Article

# Laodicea - Number Three

Laodicea – Nummer tre

What are the Rules?

Vilka är reglerna?

Author

Jeff Pippenger

Published

August 30, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

> “We should know for ourselves what constitutes Christianity, what is truth, what is the faith that we have received, what are the Bible rules—the rules given us from the highest authority.” The 1888 Materials, 403.

> ”Vi bör själva veta vad som utgör kristendomen, vad som är sanningen, vad den tro är som vi har mottagit, vad Bibelns regler är — de regler som har givits oss från den högsta auktoriteten.” The 1888 Materials, 403.

For several years Future for America has identified that the seven churches of Revelation not only represent the history of modern Israel from the time of the apostles until the end of the world, but that the seven churches also represent ancient Israel from the time of Moses until the stoning of Stephen. The pioneers of Adventism did not teach this truth, but they understood and employed the principles that establish this truth. Jesus identifies the end from the beginning and ancient Israel represents modern Israel. Therefore, any truth that is part of the prophetic characteristics of modern Israel also existed in ancient Israel.

Under flera år har Future for America påvisat att de sju församlingarna i Uppenbarelseboken inte bara representerar det moderna Israels historia från apostlarnas tid till världens slut, utan att de sju församlingarna också representerar det forntida Israel från Moses tid fram till steningen av Stefanus. Adventismens pionjärer undervisade inte om denna sanning, men de förstod och använde de principer som fastställer denna sanning. Jesus anger slutet från begynnelsen, och det forntida Israel representerar det moderna Israel. Därför fanns varje sanning som utgör en del av det moderna Israels profetiska kännetecken också i det forntida Israel.

Before Millerite history the traditional Christian view of the seven churches was that they represented the actual churches in Asia minor during the time of John. The traditional view also understood that the counsel to the individual churches may also be understood to represent specific counsel to various churches throughout Christian history, and also that the very same counsel and warnings is for individual Christians. They also understood that the seven churches represent seven periods of church history from the time of the disciples until the end of the world. These perspectives pre-dated the Millerite history. Those four recognitions of the seven churches that make up the traditional view that pre-dated William Miller were and are based upon the “historicist” interpretation of the Bible. It is that methodology that God’s angels led William Miller to adopt.

Före den milleritiska historien var den traditionella kristna uppfattningen om de sju församlingarna att de representerade de faktiska församlingarna i Mindre Asien på Johannes tid. Den traditionella uppfattningen förstod också att råden till de enskilda församlingarna även kan förstås som särskilda råd till olika församlingar genom den kristna historien, och vidare att samma råd och varningar gäller för enskilda kristna. Man förstod också att de sju församlingarna representerar sju perioder i kyrkans historia från lärjungarnas tid till världens ände. Dessa perspektiv föregick den milleritiska historien. Dessa fyra insikter om de sju församlingarna, vilka utgör den traditionella uppfattning som föregick William Miller, var och är grundade på den ”historicistiska” tolkningen av Bibeln. Det var denna metod som Guds änglar ledde William Miller att anta.

> “The seven churches of Asia is a history of the church of Christ in her seven forms, in all her windings and turnings, in all her prosperity and adversity, from the days of the apostles down to the end of the world. The seven seals are a history of the transactions of the powers and kings of the earth over the church, and God’s protection of his people during the same time. The seven trumpets are a history of seven peculiar and heavy judgments sent upon the earth, or Roman kingdom. And the seven vials are the seven last plagues sent upon Papal Rome. Mixed with these are many other events, woven in like tributary streams, and filling up the grand river of prophecy, until the whole ends us in the ocean of eternity.

> ”De sju församlingarna i Asien är en historia om Kristi kyrka i hennes sju gestalter, i alla hennes vindlingar och vändningar, i all hennes välgång och motgång, från apostlarnas dagar ända till världens ände. De sju sigillen är en historia om jordens makters och konungars handlingar gentemot kyrkan, och om Guds beskydd av sitt folk under samma tid. De sju basunerna är en historia om sju särskilda och svåra domar som sänts över jorden, eller det romerska riket. Och de sju skålarna är de sju sista plågorna som sänts över det påvliga Rom. Med dessa är många andra händelser blandade, invävda såsom tillflödande strömmar, och de fyller den stora profetians flod, till dess att det hela utmynnar för oss i evighetens ocean.”

> “This, to me, is the plan of John’s prophecy in the book of Revelation. And the man who wishes to understand this book, must have a thorough knowledge of other parts of the word of God. The figures and metaphors used in this prophecy, are not all explained in the same, but must be found in other prophets, and explained in other passages of Scripture. Therefore it is evident that God has designed the study of the whole, even to obtain a clear knowledge of any part.” William Miller, Miller’s Lectures, volume 2, lecture 12, 178.

> ”Detta, enligt min mening, är uppläggningen av Johannes profetia i Uppenbarelseboken. Och den människa som önskar förstå denna bok måste ha en grundlig kunskap om andra delar av Guds ord. De bilder och metaforer som används i denna profetia förklaras inte alla i densamma, utan måste återfinnas hos andra profeter och förklaras i andra avsnitt av Skriften. Därför är det uppenbart att Gud har avsett studiet av helheten, till och med för att vinna en klar kunskap om någon enskild del.” William Miller, Miller’s Lectures, volym 2, föreläsning 12, 178.

Sister White agrees with and upholds the “historicist” view held by Miller, but she added a deeper insight to the book of Revelation than Miller saw, for Miller had not recognized the sanctuary as it truly is. He understood the sanctuary to be the earth. Sister White recognized that when Jesus presented the predictions represented in the book of Revelation, that Christ was doing so in conjunction with His work as the heavenly High Priest.

Syster White instämmer i och upprätthåller den ”historicistiska” uppfattning som Miller omfattade, men hon tillade en djupare insikt i Uppenbarelseboken än den Miller såg, ty Miller hade inte förstått helgedomen sådan den verkligen är. Han uppfattade helgedomen som jorden. Syster White insåg att när Jesus framställde de förutsägelser som återges i Uppenbarelseboken, gjorde Kristus det i samband med sitt verk som den himmelske Översteprästen.

When John turns and sees Christ, He is walking among the candlesticks in priestly garments, and the candlesticks are located in the holy place, and therefore in the history after His ascension, but before He moved into the Most Holy Place in 1844. Miller could not have understood the significance of this reality. Neither would have Tyndale, Luther or John Wycliffe or any of the early reformers. Truth is progressive, shining brighter and still brighter unto the perfect day.

När Johannes vänder sig om och ser Kristus, vandrar Han bland ljusstakarna i prästerliga kläder, och ljusstakarna är placerade i det heliga, och därför i historien efter Hans himmelsfärd, men innan Han gick in i det allra heligaste år 1844. Miller kunde inte ha förstått betydelsen av denna verklighet. Inte heller skulle Tyndale, Luther eller John Wycliffe eller någon av de tidiga reformatorerna ha gjort det. Sanningen är progressiv och lyser klarare och allt klarare fram till den fullkomliga dagen.

> “The great principle so nobly advocated by Robinson and Roger Williams, that truth is progressive, that Christians should stand ready to accept all the light which may shine from God’s holy word, was lost sight of by their descendants. The Protestant churches of America,—and those of Europe as well,—so highly favored in receiving the blessings of the Reformation, failed to press forward in the path of reform. Though a few faithful men arose, from time to time, to proclaim new truth and expose long-cherished error, the majority, like the Jews in Christ’s day or the papists in the time of Luther, were content to believe as their fathers had believed and to live as they had lived. Therefore religion again degenerated into formalism; and errors and superstitions which would have been cast aside had the church continued to walk in the light of God’s word, were retained and cherished. Thus the spirit inspired by the Reformation gradually died out, until there was almost as great need of reform in the Protestant churches as in the Roman Church in the time of Luther. There was the same worldliness and spiritual stupor, a similar reverence for the opinions of men, and substitution of human theories for the teachings of God’s word.” The Great Controversy, 297.

> ”Den stora princip som så ädelt försvarades av Robinson och Roger Williams, att sanningen är fortskridande och att de kristna bör stå redo att ta emot allt det ljus som kan skina från Guds heliga ord, förlorades ur sikte av deras efterkommande. De protestantiska kyrkorna i Amerika — och även de i Europa — som så högt gynnats genom att ta emot reformationens välsignelser, underlät att gå vidare på reformens väg. Fastän några få trogna män från tid till annan framträdde för att förkunna ny sanning och avslöja länge omhuldade villfarelser, nöjde sig flertalet, liksom judarna på Kristi tid eller papisterna på Luthers tid, med att tro såsom deras fäder hade trott och att leva såsom de hade levt. Därför urartade religionen åter till formalism; och villfarelser och vidskepelser, som skulle ha kastats åt sidan om kyrkan hade fortsatt att vandra i ljuset från Guds ord, behölls och omhuldades. Så dog den anda som reformationen hade ingivit gradvis ut, till dess att det nästan fanns lika stort behov av reform i de protestantiska kyrkorna som i den romerska kyrkan på Luthers tid. Där fanns samma världslighet och andliga dvala, en liknande vördnad för människors åsikter och ett ersättande av mänskliga teorier för läran i Guds ord.” The Great Controversy, 297.

If the fact that truth develops progressively throughout history is not recognized, then the significance of any new light in this final generation may very well be impossible to recognize. Once a person ceases to understand the progressive nature of “truth,” they automatically begin to rely upon traditions, customs and fallen human guidance.

Om det faktum att sanningen utvecklas stegvis genom historien inte erkänns, kan betydelsen av något nytt ljus i denna sista generation mycket väl vara omöjlig att urskilja. När en människa upphör att förstå den progressiva naturen hos ”sanningen”, börjar hon automatiskt förlita sig på traditioner, sedvänjor och fallen mänsklig vägledning.

The methodology that Miller employed is a waymark that runs through the entire prophetic line which presents a testimony of the development of biblical truth that began with the apostles. Yet in the waymark represented by Miller, we find a beginning that demands a counterpart at the end. Most never understand these realities, but not so with Satan.

Den metodologi som Miller använde är ett vägmärke som löper genom hela den profetiska linje som framlägger ett vittnesbörd om utvecklingen av den bibliska sanningen som började med apostlarna. Ändå finner vi i det vägmärke som representeras av Miller en början som kräver en motsvarighet vid slutet. De flesta förstår aldrig dessa verkligheter, men inte så Satan.

Satan has resisted the truth and its development from his rebellion in heaven onward. When it reached the point in history that the reformers began to distinctly understand how to study the Bible, Satan did as he always does and he introduced counterfeits. The historical evidence of his work of counterfeiting the truth identifies that Jesuits such as Ribera and Louis de Alcazar focused their counterfeit methodology specifically against the book of Revelation. The corrupted methodology that is called “preterism” began in the second and third centuries with two primary representatives of that false methodology. One was Eusebius of Caesarea (260–339), and Victorinus of Pettau (died circa 304). Both of these early historical figures promoted the methodology suggesting the book of Revelation was fulfilled during the time of the Roman Empire by such historical figures as the infamous emperor Nero.

Satan har motstått sanningen och dess utveckling alltsedan sitt uppror i himlen. När det i historien nådde den punkt då reformatorerna började tydligt förstå hur Bibeln skulle studeras, gjorde Satan det som han alltid gör och införde förfalskningar. De historiska beläggen för hans verk att förfalska sanningen visar att jesuiter såsom Ribera och Louis de Alcazar riktade sin förfalskningsmetod särskilt mot Uppenbarelseboken. Den förvanskade metod som kallas ”preterism” började under det andra och tredje århundradet med två främsta företrädare för denna falska metod. Den ene var Eusebius av Caesarea (260–339), den andre Victorinus av Pettau (död omkring 304). Båda dessa tidiga historiska gestalter främjade den metod som hävdade att Uppenbarelseboken hade gått i uppfyllelse under Romarrikets tid genom sådana historiska gestalter som den ökände kejsaren Nero.

In the nineteenth century John Darby (1800–1882) from the United Kingdom introduced another satanic methodology which was also inserted to the foot notes of the Trojan horse Bible called the Scofield Reference Bible which we have previously identified. “Dispensationalism” is a theological framework that divides history and God’s interaction with humanity into distinct periods, or ‘dispensations,’ in which God administers His plan in different ways. I note this at this point for this is one of the falsehoods that was introduced to the movement of Future for America by voices from the same area Darby had propagated his satanic ideas. Darby’s ideas that attacked Future for America were accompanied by the philosophy of the so-called modern-day “woke” movement which promotes the same anarchy represented by the French Revolution and the same licentiousness represented by Sodom and Gomorrah.

På 1800-talet introducerade John Darby (1800–1882) från Storbritannien ännu en satanisk metodologi, vilken också infördes i fotnoterna till den trojanska häst-bibel som kallas Scofield Reference Bible, vilken vi tidigare har identifierat. ”Dispensationalism” är ett teologiskt ramverk som delar in historien och Guds samspel med mänskligheten i åtskilda perioder, eller ”dispensationer”, i vilka Gud förvaltar sin plan på olika sätt. Jag noterar detta här, eftersom detta är en av de osanningar som infördes i rörelsen Future for America av röster från samma område där Darby hade spridit sina sataniska idéer. Darbys idéer, som angrep Future for America, åtföljdes av filosofin hos den så kallade nutida ”woke”-rörelsen, vilken främjar samma anarki som representerades av den franska revolutionen och samma tygellöshet som representerades av Sodom och Gomorra.

Today the theologians of modern Adventism employ a system of dissecting the truths of the Bible based upon a two-fold system of biblical interpretation they employ to undermine and deny both the Bible and the Spirit of Prophecy. They identify men as either experts in biblical languages or as experts in biblical history. Thus, the theologians of Adventism today control the minds of Laodicean Adventism either by interpreting God’s Word based upon a fallen man’s understanding of history or fallen man’s understanding of language. These modern manifestations of error which have been often used to attack the message you are now reading will be addressed further in these articles when we consider the symbolism of the French Revolution. Satan is alive, and he knows his time is short. The last rule of Miller’s rules, number fourteen concludes with the following paragraph.

I dag använder den moderna adventismens teologer ett system för att dissekera Bibelns sanningar, grundat på ett dubbelt system av biblisk tolkning, som de tillämpar för att undergräva och förneka både Bibeln och Profetians Ande. De klassificerar män antingen som experter på de bibliska språken eller som experter på den bibliska historien. Således styr adventismens teologer i dag den laodiceiska adventismens sinnen, antingen genom att tolka Guds Ord utifrån den fallne människans förståelse av historien eller den fallne människans förståelse av språket. Dessa moderna yttringar av villfarelse, vilka ofta har använts för att angripa det budskap du nu läser, kommer att behandlas närmare i dessa artiklar när vi betraktar den Franska revolutionens symbolik. Satan lever, och han vet att hans tid är kort. Den sista av Millers regler, nummer fjorton, avslutas med följande stycke.

> “The divinity taught in our schools is always founded on some sectarian creed. It may do to take a blank mind and impress it with this kind, but it will always end in bigotry. A free mind will never be satisfied with the views of others. Were I a teacher of youth in divinity, I would first learn their capacity and mind. If these were good, I would make them study the Bible for themselves, and send them out free to do the world good. But if they had no mind, I would stamp them with another’s mind, write bigot on their forehead, and send them out as slaves!” William Miller, Miller’s Works, volume 1, 24.

> ”Den gudomslära som lärs ut i våra skolor är alltid grundad på någon sekterisk trosbekännelse. Det kan duga att ta ett oskrivet sinne och prägla det med detta slag av lära, men det kommer alltid att sluta i trångsynthet. Ett fritt sinne kommer aldrig att nöja sig med andras uppfattningar. Om jag vore en lärare för ungdom i gudomslära, skulle jag först lära känna deras förmåga och deras sinne. Om dessa vore goda, skulle jag få dem att själva studera Bibeln och sända ut dem fria att göra världen gott. Men om de inte hade något eget sinne, skulle jag prägla dem med en annans sinne, skriva bigott på deras panna och sända ut dem som slavar!” William Miller, Miller’s Works, volume 1, 24.

In the period just after John the Revelator lived, and in the days of the Reformation, Satan was actively producing false prophetic methodology to confuse and destroy true biblical analysis. What is sometimes missed in these historical facts is that all those satanic methodologies were aimed directly at no other book than the book of Revelation. That was the subject of each of these promoters of satanic confusion. The book of Revelation has always been Satan’s target. Satan knows it is the book of Revelation that he must war against. When we recognize this fact, we can then recognize another unseen reality, that is obscured by another significant truth.

Under tiden strax efter att Johannes Uppenbararen levde, och under reformationens dagar, frambringade Satan aktivt falsk profetisk metodik för att förvirra och fördärva sann biblisk analys. Vad som ibland förbises i dessa historiska fakta är att alla dessa sataniska metodiker var riktade direkt mot ingen annan bok än Uppenbarelseboken. Det var ämnet för var och en av dessa främjare av satanisk förvirring. Uppenbarelseboken har alltid varit Satans måltavla. Satan vet att det är Uppenbarelseboken som han måste föra krig mot. När vi inser detta faktum kan vi därefter också urskilja en annan osedd verklighet, som skyms av en annan betydelsefull sanning.

The false methodology of the Jesuits was intended to prevent a clear understanding that the pope of the Roman church is the antichrist of Bible prophecy. Every single Protestant reformer came to recognize and identify this truth. Therefore, when the accurate history of men such as Ribera and Louis de Alcazar have been publicly presented in the past through word and publication the history men such as Ribera and Louis de Alcazar was used for the purpose of demonstrating the satanic efforts to prevent a correct understanding of the “man of sin.” The written or spoken testimonies exposing the purpose of the introduction of these satanic methodologies are correct as far as they go, but Satan was attempting to cover up more than simply the biblical proofs that identify the antichrist as the pope of Rome.

Jesuiternas falska metodologi var avsedd att förhindra en klar förståelse av att påven i den romerska kyrkan är Bibelns profetias antikrist. Varenda protestantisk reformator kom att erkänna och identifiera denna sanning. Därför, när den korrekta historien om män såsom Ribera och Louis de Alcazar tidigare offentligt har framlagts genom tal och skrift, har historien om män såsom Ribera och Louis de Alcazar använts i syfte att påvisa de sataniska ansträngningarna att förhindra en riktig förståelse av ”syndens människa”. De skriftliga eller muntliga vittnesbörd som blottlägger avsikten med införandet av dessa sataniska metoder är riktiga så långt de räcker, men Satan försökte dölja mer än endast de bibliska bevis som identifierar antikrist som påven i Rom.

There are truths in the book of Revelation that have been covered up with the confusion produced by these false systems of biblical interpretation that are outside the subject of the man whose number is six, six, six. One of those truths is most definitely the truth represented when the seven churches are understood in their fullest development. There are truths located within the seven churches that speak directly to the history that got under way on September 11, 2001 and ends in the Sunday law crisis. Satan has been seeking to keep this light buried, and he invented the satanic methodologies to obscure several gems of truth located in the book of Revelation, not only the identification of the pope of Rome as the antichrist.

Det finns sanningar i Uppenbarelseboken som har blivit övertäckta av den förvirring som frambringats av dessa falska system för biblisk tolkning, vilka ligger utanför ämnet om mannen vars tal är sexhundrasextiosex. En av dessa sanningar är med all säkerhet den sanning som framställs när de sju församlingarna förstås i sin fullaste utveckling. Det finns sanningar inom de sju församlingarna som talar direkt till den historia som tog sin början den 11 september 2001 och slutar i söndagslagens kris. Satan har sökt hålla detta ljus begravt, och han uppfann de sataniska metoderna för att fördunkla flera sanningens ädelstenar som finns i Uppenbarelseboken, inte endast identifieringen av påven i Rom som antikrist.

Before “the man of sin” was revealed in 538, men such as Eusebius and Victorinus attacked the book of Revelation in an attempt to obscure the rise of the papal power. Later in history Christ fulfilled His promise to Thyatira and brought forth the morning star of the reformation (Wycliffe), and Satan thereafter brought forth two prominent historical figures to champion and carry on his satanic work. The long-drawn-out war over the development of truth that reaches its climax when the secret of the book of Revelation is unsealed, (just before the close of probation) includes light from the seven churches that Miller never recognized, nor did Sister White, but it can be easily shown that both Miller and the Spirit of Prophecy uphold the new light, for new light never contradicts old light.

Innan ”syndens människa” blev uppenbarad år 538 angrep män såsom Eusebius och Victorinus Uppenbarelseboken i ett försök att fördunkla den påvliga maktens uppkomst. Senare i historien uppfyllde Kristus sitt löfte till Tyatira och frambringade reformationens morgonstjärna (Wycliffe), och därefter frambringade Satan två framstående historiska gestalter för att föra hans sataniska verk vidare och bli dess förkämpar. Det utdragna kriget om sanningens utveckling, som når sin höjdpunkt när hemligheten i Uppenbarelseboken avtäcks, (strax före nådatidens slut) innefattar ljus från de sju församlingarna som Miller aldrig insåg, och inte heller syster White, men det kan lätt visas att både Miller och Profetians Ande stöder det nya ljuset, ty nytt ljus motsäger aldrig gammalt ljus.

> “It is a fact that we have the truth, and we must hold with tenacity to the positions that cannot be shaken; but we must not look with suspicion upon any new light which God may send, and say, Really, we cannot see that we need any more light than the old truth which we have hitherto received, and in which we are settled. While we hold to this position, the testimony of the True Witness applies to our cases its rebuke, ‘And knowest not that thou art wretched, and miserable, and poor, and blind, and naked.’ Those who feel rich and increased with goods and in need of nothing, are in a condition of blindness as to their true condition before God, and they know it not.” Review and Herald, August 7, 1894.

> ”Det är ett faktum att vi har sanningen, och vi måste med fasthet hålla fast vid de ståndpunkter som inte kan rubbas; men vi får inte med misstänksamhet betrakta något nytt ljus som Gud kan sända och säga: Vi kan verkligen inte se att vi behöver något mer ljus än den gamla sanning som vi hittills har tagit emot och i vilken vi är befästa. Så länge vi intar denna hållning, tillämpar det Sanna Vittnets vittnesbörd sin tillrättavisning på våra fall: ’Och vet icke, att du är eländig och beklagansvärd och fattig och blind och naken.’ De som känner sig rika och har överflöd och inte behöver något, befinner sig i ett tillstånd av blindhet beträffande sitt sanna tillstånd inför Gud, och de vet det inte.” Review and Herald, 7 augusti 1894.

The primary test for new light is whether it contradicts established truth, and whether it upholds the foundational truths.

Det främsta provet på nytt ljus är huruvida det motsäger etablerad sanning och huruvida det upprätthåller de grundläggande sanningarna.

> “When the power of God testifies as to what is truth, that truth is to stand forever as the truth. No after suppositions, contrary to the light God has given are to be entertained. Men will arise with interpretations of Scripture which are to them truth, but which are not truth. The truth for this time, God has given us as a foundation for our faith. He Himself has taught us what is truth. One will arise, and still another, with new light which contradicts the light that God has given under the demonstration of His Holy Spirit.” Selected Messages, book 1, 162.

> ”När Guds kraft vittnar om vad som är sanning, skall den sanningen förbli för evigt såsom sanningen. Inga senare antaganden, som strider mot det ljus Gud har gett, får hysas. Människor kommer att träda fram med uttolkningar av Skriften som för dem är sanning men som inte är sanning. Sanningen för denna tid har Gud gett oss som en grundval för vår tro. Han själv har lärt oss vad som är sanning. Den ene skall träda fram, och sedan ännu en annan, med nytt ljus som motsäger det ljus som Gud har gett under bekräftelse av sin Helige Ande.” Selected Messages, bok 1, 162.

Satan has had the book of Revelation as his target of attack from the time John recorded the messages contained therein. Jesus said:

Satan har haft Uppenbarelseboken som mål för sina angrepp ända sedan Johannes nedtecknade de budskap som finns däri. Jesus sade:

> But blessed are your eyes, for they see: and your ears, for they hear. For verily I say unto you, That many prophets and righteous men have desired to see those things which ye see, and have not seen them; and to hear those things which ye hear, and have not heard them. Matthew 13:16, 17.

> Men saliga är era ögon, ty de ser, och era öron, ty de hör. Ty sannerligen säger jag er, att många profeter och rättfärdiga män har önskat att få se det som ni ser, men har inte sett det, och att få höra det som ni hör, men har inte hört det. Matteus 13:16, 17.

The blessing attached to seeing and hearing is the blessing of understanding the message of the Revelation of Jesus Christ. When John represented those in the “last days” who see and hear the message he fell down to worship the angel Gabriel, who immediately informed John not to do it.

Välsignelsen som är knuten till att se och höra är välsignelsen att förstå budskapet i Jesu Kristi uppenbarelse. När Johannes representerade dem i de ”sista dagarna” som ser och hör budskapet, föll han ner för att tillbe ängeln Gabriel, som omedelbart upplyste Johannes om att han inte skulle göra det.

> And I John saw these things, and heard them. And when I had heard and seen, I fell down to worship before the feet of the angel which showed me these things. Then saith he unto me, See thou do it not: for I am thy fellowservant, and of thy brethren the prophets, and of them which keep the sayings of this book: worship God. Revelation 22:8, 9.

> Och jag, Johannes, såg detta och hörde det. Och när jag hade hört och sett, föll jag ner för att tillbe inför den ängels fötter som visade mig detta. Då sade han till mig: Gör det inte! Ty jag är din medtjänare och dina bröders, profeternas, och deras som håller fast vid orden i denna bok. Tillbe Gud. Uppenbarelseboken 22:8, 9.

Gabriel and John are both created beings, who are only to worship the Creator. Many prophets and righteous men, including angels have desired to “see” and “hear” the message of the Midnight Cry when it is repeated at the end of the world.

Gabriel och Johannes är båda skapade varelser, som endast skall tillbe Skaparen. Många profeter och rättfärdiga män, inbegripet änglar, har längtat efter att ”se” och ”höra” budskapet i midnattsropet när det upprepas vid världens slut.

> “Christ said, ‘Blessed are your eyes, for they see; and your ears, for they hear. For verily I say unto you, That many prophets and righteous men have desired to see those things which ye see, and have not seen them; and to hear those things which ye hear, and have not heard them’ [Matthew 13:16, 17]. Blessed are the eyes which saw the things that were seen in 1843 and 1844.

> ”Kristus sade: ’Saliga är era ögon, ty de ser, och era öron, ty de hör. Ty sannerligen säger jag er: Många profeter och rättfärdiga män har önskat få se det som ni ser, men har inte sett det, och få höra det som ni hör, men har inte hört det’ [Matteus 13:16, 17]. Saliga är de ögon som såg det som blev sett år 1843 och 1844.

> “The message was given. And there should be no delay in repeating the message, for the signs of the times are fulfilling; the closing work must be done. A great work will be done in a short time. A message will soon be given by God’s appointment that will swell into a loud cry. Then Daniel will stand in his lot, to give his testimony.” Manuscript Releases, volume 21, 437.

> ”Budskapet gavs. Och det bör inte dröja med att upprepa budskapet, ty tidens tecken går i uppfyllelse; det avslutande verket måste fullbordas. Ett stort verk kommer att utföras på kort tid. Ett budskap kommer snart att ges på Guds förordnande, och det kommer att svälla till ett högt rop. Då skall Daniel träda fram på sin plats för att avlägga sitt vittnesbörd.” Manuscript Releases, volym 21, 437.

What righteous men (John) and their fellow servants (angels) desired to see was the final fulfillment of the Midnight Cry at the end of Adventism when the earth would be lightened by God’s glory. That final manifestation of power in the latter rain is brought about by the unsealing of the Revelation of Jesus Christ.

Vad rättfärdiga män (Johannes) och deras medtjänare (änglar) önskade få se var det slutliga uppfyllandet av Midnattsropet vid adventismens slut, då jorden skulle upplysas av Guds härlighet. Denna slutliga uppenbarelse av kraft i det sena regnet åstadkoms genom avsigillandet av Jesu Kristi uppenbarelse.

> Of which salvation the prophets have inquired and searched diligently, who prophesied of the grace that should come unto you: Searching what, or what manner of time the Spirit of Christ which was in them did signify, when it testified beforehand the sufferings of Christ, and the glory that should follow. Unto whom it was revealed, that not unto themselves, but unto us they did minister the things, which are now reported unto you by them that have preached the gospel unto you with the Holy Ghost sent down from heaven; which things the angels desire to look into. Wherefore gird up the loins of your mind, be sober, and hope to the end for the grace that is to be brought unto you at the revelation of Jesus Christ. 1 Peter 1:10–13.

> Om denna frälsning har profeterna ivrigt forskat och noggrant rannsakat, de som profeterade om den nåd som skulle komma er till del. De rannsakade vilken eller hurdan tid Kristi Ande, som var i dem, utvisade, när han i förväg vittnade om Kristi lidanden och den härlighet som därefter skulle följa. För dem blev det uppenbarat att det inte var sig själva utan oss de tjänade med det som nu har förkunnats för er genom dem som har predikat evangeliet för er i den helige Ande, utsänd från himlen; ting som änglarna längtar efter att få blicka in i. Omgjorda därför ert sinnes länder, var nyktra, och sätt ert hopp helt och fullt till den nåd som skall bäras fram till er vid Jesu Kristi uppenbarelse. 1 Petrus 1:10–13.

The prophets, righteous men and angels have desired to live in the time when the “grace” or the power of God, is poured out during the final fulfillment of the Midnight Cry. That “grace,” which is God’s creative power is brought to men when the Revelation of Jesus Christ is unsealed. Satan knows that the avenue to convey the creative power of God unto His people is accomplished by the message that is unsealed in the book of Revelation, and it has therefore been his supreme effort to confuse, suppress and cover up the light contained in the book of Revelation. That light is not simply the identification of the man of sin, for that truth has been fully documented by all the Protestant reformers centuries ago.

Profeterna, de rättfärdiga männen och änglarna har längtat efter att få leva i den tid då ”nåden”, eller Guds kraft, utgjuts under den slutliga uppfyllelsen av Midnattsropet. Denna ”nåd”, som är Guds skapande kraft, bringas till människorna när Jesu Kristi uppenbarelse avförseglas. Satan vet att den väg genom vilken Guds skapande kraft förmedlas till hans folk fullbordas genom det budskap som avförseglas i Uppenbarelseboken, och därför har det varit hans yttersta strävan att förvirra, undertrycka och dölja det ljus som finns i Uppenbarelseboken. Detta ljus är inte endast identifieringen av syndens människa, ty den sanningen har redan för fullt dokumenterats av alla de protestantiska reformatorerna för århundraden sedan.

> I was in the Spirit on the Lord’s day, and heard behind me a great voice, as of a trumpet, Saying, I am Alpha and Omega, the first and the last: and, What thou seest, write in a book, and send it unto the seven churches which are in Asia; unto Ephesus, and unto Smyrna, and unto Pergamos, and unto Thyatira, and unto Sardis, and unto Philadelphia, and unto Laodicea. And I turned to see the voice that spake with me. And being turned, I saw seven golden candlesticks; And in the midst of the seven candlesticks one like unto the Son of man, clothed with a garment down to the foot, and girt about the paps with a golden girdle. His head and his hairs were white like wool, as white as snow; and his eyes were as a flame of fire; And his feet like unto fine brass, as if they burned in a furnace; and his voice as the sound of many waters. And he had in his right hand seven stars: and out of his mouth went a sharp twoedged sword: and his countenance was as the sun shineth in his strength. And when I saw him, I fell at his feet as dead. And he laid his right hand upon me, saying unto me, Fear not; I am the first and the last: I am he that liveth, and was dead; and, behold, I am alive for evermore, Amen; and have the keys of hell and of death. Write the things which thou hast seen, and the things which are, and the things which shall be hereafter. Revelation 1:10–19.

> Jag var i Anden på Herrens dag, och jag hörde bakom mig en stark röst, såsom ljudet av en basun, som sade: Jag är Alfa och Omega, den förste och den siste; och: Vad du ser, skriv det i en bok och sänd den till de sju församlingarna som är i Asien: till Efesos och Smyrna och Pergamon och Thyatira och Sardes och Filadelfia och Laodicea. Och jag vände mig om för att se rösten som talade med mig. Och när jag hade vänt mig om, såg jag sju gyllene ljusstakar; och mitt ibland de sju ljusstakarna en som liknade Människosonen, klädd i en fotsid klädnad och omgjord om bröstet med ett gyllene bälte. Hans huvud och hans hår var vita såsom vit ull, såsom snö, och hans ögon såsom en eldslåga; och hans fötter liknade skinande malm, såsom glödde de i en ugn, och hans röst var såsom dånet av många vatten. Och han hade i sin högra hand sju stjärnor, och ur hans mun utgick ett skarpt tveeggat svärd, och hans ansikte var såsom solen när den skiner i sin kraft. Och när jag såg honom, föll jag ner till hans fötter såsom död. Och han lade sin högra hand på mig och sade till mig: Frukta inte; jag är den förste och den siste, och den som lever; jag var död, och se, jag lever i evigheters evighet. Amen. Och jag har nycklarna till helvetet och döden. Skriv alltså ner det som du har sett, och det som är, och det som skall ske härefter. Uppenbarelseboken 1:10–19.

While Adventism upheld the “historicist” methodology they recognized that all the churches of Revelation two and three are repeated in the final church. Unfortunately, at the end of the nineteenth century Satan was already closing Adventism’s eyes to the sacred methodology, the protection of, and the practice of being an essential part of their responsibility as “the depositaries of the great truths of prophecy.” Even as the methodology was being set aside in Adventism, there were still those who applied the sacred methodology. We use the book, Story of the Seer of Patmos as a witness to the fact that applying all the churches to the history of Laodicea is a valid application of prophecy. The following are excerpts from that book that make the point I am referring to.

Så länge adventismen upprätthöll den ”historicistiska” metodologin insåg man att alla församlingarna i Uppenbarelseboken två och tre upprepas i den sista församlingen. Tyvärr höll Satan redan vid slutet av artonhundratalet på att tillsluta adventismens ögon för den heliga metodologin, för beskyddet av den och för utövandet av den såsom en väsentlig del av deras ansvar som ”förvaltarna av profetians stora sanningar”. Även medan metodologin höll på att åsidosättas inom adventismen, fanns det fortfarande sådana som tillämpade den heliga metodologin. Vi använder boken Story of the Seer of Patmos som ett vittnesbörd om att tillämpningen av alla församlingarna på Laodiceas historia är en giltig tillämpning av profetian. Följande är utdrag ur den boken som klargör den punkt jag syftar på.

> “It should be remembered that, as the experience of Ephesus, Smyrna, and Pergamos, will be repeated in the last church before the second coming of Christ, so the history of Thyatira will have its counterpart in the last generation.” Stephen N. Haskell, Story of the Seer of Patmos, 69.

> ”Det bör ihågkommas att liksom Efesos’, Smyrnas och Pergamos’ erfarenhet kommer att upprepas i den sista församlingen före Kristi andra ankomst, så kommer Thyatiras historia att ha sin motsvarighet i den sista generationen.” Stephen N. Haskell, Story of the Seer of Patmos, 69.

Haskell correctly points out that the experience of the first four churches is repeated, or as he says, “will have its counterpart in the last generation.”

Haskell påpekar med rätta att de fyra första församlingarnas erfarenhet upprepas, eller som han säger: ”kommer att ha sin motsvarighet i den sista generationen.”

> “He applied the test, but all pointed forward to the year 1843 as the time when the world must welcome its Saviour. The condition of the people at the first advent of Christ was now repeated.” Stephen N. Haskell, Story of the Seer of Patmos, 75.

> ”Han tillämpade prövningen, men allt pekade fram mot året 1843 som den tid då världen måste välkomna sin Frälsare. Folkets tillstånd vid Kristi första ankomst upprepades nu.” Stephen N. Haskell, Story of the Seer of Patmos, 75.

Haskell was speaking of William Miller identifying 1843 as the Second Coming of Christ, and identifies that the conditions of the first advent was repeated in the time of the Millerites. Haskell was correct, and Sister White confirms that Miller himself was represented by John the Baptist.

Haskell talade om att William Miller identifierade år 1843 som tiden för Kristi andra ankomst, och framhåller att förhållandena vid den första ankomsten upprepades under milleritrörelsens tid. Haskell hade rätt, och syster White bekräftar att Miller själv representerades av Johannes Döparen.

> “As John the Baptist heralded the first advent of Jesus and prepared the way for His coming, so William Miller and those who joined with him proclaimed the second advent of the Son of God.” Early Writings, 229.

> ”Såsom Johannes Döparen förkunnade Jesu första ankomst och beredde vägen för Hans ankomst, så förkunnade William Miller och de som slöt sig till honom Guds Sons andra ankomst.” Early Writings, 229.

Haskel even identifies that during the history of Pergamos, (the third church representing the compromise of Christianity with idolatry), the history of Sardis, the fifth church was repeated.

Haskell identifierar till och med att under Pergamos’ historia (den tredje församlingen, som representerar kristendomens kompromiss med avgudadyrkan) upprepades Sardes’ historia, den femte församlingens historia.

> “There was a time in the history of Pergamos, when Christianity thought Paganism was dead; but in reality, the religion which was apparently vanquished, had conquered. Paganism baptized, stepped into the church. In the days of Sardis this history was repeated.” Stephen N. Haskell, Story of the Seer of Patmos, 75, 76.

> ”Det fanns en tid i Pergamos historia då kristendomen trodde att hedendomen var död; men i verkligheten hade den religion som till synes hade besegrats segrat. Den döpta hedendomen trädde in i kyrkan. På Sardes tid upprepades denna historia.” Stephen N. Haskell, Story of the Seer of Patmos, 75, 76.

Sardis was the church of the Reformation that woke up and protested against the satanic fallacies of the papacy, but before their work was finished, they had already began returning to Rome. They thought as did the church of Pergamos that papalism was dead, but in reality, it was still living. Haskell also identifies that upon the remnant church shines “the accumulated rays of all past ages.”

Sardes var reformationens församling, som vaknade upp och protesterade mot påvedömets sataniska villfarelser, men innan deras verk var fullbordat hade de redan börjat återvända till Rom. De tänkte, liksom Pergamos församling, att påvedömet var dött, men i verkligheten levde det fortfarande. Haskell identifierar också att över kvarlevans församling lyser ”de samlade strålarna från alla gångna tidsåldrar”.

> “Upon this last church—the remnant,—shine the accumulated rays of all past ages.” Stephen N. Haskell, Story of the Seer of Patmos, 69.

> ”Över denna sista församling — kvarlevan — lyser de samlade strålarna från alla gångna tidsåldrar.” Stephen N. Haskell, Story of the Seer of Patmos, 69.

I am not suggesting that Haskell recognized that the progressive history represented by the seven churches, was also fulfilled in the history of ancient Israel, but he certainly upholds that truth when he writes that “the accumulated rays of all past ages” “shine” upon “the last church.” Ancient Israel is included in the “rays of” “past ages.” And though he upholds the principles necessary to recognize the symbolism of the seven churches in ancient Israel’s history, I am uncertain how deeply he recognized the parallels represented in those symbols. I am also certain he did not recognize an even more important aspect of the histories represented by the seven churches, an aspect we are leading to.

Jag antyder inte att Haskell insåg att den fortskridande historia som representeras av de sju församlingarna också uppfylldes i det forntida Israels historia, men han bekräftar sannerligen denna sanning när han skriver att ”de samlade strålarna från alla gångna tidsåldrar” ”lyser” över ”den sista församlingen”. Det forntida Israel innefattas i ”strålarna från” ”gångna tidsåldrar”. Och fastän han upprätthåller de principer som är nödvändiga för att urskilja symboliken i de sju församlingarna i det forntida Israels historia, är jag osäker på hur djupt han uppfattade de paralleller som framställs i dessa symboler. Jag är också övertygad om att han inte insåg en ännu viktigare aspekt av de historier som representeras av de sju församlingarna, en aspekt som vi nu närmar oss.

We will address this truth in our next article.

Vi kommer att behandla denna sanning i vår nästa artikel.

Back to Articles