Article

# Rome Establishes the Vision - Number Fourteen

Rom upprättar synen – nummer fjorton

Reflections of Christ and the Formation of the Image of the Beast: A Prophetic Parallel in the Last Days

Återspeglingar av Kristus och formandet av vilddjurets avbild: en profetisk parallell i de sista dagarna

Author

Jeff Pippenger

Published

September 2, 2024

Formats

PDF
Word
Song MP3

The line of prophecy identifying when the United States forms an image to and of the beast occurs when the horn of Protestantism is forming the image of Christ. That formation is specifically identified in Daniel chapter ten, when Daniel beholds the causative looking-glass “marah,” vision. Daniel represents those who behold Christ, and in so doing they reflect Christ’s character. The one hundred and forty-four thousand, who are represented by Daniel in chapter ten, form the image of Christ within, only as they behold His character. By beholding they become changed.

Den profetiska linje som identifierar när Förenta staterna formar en avbild åt och av vilddjuret inträffar när protestantismens horn formar Kristi avbild. Denna formning identifieras uttryckligen i Daniels tionde kapitel, när Daniel skådar den kausativa spegeln ”marah”, syn. Daniel representerar dem som skådar Kristus, och därigenom återspeglar de Kristi karaktär. De etthundrafyrtiofyra tusen, som representeras av Daniel i kapitel tio, formar Kristi avbild inom sig endast när de skådar hans karaktär. Genom att skåda blir de förvandlade.

The image of the beast reflects the beast, and the formation of the image of the beast is the great test for the people of God, by which their eternal destiny will be decided. When the Protestant churches take control of the government of the United States, they will have formed an image of the church and state system that identifies the structure of control which the papal power employed before the political support was removed. In the same period of time the image of Christ will be produced in His last day people. Yet, there were those that were with Daniel who saw not the vision, for they fled from the vision. They failed the test of the formation of the image of the beast, by refusing to allow the image of Christ to be formed within them during the testing time.

Vilddjurets bild återspeglar vilddjuret, och upprättandet av vilddjurets bild är den stora prövningen för Guds folk, genom vilken deras eviga bestämmelse skall avgöras. När de protestantiska kyrkorna tar kontroll över Förenta staternas regering, kommer de att ha upprättat en avbild av det kyrko-statliga system som utmärker den kontrollstruktur vilken den påvliga makten använde innan det politiska stödet drogs undan. Under samma tidsperiod kommer Kristi avbild att frambringas i hans sista tidens folk. Ändå fanns det sådana som var med Daniel men inte såg synen, ty de flydde undan synen. De bestod inte provet vid upprättandet av vilddjurets bild, eftersom de vägrade att låta Kristi avbild formas inom dem under prövningstiden.

The spiritual principle of reflection is accomplished by looking into a mirror that represents Christ and because the “marah” vision is a causative vision, the image of Christ in the mirror, produces the image of Christ in humanity. A literal mirror reflects the image of the man who looks at the mirror, but the spiritual application of the principle has variables associated with the mirror. Those who are simply a “hearer of the word, and not a doer,” “beholdeth himself, and goeth his way, and straightway forgetteth what manner of man he was.” They look to the mirror and only see humanity.

Den andliga principen om återspegling fullbordas genom att se in i en spegel som representerar Kristus, och eftersom ”marah”-synen är en kausativ syn, frambringar bilden av Kristus i spegeln bilden av Kristus i mänskligheten. En bokstavlig spegel återkastar bilden av den människa som ser in i spegeln, men den andliga tillämpningen av principen är förbunden med variabler som hör samman med spegeln. De som endast är en ”ordets hörare och inte dess görare”, ”betraktar sig själv och går sin väg och glömmer genast hurdan han var.” De ser in i spegeln och ser endast mänskligheten.

The other class who are “not a forgetful hearer, but a doer of the work” see the law of God, they see Christ in the mirror. The work is to understand that the principle of reflection has a “natural” reality and a spiritual reality. Daniel illustrates those who did the “work,” for in chapters nine and ten he illustrates the work that produces the spiritual principle of reflection.

Den andra klassen, som ”inte är en glömsk hörare utan en ordets görare”, ser Guds lag; de ser Kristus i spegeln. Verket består i att förstå att reflektionsprincipen har en ”naturlig” verklighet och en andlig verklighet. Daniel illustrerar dem som gjorde ”verket”, ty i kapitel nio och tio illustrerar han det verk som frambringar den andliga reflektionsprincipen.

> In those days I Daniel was mourning three full weeks. I ate no pleasant bread, neither came flesh nor wine in my mouth, neither did I anoint myself at all, till three whole weeks were fulfilled. Daniel 10:1, 2.

> Vid den tiden sörjde jag, Daniel, under tre fulla veckor. Jag åt inget läckerhetsbröd, och varken kött eller vin kom i min mun, inte heller smorde jag mig alls, förrän tre hela veckor hade gått till ända. Daniel 10:1, 2.

Gabriel had given a partial interpretation of the vision of chapter eight to Daniel, but Daniel had not understood it all.

Gabriel hade gett Daniel en partiell uttydning av synen i kapitel åtta, men Daniel hade inte förstått allt.

> And I Daniel fainted, and was sick certain days; afterward I rose up, and did the king’s business; and I was astonished at the vision, but none understood it. Daniel 8:27.

> Och jag, Daniel, var kraftlös och låg sjuk i några dagar; därefter stod jag upp och utförde kungens tjänst. Och jag var bestört över synen, men ingen förstod den. Daniel 8:27.

Sister White informs us that Daniel was seeking to understand the interpretation of the message of Daniel chapter eight which Gabriel had brought to Daniel in chapter nine.

Syster White upplyser oss om att Daniel sökte förstå tolkningen av budskapet i Daniels åttonde kapitel, vilket Gabriel hade framfört till Daniel i kapitel nio.

> “With a new and deeper earnestness, Miller continued the examination of the prophecies, whole nights as well as days being devoted to the study of what now appeared of such stupendous importance and all-absorbing interest. In the eighth chapter of Daniel he could find no clue to the starting point of the 2300 days; the angel Gabriel, though commanded to make Daniel understand the vision, gave him only a partial explanation. As the terrible persecution to befall the church was unfolded to the prophet’s vision, physical strength gave way. He could endure no more, and the angel left him for a time. Daniel ‘fainted, and was sick certain days.’ ‘And I was astonished at the vision,’ he says, ‘but none understood it.’

> ”Med en ny och djupare allvarskänsla fortsatte Miller att granska profetiorna; hela nätter såväl som dagar ägnades åt studiet av det som nu framstod som av så häpnadsväckande betydelse och allt uppslukande intresse. I Daniels åttonde kapitel kunde han inte finna någon ledtråd till utgångspunkten för de 2300 dagarna; ängeln Gabriel, fastän befalld att få Daniel att förstå synen, gav honom endast en partiell förklaring. När den fruktansvärda förföljelse som skulle drabba församlingen uppenbarades för profetens blick, sviktade hans kroppsliga krafter. Han kunde inte uthärda mer, och ängeln lämnade honom för en tid. Daniel ”svimmade och var sjuk i några dagar”. ”Och jag var bestört över synen”, säger han, ”men ingen förstod den.”

> “Yet God had bidden His messenger: ‘Make this man to understand the vision.’ That commission must be fulfilled. In obedience to it, the angel, sometime afterward, returned to Daniel, saying: ‘I am now come forth to give thee skill and understanding;’ ‘therefore understand the matter, and consider the vision.’ Daniel 8:27, 16; 9:22, 23, 25–27. There was one important point in the vision of chapter 8 which had been left unexplained, namely, that relating to time—the period of the 2300 days; therefore the angel, in resuming his explanation, dwells chiefly upon the subject of time.” The Great Controversy, 325.

> ”Dock hade Gud befallt sin budbärare: ’Gör denna man förståndig i fråga om synen.’ Det uppdraget måste fullgöras. I lydnad mot det återvände ängeln någon tid därefter till Daniel och sade: ’Jag har nu gått ut för att ge dig insikt och förstånd;’ ’förstå därför ordet och ge akt på synen.’ Daniel 8:27, 16; 9:22, 23, 25–27. Det fanns en viktig punkt i synen i kapitel 8 som hade lämnats oförklarad, nämligen den som rörde tiden — perioden om de 2300 dagarna; därför uppehåller sig ängeln, när han återupptar sin förklaring, främst vid ämnet tid.” Den stora striden, 325.

In chapter ten we are informed that Daniel had understanding of the “vision” and the “thing,” but Daniel wanted more light, so he set his heart to find that understanding and he fasted for twenty-one days. In so doing he represents those of the last days who understand the spiritual principle of reflection that is typified by the natural principle of reflection. That understanding is illustrated by their works, and their works are represented by Daniel as seeking a correct understanding of God’s prophetic Word. The obvious contrast of those who fled from the vision, is that they were not seeking for a correct understanding of God’s prophetic Word.

I det tionde kapitlet får vi veta att Daniel hade förståelse av ”synen” och ”saken”, men Daniel önskade mer ljus, så han vände sitt hjärta till att vinna den förståelsen och fastade i tjugoen dagar. Därigenom representerar han dem i de yttersta dagarna som förstår den andliga principen om återspegling, vilken förebildas genom den naturliga principen om återspegling. Den förståelsen åskådliggörs genom deras gärningar, och deras gärningar representeras av Daniel såsom ett sökande efter en rätt förståelse av Guds profetiska Ord. Den uppenbara kontrasten hos dem som flydde från synen är, att de inte sökte en rätt förståelse av Guds profetiska Ord.

The truth of God’s prophetic Word that Daniel is represented as hungering to understand is the light of the last days, for Daniel typifies the one hundred and forty-four thousand. Daniel is therefore representing a class who are seeking to understand the light of God’s prophetic Word that is represented as the final test before probation closes. In this regard, it is the Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before probation closes, but it is also the test that is represented as the formation of the image of the beast.

Sanningen i Guds profetiska ord, som Daniel framställs som hungrande efter att förstå, är de sista dagarnas ljus, ty Daniel är en förebild för de etthundrafyrtiofyra tusen. Daniel representerar därför en klass som söker förstå ljuset i Guds profetiska ord, vilket framställs som det sista provet innan nådatiden avslutas. I detta avseende är det Jesu Kristi uppenbarelse som förseglas upp strax innan nådatiden avslutas, men det är också provet som framställs som vilddjurets bilds upprättande.

The formation of the image of the beast is directly identifying the process of how the image of the beast is developed. That reality cannot be correctly determined without first identifying the primary subject of the test, the beast. It is the beast that establishes and identifies how the image is formed.

Bildandet av vilddjurets bild identifierar direkt den process genom vilken vilddjurets bild utvecklas. Denna verklighet kan inte rätteligen fastställas utan att man först identifierar prövningens primära föremål, vilddjuret. Det är vilddjuret som fastställer och visar hur bilden formas.

> “But what is the ‘image to the beast’? and how is it to be formed? The image is made by the two-horned beast, and is an image to the beast. It is also called an image of the beast. Then to learn what the image is like and how it is to be formed we must study the characteristics of the beast itself—the papacy.

> ”Men vad är ’vilddjurets bild’? Och hur skall den bli till? Bilden görs av vilddjuret med de två hornen och är en bild åt vilddjuret. Den kallas också en bild av vilddjuret. För att få veta hurdan bilden är och hur den skall bli till måste vi därför studera kännetecknen hos själva vilddjuret – påvedömet.

> “When the early church became corrupted by departing from the simplicity of the gospel and accepting heathen rites and customs, she lost the Spirit and power of God; and in order to control the consciences of the people, she sought the support of the secular power. The result was the papacy, a church that controlled the power of the state and employed it to further her own ends, especially for the punishment of ‘heresy.’ In order for the United States to form an image of the beast, the religious power must so control the civil government that the authority of the state will also be employed by the church to accomplish her own ends.” The Great Controversy, 443.

> ”När den tidiga kyrkan blev fördärvad genom att avvika från evangeliets enkelhet och anta hedniska riter och sedvänjor, förlorade hon Guds Ande och kraft; och för att kunna behärska folkets samveten sökte hon stöd hos den världsliga makten. Resultatet blev påvedömet, en kyrka som behärskade statens makt och använde den för att främja sina egna syften, särskilt för att bestraffa ’kätteri’. För att Förenta staterna skall kunna upprätta en avbild åt vilddjuret, måste den religiösa makten i sådan grad behärska den civila regeringen att också statens myndighet kommer att användas av kyrkan för att fullfölja sina egna syften.” Den stora striden, 443.

In order “to learn what the image is like and how it is to be formed we must study the characteristics of the beast itself—the papacy.” It is the beast that establishes the vision that is the test of the last days that is brought about just before probation closes. Daniel understood the vision and the thing.

För att ”få veta hurdan bilden är och hur den skall formas måste vi studera själva vilddjurets kännetecken — påvedömet.” Det är vilddjuret som upprättar den syn som är de sista dagarnas prövning och som fullbordas strax innan nådatiden avslutas. Daniel förstod synen och saken.

> In the third year of Cyrus king of Persia a thing was revealed unto Daniel, whose name was called Belteshazzar; and the thing was true, but the time appointed was long: and he understood the thing, and had understanding of the vision. Daniel 10:1.

> I den persiske kungen Koreshs tredje regeringsår blev ett budskap uppenbarat för Daniel, som kallades Belteshassar; och budskapet var sant, men den fastställda tiden var lång; och han förstod budskapet och hade insikt i synen. Daniel 10:1.

The vision is the “mareh” vision of the twenty-three hundred years. The “thing” is the Hebrew word “dabar,” meaning “word.” The same word (“dabar”) which is translated as “thing” in verse one is translated as “matter” in chapter nine verse twenty-three.

Synen är ”mareh”-synen om de två tusen tre hundra åren. ”Tingen” är det hebreiska ordet ”dabar”, som betyder ”ord”. Samma ord (”dabar”) som i vers ett översätts med ”ting” översätts i kapitel nio, vers tjugotre, med ”sak”.

> Yea, whiles I was speaking in prayer, even the man Gabriel, whom I had seen in the vision at the beginning, being caused to fly swiftly, touched me about the time of the evening oblation. And he informed me, and talked with me, and said, O Daniel, I am now come forth to give thee skill and understanding. At the beginning of thy supplications the commandment came forth, and I am come to show thee; for thou art greatly beloved: therefore understand the matter, and consider the vision. Daniel 9:21–23.

> Ja, medan jag ännu talade i bön, kom mannen Gabriel, som jag hade sett i synen vid början, flygande med stor hastighet, och rörde vid mig vid tiden för aftonoffret. Och han undervisade mig och talade med mig och sade: O Daniel, nu har jag gått ut för att ge dig insikt och förstånd. När du började dina böner utgick ordet, och jag har kommit för att förkunna det för dig; ty du är högt älskad. Förstå därför ordet och ge akt på synen. Daniel 9:21–23.

Gabriel comes to Daniel in response to Daniel’s prayer, which is associated with the enlightenment Daniel had received when he had understood that he was in a captivity represented by the scattering of Leviticus twenty-six.

Gabriel kommer till Daniel som svar på Daniels bön, vilken är förknippad med den upplysning Daniel hade fått när han hade förstått att han befann sig i en fångenskap som representerades av skingringen i Tredje Moseboken 26.

> In the first year of his reign I Daniel understood by books the number of the years, whereof the word of the Lord came to Jeremiah the prophet, that he would accomplish seventy years in the desolations of Jerusalem. Daniel 9:2.

> I hans regerings första år förstod jag, Daniel, av böckerna antalet av de år om vilka Herrens ord hade kommit till profeten Jeremia, att han skulle fullborda sjuttio år över Jerusalems ödeläggelser. Daniel 9:2.

The captivity identified by Jeremiah led Daniel to the captivity of the “seven times” recorded by Moses, which was both an “oath” and a “curse.”

Den fångenskap som identifierades av Jeremia ledde Daniel till den fångenskap om de ”sju tiderna” som nedtecknades av Mose, vilken var både en ”ed” och en ”förbannelse”.

> Yea, all Israel have transgressed thy law, even by departing, that they might not obey thy voice; therefore the curse is poured upon us, and the oath that is written in the law of Moses the servant of God, because we have sinned against him. And he hath confirmed his words, which he spake against us, and against our judges that judged us, by bringing upon us a great evil: for under the whole heaven hath not been done as hath been done upon Jerusalem. As it is written in the law of Moses, all this evil is come upon us: yet made we not our prayer before the Lord our God, that we might turn from our iniquities, and understand thy truth. Daniel 9:11–13.

> Ja, hela Israel har överträtt din lag genom att vika av, så att de inte lyssnade till din röst; därför har förbannelsen utgjutits över oss, och eden som är skriven i Mose, Guds tjänares, lag, därför att vi har syndat mot honom. Och han har stadfäst sina ord, som han talade mot oss och mot våra domare som dömde oss, genom att låta en stor olycka komma över oss; ty under hela himlen har intet skett sådant som det som har skett med Jerusalem. Såsom det är skrivet i Mose lag har all denna olycka kommit över oss; ändå bad vi inte inför Herren, vår Gud, att vi måtte vända om från våra missgärningar och förstå din sanning. Daniel 9:11–13.

Upon the two witnesses of Jeremiah and Moses, Daniel understood the desolation which had been brought upon Jerusalem was “the curse” “of Moses” that had been “poured upon” ancient Israel. Sister White refers to Jeremiah’s witness as “testimonies to the church,” and in this regard it is identifying Jeremiah as the Spirit of Prophecy of the last days, for the “testimonies to the church” in the last days is this very thing. Jeremiah represents the Spirit of Prophecy and Moses represents the Bible.

Utifrån Jeremias och Moses två vittnen förstod Daniel att den ödeläggelse som hade kommit över Jerusalem var ”förbannelsen” ”från Mose” som hade ”utgjutits över” det forntida Israel. Syster White hänvisar till Jeremias vittnesbörd som ”vittnesbörden till församlingen”, och i detta avseende identifierar det Jeremia som de sista dagarnas profetians ande, ty ”vittnesbörden till församlingen” i de sista dagarna är just detta. Jeremia representerar profetians ande och Mose representerar Bibeln.

Daniel represents those of the last days that understand from those two witnesses that they have been scattered, and that understand from the Bible and Spirit of Prophecy that they have been awakened, as was Daniel to the fact that he (they) had been in captivity, and that the captivity was represented in God’s prophetic Word.

Daniel representerar dem i de sista dagarna som genom dessa två vittnen förstår att de har blivit kringspridda, och som genom Bibeln och Profetians Ande förstår att de har blivit väckta, liksom Daniel blev till insikt om att han (de) hade varit i fångenskap och att fångenskapen var framställd i Guds profetiska Ord.

The experience of God’s last-day people is the experience of the ten virgins.

Guds folk i den sista tiden delar de tio jungfrurnas erfarenhet.

> “The parable of the ten virgins of Matthew 25 also illustrates the experience of the Adventist people.” The Great Controversy, 393.

> ”Liknelsen om de tio jungfrurna i Matteus 25 illustrerar också adventfolkets erfarenhet.” Den stora striden, s. 393.

The tarrying time of the parable of the ten virgins represents the same awakening of Daniel in chapter nine. Based upon the two sanctified witnesses Daniel realized that his entire life was a fulfillment of a specific prophecy within God’s Word. That prophecy directed Daniel to the remedy that was needed if Daniel was to be prepared for what was going to happen to him in the very next chapter. So too, when the Millerites fulfilled the parable of the ten virgins, they also had to be awakened to the fact that the first disappointment and delay had led them to fall asleep. All the prophets represent the last days.

Dröjsmålstiden i liknelsen om de tio jungfrurna representerar samma uppvaknande hos Daniel i det nionde kapitlet. Med stöd av de två helgade vittnena insåg Daniel att hela hans liv var en uppfyllelse av en bestämd profetia i Guds ord. Denna profetia ledde Daniel till det botemedel som behövdes för att han skulle vara beredd på det som skulle hända honom i det allra nästa kapitlet. På samma sätt måste även milleriterna, när de uppfyllde liknelsen om de tio jungfrurna, väckas till insikt om att den första besvikelsen och fördröjningen hade fått dem att somna. Alla profeterna representerar den yttersta tiden.

The awakening of Daniel and the Millerites are two witnesses of an awakening of the one hundred and forty-four thousand in the last days.

Daniels uppvaknande och milleriternas uppvaknande är två vittnen om de etthundrafyrtiofyratusens uppvaknande i de sista dagarna.

> “Jesus and all the heavenly host looked with sympathy and love upon those who had with sweet expectation longed to see Him whom their souls loved. Angels were hovering around them, to sustain them in the hour of their trial. Those who had neglected to receive the heavenly message were left in darkness, and God’s anger was kindled against them, because they would not receive the light which He had sent them from heaven. Those faithful, disappointed ones, who could not understand why their Lord did not come, were not left in darkness. Again they were led to their Bibles to search the prophetic periods. The hand of the Lord was removed from the figures, and the mistake was explained. They saw that the prophetic periods reached to 1844, and that the same evidence which they had presented to show that the prophetic periods closed in 1843, proved that they would terminate in 1844. Light from the Word of God shone upon their position, and they discovered a tarrying time—‘Though it [the vision] tarry, wait for it.’ In their love for Christ’s immediate coming, they had overlooked the tarrying of the vision, which was calculated to manifest the true waiting ones. Again they had a point of time. Yet I saw that many of them could not rise above their severe disappointment to possess that degree of zeal and energy which had marked their faith in 1843.” Early Writings, 236.

> ”Jesus och hela den himmelska härskaran såg med medkänsla och kärlek på dem som med ljuv förväntan hade längtat efter att få se honom som deras själar älskade. Änglar svävade omkring dem för att uppehålla dem i deras prövnings stund. De som hade försummat att ta emot det himmelska budskapet lämnades i mörker, och Guds vrede upptändes mot dem, eftersom de inte ville ta emot det ljus som han hade sänt dem från himlen. Dessa trofasta, besvikna människor, som inte kunde förstå varför deras Herre inte kom, lämnades inte i mörker. Åter fördes de till sina biblar för att rannsaka de profetiska tidsperioderna. Herrens hand togs bort från siffrorna, och misstaget förklarades. De såg att de profetiska tidsperioderna nådde fram till 1844 och att samma bevis som de hade lagt fram för att visa att de profetiska tidsperioderna avslutades 1843, visade att de skulle upphöra 1844. Ljus från Guds ord lyste över deras ställning, och de upptäckte en dröjsmålstid — ’Om den [synen] dröjer, så vänta på den.’ I sin kärlek till Kristi omedelbara ankomst hade de förbisett synens dröjsmål, vilket var avsett att uppenbara de verkligt väntande. Åter hade de en bestämd tidpunkt. Ändå såg jag att många av dem inte kunde höja sig över sin svåra besvikelse till att äga den grad av iver och kraft som hade utmärkt deras tro år 1843.” Early Writings, 236.

In fulfillment of the parable, the Millerites “had overlooked the tarrying of the vision,” but they were “again” “led to their Bibles to search the prophetic periods. The hand of the Lord was removed from the figures, and the mistake was explained.” Daniel was led to the Bible and the “hand of the Lord” was removed from “the prophetic periods,” and when Daniel as a doer, not simply a hearer, by active faith proved that he understood the message of Jeremiah and Moses by fulfilling the directions given in Leviticus twenty-six as well as the remedy and resolution of the scattered condition of God’s people, then the “explanation,” was given to Daniel.

I uppfyllelse av liknelsen hade milleriterna ”förbisett synens dröjsmål”, men de blev ”åter” ”ledda till sina Biblar för att rannsaka de profetiska tidsperioderna. Herrens hand avlägsnades från siffrorna, och misstaget förklarades.” Daniel leddes till Bibeln, och ”Herrens hand” avlägsnades från ”de profetiska tidsperioderna”; och när Daniel såsom en som gjorde, inte endast en hörare, genom verksam tro bevisade att han förstod Jeremias och Moses budskap genom att fullgöra de anvisningar som givits i Tredje Mosebok tjugosex, liksom botemedlet mot och lösningen på tillståndet av Guds folks förskingring, då gavs ”förklaringen” åt Daniel.

When the one hundred and forty-four thousand fulfill the tarrying time of the parable in its final and most perfect fulfillment in the last days, they will do so in a period of time when the “formation of the image of the beast” is their great test.

När de etthundrafyrtiofyra tusen fullgör liknelsens dröjsmålstid i dess slutliga och mest fullkomliga uppfyllelse i de sista dagarna, kommer de att göra det under en tidsperiod då ”odjurets bilds upprättande” är deras stora prövning.

We will continue these thoughts in the next article.

Vi kommer att fortsätta dessa tankegångar i nästa artikel.

> “‘When the fruit is brought forth, immediately he putteth in the sickle, because the harvest is come.’ Christ is waiting with longing desire for the manifestation of Himself in His church. When the character of Christ shall be perfectly reproduced in His people, then He will come to claim them as His own.” Christ’s Object Lessons 69.

> ”’När frukten är mogen, sätter han genast in skäran, ty skördetiden är inne.’ Kristus väntar med innerlig längtan på uppenbarelsen av sig själv i sin församling. När Kristi karaktär fullkomligt har återgivits i hans folk, då skall han komma för att göra anspråk på dem som sina egna.” Christ’s Object Lessons 69.

> “It is the darkness of misapprehension of God that is enshrouding the world. Men are losing their knowledge of His character. It has been misunderstood and misinterpreted. At this time a message from God is to be proclaimed, a message illuminating in its influence and saving in its power. His character is to be made known. Into the darkness of the world is to be shed the light of His glory, the light of His goodness, mercy, and truth.

> ”Det är mörkret av missuppfattning om Gud som höljer världen. Människor förlorar kunskapen om hans karaktär. Den har blivit missförstådd och feltolkad. Vid denna tid skall ett budskap från Gud förkunnas, ett budskap som är upplysande i sitt inflytande och frälsande i sin kraft. Hans karaktär skall göras känd. In i världens mörker skall ljuset av hans härlighet lysa, ljuset av hans godhet, barmhärtighet och sanning.

> “This is the work outlined by the prophet Isaiah in the words, ‘O Jerusalem, that bringest good tidings, lift up thy voice with strength; lift it up, be not afraid; say unto the cities of Judah, Behold your God! Behold, the Lord God will come with strong hand, and His arm shall rule for Him; behold, His reward is with Him, and His work before Him.” Isaiah 40:9, 10.

> ”Detta är det verk som tecknas av profeten Jesaja i orden: ’O Jerusalem, du som bär fram glädjebud, höj din röst med kraft; höj den, frukta inte; säg till Juda städer: Se er Gud! Se, Herren Gud skall komma med stark hand, och hans arm skall härska för honom; se, hans lön är med honom, och hans verk går framför honom.’ Jesaja 40:9, 10.

> “Those who wait for the Bridegroom’s coming are to say to the people, ‘Behold your God.’ The last rays of merciful light, the last message of mercy to be given to the world, is a revelation of His character of love. The children of God are to manifest His glory. In their own life and character they are to reveal what the grace of God has done for them.” Christ’s Object Lessons, 415.

> ”De som väntar på Brudgummens ankomst skall säga till folket: ’Se er Gud.’ De sista strålarna av barmhärtighetens ljus, det sista barmhärtighetens budskap som skall ges till världen, är en uppenbarelse av Hans kärleksfulla karaktär. Guds barn skall uppenbara Hans härlighet. I sitt eget liv och sin egen karaktär skall de visa vad Guds nåd har gjort för dem.” Christ’s Object Lessons, 415.

Back to Articles