Article

# The Book of Daniel - Number Ten

Daniels bok – nummer tio

The Process

Processen

Author

Jeff Pippenger

Published

December 5, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

In Daniel chapter one, Daniel was carried into the captivity of seventy years prophesied by Jeremiah, and continued until the first year of Cyrus.

I Daniels första kapitel fördes Daniel bort i den sjuttioåriga fångenskap som profeterats av Jeremia, och han blev kvar där ända till Koreshs första regeringsår.

> And Daniel continued even unto the first year of king Cyrus. Daniel 1:21.

> Och Daniel blev kvar ända till kung Koreshs första regeringsår. Daniel 1:21.

Thus, Daniel lived through the entire history of the seventy years of captivity, until the decree that allowed the return of ancient Israel to rebuild and restore Jerusalem.

Så levde Daniel genom hela den sjuttioåriga fångenskapens historia, ända till det påbud som tillät det forntida Israel att återvända för att återuppbygga och återställa Jerusalem.

> Now in the first year of Cyrus king of Persia, that the word of the Lord by the mouth of Jeremiah might be fulfilled, the Lord stirred up the spirit of Cyrus king of Persia, that he made a proclamation throughout all his kingdom, and put it also in writing, saying. Ezra 1:1.

> Och i den persiske kungen Koreshs första regeringsår, för att Herrens ord genom Jeremias mun skulle fullbordas, uppväckte Herren anden hos Koresh, kungen av Persien, så att han lät utropa genom hela sitt rike och även lät kungöra det skriftligen och sade: Esra 1:1.

Daniel therefore is the symbol of the testing process of the one hundred and forty-four thousand that began on September 11, 2001, and continues until the “decree,” which marks the call out of Babylon.

Daniel är därför symbolen för prövningsprocessen för de etthundrafyrtiofyra tusen, som började den 11 september 2001 och fortsätter fram till ”dekretet”, vilket markerar kallelsen ut ur Babylon.

> And I heard another voice from heaven, saying, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. Revelation 18:4, 5.

> Och jag hörde en annan röst från himlen säga: Gå ut från henne, mitt folk, så att ni inte blir delaktiga i hennes synder och så att ni inte får del av hennes plågor. Ty hennes synder har nått ända upp till himlen, och Gud har kommit ihåg hennes missgärningar. Uppenbarelseboken 18:4, 5.

The seventy years of captivity is the testing and purification period of the one hundred and forty-four thousand. On September 11, 2001 the third Woe of Islam arrived. This is only recognized by those who accept the foundational truths of Adventism. The first Woe and the second Woe were both correctly identified as Islam by the pioneers. On both the 1843 and the 1850 pioneer charts, which Ellen White endorsed, and which are identified as a fulfillment of Habakkuk chapter two, Islam is identified as the fifth and sixth Trumpets. The last three Trumpets are Woe Trumpets.

De sjuttio årens fångenskap är de etthundrafyrtiofyratusens prövnings- och reningsperiod. Den 11 september 2001 anlände islams tredje ve. Detta erkänns endast av dem som accepterar adventismens grundläggande sanningar. Det första veet och det andra veet identifierades båda korrekt av pionjärerna som islam. På både 1843 års och 1850 års pionjärdiagram, vilka Ellen White godkände och vilka identifieras som en uppfyllelse av Habackuks andra kapitel, identifieras islam som den femte och sjätte basunen. De tre sista basunerna är ve-basuner.

> And I beheld, and heard an angel flying through the midst of heaven, saying with a loud voice, Woe, woe, woe, to the inhabiters of the earth by reason of the other voices of the trumpet of the three angels, which are yet to sound! Revelation 8:13.

> Och jag såg, och jag hörde en ängel flyga mitt över himlen och säga med hög röst: Ve, ve, ve över jordens inbyggare för de övriga basunernas ljuds skull, de tre änglarnas, som ännu återstår att blåsa! Uppenbarelseboken 8:13.

If there are three Woe Trumpets, and the first and second Woe Trumpets are Islam, it is pretty simple to recognize that the third Woe Trumpet is also Islam. An element of the symbol of Islam as Woe Trumpets, is their restraint, and then when they’re released. Sister White identifies the four winds of Revelation seven, as an “angry horse,” seeking to “break loose” and “bring death and destruction” in its wake.

Om det finns tre Ve-basuner, och den första och den andra Ve-basunen är islam, är det ganska enkelt att inse att den tredje Ve-basunen också är islam. Ett inslag i symbolen för islam som Ve-basuner är deras återhållande och sedan, när de släpps lösa. Syster White identifierar de fyra vindarna i Uppenbarelseboken sju som en ”vredgad häst”, som söker att ”slita sig lös” och i sitt spår ”föra död och förstörelse”.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> ”Änglar håller de fyra vindarna tillbaka, framställda som en rasande häst som söker bryta sig lös och rusa fram över hela jordens yta, med förstörelse och död i sitt spår.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live. We need to see that the way is narrow, and the gate strait. But as we pass through the strait gate, its wideness is without limit.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> ”Skall vi sova alldeles vid den eviga världens yttersta gräns? Skall vi vara tröga och kalla och döda? O, att vi i våra församlingar måtte få Guds Ande och andedräkt inblåst i hans folk, så att de kunde stå upp på sina fötter och leva. Vi behöver inse att vägen är smal och porten trång. Men när vi går igenom den trånga porten, är dess vidd utan gräns.” Manuscript Releases, band 20, 217.

The four angels who are restraining the four winds are restraining the “angry horse” of Bible prophecy that produces death and destruction. In Revelation chapter nine, where the first and second Woe Trumpet are identified, there is a king that is identified. He is identified in Revelation “nine-eleven”.

De fyra änglar som håller tillbaka de fyra vindarna håller tillbaka den ”vreda hästen” i Bibelns profetia, som frambringar död och förstörelse. I Uppenbarelsebokens nionde kapitel, där den första och den andra ve-basunen identifieras, finns en konung som identifieras. Han identifieras i Uppenbarelseboken 9:11.

> And they had a king over them, which is the angel of the bottomless pit, whose name in the Hebrew tongue is Abaddon, but in the Greek tongue hath his name Apollyon. as being over them. Revelation 9:11.

> Och de hade en kung över sig, avgrundens ängel, vars namn på hebreiska är Abaddon, men på grekiska har han namnet Apollyon. såsom varande över dem. Uppenbarelseboken 9:11.

The name, and therefore the character of the king of Islam is Abaddon in the Hebrew and Apollyon in the Greek. In both the Old and New Testaments, represented by the Hebrew and the Greek, the character of Islam is found in the definition of the two names. In both words the definition is “death and destruction.” Sister White says the “angry horse” that the four angels are restraining while the one hundred and forty-four thousand are being sealed is seeking to break loose and bring “death and destruction” in its path.

Namnet, och därmed karaktären hos islams kung, är Abaddon på hebreiska och Apollyon på grekiska. I både Gamla och Nya testamentet, representerade av hebreiskan och grekiskan, återfinns islams karaktär i dessa båda namns betydelse. I båda orden är betydelsen ”död och förstörelse”. Syster White säger att den ”vredgade hästen”, som de fyra änglarna håller tillbaka medan de ett hundra fyrtiofyra tusen beseglas, söker bryta sig lös och föra med sig ”död och förstörelse” på sin väg.

The first reference in the Scriptures to Islam is Ishmael, the father of those who uphold the religion of Islam. In that first reference he is identified as a wild man, and the word translated as “wild” means “the wild Arabian ass”. The first prophetic reference to Islam, is a symbol of the horse family, and a horse is how the pioneers illustrated Islam of the first and second Woes on the two sacred charts. The four winds of Revelation chapter seven, are held in check, or “restrained”, until God seals His people. The sealing process of the one hundred and forty-four thousand is also the testing process and purification process.

Den första hänvisningen i Skrifterna till islam är Ismael, fader till dem som håller fast vid islams religion. I denna första hänvisning identifieras han som en vild man, och ordet som översätts med ”vild” betyder ”den vilda arabiska åsnan”. Den första profetiska hänvisningen till islam är en symbol ur hästdjuren, och en häst är det sätt på vilket pionjärerna framställde islam i det första och andra ve över de två heliga tavlorna. De fyra vindarna i Uppenbarelsebokens sjunde kapitel hålls tillbaka, eller ”hålls i tygel”, till dess Gud förseglar sitt folk. Förseglingsprocessen för de etthundrafyrtiofyra tusen är också prövningsprocessen och reningsprocessen.

All these prophetic illustrations are represented by Daniel’s captivity for seventy years, beginning with Jehoiakim, the symbol of the empowerment of the first message, until the “decree” that calls men and women out of Babylon. The restraining and then the releasing of Islam is a prophetic characteristic of Islam as a symbol of biblical prophecy.

Alla dessa profetiska illustrationer framställs genom Daniels fångenskap i sjuttio år, med början under Jojakim, symbolen för stärkandet av det första budskapet, fram till det ”dekret” som kallar män och kvinnor ut ur Babylon. Islams återhållande och därefter dess frigivande är en profetisk egenskap hos islam som en symbol i den bibliska profetian.

When they are referred to as the “four winds”, they are held in check while God’s servants are sealed. At the beginning of the second Woe, in the time prophecy of three hundred and ninety-one years and fifteen days that was fulfilled on August 11, 1840, four angels, representing Islam of the second Woe, were “loosed.” At the end of the prophecy, they were “restrained”.

När de omtalas som de ”fyra vindarna”, hålls de tillbaka medan Guds tjänare förseglas. Vid början av det andra ve, i tidsprofetian om trehundranittioett år och femton dagar, som uppfylldes den 11 augusti 1840, blev fyra änglar, som representerade islam i det andra ve, ”lösta”. Vid slutet av profetian blev de ”återhållna”.

> Saying to the sixth angel which had the trumpet, Loose the four angels which are bound in the great river Euphrates. And the four angels were loosed, which were prepared for an hour, and a day, and a month, and a year, for to slay the third part of men. Revelation 9:14, 15.

> Sägande till den sjätte ängeln, som hade basunen: Lossa de fyra änglar som är bundna vid den stora floden Eufrat. Och de fyra änglarna blev lösta, de som var beredda för en timme och en dag och en månad och ett år, för att döda tredjedelen av människorna. Uppenbarelseboken 9:14, 15.

On September 11, 2001, the first message in the history of the one hundred and forty-four thousand was empowered, when Islam of the third Woe was “loosed.” But it was immediately “restrained”. Sister White explains why this happened, but first we should remember that the purpose of Islam in its first biblical reference was to anger the nations, for Ishmael’s hand would be against every man, and every man’s hand would be against Islam.

Den 11 september 2001 bemyndigades det första budskapet i de etthundrafyrtiofyratusens historia, när den tredje Veens islam blev ”löst”. Men det blev omedelbart ”hållet tillbaka”. Syster White förklarar varför detta skedde, men först bör vi komma ihåg att islams syfte vid dess första bibliska hänvisning var att väcka nationernas vrede, ty Ismaels hand skulle vara emot var man, och var mans hand skulle vara emot islam.

> And the angel of the Lord said unto her, Behold, thou art with child, and shalt bear a son, and shalt call his name Ishmael; because the Lord hath heard thy affliction. And he will be a wild man; his hand will be against every man, and every man’s hand against him; and he shall dwell in the presence of all his brethren. Genesis 16:11, 12.

> Och Herrens ängel sade till henne: Se, du är havande och skall föda en son, och du skall ge honom namnet Ismael, ty Herren har hört ditt lidande. Och han skall vara som en vildåsna bland människor; hans hand skall vara mot var man, och var mans hand mot honom; och han skall bo mitt emot alla sina bröder. 1 Moseboken 16:11, 12.

The purpose of Islam in Bible prophecy is to unite all nations against Islam, in advance of the United Nations turning their wrath upon Sabbath keepers. On September 11, 2001 everyone who understands 9/11 as marking the beginning of the repeat of the sequence of the Millerite events has become as “Daniel” when he was taken to Babylon for seventy years. Jehoiakim identifies the starting of that testing process, and Islam of the third Woe was then released, but immediately held in check, so God could seal His people.

Islams syfte i Bibelns profetia är att förena alla nationer mot islam, innan Förenta nationerna riktar sin vrede mot sabbatshållarna. Den 11 september 2001 har var och en som förstår 11 september som markerande början på upprepningen av den milleritiska händelsekedjan blivit såsom ”Daniel”, när han fördes bort till Babylon i sjuttio år. Jojakim identifierar början på den prövningsprocessen, och islam i det tredje veet släpptes då lös, men hölls omedelbart tillbaka, så att Gud kunde besegla sitt folk.

> “This view was given in 1847 when there were but very few of the Advent brethren observing the Sabbath, and of these but few supposed that its observance was of sufficient importance to draw a line between the people of God and unbelievers. Now the fulfillment of that view is beginning to be seen. ‘The commencement of that time of trouble,’ here mentioned does not refer to the time when the plagues shall begin to be poured out, but to a short period just before they are poured out, while Christ is in the sanctuary. At that time, while the work of salvation is closing, trouble will be coming on the earth, and the nations will be angry, yet held in check so as not to prevent the work of the third angel. At that time the ‘latter rain,’ or refreshing from the presence of the Lord, will come, to give power to the loud voice of the third angel, and prepare the saints to stand in the period when the seven last plagues shall be poured out.” Early Writings, 85.

> ”Denna syn gavs år 1847, då det endast fanns mycket få av adventbröderna som höll sabbaten, och av dessa var det endast några få som antog att dess hållande var av tillräcklig betydelse för att dra en skiljelinje mellan Guds folk och de otroende. Nu börjar uppfyllelsen av den synen att visa sig. ’Början av den nödens tid’ som här nämns syftar inte på den tid då plågorna ska börja utgjutas, utan på en kort tid strax innan de utgjuts, medan Kristus är i helgedomen. Vid den tiden, medan frälsningsverket avslutas, kommer nöd över jorden, och folken ska vredgas, men hållas tillbaka så att de inte hindrar den tredje ängelns verk. Vid den tiden ska ’det sena regnet’, eller vederkvickelse från Herrens ansikte, komma för att ge kraft åt den tredje ängelns starka rop och bereda de heliga att bestå under den tid då de sju sista plågorna ska utgjutas.” Early Writings, 85.

Daniel’s seventy years began on September 11, 2001 when Islam was released and angered the nations by suddenly and unexpectedly striking the earth beast of Revelation thirteen. Islam was then restrained, so the work of the third angel can be finished. The work of the third angel is the sealing of God’s people, and when that work began on September 11, 2001 the Latter Rain began to “sprinkle”. Daniel chapter one is illustrating the testing process of the one hundred and forty-four thousand, beginning on September 11, 2001, and continuing until the second “voice” of Revelation eighteen calls God’s other flock out of Babylon. Daniel therefore represents a people who are now in spiritual captivity, until the very conclusion of the testing process. The conclusion of the testing period in Daniel chapter one is identified as the “end of the days.”

Daniels sjuttio år började den 11 september 2001, när islam släpptes lös och väckte nationernas vrede genom att plötsligt och oväntat slå till mot jordodjuret i Uppenbarelseboken tretton. Islam blev därefter återhållet, så att den tredje ängelns verk kan fullbordas. Den tredje ängelns verk är beseglingen av Guds folk, och när det verket började den 11 september 2001 började det sena regnet att ”stänka”. Daniel kapitel ett illustrerar prövningsprocessen för de hundra fyrtiofyra tusen, med början den 11 september 2001 och fortgående till dess att den andra ”rösten” i Uppenbarelseboken arton kallar Guds andra hjord ut ur Babylon. Daniel representerar därför ett folk som nu befinner sig i andlig fångenskap, ända fram till själva avslutningen av prövningsprocessen. Slutet på prövotiden i Daniel kapitel ett identifieras som ”dagarnas ände”.

> Now at the end of the days that the king had said he should bring them in, then the prince of the eunuchs brought them in before Nebuchadnezzar. And the king communed with them; and among them all was found none like Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: therefore stood they before the king. And in all matters of wisdom and understanding, that the king enquired of them, he found them ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm. Daniel 1:18–20.

> När nu den tid var till ända som kungen hade bestämt för att de skulle föras fram, förde överstehovmannen dem inför Nebukadnessar. Och kungen samtalade med dem; och bland dem alla fanns ingen såsom Daniel, Hananja, Mishael och Asarja. Därför fick de träda i kungens tjänst. Och i alla frågor om vishet och förstånd, som kungen ställde till dem, fann han dem tio gånger bättre än alla de spåmän och stjärntydare som fanns i hela hans rike. Daniel 1:18–20.

The third test, which represents a prophetic litmus test for Daniel and the three worthies, was when they were judged by Nebuchadnezzar, and found to be “ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm.” The third test is represented by judgment, and the judgment occurred at “the end of the days.” In the book of Daniel, the “end of the days,” is where Daniel stands in his lot.

Det tredje provet, som utgör ett profetiskt lackmustest för Daniel och de tre värdiga, inträffade när de blev prövade av Nebukadnessar och befanns vara ”tio gånger bättre än alla de spåmän och stjärntydare som fanns i hela hans rike.” Det tredje provet representeras av domen, och domen ägde rum ”vid dagarnas slut”. I Daniels bok är ”dagarnas slut” den plats där Daniel står i sin lott.

> “‘Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand…. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. But go thou (Daniel) thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days.’

> ”Många skall bli renade och gjorda vita och prövade; men de ogudaktiga skall handla ogudaktigt, och ingen av de ogudaktiga skall förstå; men de visa skall förstå…. Salig är den som väntar och når fram till de ett tusen tre hundra trettiofem dagarna. Men gå du (Daniel) din väg intill änden; ty du skall få vila och stå upp till din lott vid dagarnas ände.”

> “The time has come for Daniel to stand in his lot. The time has come for the light given him to go to the world as never before. If those for whom the Lord has done so much will walk in the light, their knowledge of Christ and the prophecies relating to Him will be greatly increased as they near the close of this earth’s history.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, volume 4, 1174.

> ”Tiden har kommit för Daniel att träda fram på sin lott. Tiden har kommit för att det ljus som gavs honom skall gå ut till världen som aldrig förr. Om de för vilka Herren har gjort så mycket vandrar i ljuset, kommer deras kunskap om Kristus och profetiorna som rör Honom att i hög grad öka när de närmar sig slutet av denna jordens historia.” The Seventh-day Adventist Bible Commentary, band 4, s. 1174.

Sister White identifies the “end of the days” in association with the purification process of verse ten of Daniel chapter twelve. She often employs verse ten, with verse thirteen’s, “end of the days.”

Syster White identifierar ”dagarnas slut” i samband med den reningsprocess som omtalas i vers tio i Daniel kapitel tolv. Hon använder ofta vers tio tillsammans med vers trettons ”dagarnas slut”.

> “‘Many shall be purified, and made white, and tried; but the wicked shall do wickedly: and none of the wicked shall understand; but the wise shall understand…. Blessed is he that waiteth, and cometh to the thousand three hundred and five and thirty days. But go thou (Daniel) thy way till the end be: for thou shalt rest, and stand in thy lot at the end of the days.’

> ”Många skall renas och göras vita och prövas; men de ogudaktiga skall handla ogudaktigt, och ingen av de ogudaktiga skall förstå; men de visa skall förstå…. Salig är den som väntar och når fram till ett tusen tre hundra trettiofem dagar. Men du (Daniel), gå din väg intill änden; ty du skall få vila och stå upp till din lott vid dagarnas ände.”

> “Daniel is today standing in his lot, and we are to give him place to speak to the people. Our message is to go forth as a lamp that burneth. ‘At that time shall Michael stand up, the great prince which standeth for the children of thy people: and there shall be a time of trouble, such as never was since there was a nation even to that same time: and at that time thy people shall be delivered, every one that shall be found written in the book. And many of them that sleep in the dust of the earth shall awake, some to everlasting life, and some to shame and everlasting contempt. And they that be wise shall shine as the brightness of the firmament; and they that turn many to righteousness as the stars forever and ever.’

> ”Daniel står i dag på sin plats, och vi skall ge honom utrymme att tala till folket. Vårt budskap skall gå ut såsom en brinnande lampa. ’På den tiden skall Mikael träda upp, den store fursten som står som försvarare för ditt folks barn; och det skall bli en tid av nöd, sådan som aldrig har varit sedan något folk blev till ända till den tiden. Men på den tiden skall ditt folk bli frälst, var och en som finnes skriven i boken. Och många av dem som sover i mullen skall vakna, somliga till evigt liv och somliga till skam och evig avsky. Och de förståndiga skall lysa såsom himlavalvets glans, och de som har fört de många till rättfärdighet såsom stjärnorna, alltid och för evigt.’

> “These words present the work that we are to do in these last days. We are not one-half awake. We have not the power that is essential to the doing of the work that must be done. We must come into life, come into union. Now, just now, we must stand in that position where repentance and pardon shall be the striking features of our work. There must be no quarrelling. It is too late to engage with Satan in his work of blinding eyes. It is too late to give heed to seducing spirits and doctrines of devils.

> ”Dessa ord framställer det verk som vi skall utföra i dessa sista dagar. Vi är inte ens till hälften vakna. Vi äger inte den kraft som är nödvändig för utförandet av det verk som måste göras. Vi måste träda in i livet, träda in i gemenskap. Nu, just nu, måste vi inta den ställning där omvändelse och förlåtelse skall vara de framträdande kännetecknen för vårt arbete. Det får inte förekomma något gräl. Det är för sent att ge sig in med Satan i hans verk att förblinda ögonen. Det är för sent att ge akt på förföriska andar och onda andars läror.

> “I am instructed to say that when the Holy Spirit gives tongue and utterance, we shall see a work done similar to that done on the day of Pentecost. The representatives of Christ will work intelligently. There will not be found one man here and another there seeking to tear down and destroy.

> Jag har blivit undervisad att säga att när den Helige Ande ger tunga och uttalande, skall vi få se ett verk utfört liknande det som utfördes på pingstdagen. Kristi representanter kommer att arbeta med förstånd. Det kommer inte att finnas en man här och en annan där som söker att riva ner och förstöra.

> “‘Before the decree bring forth, before the day pass as the chaff, before the fierce anger of the Lord come upon you, before the day of the Lord’s anger come upon you, seek ye the Lord, all ye meek of the earth, which have wrought His judgment; seek righteousness, seek meekness: it may be ye shall be hid in the day of the Lord’s anger.’” Australian Union Conference Record, March 11, 1907.

> ”’Innan beslutet framträder, innan dagen far förbi såsom agnarna, innan Herrens brinnande vrede kommer över er, innan dagen för Herrens vrede kommer över er, sök Herren, alla ni ödmjuka på jorden, ni som har utövat hans rätt; sök rättfärdighet, sök ödmjukhet: kanske skall ni bli dolda på Herrens vredes dag.’” Australian Union Conference Record, 11 mars 1907.

The sealing of the one hundred and forty-four thousand that is represented by the seventy years of Daniel’s captivity in Babylon, is represented in Daniel chapter twelve, and verse ten. The verse possesses the signature of “truth” for it identifies the three-steps that are the characteristics of the Hebrew word “truth.” Many shall be purified, made white and then tried. Daniel and the three worthies were purified by the fear of God in chapter one, for they determined not to eat the Babylonian diet. They then demonstrated a countenance that was made fairer and fatter than those who ate the Babylonian food. Their countenance was the righteousness of Christ which is the white garments. They then were tried when they went into the judgment of Nebuchadnezzar, at the end of the days.

Förseglingen av de etthundrafyrtiofyratusen, som framställs genom de sjuttio åren av Daniels fångenskap i Babylon, framställs i Daniel kapitel tolv, vers tio. Versen bär ”sanningens” signatur, ty den identifierar de tre steg som utgör kännetecknen för det hebreiska ordet ”sanning”. Många skall renas, göras vita och sedan prövas. Daniel och de tre värdiga blev renade genom fruktan för Gud i kapitel ett, ty de beslöt att inte äta den babyloniska kosten. De uppvisade därefter ett ansikte som var skönare och fylligare än deras som åt den babyloniska maten. Deras ansikte var Kristi rättfärdighet, vilken är de vita kläderna. De blev sedan prövade när de gick in i Nebukadnessars dom, vid dagarnas slut.

At “the end of the days,” when Daniel stands “in his lot”, “knowledge of Christ and the prophecies relating to Him will be greatly increased” for God’s people. Nebuchadnezzar noted that in “all matters of wisdom and understanding,” Daniel and the three worthies were “found” to be “ten times better than all the magicians and astrologers that were in all his realm.”

Vid ”dagarnas ände”, när Daniel står ”på sin lott”, skall ”kunskapen om Kristus och profetiorna som rör Honom i hög grad förökas” för Guds folk. Nebukadnessar lade märke till att Daniel och de tre männen i ”alla slags frågor om vishet och förstånd” ”befanns” vara ”tio gånger bättre än alla de spåmän och stjärntydare som fanns i hela hans rike.”

Daniel chapter one is illustrating the experience of the one hundred and forty-four thousand, who go through a three-step testing process. Commenting on that process, Sister White says, “These words present the work that we are to do in these last days. We are not one-half awake. We have not the power that is essential to the doing of the work that must be done. We must come into life, come into union. Now, just now, we must stand in that position where repentance and pardon shall be the striking features of our work. There must be no quarrelling.”

Daniels första kapitel åskådliggör erfarenheten hos de etthundrafyrtiofyra tusen, som går igenom en trefaldig prövningsprocess. Med kommentar till den processen säger syster White: ”Dessa ord framställer det verk som vi har att utföra i dessa sista dagar. Vi är inte ens till hälften vakna. Vi har inte den kraft som är nödvändig för att utföra det verk som måste göras. Vi måste komma in i livet, komma in i enhet. Nu, just nu, måste vi inta den ställning där omvändelse och förlåtelse ska vara de framträdande dragen i vårt arbete. Det får inte förekomma något gräl.”

The testing process that leads to the “end of the days,” leads to the resurrection of the two witnesses in Revelation chapter eleven. The work we are to do now is to accept the message of September 11, 2001 and wake up, as represented by the dead dry bones. “We must come to life, come into union.” When we do this, the striking features of our work will be our “repentance and pardon.” The striking feature of our work is represented by Daniel in chapter nine, when he prays the Leviticus twenty-six prayer, asking for forgiveness of his sins, and the sins of his fathers, while also acknowledging that he had been walking contrary to God ever since the disappointment that marked the beginning of the tarrying time on July 18, 2020. He must also acknowledge that God had been walking contrary to him during that same period. Daniel represents those that have gone through a captivity of “seventy years”, ever since July 18, 2020.

Prövningsprocessen som leder till ”ändens tid”, leder till de två vittnenas uppståndelse i Uppenbarelseboken kapitel elva. Det verk vi nu har att utföra är att ta emot budskapet från den 11 september 2001 och vakna upp, såsom de döda, torra benen framställer. ”Vi måste komma till liv, komma i förening.” När vi gör detta, kommer de utmärkande dragen i vårt verk att vara vår ”omvändelse och förlåtelse”. Den utmärkande egenskapen i vårt verk framställs av Daniel i kapitel nio, när han ber bönen från Tredje Moseboken tjugosex och ber om förlåtelse för sina synder och sina fäders synder, samtidigt som han erkänner att han hade vandrat i strid med Gud ända sedan besvikelsen som markerade början på dröjsmålstiden den 18 juli 2020. Han måste också erkänna att Gud hade vandrat i strid med honom under samma period. Daniel representerar dem som har genomgått en fångenskap på ”sjuttio år”, ända sedan den 18 juli 2020.

The seventy years is a symbol of the “seven times” of Leviticus twenty-six. The book of Chronicles informs us that the seventy years was the period that the land would “enjoy” the sabbaths which she was not allowed to enjoy due to ancient Israel’s rebellion against the covenant of Leviticus twenty-five.

De sjuttio åren är en symbol för de ”sju tiderna” i Tredje Mosebok tjugosex. Krönikeboken upplyser oss om att de sjuttio åren var den tidsperiod under vilken landet skulle ”njuta” de sabbater som det inte hade fått njuta på grund av det forntida Israels uppror mot förbundet i Tredje Mosebok tjugofem.

> To fulfil the word of the Lord by the mouth of Jeremiah, until the land had enjoyed her sabbaths: for as long as she lay desolate she kept sabbath, to fulfil threescore and ten years. 2 Chronicles 36:21.

> För att HERRENS ord genom Jeremias mun skulle uppfyllas, till dess att landet hade fått njuta sina sabbater; så länge det låg öde höll det sabbat, till dess att sjuttio år hade fullbordats. 2 Krönikeboken 36:21.

As a symbol of a prophetic “wilderness,” the “three and a half days” that the two witnesses of Revelation eleven were dead in the street after July 18, 2020 is a symbol of the “seventy years”, and also a symbol of the “seven times”. At the “end of the days,” is a symbol of the end of the prophetic days that were sealed up in the book of Daniel.

Som en symbol för en profetisk ”öken” är de ”tre och en halv dagarna” då de två vittnena i Uppenbarelseboken elva låg döda på gatan efter den 18 juli 2020 en symbol för de ”sjuttio åren” och också en symbol för de ”sju tiderna”. Vid ”dagarnas slut” är det en symbol för slutet på de profetiska dagar som förseglades i Daniels bok.

In 1798, the book of Daniel was unsealed and Daniel stood in his lot, ready to fulfill his purpose.

År 1798 avseglades Daniels bok, och Daniel stod på sin plats, redo att fullborda sitt syfte.

> “When God gives a man a special work to do, he is to stand in his lot and place as did Daniel, ready to answer the call of God, ready to fulfill His purpose.” Manuscript Releases, volume 6, 108.

> ”När Gud ger en människa ett särskilt verk att utföra, ska hon stå på sin post och på sin plats såsom Daniel gjorde, redo att besvara Guds kallelse, redo att fullgöra Hans syfte.” Manuscript Releases, volym 6, 108.

On October 22, 1844, in fulfillment of Daniel chapter eight, and verse fourteen, the book of Daniel once again stood in its lot. 1798, and 1844, are the conclusion of the first and second indignations, and therefore mark the end of “seven times.” The “end of the days” in the book of Daniel is a symbol of the conclusion of a captivity that is represented by the “seven times.” In Daniel chapter four, Nebuchadnezzar lived as a beast while “seven times” passed over him. At “the end of the days,” his kingdom and reason was restored to him.

Den 22 oktober 1844, i uppfyllelse av Daniel kapitel åtta, vers fjorton, stod Daniels bok återigen i sin lott. Åren 1798 och 1844 utgör avslutningen på den första och andra förbittringen och markerar därför slutet på ”sju tider”. ”Dagens slut” i Daniels bok är en symbol för avslutningen på en fångenskap som representeras av ”sju tider”. I Daniel kapitel fyra levde Nebukadnessar som ett djur medan ”sju tider” förgick över honom. Vid ”dagarnas slut” återställdes hans rike och hans förstånd till honom.

> And at the end of the days I Nebuchadnezzar lifted up mine eyes unto heaven, and mine understanding returned unto me, and I blessed the most High, and I praised and honoured him that liveth forever, whose dominion is an everlasting dominion, and his kingdom is from generation to generation: And all the inhabitants of the earth are reputed as nothing: and he doeth according to his will in the army of heaven, and among the inhabitants of the earth: and none can stay his hand, or say unto him, What doest thou? At the same time my reason returned unto me; and for the glory of my kingdom, mine honour and brightness returned unto me; and my counsellors and my lords sought unto me; and I was established in my kingdom, and excellent majesty was added unto me. Daniel 4:34–36.

> Och vid dagarnas slut lyfte jag, Nebukadnessar, mina ögon upp till himlen, och mitt förstånd återvände till mig, och jag välsignade den Högste, och jag prisade och ärade honom som lever för evigt, vars välde är ett evigt välde och vars rike varar från släkte till släkte. Och jordens alla invånare räknas såsom intet; och han gör efter sin vilja med himlens här och bland jordens invånare; och ingen kan stå emot hans hand eller säga till honom: Vad gör du? Vid samma tid återvände mitt förstånd till mig; och till mitt rikes ära återvände min heder och glans till mig; och mina rådgivare och mina stormän sökte upp mig; och jag blev åter insatt i mitt rike, och ännu större majestät tillades mig. Daniel 4:34–36.

The end of the sealing time of the one hundred and forty-four thousand is represented as the “end of the days,” and therefore represents the symbolic conclusion of the “seventy years” and also of the “seven times.” At that time, “repentance and pardon” will be the features that represent the work of those who were previously dead in the street that runs through the valley of dead dry bones.

Avslutningen av beseglingstiden för de etthundrafyrtiofyra tusen framställs som ”dagarnas ände” och representerar därför den symboliska avslutningen av ”sjuttio åren” och även av de ”sju tiderna”. Vid den tiden skall ”omvändelse och förlåtelse” vara de kännetecken som representerar verket hos dem som tidigare var döda på gatan som löper genom de döda, torra benens dal.

The visible feature of the work of repentance of the one hundred and forty-four thousand is represented in Ezekiel chapter nine, as “sighing and crying.” When God’s people confess and put away their personal sins, when they acknowledge that they have repeated the same sins of their fathers, when they set aside their pride of opinion and admit that they have been walking contrary to God, and also that He has been walking contrary to them since the tarrying time arrived on July 18, 2020, they will then be found to have “ten times” more prophetic power than all the other professed wise men in the kingdom.

Det synliga kännetecknet på omvändelsens verk hos de etthundrafyrtiofyra tusen framställs i Hesekiel kapitel nio såsom att ”sucka och ropa”. När Guds folk bekänner och avlägger sina personliga synder, när de erkänner att de har upprepat sina fäders samma synder, när de lägger åt sidan sin meningsstolthet och medger att de har vandrat i strid med Gud, och även att Han har vandrat i strid med dem sedan dröjsmålstiden inträdde den 18 juli 2020, då skall de befinnas ha ”tio gånger” större profetisk kraft än alla de andra bekännande visa männen i riket.

The sealing process began with the loosing and then the restraining of Islam. That process ends as it began, when Islam is once again released. It is released at the end of the days of the sealing time, which for Daniel was the decree of Cyrus that called men out of Babylon. It is there, at the end of the days of purification, at the judgment of the Sunday law “decree” in the United States, that the faithful will be found to possess “ten times more” prophetic power.

Förseglingsprocessen började med Islams lösande och därefter dess återhållande. Den processen slutar såsom den började, när Islam återigen släpps lös. Det sker vid slutet av förseglingstidens dagar, vilket för Daniel var Kyros’ dekret som kallade människor ut ur Babylon. Det är där, vid slutet av reningens dagar, vid domen över söndagslagens ”dekret” i Förenta staterna, som de trofasta skall befinnas äga ”tio gånger mer” profetisk kraft.

> “You are getting the coming of the Lord too far off. I saw the latter rain was coming as [suddenly as] the midnight cry, and with ten times the power.” Spalding and Magan, 5.

> ”Ni skjuter Herrens ankomst alltför långt fram i tiden. Jag såg att det sena regnet kom lika [plötsligt som] midnattsropet, och med tio gånger så stor kraft.” Spalding and Magan, 5.

We will begin the consideration of Daniel chapter two in the next article.

Vi ska i nästa artikel inleda behandlingen av Daniel kapitel två.

> “This was the midnight cry, which was to give power to the second angel’s message. Angels were sent from heaven to arouse the discouraged saints and prepare them for the great work before them. The most talented men were not the first to receive this message. Angels were sent to the humble, devoted ones, and constrained them to raise the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’ Those entrusted with the cry made haste, and in the power of the Holy Spirit sounded the message, and aroused their discouraged brethren. This work did not stand in the wisdom and learning of men, but in the power of God, and His saints who heard the cry could not resist it. The most spiritual received this message first, and those who had formerly led in the work were the last to receive and help swell the cry, ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet Him!’” Early Writings, 238.

> ”Detta var midnattsropet, som skulle ge kraft åt den andre ängelns budskap. Änglar sändes från himlen för att väcka de modfällda heliga och bereda dem för det stora verk som låg framför dem. De mest begåvade männen var inte de första att ta emot detta budskap. Änglar sändes till de ödmjuka, hängivna, och manade dem att höja ropet: ’Se, brudgummen kommer; gå ut för att möta honom!’ De som anförtroddes detta rop skyndade sig, och i den helige Andes kraft förkunnade de budskapet och väckte sina modfällda bröder. Detta verk vilade inte på människors visdom och lärdom, utan på Guds kraft, och hans heliga som hörde ropet kunde inte stå emot det. De mest andliga tog först emot detta budskap, och de som tidigare hade lett verket var de sista att ta emot det och hjälpa till att förstärka ropet: ’Se, brudgummen kommer; gå ut för att möta honom!’” Early Writings, 238.

Back to Articles