Article

# The Revelation of Jesus Christ - Number Five

Jesu Kristi uppenbarelse – nummer fem

Isaiah Forty: Comfort Ye, Comfort Ye

Jesaja fyrtio: Trösten, trösten mitt folk

Author

Jeff Pippenger

Published

October 25, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

In the first seventeen verses of Isaiah forty the one hundred and forty-four thousand are prophetically located at the end of three and a half days, where they had been lying dead in the streets, while the world rejoiced. All the prophets agree with each other and the prophetic events they present always align with the other prophets, for God is not the author of confusion.

I de första sjutton verserna i Jesaja fyrtio placeras de etthundrafyrtiofyra tusen profetiskt vid slutet av tre och en halv dag, där de hade legat döda på gatorna medan världen gladde sig. Alla profeterna överensstämmer med varandra, och de profetiska händelser som de framställer stämmer alltid överens med de andra profeterna, ty Gud är inte oordningens upphov.

> And the spirits of the prophets are subject to the prophets. For God is not the author of confusion, but of peace, as in all churches of the saints. 1 Corinthians 14:32, 33.

> Och profeternas andar är underordnade profeterna. Ty Gud är inte oordningens Gud, utan fridens, såsom i alla de heligas församlingar. 1 Korintierbrevet 14:32, 33.

The Comforter, who Jesus promised to send in His absence, was placed into the very first words, of the very first verse, of the twenty-six chapters that make up Isaiah’s final prophetic narrative. “Comfort ye, comfort ye my people, saith your God.” The rule of first mention emphasizes that the following twenty-six chapters is to be understood in reference to the perfect and final fulfillment of the coming of the Comforter.

Hjälparen, som Jesus lovade att sända i sin frånvaro, placerades i de allra första orden i den allra första versen i de tjugosex kapitel som utgör Jesajas sista profetiska framställning. ”Trösta, trösta mitt folk, säger er Gud.” Principen om det första omnämnandet understryker att de följande tjugosex kapitlen ska förstås med hänvisning till den fullkomliga och slutliga uppfyllelsen av Hjälparens ankomst.

> And I will pray the Father, and he shall give you another Comforter, that he may abide with you forever. . .. But the Comforter, which is the Holy Ghost, whom the Father will send in my name, he shall teach you all things, and bring all things to your remembrance, whatsoever I have said unto you. John 14:16, 26.

> Och jag skall be Fadern, och han skall ge er en annan Hjälpare, för att han må vara hos er för alltid. ... Men Hjälparen, den helige Ande, som Fadern skall sända i mitt namn, han skall lära er allt och påminna er om allt vad jag har sagt er. Johannes 14:16, 26.

The Midnight Cry of the Millerite history is repeated in the history of the one hundred and forty-four thousand.

Milleritrörelsens historia om midnattsropet upprepas i de etthundrafyrtiofyratusens historia.

> “There is a world lying in wickedness, in deception and delusion, in the very shadow of death,—asleep, asleep. Who are feeling travail of soul to awaken them? What voice can reach them? My mind was carried to the future, when the signal will be given. ‘Behold, the Bridegroom cometh; go ye out to meet him.’ But some will have delayed to obtain the oil for replenishing their lamps, and too late they will find that character, which is represented by the oil, is not transferable.” Review and Herald, February 11, 1896.

> ”Det finns en värld som ligger i ondska, i bedrägeri och villfarelse, i själva dödsskuggan,—sovande, sovande. Vilka känner själavånda för att väcka dem? Vilken röst kan nå dem? Mitt sinne fördes till framtiden, då signalen skall ges. ’Se, Brudgummen kommer; gå ut för att möta honom.’ Men somliga kommer att ha dröjt med att skaffa oljan för att fylla på sina lampor, och för sent kommer de att finna att karaktären, som representeras av oljan, inte kan överföras.” Review and Herald, 11 februari 1896.

The question is asked, “what voice can” “awaken” those that are “asleep”? The “voice” that awakens them in Isaiah chapter forty, is the “voice” that “cries” in the “wilderness.”

Frågan ställs: ”vilken röst kan” ”väcka” dem som ”sover”? Den ”röst” som väcker dem i Jesajas fyrtionde kapitel är den ”röst” som ”ropar” i ”öknen”.

> Speak ye comfortably to Jerusalem, and cry unto her, that her warfare is accomplished, that her iniquity is pardoned: for she hath received of the Lord’s hand double for all her sins. The “voice” of him that “crieth” in the wilderness. . .. Isaiah 40:2, 3.

> Tala tröst till Jerusalem och ropa till henne att hennes vedermöda är fullbordad, att hennes missgärning är försonad; ty hon har fått av Herrens hand dubbelt igen för alla sina synder. Den ”röst” av honom som ”ropar” i öknen.... Jesaja 40:2, 3.

The message of the Midnight Cry is also the message of the latter rain.

Midnattsropets budskap är också budskapet om det sena regnet.

> “You are getting the coming of the Lord too far off. I saw the latter rain was coming as [suddenly as] the midnight cry, and with ten times the power.” Spalding and Magan, 5.

> ”Ni förlägger Herrens ankomst alltför långt fram i tiden. Jag såg att det sena regnet kom lika [plötsligt som] midnattsropet, och med tiofaldig kraft.” Spalding and Magan, 5.

One of the many symbols found in the Word of God that represents the latter rain message, is the symbol that is recognized by a doubling of words or phrases. The doubling of words, or phrases is a symbol of the Midnight Cry, or latter rain message in the last days. The symbolism of the doubling of “comfort ye,” places the opening of Isaiah chapter forty in the tarrying time, when the message represented as the Midnight Cry of the parable of the ten virgins is to be recognized and then proclaimed. At that time, Christ sends the Comforter to awaken the sleeping virgins, who are prophetically represented as sleeping, and in some prophetic passages as sleeping, the sleep of death. The first verse of Isaiah forty, is prophetically located three and a half symbolic days ‘after’ the disappointment of July 18, 2020, for that is when the Comforter is sent to awaken those that are asleep. Three and a half days is a symbol of a wilderness, and there is where the “voice” begins to “cry.”

En av de många symboler som återfinns i Guds Ord och som representerar budskapet om det sena regnet, är den symbol som kännetecknas av en fördubbling av ord eller fraser. Fördubblingen av ord, eller fraser, är en symbol för midnattsropet, eller budskapet om det sena regnet i de sista dagarna. Symboliken i fördubblingen av ”trösta, trösta” placerar inledningen till Jesaja kapitel fyrtio i dröjsmålstiden, då det budskap som i liknelsen om de tio jungfrurna framställs som midnattsropet skall kännas igen och sedan förkunnas. Vid den tiden sänder Kristus Hjälparen för att väcka de sovande jungfrurna, vilka profetiskt framställs som sovande, och i vissa profetiska avsnitt såsom sovande dödens sömn. Den första versen i Jesaja fyrtio är profetiskt förlagd tre och en halv symboliska dagar ”efter” besvikelsen den 18 juli 2020, ty det är då Hjälparen sänds för att väcka dem som sover. Tre och en halv dag är en symbol för en öken, och det är där som ”rösten” börjar ”ropa”.

Revelation eleven, Ezekiel thirty-seven, Matthew twenty-five, the history of the Millerites (along with the same waymarks of Millerite history that occur in every reform movement), combine to identify a ‘specific process’ of awakening the sleeping virgins. The process starts with the virgins going to sleep at the disappointment. The period of the tarrying time that began at the disappointment is ultimately recognized as the tarrying time. The last portion of the tarrying time is the development of the message of the Midnight Cry. When the message is established, it is then proclaimed until it reaches its climax, the judgment.

Uppenbarelseboken elva, Hesekiel trettiosju, Matteus tjugofem och milleriternas historia (tillsammans med samma kännemärken i milleriternas historia som förekommer i varje reformrörelse) samverkar för att identifiera en ”specifik process” för att väcka de sovande jungfrurna. Processen börjar med att jungfrurna somnar vid besvikelsen. Tiden av dröjsmål som började vid besvikelsen blir till sist erkänd som dröjsmålstiden. Den sista delen av dröjsmålstiden är utvecklingen av budskapet om midnattsropet. När budskapet har blivit etablerat, förkunnas det därefter till dess att det når sin höjdpunkt, domen.

The messenger represented as the “voice” in Isaiah, asked what the message was that was to be proclaimed. He was told in symbolic language to present the message of Islam. The prophetic message of Islam cannot be separated from the soon-coming Sunday law, for Islam is a trumpet power, and the seven trumpets of Revelation represent God’s judgment upon the powers who pass Sunday laws. Those powers were pagan Rome in 321, a symbol of the dragon; papal Rome in 538, a symbol of the beast; and the soon coming Sunday law in the United States, a symbol of the false prophet.

Budbäraren, som i Jesaja framställs som ”rösten”, frågade vad det var för budskap som skulle förkunnas. Han fick i symboliskt språk befallning att framlägga islams budskap. Islams profetiska budskap kan inte skiljas från den snart annalkande söndagslagen, ty islam är en trumpetmakt, och Uppenbarelsebokens sju trumpeter representerar Guds dom över de makter som stiftar söndagslagar. Dessa makter var det hedniska Rom år 321, en symbol för draken; det påvliga Rom år 538, en symbol för vilddjuret; och den snart annalkande söndagslagen i Förenta staterna, en symbol för den falske profeten.

In connection with the identification of what the message that the “voice” who had been crying in the wilderness was to proclaim, was the promise that God’s word never fails. The ‘promise and assurance’ that God’s word never fails, is located in the identical prophetic setting that in Habakkuk chapter two, and verse three, is expressed as “at the end it shall speak, and not lie: though it tarry, wait for it; because it will surely come, it will not tarry.” The message of Islam will never fail, it will surely come. The last verse of Isaiah chapter forty, addresses those that wait for the vision in Habakkuk.

I samband med identifieringen av vad det budskap var som ”rösten”, vilken hade ropat i öknen, skulle förkunna, gavs löftet att Guds ord aldrig sviker. Det ”löfte och den försäkran” att Guds ord aldrig sviker återfinns i samma profetiska sammanhang som i Habackuk kapitel två, vers tre, uttrycks så: ”vid ändens tid skall det tala och icke ljuga; om det dröjer, så vänta på det; ty det skall förvisso komma, det skall icke utebliva.” Islams budskap kommer aldrig att svika; det skall förvisso komma. Den sista versen i Jesaja kapitel fyrtio vänder sig till dem som väntar på synen i Habackuk.

> But they that wait upon the Lord shall renew their strength; they shall mount up with wings as eagles; they shall run, and not be weary; and they shall walk, and not faint. Isaiah 40:31.

> Men de som förtröstar på Herren skall få ny kraft; de skall lyfta med vingar såsom örnar; de skall springa utan att bli trötta, de skall vandra utan att mattas. Jesaja 40:31.

The “hidden history” of the seven thunders, that is now being unsealed, identifies three waymarks that begin and end with a disappointment. In that symbolic history, there are three waymarks, separated by two periods of time. A disappointment begins the tarrying time. The tarrying time leads to the corrected message and prediction of the Midnight Cry. The message of the Midnight Cry begins a period of proclaiming the message of the Midnight Cry, that leads to a second disappointment, that is represented as judgment. Those three steps, separated by two periods of time, represent the Alpha and Omega, as created in the Hebrew word “truth.”

De sju åskornas ”dolda historia”, som nu blir avsigillad, identifierar tre vägmärken som börjar och slutar med en besvikelse. I denna symboliska historia finns tre vägmärken, åtskilda av två tidsperioder. En besvikelse inleder dröjsmålstiden. Dröjsmålstiden leder fram till det korrigerade budskapet och förutsägelsen om Midnattsropet. Midnattsropets budskap inleder en period av förkunnelse av Midnattsropets budskap, som leder till en andra besvikelse, vilken framställs som dom. Dessa tre steg, åtskilda av två tidsperioder, representerar Alfa och Omega, så som detta skapas i det hebreiska ordet ”sanning”.

In Ezekiel thirty-seven, Ezekiel also represents the “voice” of Isaiah forty. The voice in Isaiah forty asks, “What shall I cry?” The “voice” in Ezekiel thirty-seven, verse seven, then “prophesied as” he “was commanded.”

I Hesekiel trettiosju representerar Hesekiel också »rösten« i Jesaja fyrtio. Rösten i Jesaja fyrtio frågar: »Vad skall jag ropa?« »Rösten« i Hesekiel trettiosju, vers sju, »profeterade« sedan »såsom« han »blev befalld«.

> So I prophesied as I was commanded: and as I prophesied, there was a noise, and behold a shaking, and the bones came together, bone to his bone. And when I beheld, lo, the sinews and the flesh came up upon them, and the skin covered them above: but there was no breath in them. Ezekiel 37:7, 8.

> Då profeterade jag såsom jag hade blivit befalld. Och medan jag profeterade hördes ett dån, och se, en skakning uppstod, och benen fogade sig samman, det ena benet till det andra. Och när jag såg efter, se, senor och kött kom upp på dem, och huden betäckte dem ovanpå; men det fanns ingen ande i dem. Hesekiel 37:7, 8.

Ezekiel’s first prophecy brought the bones and flesh together, but they were not yet alive. “So,” Ezekiel “prophesied as he” was “commanded” a second time. The second prophecy brought the bodies to life. The two prophecies are typified by the creation of Adam.

Hesekiels första profetia förde benen och köttet samman, men de var ännu inte levande. ”Så” profeterade Hesekiel ”såsom han” för andra gången ”blev befalld”. Den andra profetian gav kropparna liv. De två profetiorna förebildas i Adams skapelse.

> And the Lord God formed man of the dust of the ground, and breathed into his nostrils the breath of life; and man became a living soul. Genesis 2:7.

> Och Herren Gud formade människan av stoft från marken och blåste livsande i hennes näsa; och människan blev en levande själ. 1 Moseboken 2:7.

The two-step process of bringing the dead dry bones to life is first mentioned in the creation of Adam, thus emphasizing that God’s prophetic Word is also His creative power. God first “formed” Adam, and Ezekiel’s first prophecy brought the bones and bodies together, then God “breathed into his nostrils the breath of life; and man became a living soul.”

Den tvåstegsprocess genom vilken de döda, torra benen förs till liv nämns först i skapelsen av Adam och betonar därmed att Guds profetiska Ord också är hans skapande kraft. Gud ”formade” först Adam, och Hesekiels första profetia fogade samman benen och kropparna; därefter ”blåste [Gud] in livsande i hans näsa. Så blev människan en levande varelse.”

Ezekiel’s second prophecy was directed “unto the wind,” not unto the bones, for he was told to “say to the wind,” “Come from the four winds, O breath, and breathe upon these slain, that they may live.” Ezekiel’s second prophecy, which brings the dead bodies to life as a mighty army, was directed, not at the dead bodies, but at the wind. It was a command to the wind to breathe upon the bodies. The first time the word “breath” is mentioned in God’s Word is the creation of Adam, and it is there defined as the breath of life, and what brings life into the dead bodies, comes from the four winds.

Hesekiels andra profetia var riktad ”till vinden”, inte till benen, ty han fick befallningen att ”säga till vinden”: ”Kom från de fyra vindarna, du ande, och blås på dessa slagna, så att de må leva.” Hesekiels andra profetia, som väcker de döda kropparna till liv såsom en mäktig här, var riktad, inte till de döda kropparna, utan till vinden. Det var en befallning till vinden att blåsa på kropparna. Första gången ordet ”ande” nämns i Guds Ord är vid Adams skapelse, och där definieras det som livsande, och det som för liv in i de döda kropparna kommer från de fyra vindarna.

> “Angels are holding the four winds, represented as an angry horse seeking to break loose and rush over the face of the whole earth, bearing destruction and death in its path.

> ”Änglar håller de fyra vindarna tillbaka, framställda som en rasande häst som söker att slita sig lös och rusa fram över hela jordens yta, med förödelse och död i sitt spår.

> “Shall we sleep on the very verge of the eternal world? Shall we be dull and cold and dead? Oh, that we might have in our churches the Spirit and breath of God breathed into His people, that they might stand upon their feet and live.” Manuscript Releases, volume 20, 217.

> ”Skall vi sova på själva randen av den eviga världen? Skall vi vara tröga och kalla och döda? O, att vi i våra församlingar måtte få Guds Ande och livsande inandad i hans folk, så att de kunde stå upp på sina fötter och leva.” Manuscript Releases, volym 20, 217.

The two questions here are shall we sleep, and shall we be dead?…two terms for the same prophetic condition. The message of the four winds that are being restrained by angels, is the message that causes the breath of God to enter the dead and causes them to stand up and live. The message of the four winds is the message of the angry horse of Islam. The message of the four winds in the book of Revelation, is the sealing message. The sealing message of Revelation seven, verse one through three, is the message that identifies that the four winds are restrained, until the servants of God are sealed.

De två frågorna här är: skall vi sova, och skall vi vara döda? … två uttryck för samma profetiska tillstånd. Budskapet om de fyra vindarna som hålls tillbaka av änglar, är det budskap som gör att Guds andedräkt träder in i de döda och får dem att resa sig upp och leva. Budskapet om de fyra vindarna är budskapet om islams vredgade häst. Budskapet om de fyra vindarna i Uppenbarelseboken är beseglingsbudskapet. Beseglingsbudskapet i Uppenbarelseboken 7, vers 1 till 3, är det budskap som visar att de fyra vindarna hålls tillbaka, till dess att Guds tjänare har blivit beseglade.

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> Och därefter såg jag fyra änglar stå vid jordens fyra hörn och hålla tillbaka jordens fyra vindar, så att ingen vind skulle blåsa över jorden, inte heller över havet eller över något träd. Och jag såg en annan ängel stiga upp från öster med den levande Gudens sigill. Och han ropade med hög röst till de fyra änglarna, åt vilka det hade blivit givet att skada jorden och havet, och sade: Skada inte jorden, inte heller havet eller träden, förrän vi har förseglat vår Guds tjänare på deras pannor. Uppenbarelseboken 7:1–3.

Ezekiel’s second prophecy was directed to the wind, and the life that the wind delivered unto the bodies came from the message of the four winds. In verses eight through ten, in Ezekiel thirty-seven the words that appear either as “wind” or “breath” is the same Hebrew word in each occurrence. God breathed into Adam, the breath of life, and in Ezekiel the breath of life is the message of the sealing of the one hundred and forty-four thousand that comes from the four winds. That message delivers God’s creative power to the bodies that have been brought together in the valley of death, by the first message. The message of the four winds is the message of Islam bringing judgment upon the United States for the Sunday law. It is the message of the Midnight Cry.

Hesekiels andra profetia var riktad till vinden, och det liv som vinden förmedlade till kropparna kom från budskapet om de fyra vindarna. I verserna åtta till tio, i Hesekiel trettiosju, är det ord som förekommer antingen som ”vind” eller ”ande” samma hebreiska ord vid varje förekomst. Gud inblåste i Adam livsanden, och i Hesekiel är livsanden budskapet om beseglingen av de etthundrafyrtiofyra tusen som kommer från de fyra vindarna. Detta budskap förmedlar Guds skapande kraft till de kroppar som genom det första budskapet har förts samman i dödens dal. Budskapet om de fyra vindarna är budskapet om islam som bringar dom över Förenta staterna för söndagslagens skull. Det är midnattsropets budskap.

The hidden history of the seven thunders begins with a disappointment, which begins the tarrying time. In Revelation eleven when the two prophets were slain on July 18, 2020, the tarrying time began. Ezekiel was among the dead when the Lord asked Ezekiel if the two witnesses that are dead in the street could live.

De sju åskornas dolda historia börjar med en besvikelse, vilken inleder dröjsmålstiden. I Uppenbarelseboken elva, när de två profeterna dödades den 18 juli 2020, började dröjsmålstiden. Hesekiel var bland de döda när Herren frågade Hesekiel om de två vittnen som låg döda på gatan kunde leva.

> The hand of the Lord was upon me, and carried me out in the spirit of the Lord, and set me down in the midst of the valley which was full of bones, And caused me to pass by them round about: and, behold, there were very many in the open valley; and, lo, they were very dry. And he said unto me, Son of man, can these bones live? And I answered, O Lord God, thou knowest. Ezekiel 37:1–3.

> Herrens hand kom över mig, och han förde mig bort i Herrens Ande och satte mig ned mitt i dalen, som var full av ben. Och han lät mig gå runt omkring dem; och se, de var mycket många i den öppna dalen, och se, de var mycket torra. Och han sade till mig: Du människobarn, kan dessa ben få liv? Och jag svarade: O Herre Gud, du vet. Hesekiel 37:1–3.

In verse seven, when Ezekiel delivers the first of the two prophecies the message was simply, “O ye dry bones, hear the word of the Lord.” John, in the Revelation records, “blessed are those who hear the words of the prophecy of this book.” Ezekiel represents the dead dry bones who are blessed, as those who hear Ezekiel’s command to hear the Word of the Lord, and His Word is Truth. In chapter two of Ezekiel, the experience of those who hear God’s word is described.

I vers sju, när Hesekiel frambär den första av de två profetiorna, var budskapet helt enkelt: ”Ni förtorkade ben, hör Herrens ord.” Johannes nedtecknar i Uppenbarelseboken: ”saliga är de som hör denna boks profetias ord.” Hesekiel representerar de döda, förtorkade benen som är saliga, såsom de som hör Hesekiels befallning att höra Herrens ord, och hans ord är sanning. I Hesekiels andra kapitel beskrivs erfarenheten hos dem som hör Guds ord.

> And he said unto me, Son of man, stand upon thy feet, and I will speak unto thee. And the spirit entered into me when he spake unto me, and set me upon my feet, that I heard him that spake unto me. Ezekiel 2:1, 2.

> Och han sade till mig: Människobarn, stå upp på dina fötter, så skall jag tala med dig. Och anden kom in i mig när han talade till mig och ställde mig upp på mina fötter, så att jag hörde honom som talade till mig. Hesekiel 2:1, 2.

In Revelation eleven, when the dead bodies hear the Word of the Lord, the Comforter enters into them and they stand on their feet. It is the Comforter that sets them on their feet.

I Uppenbarelseboken elva, när de döda kropparna hör Herrens Ord, går Hjälparen in i dem och de står upp på sina fötter. Det är Hjälparen som ställer dem på deras fötter.

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. Revelation 11:11.

> Och efter tre och en halv dag kom livsande från Gud in i dem, och de reste sig upp på sina fötter; och stor fruktan föll över dem som såg dem. Uppenbarelseboken 11:11.

The standing up of the dead is step number one, in a two-step process that raises them out of their graves to become the ensign that is lifted up at the judgment of the Sunday law. When they stand in chapter eleven, “great fear” comes upon those that see them.

De dödas uppresande är steg nummer ett i en tvåstegsprocess som för dem upp ur deras gravar för att bli det banér som upplyfts vid domen över söndagslagen. När de står upp i kapitel elva, kommer ”stor fruktan” över dem som ser dem.

> And he shall pass over to his strong hold for fear, and his princes shall be afraid of the ensign, saith the Lord, whose fire is in Zion, and his furnace in Jerusalem. Isaiah 31:9.

> Och han skall i fruktan fly bort till sitt fäste, och hans furstar skall förskräckas för baneret, säger Herren, han som har sin eld i Sion och sin ugn i Jerusalem. Jesaja 31:9.

The Midnight Cry message of Millerite history was the second part of the second angel’s message. The second angel’s message produced a separation of the Millerites from the churches that were then identified as the daughters of Babylon, and the faithful were called out to come and stand with the Millerites. A ‘body’ of believers was formed by that message, and then the second step was the message of the Midnight Cry that joined and added power to the second message. The Millerites then became a mighty army that took the message like a tidal wave across the land. That two-step process is the two voices of Revelation eighteen, and it is the identical process of the resurrection of the dead dry bones in Ezekiel who were slain in the street of Revelation eleven.

Midnattsropets budskap i millerithistorien var den andra delen av den andre ängelns budskap. Den andre ängelns budskap åstadkom en åtskillnad mellan milleriterna och de kyrkor som då identifierades som Babylons döttrar, och de trofasta kallades ut för att komma och ställa sig tillsammans med milleriterna. Ett ”kroppsligt samfund” av troende formades genom det budskapet, och därefter var det andra steget midnattsropets budskap, som förenade sig med och tillförde kraft åt det andra budskapet. Milleriterna blev då en mäktig här som förde budskapet fram över landet likt en flodvåg. Denna tvåstegsprocess är de två rösterna i Uppenbarelseboken arton, och den är den identiska process som uppståndelsen av de döda, torra benen i Hesekiel, vilka blev slagna på gatan i Uppenbarelseboken elva.

> “Angels were sent to aid the mighty angel from heaven, and I heard voices which seemed to sound everywhere, Come out of her, my people, that ye be not partakers of her sins, and that ye receive not of her plagues; for her sins have reached unto heaven, and God hath remembered her iniquities. This message seemed to be an addition to the third message, and joined it, as the midnight cry joined the second angel’s message in 1844.” Spiritual Gifts, volume 1, 195, 196.

> ”Änglar sändes för att bistå den mäktige ängeln från himlen, och jag hörde röster som tycktes ljuda överallt: Gå ut från henne, mitt folk, så att ni inte blir delaktiga i hennes synder och inte får del av hennes plågor; ty hennes synder har nått ända upp till himlen, och Gud har kommit ihåg hennes missgärningar. Detta budskap tycktes vara ett tillägg till det tredje budskapet och förenade sig med det, såsom midnattsropet förenade sig med den andre ängelns budskap år 1844.” Spiritual Gifts, volym 1, 195, 196.

The first waymark in the hidden history of the seven thunders, is the disappointment which begins the tarrying time. The tarrying time is a period of time that is represented as three and a half days, which is a symbol of the wilderness. At the end of the forty years of wandering in the wilderness, Joshua led a mighty army into the Promised Land. At the end of the three and a half days, Ezekiel is taken to the valley of death, and is told to command the dead bodies to “hear the word of the Lord.” Ezekiel is a “voice” crying in the wilderness. The command to hear the Word of the Lord brings the body parts together, but they are not yet alive, they are not yet an army, they are not yet sealed. The “word of the Lord” which is spoken by Ezekiel in chapter two, identifies that when the Comforter arrives, God’s people stand, while they simultaneously hear the Word of the Lord. Christ promised He would send the Comforter, three and a half days after they were murdered in the street.

Det första vägmärket i de sju tordönens dolda historia är besvikelsen som inleder dröjsmålstiden. Dröjsmålstiden är en tidsperiod som framställs som tre och en halv dag, vilket är en symbol för öknen. Vid slutet av de fyrtio årens vandring i öknen ledde Josua en mäktig här in i det utlovade landet. Vid slutet av de tre och en halv dagarna förs Hesekiel till dödens dal och får befallning att befalla de döda kropparna att ”höra Herrens ord”. Hesekiel är en ”röst” som ropar i öknen. Befallningen att höra Herrens ord för kroppens delar samman, men de är ännu inte levande, de är ännu inte en här, de är ännu inte beseglade. Det ”Herrens ord” som uttalas av Hesekiel i kapitel två visar att när Hjälparen anländer, står Guds folk upp, samtidigt som de hör Herrens ord. Kristus lovade att han skulle sända Hjälparen tre och en halv dag efter att de hade blivit mördade på gatan.

Once standing, the bodies ‘who are not yet alive,’ are going to be given a second prophecy. The “voice that crieth in the wilderness” in Isaiah, asks what the prophecy is that he is to cry? The “message” that both Ezekiel, and the “voice” in Isaiah forty are commanded to present, is the message of Islam. When that prophecy is delivered, “Adam” comes to life as a mighty army. The living two witnesses then proclaim the message of Islam’s judgment upon the United States, because of the passage of the soon-coming Sunday law. The judgment of the Sunday law is the third waymark of the hidden history of the seven thunders. When it is fulfilled, the army is lifted up as an ensign to heaven, and is represented in Revelation fourteen.

När kropparna väl står upp, skall de ”som ännu inte är levande” få en andra profetia. ”Rösten som ropar i öknen” i Jesaja frågar vilken profetia det är som han skall ropa ut. Det ”budskap” som både Hesekiel och ”rösten” i Jesaja fyrtio befaller att framlägga, är Islams budskap. När den profetian frambärs, kommer ”Adam” till liv som en mäktig här. De två levande vittnena förkunnar därefter budskapet om Islams dom över Förenta staterna på grund av antagandet av den snart annalkande söndagslagen. Söndagslagens dom är det tredje vägmärket i de sju tordönens dolda historia. När den uppfylls, lyfts hären upp som ett baner till himlen och framställs i Uppenbarelseboken fjorton.

> “I have had an experience in the first, second, and third angels’ messages. The angels are represented as flying in the midst of heaven, proclaiming to the world a message of warning, and having a direct bearing upon the people living in the last days of this earth’s history. No one hears the voice of these angels, for they are a symbol to represent the people of God who are working in harmony with the universe of heaven. Men and women, enlightened by the Spirit of God and sanctified through the truth, proclaim the three messages in their order.” Selected Messages, book 2, 387.

> ”Jag har haft en erfarenhet i den första, den andra och den tredje ängelns budskap. Änglarna framställs såsom flygande mitt på himlen och förkunnar för världen ett varningsbudskap, vilket har en direkt betydelse för det folk som lever i de sista dagarna av denna jordens historia. Ingen hör dessa änglars röst, ty de är en symbol som representerar Guds folk, vilka verkar i samklang med himlens universum. Män och kvinnor, upplysta av Guds Ande och helgade genom sanningen, förkunnar de tre budskapen i deras ordning.” Selected Messages, bok 2, 387.

The ensign that is lifted up is the third angel that is flying in the midst of heaven, warning mankind against accepting the mark of the beast. The mighty army continues to present that message to the world, until Michael stands up and human probation closes.

Det baner som upplyftes är den tredje ängeln, som flyger mitt på himlen och varnar mänskligheten för att ta emot vilddjurets märke. Den mäktiga hären fortsätter att framföra detta budskap till världen, tills Mikael träder fram och människans prövotid upphör.

We will continue these thoughts in the next article.

Vi kommer att fortsätta dessa tankar i nästa artikel.

> And at midnight there was a cry made, Behold, the bridegroom cometh; go ye out to meet him. Matthew 25:6.

> Och vid midnatt hördes ett rop: Se, brudgummen kommer; gå ut för att möta honom. Matteus 25:6.

Back to Articles