Article

# The Book of Daniel - Number Eight

Daniels bok – nummer åtta

A Process

En process

Author

Jeff Pippenger

Published

December 3, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

> In the third year of the reign of Jehoiakim king of Judah came Nebuchadnezzar king of Babylon unto Jerusalem, and besieged it. And the Lord gave Jehoiakim king of Judah into his hand, with part of the vessels of the house of God: which he carried into the land of Shinar to the house of his god; and he brought the vessels into the treasure house of his god. Daniel 1:1, 2.

> I tredje året av Juda kung Jojakims regering kom Nebukadnessar, kungen i Babylon, till Jerusalem och belägrade det. Och Herren gav Juda kung Jojakim i hans hand, jämte en del av kärlen från Guds hus; och han förde dem till Sinears land, till sin guds hus, och kärlen förde han in i sin guds skattkammare. Daniel 1:1, 2.

The books of Daniel and Revelation are the same book, and the same prophetic lines that are represented in the book of Daniel are taken up in the book of Revelation. The Revelation of Jesus Christ, represents the final prophetic message that is unsealed just before the close of probation.

Daniels bok och Uppenbarelseboken är samma bok, och samma profetiska linjer som framställs i Daniels bok tas upp i Uppenbarelseboken. Jesu Kristi uppenbarelse representerar det sista profetiska budskapet som förseglats upp just före nådatidens slut.

Truths which in the past have been correctly understood from the book of Revelation but have been sealed up by custom and tradition, are still truth, and today they are being unsealed again by the Lion of the tribe of Judah, and those truths are now revealing their perfect fulfillment.

Sanningar som tidigare har förståtts rätt från Uppenbarelseboken men förseglats genom sedvänja och tradition, är alltjämt sanning, och i dag avförseglas de åter av Lejonet av Juda stam, och dessa sanningar uppenbarar nu sin fullkomliga uppfyllelse.

Truths which in the past have been correctly understood from the book of Daniel but have been sealed up by custom and tradition, are still truth, and today they are being unsealed again by the Lion of the tribe of Judah, and those truths are now revealing their perfect fulfillment.

Sanningar som tidigare har förståtts rätt utifrån Daniels bok men har förseglats av sedvänja och tradition, är fortfarande sanning, och i dag avförseglas de åter av Lejonet av Juda stam, och dessa sanningar uppenbarar nu sin fullkomliga uppfyllelse.

Daniel is simply the first of the two books that represent the Revelation of Jesus Christ.

Daniel är helt enkelt den första av de två böcker som representerar Jesu Kristi uppenbarelse.

Jehoiakim is a symbol of the empowerment of the first message in a reform movement. He is also a symbol of the covenant, for the change of a name prophetically identifies the beginning of a covenant relationship. The covenant relationship that God enters into with a people who had formerly not been God’s covenant people, begins at the empowerment of the first message.

Jojakim är en symbol för den första budskapets bemyndigande i en reformrörelse. Han är också en symbol för förbundet, ty namnbytet identifierar profetiskt början på en förbundsrelation. Den förbundsrelation som Gud ingår med ett folk som tidigare inte hade varit Guds förbundsfolk, börjar vid den första budskapets bemyndigande.

> Which in time past were not a people, but are now the people of God: which had not obtained mercy, but now have obtained mercy. 1 Peter 2:10.

> Ni som förr inte var ett folk, men nu är Guds folk; ni som inte hade fått barmhärtighet, men nu har fått barmhärtighet. 1 Petrus 2:10.

The symbol of a name being changed representing a covenant relationship is established by Abram’s name being changed to Abraham, Sarai’s name to Sarah, Jacob’s name to Israel and Saul to Paul. There are other witnesses to the symbol, but in chapter one of Daniel, Daniel’s name is changed to Belteshazzar, and Hananiah’s name is changed to Shadrach, Mishael’s to Meshach, and Azariah’s to Abednego.

Symboliken i att ett namn ändras som uttryck för ett förbundsförhållande fastslås genom att Abrams namn ändras till Abraham, Sarajs namn till Sara, Jakobs namn till Israel och Saulus till Paulus. Det finns andra vittnesbörd om denna symbolik, men i Daniels första kapitel ändras Daniels namn till Belteshassar, Hananjas namn till Shadrak, Mishaels till Meshak och Azarjas till Abed-Nego.

When the Lord enters into a covenant relationship with a people, he is simultaneously passing by a former covenant people. Jehoiakim represents the covenant people who are being passed by and Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah represent the covenant people that are then being chosen. When people enter into a covenant relationship, they are then tested as to whether they will uphold the terms of the covenant. The test is represented by the act of eating.

När Herren träder in i en förbundsrelation med ett folk, går han samtidigt förbi ett tidigare förbundsfolk. Jojakim representerar det förbundsfolk som blir förbigånget, och Daniel, Hananja, Misael och Asarja representerar det förbundsfolk som därefter blir utvalt. När människor träder in i en förbundsrelation, prövas de sedan huruvida de kommer att hålla förbundets villkor. Prövningen representeras av handlingen att äta.

Adam and Eve failed the test with the act of eating, and when God first entered into a covenant with a chosen people, he began the relationship by testing them with manna. Ancient Israel ultimately failed that test, but in doing so they provided the first reference and first witness to the fact that a covenant test is not a singular test, but it is a testing process. By the tenth test, they were assigned to die in the wilderness over the next forty years. God then entered into covenant with Joshua and Caleb, thus providing witness that when the Lord enters into covenant with a chosen people, He is also passing by a former covenant people. At the end of ancient Israel, which was also the beginning of spiritual Israel, the last testing process for ancient Israel was the first testing process for spiritual Israel, and it was represented as the Bread of Heaven. It had been typified by the manna in the first covenant testing process.

Adam och Eva misslyckades med provet genom handlingen att äta, och när Gud först ingick ett förbund med ett utvalt folk, inledde han relationen genom att pröva dem med manna. Det forntida Israel misslyckades till slut med det provet, men därigenom gav de den första hänvisningen till och det första vittnesbördet om att ett förbundsprov inte är ett enskilt prov, utan en prövningsprocess. Vid det tionde provet dömdes de att dö i öknen under de följande fyrtio åren. Gud ingick därefter förbund med Josua och Kaleb och gav därmed vittnesbörd om att när Herren ingår förbund med ett utvalt folk, går han också förbi ett tidigare förbundsfolk. Vid slutet av det forntida Israel, som också var början på det andliga Israel, var den sista prövningsprocessen för det forntida Israel den första prövningsprocessen för det andliga Israel, och den framställdes som Himmelens Bröd. Den hade förebildats genom mannat i den första förbundsprövningsprocessen.

In that testing process, which was both the first and the last testing process, Jesus identified the test of heavenly Bread when he said that those who are his covenant people must eat his flesh and drink his blood. He lost more disciples at that presentation than any other time in his ministry. That controversy in his ministry was the high point of the illustration of the covenant testing process, and Sister White comments at length upon the event in the Desire of Ages, where the title of the chapter is “The Crisis in Galilee”. The name Galilee means “a hinge,” or “a turning point,” and in the chapter, she outlines why the disciples turned away from him. They refused to apply his testimony of the requirement of eating his flesh and drinking his blood with the proper prophetic methodology. She identified that they held to customs and traditions of prophetic concepts that Satan had inculcated into ancient Israel’s biblical understanding. Those misunderstandings provided them with, what they thought, was an excuse to apply his words literally, instead of spiritually. She also points out that when those who “turned” away from Jesus (Galilee) who are identified in the sixth chapter of John (John 6:66), they walked with him no more forever.

I denna prövningsprocess, som både var den första och den sista prövningsprocessen, identifierade Jesus prövningen av det himmelska Brödet när han sade att de som är hans förbundsfolk måste äta hans kött och dricka hans blod. Han förlorade fler lärjungar vid den framställningen än vid någon annan tidpunkt i sin tjänst. Den striden i hans tjänst var höjdpunkten i åskådliggörandet av förbundets prövningsprocess, och syster White kommenterar händelsen utförligt i Messias, där kapitlets titel är ”Krisen i Galileen”. Namnet Galileen betyder ”ett gångjärn” eller ”en vändpunkt”, och i kapitlet framställer hon varför lärjungarna vände sig bort från honom. De vägrade att tillämpa hans vittnesbörd om kravet att äta hans kött och dricka hans blod med den rätta profetiska metodologin. Hon fastslår att de höll fast vid seder och traditioner kring profetiska begrepp som Satan hade inympat i det forntida Israels bibliska förståelse. Dessa missuppfattningar gav dem vad de menade var en ursäkt att tillämpa hans ord bokstavligt i stället för andligt. Hon påpekar också att när de som ”vände” sig bort från Jesus (Galileen), vilka identifieras i det sjätte kapitlet av Johannes (Joh. 6:66), gick de aldrig mer med honom.

With the first as with the last covenant testing process of ancient Israel, we find that when God enters into a covenant relationship with a chosen people, He is simultaneously passing by the former covenant people. We also find that he tests those people, not with a singular test, but with a process of testing. We also see that the testing process is represented by something that is to be eaten. We also find that the food represents the Word of God, and that the test involves a choice between two types of food to eat. Do we eat of every tree that God has said we can eat of, or do we eat from the tree which we have been forbidden to eat? We also find that the choice of what to eat includes the test of how we eat the food offered.

Såsom med den första, så också med den sista förbundsprövningen i det forntida Israel, finner vi att när Gud ingår i ett förbundsförhållande med ett utvalt folk, går han samtidigt förbi det tidigare förbundsfolket. Vi finner också att han prövar detta folk, inte genom ett enskilt prov, utan genom en prövningsprocess. Vi ser också att prövningsprocessen framställs genom något som skall ätas. Vi finner vidare att födan representerar Guds ord, och att prövningen innefattar ett val mellan två slags föda att äta. Äter vi av varje träd som Gud har sagt att vi får äta av, eller äter vi av det träd som vi har förbjudits att äta av? Vi finner också att valet av vad som skall ätas innefattar prövningen av hur vi äter den föda som erbjuds.

At the end of spiritual Israel, in the time of the Millerite movement, the first message was empowered on August 11, 1840. Jehoiakim there represents the Protestants that are then being carried into Babylon to become her daughters. They were confronted with a test when the angel of Revelation ten descended and had a little book open in his hand. Just as Jehoiakim rebelled against Nebuchadnezzar’s demands, and was thereafter led into captivity, the Protestants refused to eat the food in the angel’s hand, based upon the traditions and customs they brought with them out of the Dark Ages.

Vid det andliga Israels slut, under milleritrörelsens tid, fick det första budskapet kraft den 11 augusti 1840. Jojakim representerar där de protestanter som då förs till Babylon för att bli hennes döttrar. De ställdes inför en prövning när ängeln i Uppenbarelseboken 10 steg ned och hade en liten bok öppnad i sin hand. Liksom Jojakim gjorde uppror mot Nebukadnessars krav och därefter fördes bort i fångenskap, vägrade protestanterna att äta den mat som fanns i ängelns hand, på grund av de traditioner och seder som de hade fört med sig ut ur den mörka medeltiden.

By the spring of 1844, the testing process had reached a “turning point” for Jehoiakim and the Protestants, and just as in the first testing process for spiritual Israel, they “turned” and walked no more with Jesus. In that history Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah represent the Millerites, who chose to eat the little book which was sweet in their mouth, but became bitter in their stomach.

Vid våren 1844 hade prövningsprocessen nått en ”vändpunkt” för Jojakim och protestanterna, och liksom i den första prövningsprocessen för det andliga Israel ”vände” de om och vandrade inte längre med Jesus. I den historien representerar Daniel, Hananja, Misael och Asarja milleriterna, som valde att äta den lilla boken, vilken var söt i deras mun men blev bitter i deras buk.

If we include Adam and Eve, we have four classic witnesses that the test is represented by the act of eating. We have several prophetic witnesses, that all have the signature of the first and the last. The witness of the test of manna is a first witness, and the test of the Bread of Heaven is both a first test for spiritual Israel, while also being the last witness for ancient Israel. The test of the little book is both the first and the last. It is the end of spiritual Israel’s wandering as the church in the wilderness, and it is the first of those who were chosen to be the final denominated people of God. The Millerites were the beginning of God’s denominated people, which were to be identified as the true horn of Protestantism. There are several witnesses to the testing process that begins when the first message is empowered.

Om vi inräknar Adam och Eva, har vi fyra klassiska vittnen om att prövningen representeras av handlingen att äta. Vi har flera profetiska vittnen, som alla bär den förstes och den sistes signatur. Vittnesbördet om mannaprövningen är ett första vittne, och prövningen av Himmelens bröd är både en första prövning för det andliga Israel, samtidigt som den också är det sista vittnet för det gamla Israel. Prövningen med den lilla boken är både den första och den sista. Den är slutet på det andliga Israels vandring som församlingen i öknen, och den är den första av dem som utvaldes att vara Guds slutliga namngivna folk. Milleriterna var början på Guds namngivna folk, vilka skulle identifieras som protestantismens sanna horn. Det finns flera vittnen om prövningsprocessen som börjar när det första budskapet får kraft.

In those processes of testing there arrives a “turning point”, where nearly all of the disciples turn away. At Joshua and Caleb’s testimony all Israel turned away and sought to return to Egypt. At the church in Galilee, the majority of disciples turned away. Because Jesus is the Alpha and Omega, the “turning point” that is represented at the end of the testing process is also illustrated at the beginning of the testing process. When the manna was first provided for ancient Israel, there were those that immediately turned away from the instructions. At Christ’s baptism He turned away and went into the wilderness. Sister White uses the symbol of a turning point in a very informative fashion.

I dessa prövningsprocesser inträffar en ”vändpunkt”, då nästan alla lärjungarna vänder sig bort. Vid Josuas och Kalebs vittnesbörd vände sig hela Israel bort och sökte återvända till Egypten. I församlingen i Galileen vände sig majoriteten av lärjungarna bort. Eftersom Jesus är Alfa och Omega, åskådliggörs den ”vändpunkt” som framställs vid slutet av prövningsprocessen också vid början av prövningsprocessen. När mannat först gavs åt det forntida Israel, fanns det sådana som omedelbart vände sig bort från anvisningarna. Vid Kristi dop vände Han sig bort och gick ut i öknen. Syster White använder symbolen av en vändpunkt på ett mycket upplysande sätt.

> “There are periods which are turning points in the history of nations and of the church. In the providence of God, when these different crises arrive, the light for that time is given. If it is received, there is spiritual progress; if it is rejected, spiritual declension and shipwreck follow. The Lord in His word has opened up the aggressive work of the gospel as it has been carried on in the past, and will be in the future, even to the closing conflict, when Satanic agencies will make their last wonderful movement. From that word we understand that the forces are now at work that will usher in the last great conflict between good and evil—between Satan, the prince of darkness, and Christ, the Prince of life. But the coming triumph for the men who love and fear God is as sure as that His throne is established in the heavens.” Bible Echo, August 26, 1895.

> ”Det finns tidsperioder som utgör vändpunkter i nationernas och kyrkans historia. I Guds försyn ges, när dessa olika kriser inträffar, det ljus som hör den tiden till. Om det tas emot, följer andligt framåtskridande; om det förkastas, följer andligt förfall och skeppsbrott. Herren har i sitt ord uppenbarat evangeliets framträngande verk, sådant det har bedrivits i det förflutna och skall bedrivas i framtiden, ända fram till den avslutande striden, då sataniska makter skall göra sin sista märkliga framryckning. Av detta ord förstår vi att de krafter nu är verksamma som skall inleda den sista stora striden mellan gott och ont — mellan Satan, mörkrets furste, och Kristus, livets Furste. Men den kommande segern för de människor som älskar och fruktar Gud är lika viss som att hans tron är befäst i himlarna.” Bible Echo, August 26, 1895.

When the manna was first given to ancient Israel, the light for that history was given. At Christ’s baptism the light for that history was given. On August 11, 1840 the light for that history was given. Each of those turning points mark the beginning of a testing process that ultimately ends at another turning point, when the former covenant people turn away and walk with Christ no more.

När mannat först gavs åt det forntida Israel, gavs ljuset för den historien. Vid Kristi dop gavs ljuset för den historien. Den 11 augusti 1840 gavs ljuset för den historien. Var och en av dessa vändpunkter markerar början på en prövningsprocess som slutligen slutar vid en annan vändpunkt, när det forna förbundsfolket vänder sig bort och inte längre vandrar med Kristus.

Because these various testing processes represent both a testing process for the former covenant people and also for the new covenant people, there are two conclusions of the testing process. The conclusion of the testing process, and therefore the final turning point for the Protestants in the Millerite history, was the spring of 1844. The conclusion of the testing process (in the Fall of 1844), or turning point for the Millerites themselves, came after the turning point for the former people of God.

Eftersom dessa olika prövningsprocesser representerar både en prövningsprocess för det förra förbundets folk och också för det nya förbundets folk, finns det två avslutningar på prövningsprocessen. Avslutningen på prövningsprocessen, och därmed den slutliga vändpunkten för protestanterna i den milleritiska historien, var våren 1844. Avslutningen på prövningsprocessen (hösten 1844), eller vändpunkten för milleriterna själva, inträffade efter vändpunkten för Guds tidigare folk.

In the history of Christ, the testing process is identified by his twice cleansing the temple, once at the beginning of his ministry, and then again at the ending of his ministry.

I Kristi historia identifieras prövningsprocessen genom att han två gånger renade templet, en gång i början av sin tjänst och sedan åter vid slutet av sin tjänst.

> “When Jesus began His public ministry, He cleansed the Temple from its sacrilegious profanation. Among the last acts of His ministry was the second cleansing of the Temple. So in the last work for the warning of the world, two distinct calls are made to the churches. The second angel’s message is, ‘Babylon is fallen, is fallen, that great city, because she made all nations drink of the wine of the wrath of her fornication’ (Revelation 14:8). And in the loud cry of the third angel’s message a voice is heard from heaven saying, ‘Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues. For her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities’ (Revelation 18:4, 5).” Selected Messages, book 2, 118.

> ”När Jesus började sin offentliga tjänst renade Han templet från dess hädiska vanhelgande. Bland de sista handlingarna i Hans tjänst var den andra reningen av templet. Så görs i det sista verket för att varna världen två särskilda kallelser till församlingarna. Den andre ängelns budskap är: ’Fallet, fallet är Babylon, den stora staden, därför att hon har gett alla folk att dricka av sin otukts vredes vin’ (Uppenbarelseboken 14:8). Och i den höga ropen i den tredje ängelns budskap hörs en röst från himlen säga: ’Gå ut från henne, mitt folk, så att ni inte blir delaktiga i hennes synder och inte får del av hennes plågor. Ty hennes synder har nått ända upp till himlen, och Gud har kommit ihåg hennes missgärningar’ (Uppenbarelseboken 18:4, 5).” Selected Messages, bok 2, 118.

The testing process of the two temple cleansings of Christ is aligned with Malachi chapter three, in the writings of the Spirit of Prophecy.

Prövningsprocessen i Kristi två tempelreningar står i överensstämmelse med Malaki kapitel tre i Profetians Andes skrifter.

> “In cleansing the temple from the world’s buyers and sellers, Jesus announced His mission to cleanse the heart from the defilement of sin,—from the earthly desires, the selfish lusts, the evil habits, that corrupt the soul. Malachi 3:1–3 quoted.” The Desire of Ages, 161.

> ”När Jesus renade templet från världens köpmän och försäljare tillkännagav Han sitt uppdrag att rena hjärtat från syndens orenhet — från de jordiska begären, de själviska lustarna, de onda vanorna, som fördärvar själen. Malaki 3:1–3 citerat.” Messias, s. 161.

The cleansing of God’s people represents the testing process that is repeatedly identified with several lines of prophecy. Every reference, beginning with Adam and Eve unto the Millerite history represents the cleansing of the one hundred and forty-four thousand.

Reningen av Guds folk representerar prövningsprocessen, vilken upprepade gånger identifieras i flera profetiska framställningslinjer. Varje hänvisning, från Adam och Eva ända fram till den milleritiska historien, representerar reningen av de etthundrafyrtiofyra tusen.

> “In the last days of this earth’s history, God’s covenant with his commandment-keeping people is to be renewed.” Review and Herald, February 26, 1914.

> ”Under de sista dagarna av denna jords historia skall Guds förbund med sitt budhållande folk förnyas.” Review and Herald, 26 februari 1914.

The cleansing process of the one hundred and forty-four thousand is the first reference in the book of Daniel, which is the first book of the two books that together represent the Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before human probation closes. The cleansing process of the one hundred and forty-four thousand is also represented as the sealing process. When the first message of the cleansing, sealing process of the one hundred and forty-four thousand began on September 11, 2001, it was a turning point for the church and for the world. In Revelation chapter eighteen, the angel that lightens the world with his glory then arrived. Yet in Revelation eighteen, the angel is not represented as having anything to eat in his hand—but it is there. The little book is there. It can be easily recognized by those who choose to eat the methodology represented as “line upon line,” by the prophet Isaiah.

Reningsprocessen för de etthundrafyrtiofyra tusen är den första hänvisningen i Daniels bok, vilken är den första av de två böcker som tillsammans utgör Jesu Kristi uppenbarelse, vilken avförseglas strax innan människans nådatid avslutas. Reningsprocessen för de etthundrafyrtiofyra tusen framställs också som förseglingsprocessen. När det första budskapet om de etthundrafyrtiofyra tusens renings- och förseglingsprocess började den 11 september 2001, var det en vändpunkt för församlingen och för världen. I Uppenbarelsebokens artonde kapitel anlände då den ängel som upplyser världen med sin härlighet. Ändå framställs ängeln i Uppenbarelseboken 18 inte som om han hade något att äta i sin hand — men det finns där. Den lilla bokrullen finns där. Den kan lätt kännas igen av dem som väljer att äta den metodik som profeten Jesaja framställer som ”rad på rad”.

By laying “line upon line” we understand that when Christ descended on September 11, 2001, he also had a “little book” which had been represented as “manna”, the “bread of heaven” and the “little book”. But on September 11, 2001, the former chosen people, represented by Jehoiakim, chose to hold to the customs and traditions of Adventism, and then began their march into the captivity of Babylon which will be complete at the Sunday law.

Genom att lägga ”rad på rad” förstår vi att när Kristus steg ned den 11 september 2001, hade han också en ”liten bok” som hade framställts såsom ”manna”, ”himlens bröd” och den ”lilla boken”. Men den 11 september 2001 valde det tidigare utvalda folket, representerat av Jojakim, att hålla fast vid adventismens seder och traditioner, och började därefter sin marsch in i Babylons fångenskap, vilken kommer att fullbordas vid söndagslagen.

> “Now comes the word that I have declared that New York is to be swept away by a tidal wave? This I have never said. I have said, as I looked at the great buildings going up there, story after story, ‘What terrible scenes will take place when the Lord shall arise to shake terribly the earth! Then the words of Revelation 18:1–3 will be fulfilled.’ The whole of the eighteenth chapter of Revelation is a warning of what is coming on the earth. But I have no light in particular in regard to what is coming on New York, only that I know that one day the great buildings there will be thrown down by the turning and overturning of God’s power. From the light given me, I know that destruction is in the world. One word from the Lord, one touch of his mighty power, and these massive structures will fall. Scenes will take place the fearfulness of which we cannot imagine.” Review and Herald, July 5, 1906.

> ”Varifrån kommer påståendet att jag har förklarat att New York skall svepas bort av en flodvåg? Detta har jag aldrig sagt. Jag har sagt, när jag såg de stora byggnaderna där resa sig, våning på våning: ’Vilka fruktansvärda scener kommer inte att utspela sig när Herren reser sig för att på ett förskräckligt sätt skaka jorden! Då kommer orden i Uppenbarelseboken 18:1–3 att uppfyllas.’ Hela det artonde kapitlet i Uppenbarelseboken är en varning för vad som kommer över jorden. Men jag har inget särskilt ljus beträffande vad som skall komma över New York, endast att jag vet att de stora byggnaderna där en dag kommer att störtas omkull genom Guds makts vändande och omstörtande. Av det ljus som givits mig vet jag att förstörelse finns i världen. Ett ord från Herren, en beröring av hans väldiga makt, och dessa väldiga byggnadsverk kommer att falla. Scener kommer att utspela sig vilkas fasansfullhet vi inte kan föreställa oss.” Review and Herald, 5 juli 1906.

When the “great buildings” of “New York” were “thrown down by the turning and overturning of God’s power,” on September 11, 2001, the light of the angel of Revelation eighteen filled the whole earth, for a turning point had come in the history of the earth beast of Revelation thirteen.

När de ”stora byggnaderna” i ”New York” ”kastades omkull genom Guds makts vändande och omstörtande”, den 11 september 2001, uppfyllde ljuset från ängeln i Uppenbarelseboken arton hela jorden, ty en vändpunkt hade kommit i historien om jordodjuret i Uppenbarelseboken tretton.

> “There are periods which are turning points in the history of nations and of the church. In the providence of God, when these different crises arrive, the light for that time is given. If it is received, there is spiritual progress; if it is rejected, spiritual declension and shipwreck follow.” Bible Echo, August 26, 1895.

> ”Det finns perioder som utgör vändpunkter i nationernas och församlingens historia. I Guds försyn ges, när dessa olika kriser inträffar, ljuset för den tiden. Om det tas emot, följer andligt framåtskridande; om det förkastas, följer andligt förfall och skeppsbrott.” Bible Echo, 26 augusti 1895.

When the light of the angel of Revelation eighteen arrived on September 11, 2001, those who received the light progressed spiritually and those who rejected the light declined spiritually, and began their rebellious journey onward to their final turning point of the Sunday law, where they forever make shipwreck of their profession as the messengers of the third angel. Those in Galilee that turned away and walked no more with Christ in John 6:66, were turning away from the light that had first arrived at his baptism, which is where the first message of that testing history was empowered. In Daniel chapter one, two classes of worshippers are illustrated in the history when the first message is empowered. Jehoiakim represents those that make shipwreck of faith, and Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah represent the faithful.

När ljuset från ängeln i Uppenbarelseboken arton anlände den 11 september 2001, gjorde de som tog emot ljuset andliga framsteg, medan de som förkastade ljuset gick andligt tillbaka och började sin upproriska färd vidare mot sin sista vändpunkt vid söndagslagen, där de för alltid lider skeppsbrott i sin bekännelse som den tredje ängelns budbärare. De i Galileen som vände sig bort och inte längre vandrade med Kristus i Johannes 6:66 vände sig bort från det ljus som först hade kommit vid hans dop, där det första budskapet i den prövande historien gavs kraft. I Daniels första kapitel framställs två klasser av tillbedjare i den historia då det första budskapet ges kraft. Jojakim representerar dem som lider skeppsbrott i tron, och Daniel, Hananja, Misael och Asarja representerar de trogna.

> In the third year of the reign of Jehoiakim king of Judah came Nebuchadnezzar king of Babylon unto Jerusalem, and besieged it. And the Lord gave Jehoiakim king of Judah into his hand, with part of the vessels of the house of God: which he carried into the land of Shinar to the house of his god; and he brought the vessels into the treasure house of his god. And the king spake unto Ashpenaz the master of his eunuchs, that he should bring certain of the children of Israel, and of the king’s seed, and of the princes; Children in whom was no blemish, but well favoured, and skilful in all wisdom, and cunning in knowledge, and understanding science, and such as had ability in them to stand in the king’s palace, and whom they might teach the learning and the tongue of the Chaldeans. And the king appointed them a daily provision of the king’s meat, and of the wine which he drank: so nourishing them three years, that at the end thereof they might stand before the king. Now among these were of the children of Judah, Daniel, Hananiah, Mishael, and Azariah: Unto whom the prince of the eunuchs gave names: for he gave unto Daniel the name of Belteshazzar; and to Hananiah, of Shadrach; and to Mishael, of Meshach; and to Azariah, of Abednego. But Daniel purposed in his heart that he would not defile himself with the portion of the king’s meat, nor with the wine which he drank: therefore he requested of the prince of the eunuchs that he might not defile himself. Daniel 1:1-8.

> I Jojakims, Juda kungs, tredje regeringsår kom Nebukadnessar, konungen i Babylon, till Jerusalem och belägrade det. Och Herren gav Jojakim, Juda kung, i hans hand, jämte en del av kärlen från Guds hus; och han förde dem till Sinears land, till sin guds hus, och kärlen lät han föra in i sin guds skattkammare. Och kungen talade till Aspenas, den överste för hans hovmän, att han skulle hämta några av Israels barn, av den kungliga ätten och av furstarna, unga män utan lyte, av skön gestalt, kunniga i all vishet, förfarna i kunskap, insiktsfulla i vetenskap, och sådana som hade förmåga att tjäna i kungens palats, och att man skulle lära dem kaldéernas skrift och språk. Och kungen bestämde åt dem ett dagligt underhåll av kungens mat och av det vin som han själv drack, och så skulle de fostras i tre år, för att de därefter skulle få träda fram inför kungen. Bland dessa var av Juda barn Daniel, Hananja, Misael och Asarja. Och den överste för hovmännen gav dem andra namn: Daniel gav han namnet Beltesassar, Hananja gav han namnet Shadrak, Misael gav han namnet Meshak, och Asarja gav han namnet Abed-Nego. Men Daniel föresatte sig i sitt hjärta att inte orena sig med kungens mat eller med det vin som han drack; därför bad han den överste för hovmännen att han skulle slippa orena sig. Daniel 1:1–8.

Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah were the children of Judah. They were made into eunuchs, thus representing the final generation of Adventism. Nebuchadnezzar, as many ancient kings, had the four Judean youths castrated, to remove any concerns the king might have when they served as slaves and interacted with the king’s wives and concubines.

Daniel, Hananja, Mishael och Asarja var Judas barn. De gjordes till eunucker och representerar därmed adventismens sista generation. Nebukadnessar lät, såsom många forntida kungar, kastrera de fyra judiska ynglingarna för att undanröja varje farhåga kungen kunde hysa när de tjänade som slavar och kom i beröring med kungens hustrur och bihustrur.

Symbolically it represents the final generation of Adventism, for there would be no more line of Judah after these four. Four is a symbol of worldwide, and thus represents the final generation of Seventh-day Adventists around the world who recognize September 11, 2001, as a fulfillment of God’s prophetic Word.

Symboliskt sett representerar det adventismens sista generation, ty efter dessa fyra skulle det inte finnas någon ytterligare Juda linje. Fyra är en symbol för det världsomfattande och representerar således den sista generationen av sjundedagsadventister världen över som erkänner den 11 september 2001 som en uppfyllelse av Guds profetiska Ord.

Those Seventh-day Adventists are the subject of God’s prophetic Word, for they are those called to be the one hundred and forty-four thousand. Yet their prophetic heritage began with the rebellion of their fathers, in 1863. That initial rebellion is almost impossible to recognize for it has been covered by the traditions and customs of four generations of escalating rebellion. Though difficult to recognize it must be seen and acknowledged, as Daniel ultimately does in Daniel chapter nine. He did so by recognizing the truth located in God’s prophetic Word.

Dessa sjundedagsadventister är föremålet för Guds profetiska ord, ty de är de som är kallade att vara de etthundrafyrtiofyra tusen. Ändå började deras profetiska arv med deras fäders uppror år 1863. Det ursprungliga upproret är nästan omöjligt att urskilja, ty det har övertäckts av fyra generationers traditioner och seder av tilltagande uppror. Fastän det är svårt att urskilja måste det ses och erkännas, såsom Daniel slutligen gör i Daniel kapitel nio. Han gjorde så genom att erkänna sanningen som återfinns i Guds profetiska ord.

The rebellion that Daniel and the three worthies directly descended from, was their father’s refusal to remain separate from the heathen influences that surrounded them. In 1863, Laodicean Adventism returned to the biblical methodology of apostate Protestantism and Catholicism, to uphold their rejection of Miller’s identification of the “seven times” of Leviticus twenty-six. That rebellion for Daniel and the three worthies was represented by king Hezekiah.

Det uppror som Daniel och de tre värdiga männen direkt härstammade från var deras faders vägran att förbli avskild från de hedniska inflytanden som omgav dem. År 1863 återvände det laodiceiska adventismen till den bibliska metodologin hos avfallen protestantism och katolicismen för att upprätthålla sitt förkastande av Millers identifiering av ”de sju tiderna” i Tredje Moseboken tjugosex. Detta uppror var för Daniel och de tre värdiga männen representerat av kung Hiskia.

King Hezekiah pled with the Lord not to die, and his prayer was answered when the Lord gave him another 15 years. In doing so, he then fathered Manasseh, one of the most wicked kings of Judah, but also the king that marks the beginning of the progressive seven-step conquering and enslavement of Judah. In 1856, the True Witness came to knock on Laodicean Adventism’s door, but they chose to live and not die to self. By 1863, they had rebuilt “Jericho” and started the escalating rebellion that ultimately prevented them from recognizing September 11, 2001 as the beginning of their three-step journey into the slavery of spiritual Babylon that ends at the Sunday law.

Kung Hiskia bönföll Herren att inte få dö, och hans bön besvarades när Herren gav honom ytterligare 15 år. Därigenom blev han sedan far till Manasse, en av Juda mest ogudaktiga kungar, men också den kung som markerar början på Judas fortskridande erövring och förslavning i sju steg. År 1856 kom det Sanna Vittnet för att knacka på den laodiceiska adventismens dörr, men de valde att leva och inte dö bort från jaget. År 1863 hade de återuppbyggt ”Jeriko” och påbörjat det tilltagande upproret som slutligen hindrade dem från att erkänna den 11 september 2001 som början på deras resa i tre steg in i det andliga Babylons slaveri, vilken slutar vid söndagslagen.

For king Hezekiah, 1863 came when his prayer to live was granted. The Lord provided a sign that his prayer had been accepted. God confirmed the prayer by moving the sun, and the Babylonians saw the activity of God in the heavens, though they knew not what it meant. The Babylonians then came to Jerusalem to find out about the God who had the power to control the sun. Instead of glorifying the God of Heaven, king Hezekiah, instead of dying to self, chose to glorify his temple and city instead of the God who had chosen to place His name in that temple and city.

För kung Hiskia kom 1863 när hans bön om att få leva blev besvarad. Herren gav ett tecken på att hans bön hade blivit mottagen. Gud bekräftade bönen genom att förflytta solen, och babylonierna såg Guds handlande på himlen, fastän de inte visste vad det betydde. Babylonierna kom då till Jerusalem för att få veta mer om den Gud som hade makt att råda över solen. I stället för att förhärliga himlens Gud valde kung Hiskia, i stället för att dö bort från jaget, att förhärliga sitt tempel och sin stad i stället för den Gud som hade utvalt att låta sitt namn bo i det templet och i den staden.

That rebellion brought the prophecy that children from his blood line would become slaves and eunuchs in Babylon. Those children were Daniel, Hananiah, Mishael and Azariah, and represent the spiritual final generation of those Seventh-day Adventists that recognize September 11, 2001 as a turning point in the history of the nations of the world and of the church, when the light is given that is to test and seal the one hundred and forty-four thousand.

Det upproret medförde profetian att barn ur hans blodslinje skulle bli slavar och eunucker i Babylon. Dessa barn var Daniel, Hananja, Misael och Asarja, och de representerar den andliga sista generationen av de sjundedagsadventister som erkänner den 11 september 2001 som en vändpunkt i världens nationers och kyrkans historia, då det ljus ges som skall pröva och besegla de etthundrafyrtiofyra tusen.

> In those days was Hezekiah sick unto death. And the prophet Isaiah the son of Amoz came to him, and said unto him, Thus saith the Lord, Set thine house in order; for thou shalt die, and not live. Then he turned his face to the wall, and prayed unto the Lord, saying, I beseech thee, O Lord, remember now how I have walked before thee in truth and with a perfect heart, and have done that which is good in thy sight. And Hezekiah wept sore. And it came to pass, afore Isaiah was gone out into the middle court, that the word of the Lord came to him, saying, Turn again, and tell Hezekiah the captain of my people, Thus saith the Lord, the God of David thy father, I have heard thy prayer, I have seen thy tears: behold, I will heal thee: on the third day thou shalt go up unto the house of the Lord. And I will add unto thy days fifteen years; and I will deliver thee and this city out of the hand of the king of Assyria; and I will defend this city for mine own sake, and for my servant David’s sake. And Isaiah said, Take a lump of figs. And they took and laid it on the boil, and he recovered. And Hezekiah said unto Isaiah, What shall be the sign that the Lord will heal me, and that I shall go up into the house of the Lord the third day? And Isaiah said, This sign shalt thou have of the Lord, that the Lord will do the thing that he hath spoken: shall the shadow go forward ten degrees, or go back ten degrees? And Hezekiah answered, It is a light thing for the shadow to go down ten degrees: nay, but let the shadow return backward ten degrees. And Isaiah the prophet cried unto the Lord: and he brought the shadow ten degrees backward, by which it had gone down in the dial of Ahaz. At that time Berodachbaladan, the son of Baladan, king of Babylon, sent letters and a present unto Hezekiah: for he had heard that Hezekiah had been sick. And Hezekiah hearkened unto them, and shewed them all the house of his precious things, the silver, and the gold, and the spices, and the precious ointment, and all the house of his armour, and all that was found in his treasures: there was nothing in his house, nor in all his dominion, that Hezekiah shewed them not. Then came Isaiah the prophet unto king Hezekiah, and said unto him, What said these men? and from whence came they unto thee? And Hezekiah said, They are come from a far country, even from Babylon. And he said, What have they seen in thine house? And Hezekiah answered, All the things that are in mine house have they seen: there is nothing among my treasures that I have not shewed them. And Isaiah said unto Hezekiah, Hear the word of the Lord. Behold, the days come, that all that is in thine house, and that which thy fathers have laid up in store unto this day, shall be carried into Babylon: nothing shall be left, saith the Lord. And of thy sons that shall issue from thee, which thou shalt beget, shall they take away; and they shall be eunuchs in the palace of the king of Babylon. Then said Hezekiah unto Isaiah, Good is the word of the Lord which thou hast spoken. And he said, Is it not good, if peace and truth be in my days? And the rest of the acts of Hezekiah, and all his might, and how he made a pool, and a conduit, and brought water into the city, are they not written in the book of the chronicles of the kings of Judah? And Hezekiah slept with his fathers: and Manasseh his son reigned in his stead. 2 Kings 20:1–21.

> Vid den tiden blev Hiskia dödssjuk. Och profeten Jesaja, Amos son, kom till honom och sade till honom: Så säger Herren: Beställ om ditt hus, ty du skall dö och inte leva. Då vände han sitt ansikte mot väggen och bad till Herren och sade: Ack, Herre, tänk nu på hur jag har vandrat inför dig i sanning och med ett odelat hjärta och gjort det som är gott i dina ögon. Och Hiskia grät bittert. Och det skedde, innan Jesaja hade hunnit ut till den mellersta gården, att Herrens ord kom till honom och sade: Vänd tillbaka och säg till Hiskia, fursten över mitt folk: Så säger Herren, din fader Davids Gud: Jag har hört din bön, jag har sett dina tårar. Se, jag skall hela dig; på tredje dagen skall du gå upp till Herrens hus. Och jag skall lägga femton år till dina dagar, och jag skall rädda dig och denna stad ur den assyriske kungens hand, och jag skall försvara denna stad för min egen skull och för min tjänare Davids skull. Och Jesaja sade: Ta en fikonkaka. Och de tog den och lade den på bölden, och han blev frisk. Och Hiskia sade till Jesaja: Vad skall vara tecknet på att Herren skall hela mig och att jag på tredje dagen skall gå upp till Herrens hus? Och Jesaja sade: Detta skall du ha till tecken av Herren, att Herren skall göra det som han har talat: skall skuggan gå framåt tio steg eller gå tillbaka tio steg? Och Hiskia svarade: Det är en lätt sak för skuggan att gå ned tio steg; nej, låt skuggan vända tillbaka tio steg. Och profeten Jesaja ropade till Herren; och han lät skuggan gå tio steg tillbaka, de steg som den hade gått ned på Ahas solur. Vid den tiden sände Berodak-Baladan, Baladans son, Babels kung, brev och en gåva till Hiskia, ty han hade hört att Hiskia hade varit sjuk. Och Hiskia lyssnade till dem och visade dem hela huset med sina dyrbarheter, silvret och guldet och kryddorna och den dyrbara oljan och hela sitt rusthus och allt som fanns i hans skatter. Det fanns ingenting i hans hus eller i hela hans välde som Hiskia inte visade dem. Då kom profeten Jesaja till kung Hiskia och sade till honom: Vad sade dessa män, och varifrån kom de till dig? Och Hiskia sade: De har kommit till mig från ett avlägset land, från Babel. Och han sade: Vad har de sett i ditt hus? Och Hiskia svarade: Allt som finns i mitt hus har de sett; det finns ingenting bland mina skatter som jag inte har visat dem. Då sade Jesaja till Hiskia: Hör Herrens ord. Se, dagar skall komma då allt som finns i ditt hus och det som dina fäder har samlat i förråd intill denna dag skall föras bort till Babel; ingenting skall lämnas kvar, säger Herren. Och av dina söner, som skall utgå från dig, dem som du skall avla, skall man ta, och de skall bli hovmän i Babels kungs palats. Då sade Hiskia till Jesaja: Gott är det ord från Herren som du har talat. Och han sade: Är det inte gott, om frid och sanning får råda i mina dagar? Och Hiskias övriga gärningar och all hans makt och hur han gjorde dammen och vattenledningen och ledde vattnet in i staden, är inte det skrivet i Juda konungars krönikebok? Och Hiskia gick till vila hos sina fäder. Och hans son Manasse blev kung i hans ställe. 2 Kungaboken 20:1–21.

The next verse says:

Nästa vers säger:

> Manasseh was twelve years old when he began to reign, and reigned fifty and five years in Jerusalem. And his mother’s name was Hephzibah. 2 Kings 21:1.

> Manasse var tolv år gammal när han blev kung, och han regerade femtiofem år i Jerusalem. Och hans mors namn var Hefsiba. 2 Kungaboken 21:1.

What would have been the result if king Hezekiah had accepted the Lord’s will, and simply got his house in order and died? He was given fifteen extra years, and three years later wicked Manasseh was born. What would have happened in 1856, if Adventism had accepted the transition from Philadelphia unto Laodicea and got their house in order and left the foundational truths of William Miller intact? I suppose we will never know the answer to that question, but what we do know is that “Daniel purposed in his heart that he would not defile himself with the portion of the king’s meat, nor with the wine which he drank.”

Vad skulle resultatet ha blivit om kung Hiskia hade accepterat Herrens vilja och helt enkelt satt sitt hus i ordning och dött? Han fick femton extra år, och tre år senare föddes den ogudaktige Manasse. Vad skulle ha hänt år 1856, om adventismen hade accepterat övergången från Filadelfia till Laodicea och satt sitt hus i ordning samt lämnat William Millers grundläggande sanningar orubbade? Jag antar att vi aldrig kommer att få veta svaret på den frågan, men det vi vet är att ”Daniel föresatte sig i sitt hjärta att han inte skulle orena sig med kungens matportion eller med det vin som han drack.”

We will continue Daniel chapter one in the next article.

Vi kommer att fortsätta med Daniel kapitel ett i nästa artikel.

Back to Articles