Article

# Future for America and July 18, 2020 - Number Six

Framtid för Amerika och den 18 juli 2020 – Nummer sex

The Ensign

Fanan

Author

Jeff Pippenger

Published

September 23, 2023

Formats

PDF
Word
Song MP3

> And after three days and an half the Spirit of life from God entered into them, and they stood upon their feet; and great fear fell upon them which saw them. And they heard a great voice from heaven saying unto them, Come up hither. And they ascended up to heaven in a cloud; and their enemies beheld them. Revelation 11:11, 12.

> Och efter tre och en halv dag kom livsande från Gud in i dem, och de stod på sina fötter; och stor fruktan föll över dem som såg dem. Och de hörde en stark röst från himlen som sade till dem: Kom hit upp. Och de for upp till himlen i ett moln; och deras fiender såg dem. Uppenbarelseboken 11:11, 12.

After being trampled down in the street, Elijah and Moses receive the Comforter and they then stand upon their feet. Ezekiel’s valley of bones first hear a noise and then experience a shaking, but they were still without breath.

Efter att ha blivit nedtrampade på gatan tar Elia och Mose emot Hjälparen, och därefter står de på sina fötter. Hesekiels dal med ben hör först ett dån och upplever sedan en skakning, men de var fortfarande utan andedräkt.

> So I prophesied as I was commanded: and as I prophesied, there was a noise, and behold a shaking, and the bones came together, bone to his bone. And when I beheld, lo, the sinews and the flesh came up upon them, and the skin covered them above: but there was no breath in them. Ezekiel 37:7, 8.

> Då profeterade jag såsom jag hade blivit befalld; och medan jag profeterade, hördes ett dån, och se, en skakning uppstod, och benen fogades samman, ben till ben. Och när jag såg efter, se, då kom senor och kött på dem, och huden täckte dem ovanpå; men det fanns ingen ande i dem. Hesekiel 37:7, 8.

When the bodies have been reconstituted, they hear the message of the four winds.

När kropparna har återupprättats hör de de fyra vindarnas budskap.

> Then said he unto me, Prophesy unto the wind, prophesy, son of man, and say to the wind, Thus saith the Lord God; Come from the four winds, O breath, and breathe upon these slain, that they may live. So I prophesied as he commanded me, and the breath came into them, and they lived, and stood up upon their feet, an exceeding great army. Ezekiel 37:9, 10.

> Då sade han till mig: Profetera till vinden, profetera, du människobarn, och säg till vinden: Så säger Herren Gud: Kom från de fyra vindarna, du ande, och blås på dessa slagna, så att de får liv. Och jag profeterade såsom han hade befallt mig, och anden kom in i dem, och de fick liv och reste sig upp på sina fötter, en övermåttan stor här. Hesekiel 37:9, 10.

All the prophets identify the end of the world, so the passage from Ezekiel produces a dilemma for those who wish to avoid the message of Revelation eleven’s two prophets. Of course, for those who wish to reject the message the easiest lie they can tell themselves is that Revelation eleven is just a history that represents the French Revolution, and it has no end of the world application. But if you accept the premise that even Revelation eleven identifies the end of the world, then you must reconcile the fact that the mighty army at the end of the world that presents the third angel’s message in a loud cry is identified as being dead and resurrected in advance of their standing up as God’s army.

Alla profeterna utpekar världens ände, och därför skapar avsnittet i Hesekiel ett dilemma för dem som önskar undvika budskapet från de två profeterna i Uppenbarelseboken elva. För dem som vill förkasta budskapet är naturligtvis den enklaste lögn de kan intala sig själva att Uppenbarelseboken elva endast är historia som representerar Franska revolutionen och inte har någon tillämpning på världens ände. Men om du godtar premissen att även Uppenbarelseboken elva utpekar världens ände, då måste du förena detta med det faktum att den mäktiga härskaran vid världens ände, som framför den tredje ängelns budskap i ett högt rop, identifieras som död och uppväckt innan den reser sig som Guds här.

> Then he said unto me, Son of man, these bones are the whole house of Israel: behold, they say, Our bones are dried, and our hope is lost: we are cut off for our parts. Therefore prophesy and say unto them, Thus saith the Lord God; Behold, O my people, I will open your graves, and cause you to come up out of your graves, and bring you into the land of Israel. And ye shall know that I am the Lord, when I have opened your graves, O my people, and brought you up out of your graves, And shall put my spirit in you, and ye shall live, and I shall place you in your own land: then shall ye know that I the Lord have spoken it, and performed it, saith the Lord. Ezekiel 37:11–14.

> Då sade han till mig: Du människobarn, dessa ben är hela Israels hus. Se, de säger: Våra ben är förtorkade, och vårt hopp är ute; vi är avskurna. Profetera därför och säg till dem: Så säger Herren Gud: Se, mitt folk, jag skall öppna era gravar och låta er komma upp ur era gravar och föra er in i Israels land. Och ni skall inse att jag är Herren, när jag har öppnat era gravar, mitt folk, och fört er upp ur era gravar. Och jag skall lägga min Ande i er, och ni skall leva, och jag skall låta er bo i ert eget land. Då skall ni inse att jag, Herren, har talat det och fullbordat det, säger Herren. Hesekiel 37:11–14.

Christ ascended into heaven with a cloud and He returns with clouds, and the clouds represent angels. Moses and Elijah ascend up into heaven in a cloud that represents the message of the third angel that flies in the midst of heaven at the Sunday law in the United States. Moses and Elijah ascend up into heaven at the Sunday law in connection with a message of Islam.

Kristus for upp till himlen med ett moln, och Han återvänder med moln, och molnen representerar änglar. Mose och Elia far upp till himlen i ett moln som representerar den tredje ängelns budskap, vilket flyger mitt på himlen vid söndagslagen i Förenta staterna. Mose och Elia far upp till himlen vid söndagslagen i samband med ett budskap om islam.

Isaiah identifies many of the truths connected with this history and in the very same passage that Jesus referenced to identify His work. He employed the prophets Elijah and Elisha as examples of a prophetic message not being received by their own countrymen, and it immediately brought those of the church in Nazareth to anger and they sought to kill him.

Jesaja identifierar många av de sanningar som är förbundna med denna historia, och detta i just det avsnitt som Jesus hänvisade till för att identifiera sitt verk. Han använde profeterna Elia och Elisa som exempel på att ett profetiskt budskap inte tas emot av de egna landsmännen, och detta väckte omedelbart vrede hos dem i församlingen i Nasaret, så att de sökte döda honom.

> The spirit of the Lord God is upon me; because the Lord hath anointed me to preach good tidings unto the meek; he hath sent me to bind up the brokenhearted, to proclaim liberty to the captives, and the opening of the prison to them that are bound; To proclaim the acceptable year of the Lord, and the day of vengeance of our God; to comfort all that mourn; To appoint unto them that mourn in Zion, to give unto them beauty for ashes, the oil of joy for mourning, the garment of praise for the spirit of heaviness; that they might be called trees of righteousness, the planting of the Lord, that he might be glorified. And they shall build the old wastes, they shall raise up the former desolations, and they shall repair the waste cities, the desolations of many generations. And strangers shall stand and feed your flocks, and the sons of the alien shall be your plowmen and your vinedressers. But ye shall be named the Priests of the Lord: men shall call you the Ministers of our God: ye shall eat the riches of the Gentiles, and in their glory shall ye boast yourselves. For your shame ye shall have double; and for confusion they shall rejoice in their portion: therefore in their land they shall possess the double: everlasting joy shall be unto them. For I the Lord love judgment, I hate robbery for burnt offering; and I will direct their work in truth, and I will make an everlasting covenant with them. And their seed shall be known among the Gentiles, and their offspring among the people: all that see them shall acknowledge them, that they are the seed which the Lord hath blessed. I will greatly rejoice in the Lord, my soul shall be joyful in my God; for he hath clothed me with the garments of salvation, he hath covered me with the robe of righteousness, as a bridegroom decketh himself with ornaments, and as a bride adorneth herself with her jewels. For as the earth bringeth forth her bud, and as the garden causeth the things that are sown in it to spring forth; so the Lord God will cause righteousness and praise to spring forth before all the nations.

> Herrens, Guds, Ande är över mig, ty Herren har smort mig till att förkunna glädjens budskap för de ödmjuka; han har sänt mig att förbinda dem som har ett förkrossat hjärta, att utropa frihet för de fångna och öppnande av fängelset för dem som är bundna; att förkunna ett nådens år från Herren och en hämndens dag från vår Gud; att trösta alla sörjande; att ge dem som sörjer i Sion huvudprydnad i stället för aska, glädjens olja i stället för sorg, lovsångens klädnad i stället för modlöshetens ande; så att de må kallas rättfärdighetens terebinter, en Herrens plantering, för att han må bli förhärligad. Och de skall bygga upp de gamla ruinerna, de skall åter resa upp forna ödemarker, och de skall återställa de ödelagda städerna, många släktleds förödelse. Främlingar skall stå och vakta era hjordar, och utlänningars söner skall vara era åkermän och era vingårdsarbetare. Men ni skall kallas Herrens präster; man skall nämna er vår Guds tjänare. Ni skall äta hednafolkens rikedomar, och över deras härlighet skall ni berömma er. I stället för er skam skall ni få dubbelt, och i stället för vanära skall de jubla över sin del; därför skall de i sitt land besitta dubbelt; evig glädje skall tillhöra dem. Ty jag, Herren, älskar rätten, jag hatar rov i samband med brännoffer; och jag skall ge dem deras lön i trofasthet, och jag skall sluta ett evigt förbund med dem. Och deras avkomma skall vara känd bland hednafolken, och deras efterkommande bland folken; alla som ser dem skall erkänna dem, att de är den avkomma som Herren har välsignat. Jag skall storligen glädja mig i Herren, min själ skall fröjda sig i min Gud; ty han har klätt mig i frälsningens kläder, han har höljt mig i rättfärdighetens mantel, såsom en brudgum pryder sig med huvudprydnad, och såsom en brud smyckar sig med sina juveler. Ty såsom jorden låter sin knopp skjuta upp, och såsom trädgården låter det som blivit sått i den spira upp, så skall Herren Gud låta rättfärdighet och lovprisning spira upp inför alla folk.

> For Zion’s sake will I not hold my peace, and for Jerusalem’s sake I will not rest, until the righteousness thereof go forth as brightness, and the salvation thereof as a lamp that burneth. And the Gentiles shall see thy righteousness, and all kings thy glory: and thou shalt be called by a new name, which the mouth of the Lord shall name. Thou shalt also be a crown of glory in the hand of the Lord, and a royal diadem in the hand of thy God. Thou shalt no more be termed Forsaken; neither shall thy land any more be termed Desolate: but thou shalt be called Hephzibah, and thy land Beulah: for the Lord delighteth in thee, and thy land shall be married. For as a young man marrieth a virgin, so shall thy sons marry thee: and as the bridegroom rejoiceth over the bride, so shall thy God rejoice over thee. I have set watchmen upon thy walls, O Jerusalem, which shall never hold their peace day nor night: ye that make mention of the Lord, keep not silence. And give him no rest, till he establish, and till he make Jerusalem a praise in the earth. The Lord hath sworn by his right hand, and by the arm of his strength, Surely I will no more give thy corn to be meat for thine enemies; and the sons of the stranger shall not drink thy wine, for the which thou hast laboured: But they that have gathered it shall eat it and praise the Lord; and they that have brought it together shall drink it in the courts of my holiness. Go through, go through the gates; prepare ye the way of the people; cast up, cast up the highway; gather out the stones; lift up a standard for the people. Behold, the Lord hath proclaimed unto the end of the world, Say ye to the daughter of Zion, Behold, thy salvation cometh; behold, his reward is with him, and his work before him. And they shall call them, The holy people, The redeemed of the Lord: and thou shalt be called, Sought out, A city not forsaken. Isaiah 61:1–62:12.

> För Sions skull vill jag inte tiga, och för Jerusalems skull vill jag inte unna mig någon ro, förrän dess rättfärdighet går fram som strålglans och dess frälsning som en brinnande fackla. Hednafolken skall se din rättfärdighet och alla kungar din härlighet; och du skall kallas med ett nytt namn, som Herrens mun skall nämna. Du skall också vara en härlighetens krona i Herrens hand och ett konungsligt diadem i din Guds hand. Du skall inte mer kallas Övergiven, och ditt land skall inte mer kallas Ödemark; utan du skall kallas Hefsiba, och ditt land Beula; ty Herren har sin lust i dig, och ditt land skall bli äktaförenat. Ty såsom en ung man äktar en jungfru, så skall dina söner äkta dig; och såsom brudgummen gläder sig över bruden, så skall din Gud glädja sig över dig. På dina murar, Jerusalem, har jag ställt väktare, som aldrig skall tiga, varken dag eller natt; ni som åkallar Herren, unna er ingen ro. Och ge honom ingen ro, förrän han upprättar Jerusalem och gör det till en lovsång på jorden. Herren har svurit vid sin högra hand och vid sin styrkas arm: Jag skall sannerligen inte mer ge din säd till föda åt dina fiender, och främlingarnas söner skall inte dricka ditt vin, det som du har arbetat för. Utan de som har inbärgat det skall äta det och prisa Herren; och de som har samlat in det skall dricka det på min helighets förgårdar. Gå fram, gå fram genom portarna; bered väg för folket; bygg upp, bygg upp landsvägen; rensa bort stenarna; res ett baner för folken. Se, Herren har förkunnat till jordens ände: Säg till dottern Sion: Se, din frälsning kommer; se, hans lön är med honom, och hans verk går framför honom. Och man skall kalla dem Det heliga folket, Herrens återlösta; och du skall kallas Den eftersökta, Staden som inte är övergiven. Jesaja 61:1–62:12.

The Lord enters into “an everlasting covenant” with the one hundred and forty-four thousand who have previously been “forsaken,” but then become “a city” that is “not forsaken.” They were “desolate,” and dead in the street. Isaiah identifies them as the “Priests of the Lord,” the Lord’s “ministers,” a “holy people” and the “watchmen” on the walls of Zion.

Herren ingår ett ”evigt förbund” med de etthundrafyrtiofyra tusen som tidigare har varit ”övergivna”, men sedan blir ”en stad” som ”inte är övergiven”. De var ”ödelagda” och döda på gatan. Jesaja identifierar dem som ”Herrens präster”, Herrens ”tjänare”, ”ett heligt folk” och ”väktarna” på Sions murar.

In contrast with those who rejoiced over their dead bodies, God then rejoices over them “as the bridegroom rejoiceth over the bride.” The bride has then been made ready. Just as in the promise to Philadelphia the Lord gives them a “new name,” and He identifies their name as “Hephzibah” and “Beulah.” Hephzibah means my delight is in her, and Beulah means to marry. The Lord marries those represented by Elijah and Moses.

I motsats till dem som gladde sig över deras döda kroppar gläder sig då Gud över dem ”såsom brudgummen gläder sig över bruden”. Bruden har då gjorts redo. Liksom i löftet till Filadelfia ger Herren dem ett ”nytt namn”, och Han anger deras namn som ”Hefsiba” och ”Beula”. Hefsiba betyder: min lust står till henne, och Beula betyder: att ingå äktenskap. Herren gifter sig med dem som representeras av Elia och Mose.

The work they are given is to prepare the way for Christ Second Coming by preaching the “good tidings” of Christ and His righteousness “unto the end of the world.” They have been anointed by the Comforter in the outpouring of the Spirit and will then be lifted “up as a standard,” as “a great voice from heaven” says “unto them, Come up hither.” They will then be as “a crown of glory” and “a royal diadem” in the hand of the Lord. Zechariah identifies the same crown as an ensign, while also placing the event during the time of the latter rain.

Det verk de har fått är att bereda vägen för Kristi andra ankomst genom att predika Kristi och hans rättfärdighets ”glada budskap” ”ända till världens ände”. De har blivit smorda av Hjälparen i Andens utgjutelse och skall därefter lyftas ”upp såsom ett baner”, när ”en stark röst från himlen” säger ”till dem: Kom hit upp.” De skall då vara såsom ”en härlighetens krona” och ”ett kungligt diadem” i Herrens hand. Sakarja identifierar samma krona som ett baner, samtidigt som han också förlägger händelsen till tiden för det sena regnet.

> And the Lord their God shall save them in that day as the flock of his people: for they shall be as the stones of a crown, lifted up as an ensign upon his land. For how great is his goodness, and how great is his beauty! corn shall make the young men cheerful, and new wine the maids. Ask ye of the Lord rain in the time of the latter rain; so the Lord shall make bright clouds, and give them showers of rain, to every one grass in the field. Zechariah 9:16–10:1.

> Och Herren deras Gud skall frälsa dem på den dagen såsom hjorden av sitt folk; ty de skall vara såsom stenarna i en krona, upplyfta såsom ett baner över hans land. Ty hur stor är inte hans godhet, och hur stor är inte hans skönhet! säd skall göra de unga männen glada, och nytt vin jungfrurna. Bedjen Herren om regn vid tiden för det sena regnet; så skall Herren skapa ljusa moln och ge dem regnskurar, åt var och en gräs på fältet. Sakarja 9:16–10:1.

They will be the “flock of His people,” but the Lord has a second flock who are then still in Babylon who he will also call. Their work will be to rebuild the “old” waste places and the “desolations” of many generations. They will be those who return and reestablish the old paths that have been rejected and covered up within Adventism and without Adventism. They will return to the Millerite foundational truths and present them in their purity to Laodicean Adventism and they will also present a message to those outside of Adventism concerning the “old” truths connected with God’s law, especially the Sabbath. In doing so they will use the histories of many generations to illustrate the new history. Their work will take place during the latter rain, when the judgments of God are in the land. When the Lord with His right hand, lifts them up as an ensign the entire world that had previously rejoiced over their dead bodies lying in the street will see the ensign, and hear the watchmen’s warning trumpet.

De skall vara ”hans folks hjord”, men Herren har en andra hjord som då ännu är i Babylon och som han också skall kalla. Deras verk skall vara att återuppbygga de ”gamla” ödeplatserna och ”förödelserna” från många generationer. De skall vara dem som återvänder och återupprättar de gamla stigarna som har förkastats och täckts över inom adventismen och utanför adventismen. De skall återvända till de milleritiska grundsanningarna och framlägga dem i deras renhet för den laodiceiska adventismen, och de skall också frambära ett budskap till dem som står utanför adventismen angående de ”gamla” sanningarna som är förbundna med Guds lag, särskilt sabbaten. När de gör detta skall de använda många generationers historia för att belysa den nya historien. Deras verk skall äga rum under det sena regnet, när Guds domar går fram över landet. När Herren med sin högra hand lyfter upp dem som ett baner, skall hela världen, som tidigare hade glatt sig över deras döda kroppar som låg på gatan, se baneret och höra väktarnas varnande basun.

> All ye inhabitants of the world, and dwellers on the earth, see ye, when he lifteth up an ensign on the mountains; and when he bloweth a trumpet, hear ye. Isaiah 18:3.

> Alla ni världens invånare, ni som bor på jorden, se upp när han reser ett baner på bergen; och när han stöter i en trumpet, hör då. Jesaja 18:3.

In chapter eleven of Revelation when those who had been rejoicing over their dead bodies see them stand up “great fear fell upon them which saw them.”

I det elfte kapitlet i Uppenbarelseboken, när de som hade glatt sig över deras döda kroppar såg dem resa sig upp, ”föll stor fruktan över dem som såg dem”.

> Then shall the Assyrian fall with the sword, not of a mighty man; and the sword, not of a mean man, shall devour him: but he shall flee from the sword, and his young men shall be discomfited. And he shall pass over to his strong hold for fear, and his princes shall be afraid of the ensign, saith the Lord, whose fire is in Zion, and his furnace in Jerusalem. Isaiah 31:8, 9.

> Då skall assyrieren falla genom svärd, dock inte genom en mäktig mans; och ett svärd, inte en ringa mans, skall förtära honom. Men han skall fly för svärdet, och hans unga män skall bli slagna med förskräckelse. Och han skall i fruktan fly till sitt fäste, och hans furstar skall förskräckas för baneret, säger Herren, han som har sin eld i Sion och sin ugn i Jerusalem. Jesaja 31:8, 9.

All the prophet’s testimonies come together in the book of Revelation. The Assyrian represents the king of the north in Daniel eleven verse forty to forty-five who comes to his end with none to help. When the one hundred and forty-four thousand, who are God’s watchmen, blow the trumpet the entire world will hear and be afraid. Those represented by the two prophets will be “anointed” by the Comforter “to preach good tidings” that are the “tidings out of the east and out of the north” that “trouble” the king of the north in Daniel chapter eleven verse forty-four and that marks the beginning of the persecution of the Sunday law crisis. At that time the Gentiles will respond to the message to come out of Babylon and come and join the priests of the Lord, who are also represented as “a root of Jesse,” thus identifying the biblical methodology that they will use to present the warning message unto the Gentiles.

Alla profetens vittnesbörd sammanstrålar i Uppenbarelseboken. Assyrien representerar kungen i norr i Daniel elva vers fyrtio till fyrtiofem, som går mot sitt slut utan att någon hjälper honom. När de etthundrafyrtiofyra tusen, som är Guds väktare, blåser i basunen, kommer hela världen att höra och gripas av fruktan. De som framställs genom de två profeterna ska bli ”smorda” av Hjälparen ”att förkunna glädjebudskap”, vilket är de ”tidender från öster och från norr” som ”oroar” kungen i norr i Daniel kapitel elva vers fyrtiofyra och som markerar början på förföljelsen under söndagslagskrisen. Vid den tiden kommer hedningarna att gensvara på budskapet att gå ut ur Babylon och komma och förena sig med Herrens präster, vilka också framställs som ”ett skott av Isais rot”, och därmed identifieras den bibliska metodik som de kommer att använda för att frambära varningsbudskapet till hedningarna.

> And in that day there shall be a root of Jesse, which shall stand for an ensign of the people; to it shall the Gentiles seek: and his rest shall be glorious. And it shall come to pass in that day, that the Lord shall set his hand again the second time to recover the remnant of his people, which shall be left, from Assyria, and from Egypt, and from Pathros, and from Cush, and from Elam, and from Shinar, and from Hamath, and from the islands of the sea. And he shall set up an ensign for the nations, and shall assemble the outcasts of Israel, and gather together the dispersed of Judah from the four corners of the earth. Isaiah 11:10–12.

> Och det skall ske på den dagen att en rot från Isai skall stå som ett baner för folken; hedningarna skall söka sig till honom, och hans viloplats skall vara härlig. Och det skall ske på den dagen att Herren för andra gången skall räcka ut sin hand för att återvinna återstoden av sitt folk, de som är kvar, från Assyrien och från Egypten och från Patros och från Kush och från Elam och från Shinar och från Hamat och från havets öar. Och han skall resa ett baner för hednafolken och samla Israels fördrivna och föra samman Judas förskingrade från jordens fyra hörn. Jesaja 11:10–12.

The Lord gathered His people on September 11, 2001 with the message that identified Islam’s attack as the arrival of the third woe. The Lord gathers His people again a second time after they have been dead in the street. When He does so those gathered are identified as “the outcasts of Israel,” the “dispersed of Judah.” They were cast out into the streets on July 18, 2020, but they are gathered a second time to be the ensign that gathers God’s other flock that are still in Babylon. The gathering of those still in Babylon begins at the Sunday law in the United States, which is the second of two voices in Revelation eighteen.

Herren samlade sitt folk den 11 september 2001 med det budskap som identifierade islams angrepp som ankomsten av det tredje ve. Herren samlar sitt folk åter en andra gång efter att de har varit döda på gatan. När han gör det identifieras de församlade som ”Israels fördrivna”, ”Judas förskingrade”. De kastades ut på gatorna den 18 juli 2020, men de samlas en andra gång för att vara det banér som samlar Guds andra hjord, som ännu är kvar i Babylon. Samlandet av dem som ännu är i Babylon börjar vid söndagslagen i Förenta staterna, vilken är den andra av de två rösterna i Uppenbarelseboken arton.

The first gathering took place on September 11, 2001 when Islam struck the United States. As the ensign that is to be gathered a second time they are represented as the root of Jesse, which is a symbol which represents the work of Alpha and Omega illustrating the end of a thing with the beginning of a thing. The first gathering was marked by an Islamic strike upon the United States and illustrates and identifies an Islamic strike upon the United States as the second gathering. When the root of Jesse stands for an ensign to the Gentiles his “rest” shall be glorious, for the ensign will lead those still in Babylon back to the biblical old path of the seventh-day Sabbath, thus marking the raising of the ensign for the Gentiles at the Sunday law crisis.

Den första insamlingen ägde rum den 11 september 2001, när islam slog till mot Förenta staterna. Såsom det baner som skall insamlas en andra gång framställs de som Isais rot, vilket är en symbol som representerar Alfas och Omegas verk och illustrerar slutet på en sak tillsammans med början på en sak. Den första insamlingen utmärktes av ett islamiskt angrepp mot Förenta staterna och illustrerar samt identifierar ett islamiskt angrepp mot Förenta staterna som den andra insamlingen. När Isais rot står som ett baner för hedningarna, skall hans ”vila” vara härlig, ty baneret kommer att leda dem som ännu är i Babylon tillbaka till den bibliska gamla stigen med sjundedagssabbaten och därmed utmärka banerets uppresande för hedningarna vid söndagslagskrisen.

The “ensign” first experiences a purification process that has been illustrated in Malachi chapter three, the two temple cleansings of Christ and of course the parable of the ten virgins at the end of the Millerite movement. The purification process at the beginning is repeated to the very letter at the end, and is represented by Isaiah in connection with a singular table that has been noted in a book. The rebellion of Adventism is the counterfeit table produced in 1863 to reject and replace the two tables noted in the book of Habakkuk chapter two.

”Fänriken” genomgår först en reningsprocess som har illustrerats i Malaki kapitel tre, de två tempelreningarna av Kristus och naturligtvis liknelsen om de tio jungfrurna vid slutet av den milleritiska rörelsen. Reningsprocessen i början upprepas till punkt och pricka vid slutet och framställs av Jesaja i samband med ett särskilt bord som har uppmärksammats i en bok. Adventismens uppror är det förfalskade bord som framställdes år 1863 för att förkasta och ersätta de två tavlor som omtalas i Habackuks bok kapitel två.

> Now go, write it before them in a table, and note it in a book, that it may be for the time to come for ever and ever: That this is a rebellious people, lying children, children that will not hear the law of the Lord: Which say to the seers, See not; and to the prophets, Prophesy not unto us right things, speak unto us smooth things, prophesy deceits: Get you out of the way, turn aside out of the path, cause the Holy One of Israel to cease from before us. Wherefore thus saith the Holy One of Israel, Because ye despise this word, and trust in oppression and perverseness, and stay thereon: Therefore this iniquity shall be to you as a breach ready to fall, swelling out in a high wall, whose breaking cometh suddenly at an instant. And he shall break it as the breaking of the potters’ vessel that is broken in pieces; he shall not spare: so that there shall not be found in the bursting of it a sherd to take fire from the hearth, or to take water withal out of the pit. For thus saith the Lord God, the Holy One of Israel; In returning and rest shall ye be saved; in quietness and in confidence shall be your strength: and ye would not. But ye said, No; for we will flee upon horses; therefore shall ye flee: and, We will ride upon the swift; therefore shall they that pursue you be swift. One thousand shall flee at the rebuke of one; at the rebuke of five shall ye flee: till ye be left as a beacon upon the top of a mountain, and as an ensign on an hill. And therefore will the Lord wait, that he may be gracious unto you, and therefore will he be exalted, that he may have mercy upon you: for the Lord is a God of judgment: blessed are all they that wait for him. For the people shall dwell in Zion at Jerusalem: thou shalt weep no more: he will be very gracious unto thee at the voice of thy cry; when he shall hear it, he will answer thee. Isaiah 30:8–19.

> Gå nu och skriv detta inför dem på en tavla och teckna det i en bok, så att det må bevaras för kommande tid, för evigt och alltid: att detta är ett upproriskt folk, lögnaktiga barn, barn som inte vill höra Herrens lag; som säger till siarna: ”Ni skall inte se”, och till profeterna: ”Profetera inte för oss det som är rätt, tala till oss lena ord, profetera bedrägliga ting. Vik av från vägen, lämna stigen, låt Israels Helige försvinna ur vår åsyn.” Därför säger Israels Helige så: Eftersom ni föraktar detta ord och förtröstar på förtryck och förvändhet och stöder er på sådant, därför skall denna missgärning för er bli som en spricka, färdig att falla, utbuktande i en hög mur, vars sammanstörtande kommer plötsligt, i ett ögonblick. Och han skall krossa den såsom man krossar krukmakarens kärl, så att det slås i stycken; han skall inte skona, så att man bland dess spillror inte skall finna en skärva att ta eld med från härden eller att ösa vatten med ur brunnen. Ty så säger Herren Gud, Israels Helige: Genom omvändelse och stillhet skall ni bli frälsta; i ro och förtröstan skall er styrka vara. Men ni ville inte. Ni sade: ”Nej, på hästar skall vi fly”; därför skall ni fly. Och: ”På snabba hästar skall vi rida”; därför skall de som förföljer er vara snabba. Tusen skall fly för en endas hotelse, för fems hotelse skall ni fly, till dess ni är kvar såsom en stång på toppen av ett berg och såsom ett baner på en höjd. Därför skall Herren dröja, för att han må vara er nådig, och därför skall han upphöjas, för att han må förbarma sig över er; ty Herren är en domens Gud. Saliga är alla de som väntar på honom. Ty folket skall bo på Sion, i Jerusalem; du skall inte mer gråta. Han skall sannerligen vara dig nådig när du ropar; så snart han hör, skall han svara dig. Jesaja 30:8–19.

In 1863 Adventism began the process of rejecting the prophetic message of William Miller as represented upon the two sacred tables of Habakkuk. Jesus illustrates the end with the beginning. In this passage the rebels at the beginning of Adventism, also represent the rebels at the end of Adventism. In both cases the rebellion represents a rejection of the prophetic message and methodology of each history, when they proclaim to the “seers,” “See not; and to the prophets, Prophesy not unto us right things, speak unto us smooth things, prophesy deceits.”

År 1863 inledde adventismen processen att förkasta William Millers profetiska budskap, såsom det framställs på Habackuks två heliga tavlor. Jesus åskådliggör slutet genom början. I detta avsnitt representerar upprorsmännen vid adventismens början också upprorsmännen vid adventismens slut. I båda fallen utgör upproret ett förkastande av den profetiska budskapet och metodologin i respektive historia, när de säger till ”siarna”: ”Sen inte”; och till profeterna: ”Profetera inte för oss det som är rätt, tala till oss lena ord, profetera villfarelser.”

They also determine to leave the path when they proclaim “Get you out of the way, turn aside out of the path, cause the Holy One of Israel to cease from before us.” The path of the righteous is the “old paths” of Jeremiah chapter six verses sixteen and seventeen. The rebels determine not to walk in the foundational truths or to hearken to the sound of the trumpet that is blown by the watchmen that have been lifted up, representing the Millerite movement and the movement of Future for America.

De beslutar också att lämna vägen när de förkunnar: ”Viken av från vägen, träd åt sidan från stigen, låten Israels Helige upphöra att vara inför oss.” De rättfärdigas stig är de ”gamla stigarna” i Jeremia kapitel sex, verserna sexton och sjutton. Rebellera beslutar att inte vandra i de grundläggande sanningarna eller att hörsamma basunens ljud, som ljuds av de väktare som har blivit upphöjda och som representerar den milleritiska rörelsen och Future for America-rörelsen.

> Thus saith the Lord, Stand ye in the ways, and see, and ask for the old paths, where is the good way, and walk therein, and ye shall find rest for your souls. But they said, We will not walk therein. Also I set watchmen over you, saying, Hearken to the sound of the trumpet. But they said, We will not hearken. Therefore hear, ye nations, and know, O congregation, what is among them. Hear, O earth: behold, I will bring evil upon this people, even the fruit of their thoughts, because they have not hearkened unto my words, nor to my law, but rejected it. Jeremiah 6:16–19.

> Så säger Herren: Stå på vägarna och se efter, och fråga efter de gamla stigarna, var den goda vägen är, och vandra på den, så skall ni finna ro för era själar. Men de sade: Vi vill inte vandra på den. Jag satte också väktare över er och sade: Hör på basunens ljud. Men de sade: Vi vill inte höra. Hör därför, ni folk, och lär känna, du församling, vad som finns bland dem. Hör, du jord: se, jag skall låta olycka komma över detta folk, frukten av deras tankar, därför att de inte har lyssnat till mina ord, inte heller till min lag, utan förkastat den. Jeremia 6:16–19.

The rebels’ refusal to walk in the old paths is also represented as their desire to “cause the Holy One of Israel to cease from before them”, and represents the rejection of the message of the Midnight Cry which is premised upon the Alpha and Omega illustrating the end of Adventism with the beginning.

Upprorsmakarnas vägran att vandra på de gamla stigarna framställs också som deras önskan att ”låta Israels Helige upphöra inför dem” och utgör ett avvisande av Midnattsropets budskap, vilket är grundat på att Alfa och Omega illustrerar adventismens slut genom dess början.

> “They had a bright light set up behind them at the beginning of the path, which an angel told me was the ‘midnight cry.’ This light shone all along the path, and gave light for their feet, so that they might not stumble.

> ”Bakom dem, vid stigens början, var ett klart ljus uppsatt, vilket en ängel sade mig var ’midnattsropet’. Detta ljus lyste längs hela stigen och gav ljus åt deras fötter, så att de inte skulle snava.

> “If they kept their eyes fixed on Jesus, who was just before them, leading them to the city, they were safe. But soon some grew weary, and said the city was a great way off, and they expected to have entered it before. Then Jesus would encourage them by raising His glorious right arm, and from His arm came a light which waved over the advent band, and they shouted ‘Alleluia!’ Others rashly denied the light behind them, and said that it was not God that had led them out so far. The light behind them went out, leaving their feet in perfect darkness, and they stumbled and lost sight of the mark and of Jesus, and fell off the path down into the dark and wicked world below.” Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

> ”Om de höll sina blickar fästa på Jesus, som var strax framför dem och ledde dem till staden, var de trygga. Men snart blev några trötta och sade att staden låg mycket långt borta och att de hade väntat att redan ha kommit in i den. Då uppmuntrade Jesus dem genom att lyfta sin härliga högra arm, och från hans arm utgick ett ljus som svepte över adventskarans led, och de ropade: ’Halleluja!’ Andra förnekade förhastat ljuset bakom dem och sade att det inte var Gud som hade lett dem så långt. Ljuset bakom dem slocknade och lämnade deras fötter i fullständigt mörker, och de snubblade och förlorade märket och Jesus ur sikte och föll av stigen ned i den mörka och ogudaktiga världen nedanför.” Christian Experience and Teachings of Ellen G. White, 57.

The purification process represented by the Midnight Cry produces two classes of worshippers, and Isaiah chapter thirty represents the foolish virgins lack of oil as an inability to gather water or fire, which are both symbols of the Comforter when Isaiah writes, “whose breaking cometh suddenly at an instant. And he shall break it as the breaking of the potters’ vessel that is broken in pieces; he shall not spare: so that there shall not be found in the bursting of it a sherd to take fire from the hearth, or to take water withal out of the pit.” Their judgment comes “suddenly” as represented by the cry at midnight, when they then find that it is too late to obtain the oil. The fire and water in Isaiah’s testimony are simply another representation of the oil in the parable of the ten virgins. Oil, water and fire represent character, they represent the message and also the presence of the Comforter. None of these symbols can be obtained when the judgment of the ten virgins “cometh suddenly at an instant.” It is then too late.

Den reningsprocess som representeras av Midnattsropet frambringar två klasser av tillbedjare, och i Jesaja kapitel trettio framställs de fåvitska jungfrurnas brist på olja som en oförmåga att hämta vatten eller eld, vilka båda är symboler för Hjälparen, när Jesaja skriver: ”dess sammanstörtande kommer plötsligt, på ett ögonblick. Och han skall krossa det såsom krukmakarens kärl krossas i stycken; han skall inte skona, så att man bland dess skärvor inte skall finna en skärva att ta eld från härden med eller att ösa upp vatten ur brunnen med.” Deras dom kommer ”plötsligt” såsom det framställs genom ropet vid midnatt, när de då finner att det är för sent att få tag på oljan. Elden och vattnet i Jesajas vittnesbörd är helt enkelt en annan framställning av oljan i liknelsen om de tio jungfrurna. Olja, vatten och eld representerar karaktären; de representerar budskapet och även Hjälparens närvaro. Ingen av dessa symboler kan erhållas när domen över de tio jungfrurna ”kommer plötsligt, på ett ögonblick.” Då är det för sent.

The only safety is in “returning,” which is the promise made to Jeremiah when he represented those that were disappointed at the first disappointment. If God’s people would return unto Him, He would return unto them, but the rebels refuse and the light that illuminated the path went out. The light at the beginning was the Midnight Cry and the path forward was illuminated by Christ’s glorious right arm all the way into eternity. Christ was in front of those on the path and the light behind must be the same light, for Christ illustrates the end of the path with the beginning of the path. The Midnight Cry was and is present truth.

Den enda tryggheten finns i att ”vända om”, vilket är det löfte som gavs till Jeremia när han representerade dem som blev besvikna vid den första besvikelsen. Om Guds folk ville vända om till Honom, skulle Han vända tillbaka till dem, men de upproriska vägrar, och det ljus som upplyste stigen slocknade. Ljuset i begynnelsen var Midnattsropet, och vägen framåt upplystes av Kristi härliga högra arm ända in i evigheten. Kristus var framför dem på stigen, och ljuset bakom måste vara samma ljus, ty Kristus framställer stigens slut med stigens början. Midnattsropet var och är den närvarande sanningen.

> “I am often referred to the parable of the ten virgins, five of whom were wise, and five foolish. This parable has been and will be fulfilled to the very letter, for it has a special application to this time, and, like the third angel’s message, has been fulfilled and will continue to be present truth till the close of time.” Review and Herald, August 19, 1890.

> ”Jag hänvisas ofta till liknelsen om de tio jungfrurna, av vilka fem var kloka och fem oförståndiga. Denna liknelse har uppfyllts och kommer att uppfyllas in i minsta bokstav, ty den har en särskild tillämpning för denna tid och har, liksom den tredje ängelns budskap, uppfyllts och kommer att fortsätta att vara den nuvarande sanningen intill tidens slut.” Review and Herald, 19 augusti 1890.

A desire to cause the Holy One to cease from before them is a rejection of not only Christ, but Christ as the Alpha and Omega. It is the rejection of the Midnight Cry message. The Midnight Cry message in the beginning of Adventism was a correction of the failed prediction.

En önskan att få den Helige att upphöra att vara inför dem är ett förkastande inte bara av Kristus, utan av Kristus som Alfa och Omega. Det är ett förkastande av Midnattsropsbudskapet. Midnattsropsbudskapet i adventismens början var en rättelse av den misslyckade förutsägelsen.

The rebels who rejected the “old paths” and created a counterfeit “table” separate from the righteous as represented in the Millerite movement’s fulfillment of the Midnight Cry. Then “One thousand” fled “at the rebuke of one” and the movement suddenly went from fifty thousand down to fifty. They fled because of the “rebuke” which came from the “five” wise virgins who told them they had no oil to share, and that they must go and buy their own oil. The separation of the foolish from the wise left the wise virgins “as a beacon upon the top of a mountain, and as an ensign on an hill.” The rebellion of the foolish virgins on October 22, 1844 illustrated the rebellion of 1863, for October 22, 1844 was the beginning of the nineteen years that represents the end of the “seven times” of Leviticus twenty-six. We have more to say on this subject, but the rebellion in 1844 typified the rebellion of 1863 and marks the point when the counterfeit table was created.

Rebellerna förkastade de ”gamla stigarna” och upprättade ett förfalskat ”bord”, skilt från de rättfärdiga såsom dessa framställdes i Milleritrörelsens uppfyllelse av Midnattsropet. Då flydde ”ett tusen” ”för en endas tillrättavisning”, och rörelsen gick plötsligt från femtio tusen ned till femtio. De flydde på grund av den ”tillrättavisning” som kom från de ”fem” visa jungfrurna, vilka sade dem att de inte hade någon olja att dela med sig av, och att de måste gå och köpa sin egen olja. Åtskillnaden mellan de oförståndiga och de visa lämnade de visa jungfrurna ”såsom ett banér på en bergstopp och såsom ett fälttecken på en höjd”. De oförståndiga jungfrurnas uppror den 22 oktober 1844 åskådliggjorde upproret år 1863, ty den 22 oktober 1844 var början på de nitton år som representerar slutet på de ”sju tiderna” i Tredje Moseboken tjugosex. Vi har mer att säga om detta ämne, men upproret år 1844 förebildade upproret år 1863 och markerar den tidpunkt då det förfalskade bordet upprättades.

The fear that is experienced by the foolish virgins, is the fear represented when the wise virgins are brought back to life and stand upon their feet. It is then too late to return from the disappointment of July 18, 2020, and the next thing to happen is the ascension up into heaven that takes place at the Sunday law. It is then that a great earthquake takes place.

Den fruktan som de fåvitska jungfrurna erfar är den fruktan som framställs när de visa jungfrurna åter förs till liv och står upp på sina fötter. Då är det för sent att återvända från besvikelsen den 18 juli 2020, och det nästa som sker är himmelsfärden upp till himlen som äger rum vid söndagslagen. Det är då som en stor jordbävning äger rum.

> And the same hour was there a great earthquake, and the tenth part of the city fell, and in the earthquake were slain of men seven thousand: and the remnant were affrighted, and gave glory to the God of heaven. The second woe is past; and, behold, the third woe cometh quickly. Revelation 11:13, 14.

> Och i samma stund blev det en stor jordbävning, och en tiondel av staden föll, och i jordbävningen dödades sju tusen människor; och de övriga blev förskräckta och gav ära åt himlens Gud. Det andra veropet är förbi; och se, det tredje veropet kommer snart. Uppenbarelseboken 11:13, 14.

Revelation eleven identifies that during the French Revolution a tenth part of the city fell, and in that history the nation of France, a nation that consisted of two prophetic horns represented as Sodom and Egypt was overthrown. The two horns of France typify the two horns of the United States.

Uppenbarelseboken kapitel elva visar att under den franska revolutionen föll en tiondel av staden, och i den historien störtades nationen Frankrike, en nation som bestod av två profetiska horn och framställdes som Sodom och Egypten. Frankrikes två horn är en förebild för Förenta staternas två horn.

France was prophetically one of ten kingdoms that represent pagan Rome in Daniel seven, and therefore a tenth part of the kingdom (city) fell. In fact, of those ten horns of Daniel seven that ultimately placed the papacy on the throne of the earth in 538, France was the primary kingdom that established the papacy. As one of the ten powers of Daniel seven France typifies the role of the two horned earth beast of Revelation thirteen. The United States accomplishes the same work for the papacy at the end as France did at the beginning. The United States is the premier power of ten kings that represent the United Nations, and it falls at the earthquake of the Sunday law. We will address these verses more fully in the next article.

Frankrike var profetiskt sett ett av de tio riken som representerar det hedniska Rom i Daniel sju, och därför föll en tiondel av riket (staden). Av de tio horn i Daniel sju som slutligen satte påvedömet på jordens tron år 538 var Frankrike i själva verket det främsta riket som upprättade påvedömet. Som en av de tio makterna i Daniel sju förebildar Frankrike rollen hos det tvåhornade jorddjuret i Uppenbarelseboken tretton. Förenta staterna utför samma verk för påvedömet i slutet som Frankrike gjorde i början. Förenta staterna är den främsta makten bland de tio kungar som representerar Förenta nationerna, och det faller vid jordbävningen i samband med söndagslagen. Vi kommer att behandla dessa verser utförligare i nästa artikel.

One of the primary issues of this article is that it is a message that brings God’s people to their feet, for the Comforter that brings them to their feet represents the oil, which not only represents the Holy Spirit but also the communications that God sends to His people. The message of Revelation eleven that brings Moses and Elijah to their feet is also represented with the promise given to Jeremiah.

En av denna artikels huvudfrågor är att den utgör ett budskap som reser Guds folk upp på deras fötter, ty Hjälparen som reser dem upp på deras fötter representerar oljan, vilken inte endast representerar den Helige Ande utan också de budskap som Gud sänder till sitt folk. Budskapet i Uppenbarelseboken elva, som reser Mose och Elia upp på deras fötter, representeras också genom det löfte som gavs åt Jeremia.

> Therefore thus saith the Lord, If thou return, then will I bring thee again, and thou shalt stand before me: and if thou take forth the precious from the vile, thou shalt be as my mouth: let them return unto thee; but return not thou unto them. And I will make thee unto this people a fenced brazen wall: and they shall fight against thee, but they shall not prevail against thee: for I am with thee to save thee and to deliver thee, saith the Lord. And I will deliver thee out of the hand of the wicked, and I will redeem thee out of the hand of the terrible. Jeremiah 15:19–21.

> Därför säger Herren så: Om du vänder om, skall jag låta dig komma tillbaka, och du skall stå inför mitt ansikte; och om du skiljer det dyrbara från det ovärdiga, skall du vara såsom min mun. De må vända om till dig, men du skall inte vända om till dem. Och jag skall göra dig för detta folk till en befäst mur av koppar; och de skall strida mot dig, men de skall inte få överhand över dig; ty jag är med dig för att frälsa dig och rädda dig, säger Herren. Och jag skall rädda dig ur de ogudaktigas hand, och jag skall återlösa dig ur de våldsammas hand. Jeremia 15:19–21.

Isaiah had made the same appeal when he said “For thus saith the Lord God, the Holy One of Israel; In returning and rest shall ye be saved.” Isaiah added that the “returning” was in connection with the tarrying time of the parable, for he wrote, “And therefore will the Lord wait, that he may be gracious unto you, and therefore will he be exalted, that he may have mercy upon you: for the Lord is a God of judgment: blessed are all they that wait for him.”

Jesaja hade framfört samma vädjan när han sade: ”Ty så säger Herren, Herren, Israels Helige: Genom omvändelse och stillhet skolen I bliva frälsta.” Jesaja tillade att denna ”omvändelse” stod i samband med liknelsens dröjsmålstid, ty han skrev: ”Därför skall Herren dröja, för att han må vara eder nådig, och därför skall han upphöja sig, för att han må förbarma sig över eder; ty Herren är en domens Gud: saliga äro alla de som bida efter honom.”

The privilege of being God’s “mouth” as Jeremiah identified is the privilege of speaking for God at the time when the United States “speaks as a dragon.” The words that will then be spoken by God’s people is the warning against the mark of the papal beast. To partake in that glorious movement requires that we return.

Privilegiet att vara Guds ”mun”, såsom Jeremia identifierade det, är privilegiet att tala för Gud vid den tid då Förenta staterna ”talar såsom en drake”. De ord som då kommer att uttalas av Guds folk är varningen mot det påvliga vilddjurets märke. Att få del i den härliga rörelsen förutsätter att vi återvänder.

> If thou wilt return, O Israel, saith the Lord, return unto me: and if thou wilt put away thine abominations out of my sight, then shalt thou not remove. And thou shalt swear, The Lord liveth, in truth, in judgment, and in righteousness; and the nations shall bless themselves in him, and in him shall they glory. For thus saith the Lord to the men of Judah and Jerusalem, Break up your fallow ground, and sow not among thorns. Circumcise yourselves to the Lord, and take away the foreskins of your heart, ye men of Judah and inhabitants of Jerusalem: lest my fury come forth like fire, and burn that none can quench it, because of the evil of your doings. Declare ye in Judah, and publish in Jerusalem; and say, Blow ye the trumpet in the land: cry, gather together, and say, Assemble yourselves, and let us go into the defenced cities. Set up the standard toward Zion: retire, stay not: for I will bring evil from the north, and a great destruction. The lion is come up from his thicket, and the destroyer of the Gentiles is on his way; he is gone forth from his place to make thy land desolate; and thy cities shall be laid waste, without an inhabitant. Jeremiah 4:1–7.

> Om du vill vända om, Israel, säger Herren, så vänd om till mig; och om du avlägsnar dina styggelser ur min åsyn, då skall du inte drivas bort. Och du skall svärja: Så sant Herren lever, i sanning, i rätt och i rättfärdighet; och folken skall välsigna sig i honom, och i honom skall de berömma sig. Ty så säger Herren till Juda män och till Jerusalem: Bryt upp er obrukade jord och så inte bland törnen. Omskär er åt Herren och ta bort ert hjärtas förhud, ni Juda män och Jerusalems invånare, så att inte min vrede bryter fram som eld och brinner så att ingen kan släcka den, för era gärningars ondskas skull. Förkunna detta i Juda och låt det höras i Jerusalem; och säg: Blås i basunen i landet; ropa högt, samla er och säg: Församla er, och låt oss gå in i de befästa städerna. Res upp baneret mot Sion; dra er undan, dröj inte; ty jag skall låta olycka komma från norr, och stor förödelse. Lejonet har stigit upp ur sitt snår, och hednafolkens fördärvare är på väg; han har gått ut från sin plats för att göra ditt land öde, och dina städer skall bli ödelagda, utan invånare. Jeremia 4:1–7.

> But the spirit of the Lord came upon Gideon, and he blew a trumpet; and Abiezer was gathered after him. And he sent messengers throughout all Manasseh; who also was gathered after him: and he sent messengers unto Asher, and unto Zebulun, and unto Naphtali; and they came up to meet them. Judges 6:34, 35.

> Men Herrens Ande kom över Gideon, och han stötte i basunen; och Abieser samlades efter honom. Och han sände budbärare genom hela Manasse, som också samlades efter honom; och han sände budbärare till Aser och till Sebulon och till Naftali; och de drog upp för att möta dem. Domarboken 6:34, 35.

Back to Articles