Article

# The Book of Daniel - Number Seventeen

Daniels bok – nummer sjutton

Prophetic Connections: Nebuchadnezzar’s Golden Image and the Sunday Law

Profetiska samband: Nebukadnessars gyllene bildstod och söndagslagen

Author

Jeff Pippenger

Published

December 12, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

Sister White often identifies the golden image on the plain of Dura as the Sunday law.

Syster White identifierar ofta den gyllene bildstoden på Duraslätten som söndagslagen.

> “An idol sabbath has been set up, as the golden image was set up in the plains of Dura. And as Nebuchadnezzar, the king of Babylon, issued a decree that all who would not bow down and worship this image should be killed, so a proclamation will be made that all who will not reverence the Sunday institution will be punished with imprisonment and death. Thus the Sabbath of the Lord is trampled underfoot. But the Lord has declared, ‘Woe unto them that decree unrighteous decrees, and write grievousness which they have prescribed’ [Isaiah 10:1]. [Zephaniah 1:14–18; 2:1–3, quoted.]” Manuscript Releases, volume 14, 91.

> ”En avgudasabbat har upprättats, liksom den gyllene bildstoden upprättades på Duras slätt. Och såsom Nebukadnessar, konungen i Babylon, utfärdade ett påbud att alla som inte ville falla ned och tillbe denna bild skulle dödas, så kommer en kungörelse att utfärdas att alla som inte vill vörda söndagsinstitutionen skall straffas med fängelse och död. Så trampas Herrens sabbat under fötterna. Men Herren har förklarat: ’Ve dem som stadgar orättfärdiga stadgar och utfärdar fördärvliga föreskrifter’ [Jesaja 10:1]. [Sefanja 1:14–18; 2:1–3, citerat.]” Manuscript Releases, volym 14, 91.

In this particular passage Sister White references the book of Zephaniah, and in so doing she adds to the prophetic connection of Daniel chapter two and chapter three. Zephaniah identifies that God’s people are to gather together before the decree. He also identifies a trumpet message, which is a symbol of a warning message that is directed against the cities (States) and towers (Churches). He identifies a gathering, which is the element of the “seven times,” that occurs when the Leviticus twenty-six prayer is offered. He identifies a “nation that is not desired,” all the while emphasizing the arrival of God’s executive judgment that begins at the Sunday law and escalates through to the Second Coming of Christ.

I detta särskilda avsnitt hänvisar syster White till Sefanjas bok, och därigenom tillför hon den profetiska förbindelsen mellan Daniels andra och tredje kapitel. Sefanja anger att Guds folk skall församlas innan påbudet träder i kraft. Han anger också ett basunbudskap, vilket är en symbol för ett varningsbudskap som riktas mot städerna (staterna) och tornen (församlingarna). Han anger en samling, vilken är det inslag av de ”sju tiderna” som inträffar när bönen i Tredje Mosebokens tjugosjätte kapitel frambärs. Han anger ett ”folk som ingen frågar efter”, samtidigt som han betonar ankomsten av Guds verkställande dom, vilken börjar vid söndagslagen och stegras ända fram till Kristi andra ankomst.

What precedes the decree of the Sunday law is the formation of the image of the beast. The formation of the image of the beast is the visual test that confronts those of God’s people, who have previously passed the dietary test. Before the decree, which is the third (the litmus test), God’s people, who Zephaniah identifies as a “nation that is not desired,” are called to gather together. The first prophecy of Ezekiel is the gathering message, but it is only accomplished for those who recognize their scattered condition and pray the Leviticus twenty-six prayer, as did Daniel, in chapter nine.

Det som föregår söndagslagens dekret är vilddjurets bilds uppförande. Vilddjurets bilds uppförande är det synliga prov som möter dem av Guds folk som tidigare har bestått kostprovet. Före dekretet, vilket är det tredje (lackmusprovet), kallas Guds folk, som Sefanja betecknar som ett ”folk som inte är älskat”, att församla sig tillsammans. Hesekiels första profetia är budskapet om församlingen, men det fullbordas endast för dem som inser sitt skingrade tillstånd och ber den bön i tredje Moseboken tjugosex som Daniel bad i kapitel nio.

> The great day of the Lord is near, it is near, and hasteth greatly, even the voice of the day of the Lord: the mighty man shall cry there bitterly. That day is a day of wrath, a day of trouble and distress, a day of wasteness and desolation, a day of darkness and gloominess, a day of clouds and thick darkness, A day of the trumpet and alarm against the fenced cities, and against the high towers. And I will bring distress upon men, that they shall walk like blind men, because they have sinned against the Lord: and their blood shall be poured out as dust, and their flesh as the dung. Neither their silver nor their gold shall be able to deliver them in the day of the Lord’s wrath; but the whole land shall be devoured by the fire of his jealousy: for he shall make even a speedy riddance of all them that dwell in the land. Gather yourselves together, yea, gather together, O nation not desired; Before the decree bring forth, before the day pass as the chaff, before the fierce anger of the Lord come upon you, before the day of the Lord’s anger come upon you. Seek ye the Lord, all ye meek of the earth, which have wrought his judgment; seek righteousness, seek meekness: it may be ye shall be hid in the day of the Lord’s anger. Zephaniah 1:14–2:3.

> Herrens stora dag är nära, den är nära och kommer med hast; ja, rösten av Herrens dag hörs: där skall hjälten ropa bittert. Den dagen är en vredens dag, en dag av nöd och trångmål, en dag av ödeläggelse och förödelse, en dag av mörker och dysterhet, en dag av moln och töcken, en dag av basun och härskri mot de befästa städerna och mot de höga tornen. Och jag skall låta nöd komma över människorna, så att de skall vandra som blinda, därför att de har syndat mot Herren; och deras blod skall utgjutas som stoft och deras kött som orenlighet. Varken deras silver eller deras guld skall kunna rädda dem på Herrens vredes dag; utan hela landet skall förtäras av hans nitälskans eld, ty han skall göra ett plötsligt slut, ja, ett fruktansvärt slut på alla dem som bor i landet. Kom samman, ja, församla er, du folk som ingen trår efter; innan beslutet går i verkställighet, innan dagen far förbi som agnar, innan Herrens brinnande vrede kommer över er, innan Herrens vredes dag kommer över er. Sök Herren, alla ni ödmjuka i landet, ni som gör efter hans rätt; sök rättfärdighet, sök ödmjukhet: kanske blir ni dolda på Herrens vredes dag. Sefanja 1:14–2:3.

A “mighty man” in the Scriptures is a man of power, and the first reference to a “mighty man” is Gideon.

En ”mäktig man” i Skriften är en man med kraft, och den första hänvisningen till en ”mäktig man” är Gideon.

> And there came an angel of the Lord, and sat under an oak which was in Ophrah, that pertained unto Joash the Abiezrite: and his son Gideon threshed wheat by the winepress, to hide it from the Midianites. And the angel of the Lord appeared unto him, and said unto him, The Lord is with thee, thou mighty man of valour. And Gideon said unto him, Oh my Lord, if the Lord be with us, why then is all this befallen us? and where be all his miracles which our fathers told us of, saying, Did not the Lord bring us up from Egypt? but now the Lord hath forsaken us, and delivered us into the hands of the Midianites. And the Lord looked upon him, and said, Go in this thy might, and thou shalt save Israel from the hand of the Midianites: have not I sent thee? And he said unto him, Oh my Lord, wherewith shall I save Israel? behold, my family is poor in Manasseh, and I am the least in my father’s house. And the Lord said unto him, Surely I will be with thee, and thou shalt smite the Midianites as one man. Judges 6:11–16.

> Och en HERRENS ängel kom och satte sig under terebinten i Ofra, som tillhörde abiesriten Joas; och hans son Gideon tröskade vete vid vinpressen för att gömma det för midjaniterna. Och HERRENS ängel visade sig för honom och sade till honom: HERREN är med dig, du tappre stridsman. Gideon sade då till honom: Ack, min herre, om HERREN är med oss, varför har då allt detta drabbat oss? Och var är alla hans underverk, som våra fäder berättade om när de sade: Har inte HERREN fört oss upp ur Egypten? Men nu har HERREN övergivit oss och givit oss i midjaniternas hand. Då såg HERREN på honom och sade: Gå i denna din kraft, och du skall frälsa Israel ur midjaniternas hand. Har inte jag sänt dig? Men han sade till honom: Ack, min herre, varmed skall jag frälsa Israel? Se, min ätt är den ringaste i Manasse, och jag är den minste i min fars hus. HERREN sade till honom: Jag skall förvisso vara med dig, och du skall slå midjaniterna som vore de en enda man. Domarboken 6:11–16.

In Zephaniah the mighty man, who is also Gideon, is to cry bitterly. The word “cry” is a symbol of the Midnight Cry in the last days, and the word “bitter” represents righteous indignation. Gideon, or Zephaniah’s “mighty man,” is a symbol of the Elijah message that has the responsibility of showing God’s people their sins, and of course the sins of their fathers.

I Sefanja skall den väldige mannen, som också är Gideon, ropa bitterligen. Ordet ”ropa” är en symbol för midnattsropet i de sista dagarna, och ordet ”bitterligen” representerar rättfärdig indignation. Gideon, eller Sefanjas ”väldige man”, är en symbol för Elias budskap, som har ansvaret att visa Guds folk deras synder och naturligtvis deras fäders synder.

> Cry aloud, spare not, lift up thy voice like a trumpet, and show my people their transgression, and the house of Jacob their sins. Isaiah 58:1.

> Ropa med full röst, håll inte igen, höj din röst som en basun och förkunna för mitt folk deras överträdelse, för Jakobs hus deras synder. Jesaja 58:1.

All the prophets align with one another in the last days, so the trumpet message of Isaiah is also the “cry” of the mighty man of Zephaniah, who is Gideon, and they all are identifying the Elijah messenger and his work in the last days. In Isaiah the following verses identify their sins as presumption, for they believe they are actually worshipping and serving the Lord.

Alla profeterna stämmer överens med varandra i de sista dagarna, så att Jesajas basunbudskap också är den väldige mannens ”rop” i Sefanja, vilken är Gideon, och de identifierar alla Elia-budbäraren och hans verk i de sista dagarna. I Jesaja identifierar följande verser deras synder som förmätenhet, ty de tror att de verkligen tillber och tjänar Herren.

> Yet they seek me daily, and delight to know my ways, as a nation that did righteousness, and forsook not the ordinance of their God: they ask of me the ordinances of justice; they take delight in approaching to God. Isaiah 58:2.

> Ändå söker de mig dagligen och har sin lust i att lära känna mina vägar, såsom ett folk som hade övat rättfärdighet och inte övergivit sin Guds stadga; de frågar mig efter rättfärdighetens domar, de gläder sig i att komma nära Gud. Jesaja 58:2.

The bitter cry of the mighty man is the message of the Midnight Cry, which includes the revelation that July 18, 2020 was a presumptuous sin against the Lord that must be repented of and confessed. The nuts and bolts of the message of the Midnight Cry is the formation of the image of the beast, and the subsequent judgment brought upon the United States, and then the world, by Islam.

Den mäktige mannens bittra rop är Midnattsropets budskap, vilket innefattar uppenbarelsen att den 18 juli 2020 var en förmäten synd mot Herren som måste omvändas från och bekännas. Själva kärnan i Midnattsropets budskap är odjurets bilds upprättande och den efterföljande dom som genom islam drabbade Förenta staterna och därefter världen.

When the Leviticus twenty-six prayer is accomplished at the end of the wilderness of the three and a half days of Revelation eleven, the precious and vile will be separated. The wise and foolish will either have the golden oil or they will not, and at that time they will be as Gideon’s “one man.” According to Zephaniah, before the Sunday law decree, Gideon, who is Elijah, who is Ezekiel, who is the mighty man will present the message of the Midnight Cry, in conjunction with the bitterness of showing God’s people their sin of participating in the prediction of July 18, 2020, and their unjustified attempt to vindicate their prediction after it utterly failed.

När bönen i Tredje Mosebok tjugosex har fullbordats vid slutet av de tre och en halv dagarnas öken i Uppenbarelseboken elva, skall det dyrbara och det usla skiljas åt. De visa och de oförståndiga skall antingen ha den gyllene oljan eller också skall de inte ha den, och vid den tiden skall de vara som Gideons ”en man”. Enligt Sefanja skall Gideon, som är Elia, som är Hesekiel, som är den mäktige mannen, före dekretet om söndagslagen frambära budskapet om midnattsropet, i förening med bitterheten i att visa Guds folk deras synd i att ha deltagit i förutsägelsen om den 18 juli 2020 och deras oberättigade försök att rättfärdiga sin förutsägelse efter att den fullständigt hade slagit fel.

Zephaniah identifies a gathering together of God’s people in the last days that precedes the Sunday law decree. The gathering together is also represented by Ezekiel’s first prophecy in chapter thirty-seven.

Sefanja identifierar ett församlade av Guds folk i de sista dagarna som föregår dekretet om söndagslagen. Detta församlade framställs också i Hesekiels första profetia i kapitel trettiosju.

> So I prophesied as I was commanded: and as I prophesied, there was a noise, and behold a shaking, and the bones came together, bone to his bone. And when I beheld, lo, the sinews and the flesh came up upon them, and the skin covered them above: but there was no breath in them. Ezekiel 37:7, 8.

> Så profeterade jag såsom jag hade blivit befalld; och medan jag profeterade, hördes ett dån, och se, en skakning uppstod, och benen fogade sig samman, ben till sitt ben. Och när jag såg, se, då kom senor och kött upp på dem, och huden täckte dem ovanpå; men det fanns ingen ande i dem. Hesekiel 37:7, 8.

Ezekiel prophesied to the dry bones that lay dead in the street of that city of Revelation chapter eleven, where also our Lord was crucified. They are first gathered together.

Hesekiel profeterade till de torra ben som låg döda på gatan i den stad som omtalas i Uppenbarelsebokens elfte kapitel, där också vår Herre blev korsfäst. De samlas först samman.

> And their dead bodies shall lie in the street of the great city, which spiritually is called Sodom and Egypt, where also our Lord was crucified. And they of the people and kindreds and tongues and nations shall see their dead bodies three days and an half, and shall not suffer their dead bodies to be put in graves. And they that dwell upon the earth shall rejoice over them, and make merry, and shall send gifts one to another; because these two prophets tormented them that dwelt on the earth. Revelation 11:8–10.

> Och deras döda kroppar skall ligga på gatan i den stora staden, som andligen kallas Sodom och Egypten, där också vår Herre blev korsfäst. Och människor av folken och stammarna och tungomålen och nationerna skall se deras döda kroppar i tre och en halv dag och inte tillåta att deras döda kroppar läggs i gravar. Och de som bor på jorden skall glädja sig över dem och göra sig lustiga och sända gåvor till varandra, eftersom dessa två profeter plågade dem som bor på jorden. Uppenbarelseboken 11:8–10.

They are gathered as the three and a half days are coming to a conclusion. The three and a half days represents the tarrying time of Matthew chapter twenty-five, but it is also the scattering of the “seven times” of Leviticus twenty-six. Those that are gathered have previously been scattered, and Zephaniah identifies them as a “nation not desired.” The nation that is not desired are those who have been dead in the streets while the world rejoiced over their dead bodies, but who are gathered together and then become the nation that is the point of attack of the dragon power of the last days, who lift up the whore of Tyre as their head.

De samlas när de tre och en halv dagarna går mot sitt slut. De tre och en halv dagarna representerar väntetiden i Matteus kapitel tjugofem, men de är också skingringen under de ”sju tiderna” i Tredje Mosebok tjugosex. De som samlas har tidigare varit skingrade, och Sefanja identifierar dem som ett ”folk som ingen åtrår”. Det folk som ingen åtrår är de som har varit döda på gatorna medan världen gladde sig över deras döda kroppar, men som samlas tillsammans och sedan blir det folk som utgör angreppspunkten för de sista dagarnas drakmakt, vilka upphöjer skökan från Tyrus till sitt huvud.

> A Song or Psalm of Asaph. Keep not thou silence, O God: hold not thy peace, and be not still, O God. For, lo, thine enemies make a tumult: and they that hate thee have lifted up the head. They have taken crafty counsel against thy people, and consulted against thy hidden ones. They have said, Come, and let us cut them off from being a nation; that the name of Israel may be no more in remembrance. For they have consulted together with one consent: they are confederate against thee. Psalm 83:1–5.

> En sång eller psalm av Asaf. Tig inte, o Gud; var inte tyst, och var inte stilla, o Gud. Ty se, dina fiender larmar, och de som hatar dig har upplyft sitt huvud. De har lagt listiga rådslag mot ditt folk och rådgjort mot dina fördolda. De har sagt: Kom, låt oss utrota dem, så att de inte mer är en nation, så att Israels namn inte mer blir ihågkommet. Ty de har med ett sinne rådslagit tillsammans; de har slutit förbund mot dig. Psalm 83:1–5.

Their intent is to take spiritual Israel of the last days and throw them into Nebuchadnezzar’s fiery furnace. When the dead bones first hear Isaiah’s “voice,” crying the message of the Midnight Cry, they are still in the wilderness of the three and a half days. They then must choose to receive or reject the Comforter that Christ promised to send which convicts them of their sin of July 18, 2020.

Deras avsikt är att ta det sista tidens andliga Israel och kasta dem i Nebukadnessars brinnande ugn. När de döda benen först hör Jesajas ”röst”, som ropar ut budskapet i Midnattsropet, befinner de sig fortfarande i öknen under de tre och en halv dagarna. De måste därefter välja att ta emot eller förkasta Hjälparen som Kristus lovade att sända, vilken överbevisar dem om deras synd den 18 juli 2020.

> Comfort ye, comfort ye my people, saith your God. Speak ye comfortably to Jerusalem, and cry unto her, that her warfare is accomplished, that her iniquity is pardoned: for she hath received of the Lord’s hand double for all her sins. The voice of him that crieth in the wilderness, Prepare ye the way of the Lord, make straight in the desert a highway for our God. Every valley shall be exalted, and every mountain and hill shall be made low: and the crooked shall be made straight, and the rough places plain: And the glory of the Lord shall be revealed, and all flesh shall see it together: for the mouth of the Lord hath spoken it. Isaiah 40:1–5.

> Trösta, trösta mitt folk, säger er Gud. Tala till Jerusalems hjärta och ropa till henne att hennes vedermöda är slut, att hennes missgärning är försonad; ty av Herrens hand har hon fått dubbelt igen för alla sina synder. En röst ropar i öknen: Bered Herrens väg, gör i ödemarken en banad väg för vår Gud. Varje dal skall höjas, och varje berg och höjd sänkas; det som är krokigt skall rätas, och ojämnheterna jämnas till slättland. Och Herrens härlighet skall uppenbaras, och allt kött skall tillsammans se den; ty Herrens mun har talat. Jesaja 40:1–5.

The passage identifying the work of the voice crying in the wilderness has some very detailed information. His message will be based upon a revelation of Christ’s character, as represented by the fact that the “glory,” which is Christ’s character, will be revealed. The Revelation of Jesus Christ that is unsealed just before the close of probation is an unsealing of Christ’s character as represented by the element of His character that is represented as Alpha and Omega. It will also be revealed that His character is “truth.”

Avsnittet som identifierar verket av rösten som ropar i öknen innehåller mycket detaljerad information. Hans budskap kommer att vara grundat på en uppenbarelse av Kristi karaktär, vilket framställs genom det faktum att ”härligheten”, som är Kristi karaktär, skall uppenbaras. Jesu Kristi uppenbarelse, som avförseglas strax före nådatidens slut, är ett avförseglande av Kristi karaktär såsom den framställs genom det drag av hans karaktär som representeras som Alfa och Omega. Det kommer också att uppenbaras att hans karaktär är ”sanning”.

Another detail is that when the voice begins to cry, he is still in the wilderness of the three and a half days, for he is crying in the wilderness. Prophetically when his work begins the two witnesses are still dead in the street that runs through Ezekiel’s valley. Another specific fact is that when the voice begins his work, the entire world shall have access to the message. Another observation is that the message is given in the period of the last days when Christ is blotting out the sins of the one hundred and forty-four thousand, for their iniquity has been pardoned. The sad fact that is also revealed “line upon line,” is that only those who meet the requirements of the gospel will receive the pardon that is being accomplished in that history.

En annan detalj är att när rösten börjar ropa, befinner han sig fortfarande i de tre och en halv dagarnas öken, ty han ropar i öknen. Profetiskt sett, när hans verk börjar, är de två vittnena fortfarande döda på gatan som löper genom Hesekiels dal. Ett annat särskilt faktum är att när rösten börjar sitt verk, skall hela världen ha tillgång till budskapet. En annan iakttagelse är att budskapet ges under de yttersta dagarnas period, när Kristus utplånar de etthundrafyrtiofyra tusendes synder, ty deras missgärning har blivit förlåten. Det sorgliga faktum som också uppenbaras ”rad på rad” är att endast de som uppfyller evangeliets krav kommer att få del av den förlåtelse som fullbordas i den historien.

Only those that respond to the demands associated with the Leviticus twenty-six prayer will have their sins and their father’s sins blotted out, for they will have received “double for all her sins.” The Lord’s “hand” that is associated with their sins and the sins of their fathers is a symbol of the first disappointment, where the Lord held His hand over a mistake that produced the first disappointment. In Millerite history His hand prevented God’s people from seeing a hidden truth. His hand in that history represented His divine providence. In the last days His hand represents God’s peoples rejection of a revealed truth by God’s people, and His hand then represents His divine judgment.

Endast de som svarar på de krav som är förbundna med bönen i Tredje Moseboken tjugosex kommer att få sina synder och sina fäders synder utplånade, ty de kommer att ha fått ”dubbelt för alla hennes synder”. Herrens ”hand”, som är förknippad med deras synder och deras fäders synder, är en symbol för den första besvikelsen, då Herren höll sin hand över ett misstag som frambringade den första besvikelsen. I milleriternas historia hindrade Hans hand Guds folk från att se en dold sanning. Hans hand i den historien representerade Hans gudomliga försyn. I de sista dagarna representerar Hans hand Guds folks förkastelse av en uppenbarad sanning, och Hans hand representerar då Hans gudomliga dom.

With the voice of Ezekiel’s first prophecy the dead are formed together, but not yet standing as a mighty army. The second prophecy of Ezekiel chapter thirty-seven, accomplishes that by bringing the breath that comes from the four winds.

Genom rösten i Hesekiels första profetia fogas de döda samman, men står ännu inte upp som en väldig här. Den andra profetian i Hesekiel kapitel trettiosju fullbordar detta genom att föra dit anden, som kommer från de fyra vindarna.

> Then said he unto me, Prophesy unto the wind, prophesy, son of man, and say to the wind, Thus saith the Lord God; Come from the four winds, O breath, and breathe upon these slain, that they may live. So I prophesied as he commanded me, and the breath came into them, and they lived, and stood up upon their feet, an exceeding great army. Then he said unto me, Son of man, these bones are the whole house of Israel: behold, they say, Our bones are dried, and our hope is lost: we are cut off for our parts. Therefore prophesy and say unto them, Thus saith the Lord God; Behold, O my people, I will open your graves, and cause you to come up out of your graves, and bring you into the land of Israel. And ye shall know that I am the Lord, when I have opened your graves, O my people, and brought you up out of your graves, And shall put my spirit in you, and ye shall live, and I shall place you in your own land: then shall ye know that I the Lord have spoken it, and performed it, saith the Lord. Ezekiel 37:9–14.

> Då sade han till mig: Profetera till vinden, profetera, du människobarn, och säg till vinden: Så säger Herren Gud: Kom från de fyra vindarna, du ande, och blås på dessa slagna, så att de får liv. Och jag profeterade såsom han hade befallt mig, och anden kom in i dem, och de fick liv och reste sig upp på sina fötter, en mycket stor här. Sedan sade han till mig: Du människobarn, dessa ben är hela Israels hus. Se, de säger: Våra ben är förtorkade, och vårt hopp är ute; det är förbi med oss. Profetera därför och säg till dem: Så säger Herren Gud: Se, mitt folk, jag skall öppna era gravar och hämta er upp ur era gravar och föra er in i Israels land. Och ni skall inse att jag är Herren, när jag öppnar era gravar, mitt folk, och hämtar er upp ur era gravar. Och jag skall låta min Ande komma i er, så att ni får liv, och jag skall sätta er i ert eget land. Då skall ni inse att jag, Herren, har talat och fullbordat det, säger Herren. Hesekiel 37:9–14.

That breath of Ezekiel’s prophecy is the sealing message, for it comes from the four winds.

Det andetag i Hesekiels profetia är beseglingens budskap, ty det kommer från de fyra vindarna.

> And after these things I saw four angels standing on the four corners of the earth, holding the four winds of the earth, that the wind should not blow on the earth, nor on the sea, nor on any tree. And I saw another angel ascending from the east, having the seal of the living God: and he cried with a loud voice to the four angels, to whom it was given to hurt the earth and the sea, Saying, Hurt not the earth, neither the sea, nor the trees, till we have sealed the servants of our God in their foreheads. Revelation 7:1–3.

> Och därefter såg jag fyra änglar stå vid jordens fyra hörn och hålla tillbaka jordens fyra vindar, för att ingen vind skulle blåsa över jorden eller över havet eller mot något träd. Och jag såg en annan ängel stiga upp från öster, med den levande Gudens sigill; och han ropade med hög röst till de fyra änglarna, åt vilka det hade givits att skada jorden och havet, och sade: Skada inte jorden, inte heller havet eller träden, förrän vi har satt sigill på vår Guds tjänare på deras pannor. Uppenbarelseboken 7:1–3.

The four winds arise from the east, and prophetically, Islam is both “the east wind” and “the children of the east.” Ezekiel’s “breath,” which transforms the formed bodies into “a great and exceeding army” is the message that seals the one hundred and forty-four thousand. The sealing message of Revelation chapter seven, arises from the east. That message is the message of the Midnight Cry, and Zephaniah identifies it as the trumpet “alarm against the fenced cities, and against the high towers.”

De fyra vindarna uppstår från öster, och profetiskt sett är islam både ”östanvinden” och ”österlandets barn”. Hesekiels ”ande”, som förvandlar de formade kropparna till ”en stor, mycket stor här”, är det budskap som beseglar de etthundrafyrtiofyra tusen. Beseglingsbudskapet i Uppenbarelseboken kapitel sju uppstår från öster. Detta budskap är midnattsropets budskap, och Sefanja identifierar det som trumpetens ”alarmsignal mot de befästa städerna och mot de höga tornen”.

A tower is a symbol of the church.

Ett torn är en symbol för församlingen.

> “In the parable the householder represented God, the vineyard the Jewish nation, and the hedge the divine law which was their protection. The tower was a symbol of the temple.” The Desire of Ages, 597.

> ”I liknelsen representerade husbonden Gud, vingården den judiska nationen, och stängslet den gudomliga lagen som var deras skydd. Tornet var en symbol för templet.” The Desire of Ages, 597.

A city is a kingdom in Bible prophecy. The papacy is “Babylon,” “that great city.” France and thereafter the United States are “the great city,” of “Sodom and Egypt.” Jerusalem is the “great city,” that comes down out of heaven. Zephaniah’s message is against the cities and towers, or against the combination of church and state, which by definition is the image of the beast. It is the “secret” message of Daniel chapter two.

En stad är ett kungarike i Bibelns profetia. Påvedömet är ”Babylon”, ”den stora staden”. Frankrike och därefter Förenta staterna är ”den stora staden”, av ”Sodom och Egypten”. Jerusalem är ”den stora staden”, som kommer ner från himlen. Sefanjas budskap är riktat mot städerna och tornen, eller mot föreningen av kyrka och stat, vilken per definition är vilddjurets bild. Det är det ”hemliga” budskapet i Daniels andra kapitel.

Just before the Sunday law decree, that is Nebuchadnezzar’s golden image test of Daniel chapter three, the dead bodies awaken and are transformed into a mighty army to proclaim the message identifying and opposing the formation of the combination of church and state, while also identifying that Islam is the providential tool which God employs to exercise His judgment upon those who enforce Sunday worship as He has in past history. The message identifies that when the image is fully developed, and enforces the mark of the beast, the judgment will be delivered.

Strax före söndagslagsdekretet, det vill säga Nebukadnessars gyllene bilds prövning i Daniels tredje kapitel, vaknar de döda kropparna till liv och förvandlas till en mäktig här för att förkunna budskapet som identifierar och motsätter sig bildandet av föreningen mellan kyrka och stat, samtidigt som det också identifierar att islam är det försynens redskap som Gud använder för att utöva Sin dom över dem som påtvingar söndagsdyrkan, såsom Han har gjort i tidigare historiska skeenden. Budskapet identifierar att när bilden är fullt utvecklad och påtvingar vilddjurets märke, kommer domen att verkställas.

There is no direct reference in Daniel chapter three to the image of the beast that leads to and reaches its maturity at the Sunday law, but there cannot be a third message without a first and second, for chapter two of Daniel must be included in the revelation of the truths represented in Daniel chapter three. The “secret” of the image dream of chapter two identifies God’s people coming to recognize the life and death implications of Nebuchadnezzar’s image of the beast.

Det finns ingen direkt hänvisning i Daniels tredje kapitel till vilddjurets bild, vilken leder fram till och når sin fulla mognad i söndagslagen, men det kan inte finnas ett tredje budskap utan ett första och ett andra, ty Daniels andra kapitel måste inbegripas i uppenbarelsen av de sanningar som framställs i Daniels tredje kapitel. ”Hemligheten” i bilddrömmen i det andra kapitlet identifierar Guds folk när de kommer till insikt om de livs- och dödskonsekvenser som Nebukadnessars vilddjursbild innebär.

Sanctified logic requires that when Nebuchadnezzar determined that he was going to have a dedication ceremony to his golden idol, that the idol must first be built, and the musicians would need to practice the music they would play at the ceremony. There had to be advance preparation of construction going on over a period of time with excavation, a foundation laid, scaffolding, and workmen coming and going, and that preparation was the formation of the image of Nebuchadnezzar’s dream, but Nebuchadnezzar’s pride determined to make an image of only one beast, not all the kingdoms of Bible prophecy. The construction of that image is the test that God’s people must pass before probation closes, and before they are sealed, before the music plays.

Helgad logik kräver att när Nebukadnessar beslutade att han skulle hålla en invigningsceremoni för sin gyllene avgudabild, måste avgudabilden först byggas, och musikerna behövde öva den musik de skulle spela vid ceremonin. Det måste ha förekommit förberedelser i förväg under en viss tidsperiod med utgrävning, en lagd grund, byggnadsställningar och arbetare som kom och gick, och denna förberedelse var formandet av bilden från Nebukadnessars dröm; men Nebukadnessars stolthet avgjorde att göra en bild av endast ett enda djur, inte av alla rikena i Bibelns profetia. Uppförandet av den bilden är det prov som Guds folk måste bestå innan nådatiden avslutas och innan de blir beseglade, innan musiken spelar.

Sanctified logic also identifies that Shadrach, Meshach and Abednego were not the only Hebrew slaves that witnessed the advance preparation for the dedication of the golden image. They were simply the only Hebrews that understood the implications of those preparations as a life and death warning, and made their own personal preparation for the coming crisis.

Helgad logik identifierar också att Shadrak, Meshak och Abed-Nego inte var de enda hebreiska slavarna som bevittnade de förberedelser som i förväg gjordes för invigningen av den gyllene bilden. De var helt enkelt de enda hebreer som förstod innebörden av dessa förberedelser som en varning om liv och död och gjorde sina egna personliga förberedelser för den kommande krisen.

In the passage from Sister White at the beginning of this article, she not only aligns Zephaniah’s decree with Nebuchadnezzar’s golden image and the Sunday law, she also identifies Isaiah’s unrighteous decree.

I stycket från syster White i början av denna artikel jämställer hon inte bara Sefanjas påbud med Nebukadnessars gyllene bild och söndagslagen, utan hon identifierar också Jesajas orättfärdiga påbud.

> Woe unto them that decree unrighteous decrees, and that write grievousness which they have prescribed; To turn aside the needy from judgment, and to take away the right from the poor of my people, that widows may be their prey, and that they may rob the fatherless! And what will ye do in the day of visitation, and in the desolation which shall come from far? to whom will ye flee for help? and where will ye leave your glory? Isaiah 10:1–3.

> Ve dem som stiftar orättfärdiga stadgar och upptecknar det förtryck som de har föreskrivit, för att avvisa de behövande från rätten och ta ifrån de fattiga bland mitt folk deras rätt, så att änkor blir deras byte och de kan plundra de faderlösa! Och vad skall ni göra på hemsökelsens dag och vid den ödeläggelse som skall komma fjärran ifrån? Till vem skall ni fly för att få hjälp? Och var skall ni lämna er härlighet? Jesaja 10:1–3.

Isaiah’s “unrighteous decree,” is the Sunday law, and it is “the day of visitation” and “desolation,” for the United States, for “national apostasy” is followed by “national ruin.” According to Isaiah, at the Sunday law, which is also Nebuchadnezzar’s golden image, the “desolation” “shall come from far.”

Jesajas ”orättfärdiga påbud” är söndagslagen, och det är ”hemsökelsens dag” och ”förödelsen” för Förenta staterna, ty ”nationellt avfall” följs av ”nationell undergång”. Enligt Jesaja skall vid söndagslagen, som också är Nebukadnessars gyllene bildstod, ”förödelsen” ”komma fjärran ifrån”.

> Remember this, and show yourselves men: bring it again to mind, O ye transgressors. Remember the former things of old: for I am God, and there is none else; I am God, and there is none like me, Declaring the end from the beginning, and from ancient times the things that are not yet done, saying, My counsel shall stand, and I will do all my pleasure: Calling a ravenous bird from the east, the man that executeth my counsel from a far country: yea, I have spoken it, I will also bring it to pass; I have purposed it, I will also do it. Hearken unto me, ye stouthearted, that are far from righteousness: I bring near my righteousness: it shall not be far off, and my salvation shall not tarry: and I will place salvation in Zion for Israel my glory. Isaiah 46:8–13.

> Kom ihåg detta och visa er som män; tag det åter till hjärtat, ni överträdare. Tänk på det som var förr, från forntiden; ty jag är Gud, och det finns ingen annan; jag är Gud, och ingen är mig lik, jag som från begynnelsen förkunnar slutet och från urtiden det som ännu inte har skett, och säger: Mitt rådslut skall bestå, och allt vad jag vill skall jag göra. Jag kallar en rovfågel från östern, den man som utför mitt rådslut från ett avlägset land. Ja, jag har talat det, jag skall också låta det ske; jag har beslutat det, jag skall också göra det. Hör på mig, ni hårdhjärtade, ni som är långt ifrån rättfärdigheten: jag låter min rättfärdighet komma nära, den skall inte vara långt borta, och min frälsning skall inte dröja; och jag skall bereda frälsning i Sion åt Israel, min härlighet. Jesaja 46:8–13.

Isaiah places this passage at the end of the tarrying time, for then his “salvation shall” no longer “tarry.” It is at the end of Revelation eleven’s three and a half days. The end of the tarrying time is marked by the arrival of the message of the Midnight Cry, when Ezekiel’s great army stands up. When they stand up, they are lifted up as an ensign in Revelation chapter eleven.

Jesaja placerar detta avsnitt vid slutet av dröjsmålets tid, ty då skall hans ”frälsning” inte längre ”dröja”. Det är vid slutet av de tre och en halv dagarna i Uppenbarelseboken elva. Slutet på dröjsmålets tid markeras av ankomsten av Midnattsropets budskap, när Hesekiels stora här reser sig upp. När de reser sig upp, lyfts de upp som ett baner i Uppenbarelseboken kapitel elva.

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. The second woe is past; and, behold, the third woe cometh quickly. Revelation 11:11–14.

> Och efter tre och en halv dag kom livsande från Gud in i dem, och de stod upp på sina fötter; och stor fruktan föll över dem som såg dem. Och de hörde en stark röst från himlen säga till dem: Kom hit upp. Och de steg upp till himlen i ett moln; och deras fiender såg dem. Och i samma stund blev det en stor jordbävning, och en tiondel av staden föll, och i jordbävningen dödades sju tusen människor; och de övriga blev förskräckta och gav ära åt himlens Gud. Det andra veropet har gått förbi; och se, det tredje veropet kommer snart. Uppenbarelseboken 11:11–14.

The two witnesses of Revelation eleven ascend to heaven as the ensign, in the same hour as the earthquake, which is the Sunday law. At that time, or as John says, “in that hour,” according to Isaiah, chapter forty-six, God calls “the man” who executes His counsel, who is also “a ravenous bird from the east”. The ravenous bird, that is “the man” God employs to execute His counsel comes from “a far country”. In Isaiah chapter ten, at the time of the “unrighteous decree” which is the Sunday law, the “desolation” of the United States comes from “far.” “East” is a symbol of Islam, for in prophecy they are both “the children of the east,” and “the east wind.” A “bird” in prophecy is a religion, as represented by Babylon being a cage full of hateful and unclean birds. The “ravenous bird” that comes from a far country in the east, is the religion of Islam.

De två vittnena i Uppenbarelseboken elva stiger upp till himlen som fänikan i samma stund som jordbävningen, vilken är söndagslagen. Vid den tiden, eller såsom Johannes säger, ”i samma stund”, kallar Gud enligt Jesaja, kapitel fyrtiosex, ”mannen” som verkställer hans rådslut, vilken också är ”en glupsk fågel från öster”. Den glupska fågeln, det vill säga ”mannen” som Gud använder för att verkställa sitt rådslut, kommer från ”ett fjärran land”. I Jesaja kapitel tio kommer, vid tiden för ”det orättfärdiga påbudet”, vilket är söndagslagen, Förenta staternas ”ödeläggelse” från ”fjärran”. ”Öster” är en symbol för islam, ty i profetian är de både ”österlandets barn” och ”östvinden”. En ”fågel” i profetian är en religion, såsom det framställs genom att Babylon är en bur full av avskyvärda och orena fåglar. Den ”glupska fågel” som kommer från ett fjärran land i öster är islams religion.

> And he cried mightily with a strong voice, saying, Babylon the great is fallen, is fallen, and is become the habitation of devils, and the hold of every foul spirit, and a cage of every unclean and hateful bird. Revelation 18:2.

> Och han ropade med mäktig röst och sade: Fallet, fallet är det stora Babylon, och det har blivit en boning för onda andar och ett tillhåll för varje oren ande och ett näste för varje oren och avskyvärd fågel. Uppenbarelseboken 18:2.

The three-fold-union of modern Babylon represents three forms of government, and also three forms of religion. The religion of the United Nations is spiritualism, the religion of the United States is apostate Protestantism and the religion of the pope is Catholicism. All those religious persuasions are sometimes symbolized as women, but also as birds. It is the religious and political force of the United Nations, with the United States as the primary king, that places the papacy on the throne of the earth. In the book of Zechariah, it is two birds that establish the pope, who is identified as that “wicked” by the apostle Paul in second Thessalonians.

Det moderna Babylons trefaldiga förening representerar tre styrelseformer och även tre religionsformer. Förenta nationernas religion är spiritualism, Förenta staternas religion är avfällig protestantism och påvens religion är katolicism. Alla dessa religiösa riktningar symboliseras ibland som kvinnor, men också som fåglar. Det är Förenta nationernas religiösa och politiska makt, med Förenta staterna som den främste kungen, som sätter påvedömet på jordens tron. I Sakarjas bok är det två fåglar som upprättar påven, vilken av aposteln Paulus i Andra Thessalonikerbrevet identifieras som den ”ogudaktige”.

> Then the angel that talked with me went forth, and said unto me, Lift up now thine eyes, and see what is this that goeth forth. And I said, What is it? And he said, This is an ephah that goeth forth. He said moreover, This is their resemblance through all the earth. And, behold, there was lifted up a talent of lead: and this is a woman that sitteth in the midst of the ephah. And he said, This is wickedness. And he cast it into the midst of the ephah; and he cast the weight of lead upon the mouth thereof. Then lifted I up mine eyes, and looked, and, behold, there came out two women, and the wind was in their wings; for they had wings like the wings of a stork: and they lifted up the ephah between the earth and the heaven. Then said I to the angel that talked with me, Whither do these bear the ephah? And he said unto me, To build it an house in the land of Shinar: and it shall be established, and set there upon her own base. Zechariah 5:5–11.

> Därefter trädde ängeln som talade med mig fram och sade till mig: Lyft nu upp dina ögon och se vad detta är som kommer fram. Och jag sade: Vad är det? Han sade: Detta är en efa som kommer fram. Han sade vidare: Detta är deras gestalt över hela jorden. Och se, ett talentstycke av bly lyftes upp; och detta är en kvinna som sitter mitt i efan. Och han sade: Detta är ogudaktigheten. Och han kastade henne mitt i efan; och han kastade blytyngden över dess öppning. Sedan lyfte jag upp mina ögon och såg, och se, två kvinnor kom fram, och vinden var i deras vingar; ty de hade vingar såsom storkens vingar; och de lyfte upp efan mellan jorden och himmelen. Då sade jag till ängeln som talade med mig: Vart för de efan? Och han sade till mig: För att bygga henne ett hus i Sinears land; och det skall bli färdigställt, och hon skall ställas där på sin egen grundval. Sakarja 5:5–11.

An ephah is a basket used for measuring. The two women that place the ephah, or basket that the papacy sits in the midst of, are two churches. Two religions will take the religion that is defined in the Bible as “that wicked” and build her a house in the land of Shinar. Shinar is another name for Babylon, and the Catholic church is Babylon the great in the last days.

En efa är en korg som används som måttenhet. De två kvinnor som ställer ned efan, eller den korg mitt i vilken påvedömet sitter, är två kyrkor. Två religioner skall ta den religion som i Bibeln betecknas som ”den laglöse” och bygga henne ett hus i Sinears land. Sinear är ett annat namn för Babylon, och den katolska kyrkan är det stora Babylon i de sista dagarna.

The two women that “establish” the wicked woman in Babylon, have “wind in their wings.” Those women are also birds, for they have “wings,” and their justification for placing the woman is the “wind” of Islam, for Islam brings together every man’s hand. The woman that is lifted up, has been trapped in the ephah since her deadly wound in 1798, for there had been a leaden weight placed upon the mouth of the ephah she was in. But when the music of Nebuchadnezzar’s worship ceremony begins, the two women of apostate Protestantism and Spiritualism remove the leaden weight, and lift up the eighth head, that is of the seven.

De två kvinnor som ”upprättar” den ogudaktiga kvinnan i Babylon har ”vind i sina vingar”. Dessa kvinnor är också fåglar, ty de har ”vingar”, och deras berättigande för att placera kvinnan är islams ”vind”, ty islam för samman var mans hand. Den kvinna som lyfts upp har varit instängd i efa-måttet sedan sitt dödliga sår år 1798, ty en blytyngd hade lagts över öppningen på det efa-mått hon befann sig i. Men när musiken i Nebukadnessars tillbedjansceremoni börjar, avlägsnar de två kvinnorna, den avfälliga protestantismen och spiritualismen, blytyngden och lyfter upp det åttonde huvudet, som är av de sju.

> “As we approach the last crisis, it is of vital moment that harmony and unity exist among the Lord’s instrumentalities. The world is filled with storm and war and variance. Yet under one head—the papal power—the people will unite to oppose God in the person of His witnesses. This union is cemented by the great apostate. While he seeks to unite his agents in warring against the truth he will work to divide and scatter its advocates. Jealousy, evil surmising, evilspeaking, are instigated by him to produce discord and dissension.” Testimonies, volume 7, 182.

> ”När vi närmar oss den sista krisen är det av avgörande betydelse att harmoni och enhet råder bland Herrens redskap. Världen är fylld av storm och krig och splittring. Men under ett huvud — den påvliga makten — kommer folket att förena sig för att motsätta sig Gud i hans vittnens person. Denna förening sammanhålls av den store avfällingen. Medan han söker förena sina redskap i krig mot sanningen, kommer han att verka för att dela och skingra dess förespråkare. Avund, onda misstankar och förtal inges av honom för att åstadkomma oenighet och söndring.” Testimonies, band 7, s. 182.

The threefold union lifts up the papacy as the head, for they intend to destroy the nation not desired.

Den trefaldiga föreningen upphöjer påvedömet som huvudet, ty de ämnar förgöra den icke eftertraktade nationen.

> For, lo, thine enemies make a tumult: and they that hate thee have lifted up the head. They have taken crafty counsel against thy people, and consulted against thy hidden ones. They have said, Come, and let us cut them off from being a nation; that the name of Israel may be no more in remembrance. Psalm 83:2–4.

> Ty se, dina fiender larma, och de som hatar dig har upplyft sina huvuden. De har fattat listigt rådslag mot ditt folk och rådslagit mot dina fördolda. De har sagt: ”Kom, låt oss utrota dem, så att de inte mer är ett folk, så att Israels namn inte mer blir ihågkommet.” Psalm 83:2–4.

A bird is a religion, and the “ravenous bird from the east” which God calls at the “hour” of the Sunday law, when the message of the Midnight Cry is being proclaimed, is Islam. That is why in the very hour that the resurrected dead ascend into heaven as the ensign, the “third woe” of Islam comes quickly. This is why Isaiah states in verse one of chapter ten, “Woe” unto them that declare unrighteous decrees. The “Woes” of Revelation are Islam, and Islam is the providential judgment, or tool, or staff (Isaiah 10:5) that God uses to punish the United States for enforcing Sunday worship.

En fågel är en religion, och den ”rovfågel från östern” som Gud kallar vid söndagslagens ”timme”, när Midnattsropets budskap förkunnas, är islam. Det är därför som i just den stund då de uppståndna döda stiger upp till himlen såsom baneret, kommer islams ”tredje ve” snabbt. Det är därför Jesaja i vers ett i kapitel tio säger: ”Ve” över dem som utfärdar orättfärdiga förordningar. Uppenbarelsebokens ”Ve” är islam, och islam är den försynens dom, eller det redskap, eller den stav (Jesaja 10:5) som Gud använder för att straffa Förenta staterna för att de framtvingar söndagsdyrkan.

Isaiah chapter forty-six, identifies the “ravenous bird from the east,” as “the man that executeth my counsel.” That “man” is Islam, and he is called “from a far country,” for God “purposed” to judge the United States, and thereafter the world, for Sunday enforcement, as He did in former times with pagan Rome and the first four trumpets, and then with papal Rome in the fifth and sixth “Woe” trumpets. His purpose in Isaiah chapter forty-six is to call the “ravenous bird from the east,” and He informs His people who desire to understand His counsel and purpose “Remember the former things of old: for I am God, and there is none else; I am God, and there is none like me, Declaring the end from the beginning, and from ancient times the things that are not yet done, saying, My counsel shall stand, and I will do all my pleasure.”

Jesaja kapitel fyrtiosex identifierar ”rovfågeln från östern” såsom ”den man som utför mitt rådslut”. Denne ”man” är islam, och han kallas ”från ett fjärran land”, ty Gud har ”föresatt sig” att döma Förenta staterna, och därefter världen, för påtvingandet av söndagsfirande, såsom Han gjorde i forna tider med det hedniska Rom och de fyra första basunerna, och sedan med det påvliga Rom i den femte och sjätte ”ve”-basunen. Hans avsikt i Jesaja kapitel fyrtiosex är att kalla på ”rovfågeln från östern”, och Han underrättar sitt folk, som önskar förstå Hans rådslut och avsikt: ”Kom ihåg det förgångna, det som varit från forntiden; ty jag är Gud, och ingen annan finnes, jag är Gud, och ingen är mig lik, jag som förkunnar slutet från begynnelsen, och från forntiden det som ännu inte har skett, som säger: Mitt rådslut skall bestå, och all min vilja skall jag fullborda.”

In verse three Isaiah chapter ten, Isaiah records three important questions:

I vers tre i Jesajas tionde kapitel återger Jesaja tre viktiga frågor:

> And what will ye do in the day of visitation, and in the desolation which shall come from far? to whom will ye flee for help? and where will ye leave your glory? Isaiah 10:3.

> Och vad skall ni göra på hemsökelsens dag, när ödeläggelsen kommer fjärran ifrån? Till vem skall ni fly för att få hjälp? Och var skall ni lämna er härlighet? Jesaja 10:3.

The final question identifies that the glorious land loses her glory at the unrighteous decree. The glory of the United States is the Constitution, which is fully overturned at the Sunday law.

Den sista frågan visar att det härliga landet förlorar sin härlighet genom den orättfärdiga förordningen. Förenta staternas härlighet är Konstitutionen, vilken fullständigt omstörtas genom söndagslagen.

> “And the Constitution guarantees to the people the right of self-government, providing that representatives elected by the popular vote shall enact and administer the laws. Freedom of religious faith was also granted, every man being permitted to worship God according to the dictates of his conscience. Republicanism and Protestantism became the fundamental principles of the nation. These principles are the secret of its power and prosperity.” The Great Controversy, 441.

> ”Och konstitutionen garanterar folket rätten till självstyre genom att föreskriva att representanter, valda genom folkets röster, skall stifta och verkställa lagarna. Religionsfrihet beviljades också, så att varje människa tilläts tillbe Gud enligt sitt samvetes bud. Republikanism och protestantism blev nationens grundläggande principer. Dessa principer är hemligheten bakom dess makt och välstånd.” The Great Controversy, 441.

It is the Constitution that identifies the glory that is left in the dust at the Sunday law.

Det är konstitutionen som identifierar den härlighet som lämnas i stoftet vid söndagslagen.

> “When the nation for which God has worked in such a marvelous manner, and over which He has spread the shield of Omnipotence, abandons Protestant principles, and through its legislature gives countenance and support to Romanism in limiting religious liberty, then God will work in His own power for His people that are true. The tyranny of Rome will be exercised, but Christ is our refuge.” Testimonies to Ministers, 206.

> ”När den nation för vilken Gud har verkat på ett så underbart sätt, och över vilken han har utbrett den Allsmäktiges sköld, överger de protestantiska principerna och genom sin lagstiftande församling ger romersk-katolicismen erkännande och stöd genom att inskränka religionsfriheten, då skall Gud verka i sin egen makt för sitt folk som är troget. Roms tyranni skall utövas, men Kristus är vår tillflykt.” Testimonies to Ministers, 206.

At Isaiah’s “unrighteous decree,” which is the Sunday law, the glory of the United States is gone, and it immediately answers Isaiah’s second question as it prophetically flees to the United Nations, the ten-king confederacy of Revelation chapter seventeen for help to address the attack of Islam of the third “Woe”. The first of the three questions identifies the setting of the Sunday law desolation that causes the United States to begin its next work of forcing the entire world to accept the combination of church and state, as represented by the unification of the United Nations and the Catholic Church, with the pope in control of the unholy relationship. It calls that desolation “the day of visitation”. All these prophetic realities align with Nebuchadnezzar’s dedication service for the golden image.

Vid Jesajas ”orättfärdiga påbud”, vilket är söndagslagen, är Förenta staternas härlighet borta, och det besvarar omedelbart Jesajas andra fråga när det profetiskt flyr till Förenta nationerna, den tiokungakonfederation som omtalas i Uppenbarelsebokens sjuttonde kapitel, för att få hjälp att bemöta Islams angrepp i det tredje ”Ve”. Den första av de tre frågorna identifierar ramen för den ödeläggelse genom söndagslagen som får Förenta staterna att påbörja sitt nästa verk, nämligen att tvinga hela världen att acceptera föreningen av kyrka och stat, såsom den framställs genom Förenta nationernas och den katolska kyrkans förening, med påven i kontroll över den oheliga förbindelsen. Den kallar denna ödeläggelse ”hemsökelsens dag”. Alla dessa profetiska realiteter sammanfaller med Nebukadnessars invigningshögtid för den gyllene bilden.

We will continue chapter three of Daniel in the next article.

Vi kommer att fortsätta med Daniel kapitel tre i nästa artikel.

> “In the history of Nebuchadnezzar and Belshazzar, God speaks to the people of today. The condemnation that will fall upon the inhabitants of the earth in this day will be because of their rejection of light. Our condemnation in the judgment will not result from the fact that we have lived in error, but from the fact that we have neglected Heaven-sent opportunities for discovering truth. The means of becoming conversant with the truth are within the reach of all; but, like the indulgent, selfish king, we give more attention to the things that charm the ear, and please the eye, and gratify the palate, than to the things that enrich the mind, the divine treasures of truth. It is through the truth that we may answer the great question, ‘What must I do to be saved?’” Bible Echo, September 17, 1894.

> ”I berättelsen om Nebukadnessar och Belsassar talar Gud till vår tids människor. Den dom som i denna tid skall drabba jordens invånare kommer att bero på att de har förkastat ljuset. Vår fördömelse i domen kommer inte att bero på att vi har levt i villfarelse, utan på att vi har försummat de från himlen sända tillfällena att upptäcka sanningen. Medlen att bli förtrogen med sanningen står inom allas räckhåll; men liksom den njutningslystne, själviske kungen ägnar vi större uppmärksamhet åt det som fängslar örat, behagar ögat och tillfredsställer gommen än åt det som berikar sinnet, sanningens gudomliga skatter. Det är genom sanningen som vi kan besvara den stora frågan: ’Vad måste jag göra för att bli frälst?’” Bible Echo, 17 september 1894.

Back to Articles