap. Änglarna framställs såsom flygande mitt på himlen och förkunnande för världen ett varningsbudskap, vilket direkt angår det folk som lever i de sista dagarna av denna jords historia. Ingen hör dessa änglars röst, ty de är en symbol för att framställa Guds folk, som verkar i samklang med himlens universum. Män och kvinnor, upplysta av Guds Ande och helgade genom sanningen, förkunnar de tre budskapen i deras ordning.” Life Sketches, 429.

The prophetic events represented in Revelation chapter ten, are represented by the seven thunders. Those events mark where the divine is joined with the human. The “signs” that were identified by Christ in Matthew chapter twenty-four, Mark thirteen and Luke twenty-one represent the “signs” that ushered in the Millerite movement and represent a parallel testimony to the movement of the one hundred and forty-four thousand. The one hundred and forty-four thousand do not taste of death as represented by Enoch and Elijah. September 11, 2001, the “sign” that Christ identified as marking the arrival of the final generation of earth’s history, is identified in Luke chapter twenty-one. To be among that group that has been represented by Enoch and Elijah, who are called the one hundred and forty-four thousand requires that the “sign” and all that it represents is recognized.

De profetiska händelser som framställs i Uppenbarelseboken kapitel tio framställs genom de sju åskorna. Dessa händelser utmärker den punkt där det gudomliga förenas med det mänskliga. De ”tecken” som identifierades av Kristus i Matteus kapitel tjugofyra, Markus tretton och Lukas tjugoett representerar de ”tecken” som banade väg för Milleritrörelsen och utgör ett parallellt vittnesbörd om de etthundrafyrtiofyra tusendens rörelse. De etthundrafyrtiofyra tusen smakar inte döden, såsom detta framställs genom Enok och Elia. Den 11 september 2001, det ”tecken” som Kristus identifierade som utmärkande för den sista generationens ankomst i jordens historia, identifieras i Lukas kapitel tjugoett. För att höra till den grupp som har framställts genom Enok och Elia, vilka kallas de etthundrafyrtiofyra tusen, krävs att ”tecknet” och allt vad det representerar erkänns.

After Jesus led His disciples down through the history of the “signs” which ushered in the Millerite movement He then repeated and enlarged His historical testimony, by including a parable that represented the same history.

Efter att Jesus hade lett sina lärjungar genom ”tecknens” historia, vilka banade väg för den milleritiska rörelsen, upprepade och utvidgade Han därefter sitt historiska vittnesbörd genom att inbegripa en liknelse som framställde samma historia.

> And he spake to them a parable; Behold the fig tree, and all the trees; When they now shoot forth, ye see and know of your own selves that summer is now nigh at hand. So likewise ye, when ye see these things come to pass, know ye that the kingdom of God is nigh at hand. Verily I say unto you, This generation shall not pass away, till all be fulfilled. Heaven and earth shall pass away: but my words shall not pass away. Luke 21:29–33.

> Och han talade till dem i en liknelse: Se på fikonträdet och alla andra träd. När de nu skjuter skott, ser ni och förstår av er själva att sommaren redan är nära. Så skall också ni, när ni ser detta ske, förstå att Guds rike är nära. Sannerligen säger jag er: Detta släkte skall inte förgå, förrän allt har skett. Himmel och jord skall förgå, men mina ord skall aldrig förgå. Luk. 21:29–33.

Jesus begins the parable by identifying a distinction between “the fig tree,” in the singular, and “all the trees.” The “fig tree,” is the covenant people, who in the last days is Laodicean Adventism, who profess to be the remnant people of God. The other “trees” were the Gentiles.

Jesus inleder liknelsen med att identifiera en åtskillnad mellan ”fikonträdet” i singular och ”alla träden”. ”Fikonträdet” är förbundsfolket, vilket i de sista dagarna är det laodiceiska adventfolket, som bekänner sig vara Guds kvarlevande folk. De andra ”träden” var hedningarna.

> “Mark the cursing of the fig tree, representing the Jewish nation, covered with leaves of profession, but no fruit to be found thereon. The curse is pronounced upon the fig tree, which represents the moral, thinking, living agent, cursed of God, living as were the Jews for forty years after this event, yet dead. Mark, the other trees, representing the Gentiles, were not covered. They were leafless, making no pretension to having a knowledge of God. Their time of fruit-leaving was not yet.” Special Testimonies for Ministers and Workers, number 7, 59–61.

> ”Lägg märke till förbannelsen över fikonträdet, som representerar den judiska nationen, täckt av bekännandets lövverk, men utan någon frukt att finna därpå. Förbannelsen uttalas över fikonträdet, vilket representerar den moraliska, tänkande, levande varelsen, förbannad av Gud, levande såsom judarna levde i fyrtio år efter denna händelse, och ändå död. Lägg märke till att de andra träden, som representerar hedningarna, inte var täckta. De stod utan löv och gjorde inga anspråk på att ha kunskap om Gud. Deras tid att bära frukt hade ännu inte kommit.” Special Testimonies for Ministers and Workers, nummer 7, 59–61.

Laodicean Adventism in the last days is cursed, for though it professes to be the remnant people of God, its profession is fruitless. Jesus is making two interconnected, but different points in the passage. He is identifying the distinction between the professed people of God and the Gentiles, who do not profess to uphold the law of God, or possess the Spirit of Prophecy which are the characteristics of the remnant of the last days, which Laodicean Adventism professes to uphold. The leaves in the last days represent the claimed profession to be the remnant identified by John in the book of Revelation.

Det laodiceiska adventismen i den yttersta tiden är förbannad, ty fastän den bekänner sig vara Guds kvarlevande folk, är dess bekännelse utan frukt. Jesus framhåller två sammanhängande men olika saker i avsnittet. Han identifierar skillnaden mellan Guds bekännande folk och hedningarna, som inte bekänner sig upprätthålla Guds lag eller äga profetians Ande, vilka är kännetecknen på den sista tidens kvarleva, och som den laodiceiska adventismen bekänner sig upprätthålla. Löven i den yttersta tiden representerar den påstådda bekännelsen att vara den kvarleva som Johannes identifierar i Uppenbarelseboken.

> “The Gentile world was represented by the leafless, fruitless fig trees. The Gentiles were destitute, as were the Jews, of godliness, but they had not claimed to be in favor with God. They made no boast of exalted spirituality. They were blind in every sense to the ways and works of God, With them the time for figs was not yet. They were still looking forward to a day which would bring them light and hope.” Signs of the Times, February 15, 1899.

> ”Den hedniska världen framställdes genom de bladlösa, fruktlösa fikonträden. Hedningarna saknade, liksom judarna, gudsfruktan, men de hade inte gjort anspråk på att stå i Guds välbehag. De berömde sig inte av upphöjd andlighet. De var i varje avseende blinda för Guds vägar och gärningar. För dem hade tiden för fikon ännu inte kommit. De såg fortfarande fram emot en dag som skulle bringa dem ljus och hopp.” Signs of the Times, 15 februari 1899.

The distinction between the fig tree and the other trees was given one other distinction by Christ. The time for the trees to bud out for the figs, was different than the time for the Gentiles trees to bud out. In the last days “two distinct calls are given to the churches,” and the first voice from the angel of Revelation chapter eighteen, identifies the time when the budding-out for the one hundred and forty-four thousand was to occur. The “second voice” of Revelation eighteen, represents when the other trees were to bud out.

Skillnaden mellan fikonträdet och de andra träden gavs ytterligare en särskiljande markering av Kristus. Tiden då träden skulle skjuta skott för fikonens skull var en annan än den tid då hedningaträden skulle skjuta skott. I de sista dagarna ”ges två särskilda kallelser till församlingarna”, och den första rösten från ängeln i Uppenbarelsebokens artonde kapitel anger den tid då utskjutandet för de etthundrafyrtiofyra tusen skulle äga rum. ”Den andra rösten” i Uppenbarelseboken 18 representerar den tid då de andra träden skulle skjuta skott.

In Christ’s day the Jews were the fig tree, the Gentiles were the other trees. In Millerite history the Protestants were the fig tree, and the Millerites were the other trees. In the last days, Laodicean Adventism is the fruitless fig tree which is removed from Jerusalem (the vineyard), and the one hundred and forty-four thousand are the fig trees that bears fruit. God’s other children who are still in Babylon are represented as the Gentiles.

På Kristi tid var judarna fikonträdet, hedningarna var de andra träden. I den milleritiska historien var protestanterna fikonträdet, och milleriterna var de andra träden. I de sista dagarna är det laodiceiska adventismen det fruktlösa fikonträd som avlägsnas från Jerusalem (vingården), och de etthundrafyrtiofyra tusen är de fikonträd som bär frukt. Guds andra barn, som fortfarande är i Babylon, framställs som hedningarna.

A “gentile,” by definition is a “stranger.” The gentile trees are dormant (dead), bearing no buds or fruit at the time the fig tree buds out and comes to life. A dormant tree is a dry tree, and when the Gentiles are called to come out of Babylon, by the second voice of Revelation chapter eighteen, they will then choose to keep the seventh-day Sabbath and enter into covenant with the Lord.

En ”hedning” är per definition en ”främling”. Hedningaträden är vilande (döda) och bär varken knoppar eller frukt vid den tid då fikonträdet skjuter knopp och kommer till liv. Ett vilande träd är ett torrt träd, och när hedningarna kallas att komma ut ur Babylon genom den andra rösten i Uppenbarelsebokens artonde kapitel, kommer de då att välja att hålla sjundedagssabbaten och träda in i förbund med Herren.

> Neither let the son of the stranger, that hath joined himself to the Lord, speak, saying, The Lord hath utterly separated me from his people: neither let the eunuch say, Behold, I am a dry tree. For thus saith the Lord unto the eunuchs that keep my sabbaths, and choose the things that please me, and take hold of my covenant; Even unto them will I give in mine house and within my walls a place and a name better than of sons and of daughters: I will give them an everlasting name, that shall not be cut off. Also the sons of the stranger, that join themselves to the Lord, to serve him, and to love the name of the Lord, to be his servants, every one that keepeth the sabbath from polluting it, and taketh hold of my covenant; Even them will I bring to my holy mountain, and make them joyful in my house of prayer: their burnt offerings and their sacrifices shall be accepted upon mine altar; for mine house shall be called an house of prayer for all people. Isaiah 56:3–7.

> Främlingens son, som har slutit sig till Herren, må inte säga: Herren har förvisso skilt mig från sitt folk. Inte heller må den kastrerade säga: Se, jag är ett förtorkat träd. Ty så säger Herren om de kastrerade som håller mina sabbater och utväljer det som behagar mig och håller fast vid mitt förbund: Åt dem skall jag i mitt hus och inom mina murar ge en plats och ett namn, bättre än söners och döttrars; jag skall ge dem ett evigt namn, som inte skall utrotas. Också främlingens söner, som sluter sig till Herren för att tjäna honom och älska Herrens namn, för att vara hans tjänare, var och en som håller sabbaten så att han inte ohelgar den och håller fast vid mitt förbund, dem skall jag föra till mitt heliga berg och göra dem glada i mitt bönehus; deras brännoffer och deras slaktoffer skall bli välbehagliga på mitt altare. Ty mitt hus skall kallas ett bönehus för alla folk. Jesaja 56:3–7.

A stranger is a “gentile,” and the “second voice” calls them to come out of Babylon, and they are brought to God’s holy mountain, it will then be His “holy” mountain, for the wheat and tares will have been separated by the testing process represented in the history of the “first voice”. When they come to the mountain of the Lord in the last days, the Gentiles will no longer be strangers, or dry trees.

En främling är en ”hedning”, och den ”andra rösten” kallar dem att komma ut ur Babylon, och de förs till Guds heliga berg; då skall det vara Hans ”heliga” berg, ty vetet och ogräset kommer att ha blivit åtskilda genom den prövningsprocess som framställs i den ”första röstens” historia. När de kommer till Herrens berg i de sista dagarna, skall hedningarna inte längre vara främlingar eller torra träd.

> The sun and the moon shall be darkened, and the stars shall withdraw their shining. The Lord also shall roar out of Zion, and utter his voice from Jerusalem; and the heavens and the earth shall shake: but the Lord will be the hope of his people, and the strength of the children of Israel. So shall ye know that I am the Lord your God dwelling in Zion, my holy mountain: then shall Jerusalem be holy, and there shall no strangers pass through her any more. Joel 3:15–17.

> Solen och månen skall förmörkas, och stjärnorna skall dra tillbaka sitt sken. Herren skall ryta från Sion och låta sin röst höras från Jerusalem; och himlen och jorden skall skaka. Men Herren skall vara sitt folks hopp och Israels barns styrka. Så skall ni förstå att jag är Herren, er Gud, som bor på Sion, mitt heliga berg. Då skall Jerusalem vara heligt, och inga främlingar skall någonsin mer dra igenom henne. Joel 3:15–17.

The ushering in of the history where the “second voice” calls God’s other flock out of Babylon has “signs” that were typified by the signs of the Millerite movement. In Matthew chapter twenty-four, Mark chapter thirteen and Luke chapter twenty-one Christ’s testimony that we are considering is set forth. In each of those three witnesses one of the “signs” identified is that the powers of heaven shall be shaken, but in Joel’s representation of the “signs” which identify when Jerusalem shall be “holy”, both “the heavens and the earth shall shake.”

Inledandet av den historia där den ”andra rösten” kallar Guds andra hjord ut ur Babylon har ”tecken” som förebildades genom Milleritrörelsens tecken. I Matteus tjugofjärde kapitlet, Markus trettonde kapitlet och Lukas tjugoförsta kapitlet framläggs Kristi vittnesbörd som vi här betraktar. I vart och ett av dessa tre vittnen anges ett av de ”tecken” som kännetecknar detta, nämligen att himlens makter skall skakas; men i Joels framställning av de ”tecken” som utvisar när Jerusalem skall vara ”heligt”, skall både ”himlarna och jorden skaka.”

Joel is identifying the perfect fulfillment of the predicted “signs” that occur when Jerusalem is holy. That time is when the Lord has removed the sins from the one hundred and forty-four thousand, and the church of Laodicea has transitioned to the movement of Philadelphia. It is then that the sixth movement (Philadelphia), becomes the eighth movement (Philadelphia), that is of the seven churches. It is then that the Church Militant becomes the Church Triumphant. The Church Militant is a label for God’s church that is composed of the wheat and the tares. The Church Triumphant is God’s holy mountain that is “holy,” and “no strangers pass through her anymore.”

Joel identifierar den fullkomliga uppfyllelsen av de förutsagda ”tecknen” som inträffar när Jerusalem är heligt. Den tiden är då Herren har avlägsnat synderna från de etthundrafyrtiofyra tusen, och Laodiceas församling har övergått till Filadelfias rörelse. Det är då den sjätte rörelsen (Filadelfia) blir den åttonde rörelsen (Filadelfia), som är av de sju församlingarna. Det är då den kämpande kyrkan blir den triumferande kyrkan. Den kämpande kyrkan är en benämning på Guds kyrka som består av vetet och ogräset. Den triumferande kyrkan är Guds heliga berg som är ”heligt”, och ”inga främlingar går längre genom henne.”

The ushering in of the ensign that is lifted up, which is the Church Triumphant, which is the “eighth that is of the seven”, which is when Jerusalem is “holy”, is accompanied by “signs.” In order for Jesus to provide the point of reference for His people to recognize the life or death “sign,” that identifies the sealing of the one hundred and forty-four thousand, He employed trees and the natural cycle of a tree’s life to teach the all-important lesson.

Införandet av den upphöjda baneret, som är den triumferande kyrkan, som är den ”åttonde som är av de sju”, vilket är när Jerusalem är ”heligt”, åtföljs av ”tecken”. För att Jesus skulle ge sitt folk den referenspunkt genom vilken de kan känna igen livets eller dödens ”tecken”, som identifierar beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen, använde Han träd och den naturliga cykeln i ett träds liv för att undervisa om denna alltavgörande läxa.

> “Christ had bidden His people watch for the signs of His advent and rejoice as they should behold the tokens of their coming King. ‘When these things begin to come to pass,’ He said, ‘then look up, and lift up your heads; for your redemption draweth nigh.’ He pointed His followers to the budding trees of spring, and said: ‘When they now shoot forth, ye see and know of your own selves that summer is now nigh at hand. So likewise ye, when ye see these things come to pass, know ye that the kingdom of God is nigh at hand.’ Luke 21:28, 30, 31.” The Great Controversy, 308.

> ”Kristus hade befallt sitt folk att vaka efter tecknen på hans ankomst och glädja sig när de fick se sin kommande Konungs kännetecken. ’När detta börjar ske’, sade han, ’så räta på er och lyft upp era huvuden, därför att er återlösning närmar sig.’ Han pekade sina efterföljare på vårens trädknoppning och sade: ’När de redan skjuter skott, ser ni och förstår av er själva att sommaren redan är nära. Så också ni, när ni ser detta ske, så förstå att Guds rike är nära.’ Luk. 21:28, 30, 31.” The Great Controversy, 308.

When the trees of Spring begin to bud out, Summer is near.

När vårens träd börjar knoppas, är sommaren nära.

> The harvest is past, the summer is ended, and we are not saved. Jeremiah 8:20.

> Skörden är förbi, sommaren är till ända, och vi är inte frälsta. Jeremia 8:20.

The budding trees identify that it is Spring, and we then know Summer is near, and it is in the Summer when the harvest is gathered.

De träd som slår ut visar att det är vår, och då vet vi att sommaren är nära, och det är på sommaren som skörden bärgas.

> The enemy that sowed them is the devil; the harvest is the end of the world; and the reapers are the angels. Matthew 13:39.

> Fienden som sådde dem är djävulen; skörden är världens ände; och skördemännen är änglarna. Matteus 13:39.

The harvest is at the end of the world. When the trees begin to bud out, you are required to know that the end of the world is imminent.

Skörden sker vid världens ände. När träden börjar knoppas, förväntas ni förstå att världens ände är nära förestående.

> “One saying of the Saviour must not be made to destroy another. Though no man knoweth the day nor the hour of His coming, we are instructed and required to know when it is near. We are further taught that to disregard His warning, and refuse or neglect to know when His advent is near, will be as fatal for us as it was for those who lived in the days of Noah not to know when the flood was coming.” The Great Controversy, 371.

> ”Ett uttalande av Frälsaren får inte göras till ett medel att omintetgöra ett annat. Fastän ingen människa känner dagen eller stunden för hans återkomst, blir vi undervisade och ålagda att veta när den är nära. Vi lärs vidare att om vi åsidosätter hans varning och vägrar eller försummar att veta när hans ankomst är nära, kommer det att bli lika ödesdigert för oss som det var för dem som levde på Noas tid att inte veta när floden skulle komma.” Den stora striden, 371.

We will continue our study of Luke chapter twenty-one in the next article.

Vi kommer att fortsätta vårt studium av Lukas tjugoförsta kapitel i nästa artikel.

> “I saw that the powers of earth are now being shaken and that events come in order. War, and rumors of war, sword, famine, and pestilence are first to shake the powers of earth, then the voice of God will shake the sun, moon, and stars, and this earth also. I saw that the shaking of the powers in Europe is not, as some teach, the shaking of the powers of heaven, but it is the shaking of the angry nations.” Early Writings, 41.

> ”Jag såg att jordens makter nu blir omskakade och att händelserna kommer i ordning. Krig och rykten om krig, svärd, hungersnöd och pest är det första som skakar jordens makter; sedan skall Guds röst skaka solen, månen och stjärnorna, och även denna jord. Jag såg att omskakningen av makterna i Europa inte är, såsom några lär, himlens makters omskakning, utan de vredgade nationernas omskakning.” Early Writings, 41.

Back to Articles