Article

# The Book of Joel and The Laodicean Seventh-day Adventist Church - Number Two

Joels bok och den laodiceiska Sjundedagsadventistkyrkan – nummer två

Number Two

Nummer två

Author

Jeff Pippenger

Published

December 2, 2025

Formats

PDF
Word
Song MP3

> “It is with an earnest longing that I look forward to the time when the events of the day of Pentecost shall be repeated with even greater power than on that occasion. John says, ‘I saw another angel come down from heaven, having great power; and the earth was lightened with his glory.’ Then, as at the Pentecostal season, the people will hear the truth spoken to them, every man in his own tongue.

> ”Det är med en innerlig längtan som jag ser fram emot den tid då händelserna på pingstdagen skall upprepas med ännu större kraft än vid det tillfället. Johannes säger: ’Jag såg en annan ängel komma ner från himlen med stor makt, och jorden upplystes av hans härlighet.’ Då skall människorna, liksom vid pingstens tid, få höra sanningen talas till dem, var och en på sitt eget språk.

> “God can breathe new life into every soul that sincerely desires to serve Him, and can touch the lips with a live coal from off the altar, and cause them to become eloquent with His praise. Thousands of voices will be imbued with the power to speak forth the wonderful truths of God’s Word. The stammering tongue will be unloosed, and the timid will be made strong to bear courageous testimony to the truth. May the Lord help His people to cleanse the soul temple from every defilement, and to maintain such a close connection with Him that they may be partakers of the latter rain when it shall be poured out.” Review and Herald, July 20, 1886.

> ”Gud kan inblåsa nytt liv i varje själ som uppriktigt önskar tjäna Honom, och kan röra vid läpparna med ett glödande kol från altaret och göra dem vältaliga i Hans lov. Tusentals röster skall genomsyras av kraft att förkunna de underbara sanningarna i Guds ord. Den stammande tungan skall lösas, och de försagda skall göras starka att bära ett frimodigt vittnesbörd om sanningen. Må Herren hjälpa sitt folk att rena själens tempel från all orenhet och att upprätthålla en så nära förbindelse med Honom att de må bli delaktiga av det sena regnet när det utgjuts.” Review and Herald, 20 juli 1886.

Pentecost, when considered as a feast of the Lord cannot be separated from Passover, the feast of unleavened bread, the first fruit offering and the feast of weeks. Pentecost is a period of time, though it is also a point in time. This is why it is called “the Pentecostal season.” The season began with Christ’s death, burial and resurrection. After His ascension Christ began forty days of personal instruction that was followed by ten days in the upper room where unity was accomplished. 9/11 began a period that ends at the Sunday law in the United States. That Sunday law is represented by the day of Pentecost as a point in time; a point in time that has been preceded by a period of time which began at 9/11. From 9/11 unto the Sunday law the “Pentecostal season” is repeated.

Pingsten, när den betraktas som en Herrens högtid, kan inte skiljas från påsken, det osyrade brödets högtid, förstlingsfruktens offer och veckohögtiden. Pingsten är en tidsperiod, även om den också är en tidpunkt. Därför kallas den ”pingsttiden”. Denna tid började med Kristi död, begravning och uppståndelse. Efter sin himmelsfärd inledde Kristus fyrtio dagar av personlig undervisning, vilka följdes av tio dagar i övre salen där enhet uppnåddes. 9/11 inledde en period som slutar med söndagslagen i Förenta staterna. Denna söndagslag representeras av pingstdagen som en tidpunkt; en tidpunkt som har föregåtts av en tidsperiod som började vid 9/11. Från 9/11 fram till söndagslagen upprepas ”pingsttiden”.

Peter explained that the miraculous phenomenon of “tongues of fire,” was not drunken folly, but a fulfillment of the book of Joel because a controversy was brought against the message. “Tongues” represent the presentation of a message, and the fire represents the Holy Spirit. The message of Pentecost represents a combination of divinity (God is a consuming fire) with the humanity of the tongue. Just as Peter represents the one hundred and forty-four thousand during the time of the latter rain, so too the quibbling Jews represent a former covenant people who are being passed by at the very point in time when the latter rain is falling.

Petrus förklarade att det mirakulösa fenomenet med ”eldstungor” inte var dryckenskapens dårskap, utan en uppfyllelse av Joels bok, eftersom en kontrovers hade väckts mot budskapet. ”Tungor” representerar frambärandet av ett budskap, och elden representerar den Helige Ande. Pingstens budskap representerar en förening av gudomlighet (Gud är en förtärande eld) med tungans mänsklighet. Liksom Petrus representerar de etthundrafyrtiofyra tusen under tiden för det sena regnet, så representerar också de hårklyvande judarna ett folk under det förra förbundet som blir förbigånget just i den tidpunkt då det sena regnet faller.

> And they were all filled with the Holy Ghost, and began to speak with other tongues, as the Spirit gave them utterance. And there were dwelling at Jerusalem Jews, devout men, out of every nation under heaven. Now when this was noised abroad, the multitude came together, and were confounded, because that every man heard them speak in his own language. And they were all amazed and marvelled, saying one to another, Behold, are not all these which speak Galilaeans? And how hear we every man in our own tongue, wherein we were born? Parthians, and Medes, and Elamites, and the dwellers in Mesopotamia, and in Judaea, and Cappadocia, in Pontus, and Asia, Phrygia, and Pamphylia, in Egypt, and in the parts of Libya about Cyrene, and strangers of Rome, Jews and proselytes, Cretes and Arabians, we do hear them speak in our tongues the wonderful works of God. And they were all amazed, and were in doubt, saying one to another, What meaneth this? Others mocking said, These men are full of new wine. But Peter, standing up with the eleven, lifted up his voice, and said unto them, Ye men of Judaea, and all ye that dwell at Jerusalem, be this known unto you, and hearken to my words: For these are not drunken, as ye suppose, seeing it is but the third hour of the day. Acts 2:4–15.

> Och de blev alla uppfyllda av den helige Ande och började tala med andra tungomål, allt eftersom Anden gav dem att yttra sig. Och i Jerusalem bodde judar, fromma män, från alla folk under himlen. När nu detta ryktades, samlades folkmassan och blev bestörta, eftersom var och en hörde dem tala på sitt eget språk. Och de häpnade alla och förundrade sig och sade till varandra: Se, är inte alla dessa som talar galiléerna? Hur kan då var och en av oss höra sitt eget modersmål, det språk vi är födda i? Parter och meder och elamiter och de som bor i Mesopotamien, Judeen och Kappadokien, i Pontus och Asien, Frygien och Pamfylien, i Egypten och i trakterna av Libyen åt Cyrene till, och hitflyttade från Rom, både judar och proselyter, kretenser och araber – vi hör dem tala på våra egna språk om Guds väldiga gärningar. Och de var alla häpna och visste inte vad de skulle tro och sade till varandra: Vad kan detta betyda? Men andra hånade och sade: De är fulla av sött vin. Då trädde Petrus fram tillsammans med de elva, höjde sin röst och talade till dem: Ni judiska män och alla ni som bor i Jerusalem, låt detta vara er kunnigt, och hör på mina ord. Dessa är inte druckna, såsom ni menar, eftersom det bara är dagens tredje timme. Apg. 2:4–15.

Peter is explaining Pentecost as a fulfillment of the book of Joel. He is doing so prophetically when the entire world is represented, for the passage states the audience came “out of every nation under heaven.” At 9/11 the earth was lightened with Christ’s glory and then again at the Sunday law the one hundred and forty-four thousand will perfectly reflect the glory of Christ as they are lifted up as an ensign before the entire world. The Pentecostal period began at 9/11 and it ends at the Sunday law.

Petrus förklarar pingsten som en uppfyllelse av Joels bok. Han gör detta profetiskt när hela världen är representerad, ty textstället säger att åhörarna kom ”från alla folk under himlen”. Vid 9/11 upplystes jorden av Kristi härlighet, och sedan åter vid söndagslagen skall de etthundrafyrtiofyra tusen fullkomligt återspegla Kristi härlighet, när de upphöjs såsom ett baner inför hela världen. Pingstperioden började vid 9/11 och den slutar vid söndagslagen.

> “Not one of us will ever receive the seal of God while our characters have one spot or stain upon them. It is left with us to remedy the defects in our characters, to cleanse the soul temple of every defilement. Then the latter rain will fall upon us as the early rain fell upon the disciples on the Day of Pentecost.

> “Ingen av oss kommer någonsin att ta emot Guds sigill medan våra karaktärer har en enda fläck eller smitta över sig. Det är anförtrott åt oss att avhjälpa bristerna i våra karaktärer, att rena själens tempel från all orenhet. Då kommer det sena regnet att falla över oss, såsom det tidiga regnet föll över lärjungarna på pingstdagen.

> “We are too easily satisfied with our attainments. We feel rich and increased with goods and know not that we are ‘wretched, and miserable, and poor, and blind, and naked.’ Now is the time to heed the admonition of the True Witness: ‘I counsel thee to buy of Me gold tried in the fire, that thou mayest be rich; and white raiment, that thou mayest be clothed, and that the shame of thy nakedness do not appear; and anoint thine eyes with eyesalve, that thou mayest see.’ …

> ”Vi nöjer oss alltför lätt med det vi har uppnått. Vi känner oss rika och har överflöd på ägodelar och vet inte att vi är ’eländiga och ömkansvärda och fattiga och blinda och nakna’. Nu är tiden att ge akt på den Sanna Vittnets förmaning: ’Jag råder dig att av Mig köpa guld som är renat i eld, för att du må bli rik, och vita kläder att klä dig i, så att din nakenhets skam inte blir uppenbar, och smörja dina ögon med ögonsalva, så att du kan se.’ …”

> “It is now that we must keep ourselves and our children unspotted from the world. It is now that we must wash our robes of character and make them white in the blood of the Lamb. It is now that we must overcome pride, passion, and spiritual slothfulness. It is now that we must awake and make determined effort for symmetry of character. ‘Today if ye will hear His voice, harden not your hearts.’ We are in a most trying position, waiting, watching for our Lord’s appearing. The world is in darkness. ‘But ye, brethren,’ says Paul, ‘are not in darkness, that that day should overtake you as a thief.’ It is ever God’s purpose to bring light out of darkness, joy out of sorrow, and rest out of weariness for the waiting, longing soul.

> ”Det är nu vi måste bevara oss själva och våra barn obefläckade av världen. Det är nu vi måste tvätta våra karaktärens kläder och göra dem vita i Lammets blod. Det är nu vi måste övervinna högmod, lidelse och andlig tröghet. Det är nu vi måste vakna och med beslutsam ansträngning verka för karaktärens symmetri. ’I dag, om ni får höra hans röst, så förhärda inte era hjärtan.’ Vi befinner oss i en ytterst prövande ställning, där vi väntar och vakar inför vår Herres ankomst. Världen ligger i mörker. ’Men ni, bröder’, säger Paulus, ’är inte i mörker, så att den dagen kan överraska er såsom en tjuv.’ Det är alltid Guds avsikt att frambringa ljus ur mörker, glädje ur sorg och vila ur trötthet för den väntande, längtande själen.”

> “What are you doing, brethren, in the great work of preparation? Those who are uniting with the world are receiving the worldly mold and preparing for the mark of the beast. Those who are distrustful of self, who are humbling themselves before God and purifying their souls by obeying the truth these are receiving the heavenly mold and preparing for the seal of God in their foreheads. When the decree goes forth and the stamp is impressed, their character will remain pure and spotless for eternity.

> ”Vad gör ni, bröder, i det stora förberedelseverket? De som förenar sig med världen tar emot den världsliga prägeln och förbereder sig för vilddjurets märke. De som misstror sig själva, som ödmjukar sig inför Gud och renar sina själar genom att lyda sanningen, dessa tar emot den himmelska prägeln och förbereder sig för Guds sigill på sina pannor. När påbudet utfärdas och stämpeln anbringas, skall deras karaktär förbli ren och fläckfri i evighet.

> “Now is the time to prepare. The seal of God will never be placed upon the forehead of an impure man or woman. It will never be placed upon the forehead of the ambitious, world-loving man or woman. It will never be placed upon the forehead of men or women of false tongues or deceitful hearts. All who receive the seal must be without spot before God—candidates for heaven. Go forward, my brethren and sisters. I can only write briefly upon these points at this time, merely calling your attention to the necessity of preparation. Search the Scriptures for yourselves, that you may understand the fearful solemnity of the present hour.” Testimonies, volume 5, 214, 216.

> ”Nu är tiden att förbereda sig. Guds sigill kommer aldrig att sättas på pannan hos en oren man eller kvinna. Det kommer aldrig att sättas på pannan hos den äregirige, världsälskande mannen eller kvinnan. Det kommer aldrig att sättas på pannan hos män eller kvinnor med falska tungor eller bedrägliga hjärtan. Alla som tar emot sigillet måste vara utan fläck inför Gud — kandidater för himlen. Gå framåt, mina bröder och systrar. Jag kan för närvarande endast skriva kortfattat om dessa punkter och endast fästa er uppmärksamhet på nödvändigheten av förberedelse. Utforska själva Skrifterna, så att ni må förstå den fruktansvärda allvaret i den närvarande stunden.” Testimonies, band 5, 214, 216.

Here Sister White identifies Pentecost as a point in time, aligning with the Sunday law in the United States, “when the decree goes forth.” Yet, though she marks the Sunday law and Pentecost as a point in time, her message calling for preparation identifies a period that precedes the Sunday law as typified by the Pentecostal season. The Sunday law is the seventh-day Sabbath test, and the period from 9/11 unto the Sunday law can be identified as the symbolic “day of the Lord’s preparation.” Preparation precedes the test.

Här identifierar syster White pingsten som en tidpunkt, i överensstämmelse med söndagslagen i Förenta staterna, ”när dekretet går ut”. Även om hon således anger söndagslagen och pingsten som en tidpunkt, identifierar hennes budskap, som kallar till beredelse, en period som föregår söndagslagen och som förebildas av pingsttiden. Söndagslagen är prövningen angående sjundedagssabbaten, och perioden från 11 september fram till söndagslagen kan identifieras som den symboliska ”Herrens beredelses dag”. Beredelsen föregår prövningen.

The “latter rain will fall upon” the one hundred and forty-four thousand just “as the early rain fell upon the disciples on the Day of Pentecost.” The period represented as the Pentecostal season began with a sprinkling when Christ returned from His ascension.

”Det sena regnet ska falla över” de etthundrafyrtiofyra tusen, alldeles ”så som det tidiga regnet föll över lärjungarna på pingstdagen.” Den period som framställs som pingsttiden började med en stänkning, när Kristus återvände från sin himmelsfärd.

> And when he had said this, he breathed on them, and saith unto them, Receive ye the Holy Ghost. John 20:22.

> Och när han hade sagt detta, andades han på dem och sade till dem: ”Tag emot den Helige Ande.” Johannes 20:22.

His breath conveys the Holy Spirit and breath is what produces the sound of words. Jesus is the Word and His breath conveys the Holy Spirit through the impartation of His word. The breath is what brought the body of Adam to life, and the breath is what brings Ezekiel’s army of resurrected dead dry bones to life.

Hans andedräkt förmedlar den helige Ande, och andedräkten är det som frambringar ordens ljud. Jesus är Ordet, och hans andedräkt förmedlar den helige Ande genom förmedlandet av hans ord. Det var andedräkten som gav Adams kropp liv, och det är andedräkten som ger Hesekiels här av uppståndna, döda, förtorkade ben liv.

> “The act of Christ in breathing upon his disciples the Holy Ghost, and in imparting his peace to them, was as a few drops before the plentiful shower to be given on the day of Pentecost.” Spirit of Prophecy, volume 3, 243.

> ”Kristi handling när han andades på sina lärjungar den helige Ande och meddelade dem sin frid, var såsom några få droppar före det rikliga regn som skulle ges på pingstdagen.” Spirit of Prophecy, volym 3, 243.

At the beginning of the Pentecostal season Christ’s “breath” imparted the Holy Spirit to the disciples, but some doubted.

I början av pingsttiden förmedlade Kristi ”andedräkt” den helige Ande åt lärjungarna, men några tvivlade.

> But Thomas, one of the twelve, called Didymus, was not with them when Jesus came. The other disciples therefore said unto him, We have seen the Lord. But he said unto them, Except I shall see in his hands the print of the nails, and put my finger into the print of the nails, and thrust my hand into his side, I will not believe. John 2:24, 25.

> Men Tomas, en av de tolv, kallad Didymus, var inte med dem när Jesus kom. De andra lärjungarna sade därför till honom: Vi har sett Herren. Men han sade till dem: Om jag inte får se spikhålen i hans händer och sticka mitt finger i spikhålen och föra in min hand i hans sida, kommer jag inte att tro. Johannes 20:24, 25.

The Pentecostal period began a period of “testing,” starting with the breath of Christ and Thomas’ controversy of doubt. Thomas’ controversy at the beginning typifies the controversy of the Jews at the ending of the Pentecostal season. Christ imparted His word and the Holy Spirit to the disciples at the beginning, and the disciples imparted the word and the Holy Spirit to the world at the end of the Pentecostal season.

Pingstperioden inledde en tid av ”prövning”, som började med Kristi andedräkt och Tomas’ tvist om tvivel. Tomas’ tvist i början är en förebild för judarnas tvist vid pingsttidens slut. Kristus meddelade sitt ord och den Helige Ande till lärjungarna i början, och lärjungarna meddelade ordet och den Helige Ande till världen vid pingsttidens slut.

The work that Christ accomplished when He breathed upon the disciples was a second witness to the same work He had just accomplished with the disciples on the road to Emmaus.

Det verk som Kristus fullbordade när han andades på lärjungarna var ett andra vittnesbörd om samma verk som han just hade fullbordat med lärjungarna på vägen till Emmaus.

> And it came to pass, that, while they communed together and reasoned, Jesus himself drew near, and went with them. But their eyes were holden that they should not know him. …

> Och det skedde, medan de samtalade med varandra och överlade, att Jesus själv kom nära och vandrade med dem. Men deras ögon hölls tillbaka, så att de inte kände igen honom. …

> Then he said unto them, O fools, and slow of heart to believe all that the prophets have spoken: Ought not Christ to have suffered these things, and to enter into his glory? And beginning at Moses and all the prophets, he expounded unto them in all the scriptures the things concerning himself. And they drew nigh unto the village, whither they went: and he made as though he would have gone further. But they constrained him, saying, Abide with us: for it is toward evening, and the day is far spent. And he went in to tarry with them. And it came to pass, as he sat at meat with them, he took bread, and blessed it, and brake, and gave to them. And their eyes were opened, and they knew him; and he vanished out of their sight. And they said one to another, Did not our heart burn within us, while he talked with us by the way, and while he opened to us the scriptures? Luke 24:15, 16, 25–32.

> Då sade han till dem: O ni oförståndiga och tröga till hjärtat att tro allt det som profeterna har talat! Måste inte Kristus lida detta och sedan gå in i sin härlighet? Och med början hos Mose och alla profeterna utlade han för dem i alla Skrifterna det som handlade om honom själv. Och de närmade sig byn dit de var på väg, och han såg ut som om han ville gå vidare. Men de bad honom enträget och sade: Stanna kvar hos oss, ty det lider mot aftonen och dagen är redan långt framskriden. Och han gick in för att stanna hos dem. Och det skedde, när han satt till bords med dem, att han tog brödet, välsignade det, bröt det och gav åt dem. Då öppnades deras ögon, och de kände igen honom; och han blev osynlig för dem. Och de sade till varandra: Brann inte vårt hjärta i oss, medan han talade med oss på vägen och medan han öppnade Skrifterna för oss? Lukas 24:15, 16, 25–32.

Just as Jesus “sat with meat” in Emmaus, He thereafter ate with the disciples. In both instances eating is represented. Together they identify that the beginning of the Pentecostal period is marked by the breath of the Holy Spirit and also by eating. The opening events produces a controversy between a class who believes and a class who doubts. The eating, the impartation of the Holy Spirit and the opening of the Scriptures include that Christ began His instruction with “Moses and all the prophets.” Christ’s teaching was conveyed by taking the prophetic line of Moses and aligning it with the lines of all the prophets, here a little and there a little.

Liksom Jesus ”satt till bords” i Emmaus, åt Han därefter med lärjungarna. I båda fallen framställs ätandet. Tillsammans visar de att början av den pentekostala perioden kännetecknas av den Helige Andes andedräkt och även av ätande. De inledande händelserna framkallar en kontrovers mellan en grupp som tror och en grupp som tvivlar. Ätandet, meddelandet av den Helige Ande och Skrifternas öppnande innefattar att Kristus började sin undervisning med ”Mose och alla profeterna”. Kristi undervisning förmedlades genom att ta Moses profetiska linje och ställa den i samklang med alla profeternas linjer, här litet och där litet.

On 9/11 the breath of the four winds of Ezekiel blew upon the dead dry bones of chapter thirty-seven. At that time, as typified by the angel who descended on August 11, 1840 and empowered the first angel’s message, the angel of Revelation eighteen descended with a message that must be eaten, as did the disciples eat at the beginning of the Pentecostal period. The unwillingness of Thomas to believe identifies that when the message is introduced a shaking is marked.

Den 11 september blåste de fyra vindarnas andedräkt i Hesekiel över de döda torra benen i kapitel trettiosju. Vid den tiden, såsom förebildat av ängeln som steg ned den 11 augusti 1840 och gav kraft åt den första ängelns budskap, steg ängeln i Uppenbarelseboken arton ned med ett budskap som måste ätas, liksom lärjungarna åt i början av pingstperioden. Tomas ovilja att tro visar att när budskapet introduceras utmärks en skakning.

Speaking of the fall of the Twin Towers on 9/11 we are told that the Lord arose to “shake terribly the nations.” It is important to remember that a “shaking” among God’s people is accomplished by those who are fighting against a message of truth. There are “shakings” that are external, but internal shakings within the church occur in the environment of a message being presented.

När det gäller Tvillingtornens fall den 11 september får vi veta att Herren reste sig för att ”förfärligt skaka nationerna”. Det är viktigt att komma ihåg att en ”skakning” bland Guds folk åstadkoms av dem som kämpar mot ett sanningens budskap. Det finns ”skakningar” som är yttre, men inre skakningar inom församlingen sker i den miljö där ett budskap framläggs.

> “I asked the meaning of the shaking I had seen and was shown that it would be caused by the straight testimony called forth by the counsel of the True Witness to the Laodiceans. This will have its effect upon the heart of the receiver, and will lead him to exalt the standard and pour forth the straight truth. Some will not bear this straight testimony. They will rise up against it, and this is what will cause a shaking among God’s people.

> ”Jag frågade efter innebörden av den skakning jag hade sett och fick veta att den skulle orsakas av det rättframma vittnesbörd som framkallas genom den sanne Vittnets råd till laodiceerna. Detta kommer att ha sin verkan på mottagarens hjärta och leda honom till att upphöja baneret och frambära den rättframma sanningen. Somliga kommer inte att tåla detta rättframma vittnesbörd. De kommer att resa sig upp emot det, och detta är vad som kommer att orsaka en skakning bland Guds folk.

> “I saw that the testimony of the True Witness has not been half heeded. The solemn testimony upon which the destiny of the church hangs has been lightly esteemed, if not entirely disregarded. This testimony must work deep repentance; all who truly receive it will obey it and be purified.” Early Writings, 271.

> ”Jag såg att den Sanna Vittnets vittnesbörd inte ens till hälften har beaktats. Det allvarliga vittnesbörd, på vilket församlingens öde vilar, har blivit lättsinnigt värderat, om det inte helt har åsidosatts. Detta vittnesbörd måste verka en djup omvändelse; alla som verkligen tar emot det kommer att lyda det och bli renade.” Early Writings, 271.

The internal “shaking” is caused by those who resist the presentation of the Laodicean message. Sister White identifies Jones and Waggoner’s message of 1888 as the Laodicean message.

Den inre ”skakningen” orsakas av dem som motsätter sig förkunnelsen av det laodiceiska budskapet. Syster White identifierar Jones och Waggoners budskap från 1888 som det laodiceiska budskapet.

> “The message given us by A. T. Jones, and E. J. Waggoner is the message of God to the Laodicean church, and woe be unto anyone who professes to believe the truth and yet does not reflect to others the God-given rays.” The 1888 Materials, 1053.

> ”Det budskap som gavs oss genom A. T. Jones och E. J. Waggoner är Guds budskap till den laodiceiska församlingen, och ve över var och en som bekänner sig tro sanningen och ändå inte återspeglar de av Gud givna strålarna.” The 1888 Materials, 1053.

The resistance to the Laodicean message produces a shaking and Sister White aligns the message of 1888 with the descent of the angel of Revelation eighteen.

Motståndet mot det laodikeiska budskapet framkallar en skakning, och syster White sammanför budskapet från 1888 med ängelns nedstigande i Uppenbarelseboken arton.

> “An unwillingness to yield up preconceived opinions, and to accept this truth, lay at the foundation of a large share of the opposition manifested at Minneapolis against the Lord’s message through Brethren Waggoner and Jones. By exciting that opposition Satan succeeded in shutting away from our people, in a great measure, the special power of the Holy Spirit that God longed to impart to them. The enemy prevented them from obtaining that efficiency which might have been theirs in carrying the truth to the world, as the apostles proclaimed it after the day of Pentecost. The light that is to lighten the whole earth with its glory was resisted, and by the action of our own brethren has been in a great degree kept away from the world.” Selected Messages, book 1, 235.

> ”En ovilja att överge förutfattade meningar och att ta emot denna sanning låg till grund för en stor del av det motstånd som visades i Minneapolis mot Herrens budskap genom bröderna Waggoner och Jones. Genom att framkalla detta motstånd lyckades Satan i stor utsträckning avskärma vårt folk från den Helige Andes särskilda kraft som Gud längtade efter att ge dem. Fienden hindrade dem från att vinna den verkningskraft som kunde ha varit deras när de bar sanningen till världen, sådan som apostlarna förkunnade den efter pingstdagen. Det ljus som skall upplysa hela jorden med sin härlighet blev motstått och har genom våra egna bröders handlande i hög grad hållits borta från världen.” Selected Messages, bok 1, 235.

The doubt of Thomas at the beginning of the Pentecostal season, typifying the rebellion against the message that arrived on the day of Pentecost, typified the shaking that occurred when the leadership of Seventh-day Adventism stood up and resisted the message to the Laodicean church as presented by Jones and Waggoner in 1888. In 1888 the mighty angel of Revelation eighteen descended to lighten the earth with His glory, but due in large part to unwillingness of those leaders to set aside preconceived opinions the rebellion of Korah, Dathan and Abiram was repeated. Thomas, the Jews at Pentecost, Korah’s rebellion in the time of Moses, the rebellion of 1888 all typify 9/11 when, according to Joel—a trumpet was to be blown. That trumpet, according to Isaiah was blown to identify the sins of God’s people, thus typifying 1888 and the message to Laodicea. Jeremiah’s watchman, who blows the trumpet to return to the “old paths” aligns with Isaiah lifting up his voice as a trumpet. Jeremiah’s watchmen are Habakkuk’s watchmen who asks the question about what will be his position in the argument or debate of his history?

Tomas tvivel vid början av pingstsäsongen, vilket förebildade upproret mot det budskap som anlände på pingstdagen, förebildade den skakning som inträffade när Sjundedagsadventismens ledarskap reste sig upp och gjorde motstånd mot budskapet till den laodiceiska församlingen såsom det framlades av Jones och Waggoner år 1888. År 1888 steg den mäktige ängeln i Uppenbarelseboken arton ned för att upplysa jorden med sin härlighet, men till stor del på grund av dessa ledares ovilja att åsidosätta förutfattade meningar upprepades Koras, Datans och Abirams uppror. Tomas, judarna vid pingsten, Koras uppror på Moses tid, upproret år 1888, allt detta förebildar 11 september, då, enligt Joel, en basun skulle blåsas. Denna basun blev, enligt Jesaja, blåst för att utpeka Guds folks synder och förebildar således 1888 och budskapet till Laodicea. Jeremias väktare, som blåser i basunen för att återvända till ”de gamla stigarna”, stämmer överens med Jesaja som höjer sin röst såsom en basun. Jeremias väktare är Habackuks väktare, som ställer frågan om vilken hans ställning skall vara i hans historias argument eller debatt?

> I will stand upon my watch, and set me upon the tower, and will watch to see what he will say unto me, and what I shall answer when I am reproved. Habakkuk 2:1.

> Jag vill stå på min vakt och ställa mig på tornet; jag vill spana för att se vad han skall tala till mig, och vad jag skall svara när jag blir tillrättavisad. Habackuk 2:1.

The word “reproved” means “rebuked or argued with” and it infers a question, for the next verse provides an answer.

Ordet ”tillrättavisad” betyder ”tillrättavisad eller motsagd” och antyder en fråga, ty nästa vers ger ett svar.

> And the Lord answered me, and said, Write the vision, and make it plain upon tables, that he may run that readeth it. Habakkuk 2:2.

> Och Herren svarade mig och sade: Skriv synen, och gör den tydlig på tavlor, så att den som läser den må kunna löpa. Habackuk 2:2.

The “debate” or shaking that began in fulfillment of Millerite history was the message of William Miller and his rules of prophetic interpretations versus the theologians of Protestantism. The debate in Millerite history began with the confirmation of the Millerite message on August 11, 1840 when no “less a personage than Jesus Christ” descended with a little book that John was to take and eat. The argument of the watchmen of Habakkuk, the doubts of Thomas, the rebellion of 1888, the rebellion of Korah, the argument of drunkenness at Pentecost all witness to a debate which began at 9/11. The controversy which is debated is over the message of the latter rain, which began to sprinkle on 9/11.

Den ”debatt” eller skakning som började i uppfyllelse av den milleritiska historien var William Millers budskap och hans regler för profetisk tolkning i motsats till protestantismens teologer. Debatten i den milleritiska historien började med bekräftelsen av det milleritiska budskapet den 11 augusti 1840, då ingen ”mindre person än Jesus Kristus” steg ned med en liten bok som Johannes skulle ta och äta. Habackuks väktares argument, Tomas tvivel, upproret 1888, Koras uppror, anklagelsen om druckenhet vid pingsten vittnar alla om en debatt som började vid 9/11. Den strid som debatteras gäller budskapet om det sena regnet, som började falla i stänk vid 9/11.

The answer in Habakkuk that led the Millerites to produce the 1843 chart connects with the development of two classes of worshippers represented Korah and associates versus Moses, by Thomas and the other disciples; the Jews argument of drunkenness at Pentecost, the leadership of Adventism in 1888; the Protestants versus the Millerites in 1844 and the foolish and wise virgins of October 22, 1844.

Svaret i Habackuk som ledde milleriterna att framställa 1843 års schema hänger samman med utvecklingen av två klasser av tillbedjare, representerade av Korah och hans anhängare i motsats till Mose; av Tomas och de övriga lärjungarna; av judarnas argument om berusning på pingstdagen; av adventismens ledarskap år 1888; av protestanterna i motsats till milleriterna år 1844; samt av de fåvitska och de kloka jungfrurna den 22 oktober 1844.

On 9/11 Christ breathed upon His disciples the Holy Spirit as a few drops before the full outpouring at the Sunday law. He then opened their understanding to the prophetic message beginning, “line upon line” with Moses by leading those disciples back to Jeremiah’s old paths where they were anointed to blow a warning trumpet. Christ breath at 9/11 came from Ezekiel’s and John’s four winds and it was the Laodicean message, which is the “straight testimony” which causes a shaking as it is resisted. 1888 typifies the rebellion of Korah, Dathan and Abiram, for it was not only the message which was being rejected, but also the chosen watchmen that were giving the trumpet a certain sound.

Den 11/9 andades Kristus på sina lärjungar den Helige Ande såsom några få droppar före den fulla utgjutelsen vid söndagslagen. Han öppnade därefter deras förstånd för det profetiska budskapet, med början ”rad på rad”, med Mose, genom att leda dessa lärjungar tillbaka till Jeremias gamla stigar, där de smordes att blåsa i en varningstrumpet. Kristi andedräkt den 11/9 kom från Hesekiels och Johannes fyra vindar, och det var det laodiceiska budskapet, vilket är det ”raka vittnesbördet”, som orsakar en skakning när det motstås. År 1888 är en förebild till Koras, Datans och Abirams uppror, ty det var inte endast budskapet som förkastades, utan också de utvalda väktare som gav trumpeten ett bestämt ljud.

Sister White penned that the, “shaking I had seen” “would be caused by the straight testimony called forth by the counsel of the True Witness to the Laodiceans.” The 1888 message was that straight testimony, and both 1888 and 9/11 mark the descent of the angel of Revelation eighteen.

Syster White skrev att den ”skakning jag hade sett” ”skulle orsakas av det rättframma vittnesbörd som framkallats av den sanna Vittnets råd till laodiceerna.” Budskapet från 1888 var detta rättframma vittnesbörd, och både 1888 och 11 september markerar nedstigningen av ängeln i Uppenbarelseboken arton.

> “A straight testimony must be borne to our churches and institutions, to arouse the sleeping ones.’

> ”Ett rakt vittnesbörd måste frambäras till våra församlingar och institutioner för att väcka de sovande.”

> “When the word of the Lord is believed and obeyed, steady advancement will be made. Let us now see our great need. The Lord cannot use us until he breathes life into the dry bones. I heard the words spoken: ‘Without the deep moving of the Spirit of God upon the heart, without its life-giving influence, truth becomes a dead letter.’” Review and Herald, November 18, 1902.

> ”När Herrens ord tros och åtlyds, kommer en stadig framgång att vinnas. Låt oss nu inse vårt stora behov. Herren kan inte använda oss förrän han blåser liv i de förtorkade benen. Jag hörde dessa ord uttalas: ’Utan Guds Andes djupa rörelse över hjärtat, utan dess livgivande inflytande, blir sanningen en död bokstav.’” Review and Herald, 18 november 1902.

At 9/11 the Laodicean message reached its perfect fulfillment as the last call to God’s former covenant people began to be sounded. It is then that Sister White notes, “A straight testimony must be borne to our churches and institutions, to arouse the sleeping ones.” The Laodicean message began when the angel of Revelation eighteen descended at 9/11, which means that at 9/11 the message to Laodicean Seventh-day Adventists was and is to “awake.” Joel commanded the drunkards to awake in verse five of chapter one. 9/11 marks the arrival of the final testing period for Adventism and it represents Joel’s command to awake. The beginning of the Pentecostal season starts with an awakening of God’s people at 9/11 and ends with the fulfillment of the parable of the ten virgins just before the Sunday law.

Vid 11 september nådde det laodiceiska budskapet sin fullkomliga uppfyllelse, då det sista anropet till Guds forna förbundsfolk började ljuda. Det är då som syster White påpekar: ”Ett rakt vittnesbörd måste bäras till våra församlingar och institutioner för att väcka de sovande.” Det laodiceiska budskapet började när ängeln i Uppenbarelseboken arton steg ned vid 11 september, vilket innebär att budskapet till de laodiceiska sjundedagsadventisterna vid 11 september var och är att ”vakna”. Joel befallde de druckna att vakna i vers fem i kapitel ett. 11 september markerar ankomsten av den slutliga prövningstiden för adventismen, och den representerar Joels befallning att vakna. Inledningen av pingstsäsongen börjar med ett uppvaknande bland Guds folk vid 11 september och slutar med uppfyllelsen av liknelsen om de tio jungfrurna strax före söndagslagen.

The awakening at 9/11 is a call to the final generation of a covenant people who are in apostasy. The awakening just before the Sunday law closes the door on the former covenant people. The beginning and the ending are the same and in July of 2023 the two witnesses of Revelation eleven were awakened to the rebellion of the prediction of July 18, 2020. The middle awakening is represented by rebellion, which identifies 9/11 as the first letter of the Hebrew alphabet, July 18, 2020 as the thirteenth letter and the Sunday law as the twenty-second and last letter of the Hebrew alphabet. The twenty-second letter represents the combination of divinity with humanity that is finalized in the last of those three awakenings.

Uppvaknandet vid 9/11 är en kallelse till den sista generationen av ett förbundsfolk som befinner sig i avfall. Uppvaknandet strax före söndagslagen stänger dörren för det tidigare förbundsfolket. Begynnelsen och slutet är desamma, och i juli 2023 väcktes de två vittnena i Uppenbarelseboken elva till uppror över förutsägelsen av den 18 juli 2020. Det mellersta uppvaknandet representeras av uppror, vilket identifierar 9/11 som den hebreiska alfabetets första bokstav, den 18 juli 2020 som den trettonde bokstaven och söndagslagen som den tjugoandra och sista bokstaven i det hebreiska alfabetet. Den tjugoandra bokstaven representerar föreningen av gudomlighet med mänsklighet, vilken fullbordas i det sista av dessa tre uppvaknanden.

The Lord “breathes life into the dry bones” at 9/11, just as He breathed the Holy Spirit on the disciples at the beginning of the Pentecostal period. The disciples after His ascension represent those who received the Holy Spirit, and who thereafter had their understanding of the prophetic Word opened up through the methodology of “line upon line.” The reception of the Holy Spirit occurred while eating a meal, for to spiritually eat requires that you eat the flesh and drink the blood of Jesus, who is the Word.

Herren ”blåser liv i de förtorkade benen” vid 9/11, alldeles såsom Han andades den Helige Ande på lärjungarna vid början av den pingstliga perioden. Lärjungarna efter Hans himmelsfärd representerar dem som tog emot den Helige Ande och som därefter fick sin förståelse av det profetiska Ordet öppnad genom metodiken ”rad på rad”. Mottagandet av den Helige Ande ägde rum under en måltid, ty att andligen äta kräver att man äter Jesu kött och dricker Jesu blod, han som är Ordet.

The rebels who joined with Korah, Dathan and Abiram represent (as do the leadership of Adventism in 1888) the class who cause the shaking by opposing the trumpet message identifying the sins of God’s people, and while also calling for a return to the old paths, the foundational truths represented by the “seven times” of Leviticus twenty-six. The trumpet is calling for both revival and reformation. The first of Miller’s prophetic jewels, and also the first to be rejected by Adventism represents the beginning and ending of the Millerite movement. The beginning and ending of the message of the first angel as proclaimed by the Millerites is marked by Moses’ “seven times.” In the beginning it was accepted, at the end it was rejected. Due to that rejection Ezekiel presents Adventism as a valley of dead dry bones. The period from 1863 unto the Sunday law in the United States is the valley of vision, according to Isaiah twenty-two, but it is a valley of dead dry bones according to Ezekiel. Both of those prophetic valleys align with Joel’s valley of Jehoshaphat, which Joel also identifies as the valley of decision.

Upprorsmakarna som slöt sig samman med Kora, Datan och Abiram representerar — liksom adventismens ledarskap år 1888 — den klass som orsakar skakningen genom att motsätta sig basunbudskapet som identifierar Guds folks synder, samtidigt som de också kallar till en återgång till de gamla stigarna, de grundläggande sanningarna som representeras av ”sju tider” i Tredje Moseboken tjugosex. Basunen kallar till både väckelse och reformation. Den första av Millers profetiska juveler, och även den första som förkastades av adventismen, representerar början och slutet av den milleritiska rörelsen. Början och slutet av den första ängelns budskap såsom det förkunnades av milleriterna markeras av Moses ”sju tider”. I början blev det antaget, i slutet blev det förkastat. På grund av detta förkastande framställer Hesekiel adventismen som en dal av döda, torra ben. Perioden från 1863 fram till söndagslagen i Förenta staterna är, enligt Jesaja tjugotvå, synens dal, men enligt Hesekiel är den en dal av döda, torra ben. Båda dessa profetiska dalar sammanfaller med Joels Josafats dal, som Joel också identifierar som avgörelsens dal.

With these concepts in place the question may be asked how is it that at 9/11 the book of Joel became the message Peter identified at Pentecost? We’ll try to clarify these concepts in the following articles.

Med dessa begrepp på plats kan frågan ställas: hur kommer det sig att Joels bok vid 9/11 blev det budskap som Petrus identifierade vid pingsten? Vi ska försöka klargöra dessa begrepp i följande artiklar.

> “(Written November 5, 1892, from Adelaide, South Australia, to ‘Dear Nephew and Niece, Frank and Hattie [Belden].’)

> ”(Skrivet den 5 november 1892 från Adelaide, South Australia, till ”Käre systerson och systerdotter, Frank och Hattie [Belden].”)

> “When you are enlightened by the Holy Spirit, you will see all that wickedness at Minneapolis as it is, as God looks upon it. If I never see you again in this world, be assured that I forgive you the sorrow and distress and burden of soul you have brought upon me without any cause. But for your soul’s sake, for the sake of Him who died for you, I want you to see and confess your errors. You did unite with those who resisted the Spirit of God. You had all the evidence that you needed that the Lord was working through Brethren Jones and Waggoner; but you did not receive the light; and after the feelings indulged, the words spoken against the truth, you did not feel ready to confess that you had done wrong, that these men had a message from God, and you had made light of both message and messengers.

> ”När ni blir upplysta av den helige Ande, kommer ni att se all den ogudaktigheten i Minneapolis sådan den är, sådan Gud ser på den. Om jag aldrig mer får se er i denna värld, så var förvissade om att jag förlåter er den sorg och bedrövelse och själens börda som ni utan någon orsak har lagt på mig. Men för er själs skull, för hans skull som dog för er, vill jag att ni skall inse och bekänna era fel. Ni förenade er verkligen med dem som stod emot Guds Ande. Ni hade all den bevisning ni behövde för att Herren verkade genom bröderna Jones och Waggoner; men ni tog inte emot ljuset; och efter de känslor ni hyste, de ord som uttalades mot sanningen, var ni inte villiga att bekänna att ni hade handlat orätt, att dessa män hade ett budskap från Gud, och att ni hade ringaktat både budskapet och budbärarna.

> “Never before have I seen among our people such firm self-complacency and unwillingness to accept and acknowledge light as was manifested at Minneapolis. I have been shown that not one of the company who cherished the spirit manifested at that meeting would again have clear light to discern the preciousness of the truth sent them from heaven until they humbled their pride and confessed that they were not actuated by the Spirit of God, but that their minds and hearts were filled with prejudice. The Lord desired to come near to them, to bless them and heal them of their backslidings, but they would not hearken. They were actuated by the same spirit that inspired Korah, Dathan, and Abiram. Those men of Israel were determined to resist all evidence that would prove them to be wrong, and they went on and on in their course of disaffection until many were drawn away to unite with them.

> ”Aldrig tidigare har jag bland vårt folk sett en så fast självtillfredsställelse och en sådan ovilja att ta emot och erkänna ljus som den som uppenbarades i Minneapolis. Det har visats mig att inte en enda av dem som hyste den ande som gav sig till känna vid det mötet åter skulle få klart ljus att urskilja dyrbarheten i den sanning som sändes till dem från himlen, förrän de ödmjukade sin stolthet och bekände att de inte leddes av Guds Ande, utan att deras sinnen och hjärtan var fyllda av fördomar. Herren önskade komma nära dem för att välsigna dem och hela dem från deras avfall, men de ville inte höra. De drevs av samma ande som inspirerade Kora, Datan och Abiram. Dessa Israels män var fast beslutna att stå emot alla bevis som skulle visa att de hade fel, och de fortsatte och fortsatte på sin väg av missnöje tills många drogs bort för att förena sig med dem.

> “Who were these? Not the weak, not the ignorant, not the unenlightened. In that rebellion there were two hundred and fifty princes famous in the congregation, men of renown. What was their testimony? ‘all the congregation are holy, every one of them, and the Lord is among them: wherefore then lift ye up yourselves above the congregation of the Lord?’ [Numbers 16:3]. When Korah and his companions perished under the judgment of God, the people whom they had deceived saw not the hand of the Lord in this miracle. The whole congregation the next morning charged Moses and Aaron, ‘Ye have killed the people of the Lord’ [verse 41], and the plague was upon the congregation, and more than fourteen thousand perished.

> ”Vilka var dessa? Inte de svaga, inte de okunniga, inte de oupplysta. I det upproret fanns två hundra femtio furstar, ansedda i församlingen, män av namn. Vad var deras vittnesbörd? ’hela menigheten är helig, var och en av dem, och Herren är mitt ibland dem; varför upphöjer ni då er själva över Herrens menighet?’ [4 Moseboken 16:3]. När Kora och hans följeslagare gick under under Guds dom, såg folket som de hade bedragit inte Herrens hand i detta under. Hela menigheten anklagade följande morgon Mose och Aron: ’Ni har dödat Herrens folk’ [vers 41], och plågan kom över menigheten, och mer än fjorton tusen omkom.

> “When I purposed to leave Minneapolis, the angel of the Lord stood by me and said: ‘Not so; God has a work for you to do in this place. The people are acting over the rebellion of Korah, Dathan, and Abiram. I have placed you in your proper position, which those who are not in the light will not acknowledge; they will not heed your testimony; but I will be with you; My grace and power shall sustain you. It is not you they are despising, but the messengers and the message I send to My people. They have shown contempt for the word of the Lord. Satan has blinded their eyes and perverted their judgment; and unless every soul shall repent of this their sin, this unsanctified independence that is doing insult to the Spirit of God, they will walk in darkness. I will remove the candlestick out of his place except they repent and be converted, that I should heal them. They have obscured their spiritual eyesight. They would not that God would manifest His Spirit and His power; for they have a spirit of mockery and disgust at My word. Lightness, trifling, jesting, and joking are daily practiced. They have not set their hearts to seek Me. They walk in the sparks of their own kindling, and unless they repent they shall lie down in sorrow. Thus saith the Lord: Stand at your post of duty; for I am with thee, and will not leave thee nor forsake thee.’ These words from God I have not dared to disregard.

> ”När jag hade beslutat att lämna Minneapolis, stod Herrens ängel vid min sida och sade: ’Inte så; Gud har ett verk för dig att utföra på denna plats. Folket handlar på nytt ut upproret från Korah, Datan och Abiram. Jag har satt dig i den rätta ställning som tillkommer dig, vilket de som inte är i ljuset inte kommer att erkänna; de kommer inte att ge akt på ditt vittnesbörd; men jag skall vara med dig; Min nåd och kraft skall uppehålla dig. Det är inte dig de föraktar, utan de budbärare och det budskap som jag sänder till Mitt folk. De har visat förakt för Herrens ord. Satan har förblindat deras ögon och förvrängt deras omdöme; och om inte varje själ omvänder sig från denna sin synd, denna ohelgade självständighet som skymfar Guds Ande, kommer de att vandra i mörker. Jag skall flytta ljusstaken från dess plats, om de inte omvänder sig och blir omvända, så att jag kan hela dem. De har fördunklat sin andliga syn. De ville inte att Gud skulle uppenbara Sin Ande och Sin kraft; ty de hyser en anda av hån och avsky mot Mitt ord. Lättsinne, fåfänglighet, skämtande och gyckel utövas dagligen. De har inte vänt sina hjärtan till att söka Mig. De vandrar i gnistorna från sin egen upptändning, och om de inte omvänder sig skall de lägga sig ner i sorg. Så säger Herren: Stå kvar på din pliktpost; ty jag är med dig och skall inte lämna dig eller överge dig.’ Dessa ord från Gud har jag inte vågat åsidosätta.”

> “Light has been shining in Battle Creek in clear, bright rays; but who of those that acted a part in the meeting at Minneapolis have come to the light and received the rich treasures of truth which the Lord sent them from heaven? Who have kept step and step with the Leader, Jesus Christ? Who have made full confession of their mistaken zeal, their blindness, their jealousies and evil surmisings, their defiance of truth? Not one; and because of their long neglect to acknowledge the light, it has left them far behind; they have not been growing in grace and in the knowledge of Christ Jesus our Lord. They have failed to receive the needed grace which they might have had, and which would have made them strong men in religious experience.

> ”Ljus har lyst i Battle Creek i klara, strålande strålar; men vilka av dem som hade del i mötet i Minneapolis har kommit till ljuset och tagit emot de rika sanningens skatter som Herren sände dem från himlen? Vilka har hållit jämna steg med Ledaren, Jesus Kristus? Vilka har avlagt full bekännelse av sin felaktiga iver, sin blindhet, sin avundsjuka och sina onda misstankar, sitt trots mot sanningen? Inte en enda; och därför att de så länge har försummat att erkänna ljuset, har det lämnat dem långt efter; de har inte vuxit i nåden och i kunskapen om Kristus Jesus, vår Herre. De har underlåtit att ta emot den nåd de behövde, den nåd som de kunde ha fått och som skulle ha gjort dem till starka män i religiös erfarenhet.

> “The position taken at Minneapolis was apparently an insurmountable barrier which in a great degree shut them in with doubters, questioners, with the rejecters of truth and the power of God. When another crisis comes, those who have so long resisted evidence piled upon evidence will again be tested upon the points where they failed so manifestly, and it will be hard for them to receive that which is from God and refuse that which is from the powers of darkness. Therefore their only safe course is to walk in humility, making straight paths for their feet, lest the lame be turned out of the way. It makes every difference whom we company with, whether it is with men who walk with God and who believe and trust Him, or with men who follow their own supposed wisdom, walking in the sparks of their own kindling.

> Den ståndpunkt som intogs i Minneapolis var uppenbarligen ett oöverstigligt hinder, vilket i hög grad stängde in dem tillsammans med tvivlare, ifrågasättare, med dem som förkastar sanningen och Guds kraft. När ännu en kris kommer, skall de som så länge har stått emot bevis på bevis åter prövas på de punkter där de så tydligt brast, och det kommer att bli svårt för dem att ta emot det som är från Gud och förkasta det som är från mörkrets makter. Därför är deras enda säkra väg att vandra i ödmjukhet och göra stigarna raka för sina fötter, så att den halte inte drivs ur vägen. Det gör all skillnad vilka vi har gemenskap med, om det är med människor som vandrar med Gud och som tror på och förtröstar på honom, eller med människor som följer sin egen förmenta vishet och vandrar i gnistorna från sin egen upptändning.

> “The time and care and labor required to counteract the influence of those who have worked against the truth has been a terrible loss; for we might have been years ahead in spiritual knowledge; and many, many souls might have been added to the church if those who ought to have walked in the light had followed on to know the Lord, that they might know His going forth is prepared as the morning. But when so much labor has to be expended right in the church to counteract the influence of workers who have stood as a granite wall against the truth God sends to His people, the world is left in comparative darkness.

> Den tid och omsorg och möda som har krävts för att motverka inflytandet från dem som har verkat mot sanningen har varit en fruktansvärd förlust; ty vi kunde ha varit åratal längre fram i andlig kunskap, och många, många själar kunde ha blivit tillagda till församlingen om de som borde ha vandrat i ljuset hade fortsatt att lära känna Herren, så att de kunde veta att hans framträdande är berett såsom morgonrodnaden. Men när så mycket arbete måste nedläggas mitt i församlingen för att motverka inflytandet från arbetare som har stått som en granitmur mot den sanning Gud sänder till sitt folk, lämnas världen i jämförelsevis mörker.

> “God meant that the watchmen should arise and with united voices send forth a decided message, giving the trumpet a certain sound, that the people might all spring to their post of duty and act their part in the great work. Then the strong, clear light of that other angel who comes down from heaven having great power, would have filled the earth with his glory. We are years behind; and those who stood in blindness and hindered the advancement of the very message that God meant should go forth from the Minneapolis meeting as a lamp that burneth, have need to humble their hearts before God and see and understand how the work has been hindered by their blindness of mind and hardness of heart.

> ”Gud avsåg att väktarna skulle resa sig och med förenade röster sända ut ett bestämt budskap, ge basunen en tydlig klang, så att folket allesammans måtte skynda till sin pliktpost och fullgöra sin del i det stora verket. Då skulle det starka, klara ljuset från den andre ängeln, som kommer ned från himmelen med stor makt, ha uppfyllt jorden med sin härlighet. Vi är år efter; och de som stod i blindhet och hindrade framåtskridandet av just det budskap som Gud avsåg skulle utgå från mötet i Minneapolis såsom ett brinnande ljus, behöver ödmjuka sina hjärtan inför Gud och se och förstå hur verket har blivit hämmat genom deras sinnesblindhet och hjärtats hårdhet.”

> “Hours have been spent in quibbling over little things; golden opportunities have been wasted while heavenly messengers have grieved, impatient at the delay. The Holy Spirit—there has been so little appreciation of its value or the necessity for every soul to receive it. Those who do receive the heavenly endowment will go forth clad with the armor of righteousness to do battle for God. They will respect the leadings of the Lord and will be filled with gratitude to Him for His mercy. But in many, many places, and on many, many occasions, it could truthfully be said as in Christ’s day of those who profess to be God’s people, that not many mighty works could be done, because of their unbelief. Many who have been bound in fetters of darkness have been respected because God has used them, and their unbelief has aroused doubt and prejudice against the message of truth which angels of heaven were seeking to communicate through human agencies—justification by faith, the righteousness of Christ.” The 1888 Materials, 1066–1070.

> ”Många timmar har ägnats åt hårklyverier om småsaker; gyllene tillfällen har förspillts, medan himmelska budbärare har sörjt, otåliga över dröjsmålet. Den helige Ande — så ringa har dess värde uppskattats eller nödvändigheten av att varje själ tar emot den. De som verkligen tar emot den himmelska gåvan kommer att gå ut klädda i rättfärdighetens rustning för att strida för Gud. De kommer att respektera Herrens ledning och vara fyllda av tacksamhet till Honom för Hans barmhärtighet. Men på många, många platser och vid många, många tillfällen skulle man sanningsenligt kunna säga, såsom på Kristi tid om dem som bekände sig vara Guds folk, att inte många mäktiga gärningar kunde göras på grund av deras otro. Många som har varit bundna i mörkrets bojor har blivit aktade därför att Gud har använt dem, och deras otro har väckt tvivel och fördomar mot sanningens budskap som himlens änglar sökte förmedla genom mänskliga redskap — rättfärdiggörelse genom tro, Kristi rättfärdighet.” The 1888 Materials, 1066–1070.

Back to Articles